Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B"M1 RÅDETS DIREKTIV
av den 15 mars 1976
om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en
del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av
jordbruksavgifter och tullar inom jordbrukssektorn samt med avseende på mervärdeskatt 3
(76/308/EEG)
(EGT L 73, 19.3.1976, s. 18)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Rådets direktiv 79/1071/EEG av den 6 december 1979 L 331 10 27.12.19791976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 1
"M1 RÅDETS DIREKTIV
av den 15 mars 1976
om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till
följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för
Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av
jordbruksavgifter och tullar inom jordbrukssektorn samt med
avseende på mervärdeskatt 3
(76/308/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april
1970 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken (1),
senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2788/72 (2), särskilt artikel 8.3
i denna,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (3),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (4), och
med beaktande av följande:
Det är för närvarande inte möjligt att i en medlemsstat verkställa
indrivning av en fordran som bygger på ett dokument som har upprättats
av myndigheterna i en annan medlemsstat.
Att nationella bestämmelser om indrivning endast kan tillämpas inom
nationella territorier är i sig ett hinder för upprättandet av en fungerande
gemensam marknad. Det förhindrar att gemenskapsregler kan tillämpas
till fullo och på ett rättvist sätt, i synnerhet inom den gemensamma
jordbrukspolitikens område, och det underlättar bedrägliga förfaranden.
Det är därför nödvändigt att anta gemensamma regler om ömsesidigt
bistånd vid indrivning.
Dessa regler måste gälla både för indrivning av fordringar som uppstått
på grund av olika åtgärder som ingår i det system som helt eller delvis
finansierar den europeiska utvecklings- och garantifonden för jord-
bruket, samt för indrivning av jordbruksavgifter och tullar enligt artikel 2
i beslut 70/243/EKSG, EEG, Euratom av den 21 april 1970 om ersättning
av ekonomiska bidrag från medlemsstaterna med gemenskapernas egna
resurser (5) och enligt artikel 128 i anslutningsakten. De måste också
gälla för indrivning av ränta och kostnader i samband med dessa
fordringar.
Det ömsesidiga biståndet måste bestå av följande: Den anmodade
myndigheten måste å ena sidan till den sökande myndigheten lämna de
upplysningar som den senare behöver för att driva in fordringar som har
uppstått i den medlemsstat där den har sitt säte samt underrätta
gäldenären om alla dokument som gäller dessa fordringar och som har
sitt ursprung i den medlemsstaten, och å andra sidan måste den på
begäran av den sökande myndigheten driva in de fordringar som har
uppstått i den medlemsstat där den senare har sitt säte.
Dessa olika former av bistånd måste lämnas av den anmodade
myndigheten i enlighet med de lagar och andra författningar som
reglerar sådana frågor i den medlemsstat där den har sitt säte.!B
(1) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.
(2) EGT nr L 295, 30.12.1972, s. 1.
(3) EGT nr C 19, 12.4.1973, s. 38.
(4) EGT nr C 69, 28.8.1973, s. 3.
(5) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 19.1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 2
Det är nödvändigt att fastställa de villkor enligt vilka den sökande
myndigheten skall upprätta sin begäran om bistånd, samt att noggrant
definiera de särskilda omständigheter enligt vilka den anmodade
myndigheten i det enskilda fallet får neka bistånd.
När det begärs att den anmodade myndigheten skall handla å den
sökande myndighetens vägnar för att driva in en fordran måste den
anmodade myndigheten, om detta medges av gällande bestämmelser i
den medlemsstat där den har sitt säte, ha möjlighet att i samförstånd med
den sökande myndigheten bevilja gäldenären en betalningsfrist eller
godkänna ett avbetalningsförfarande. Varje form av ränta som debiteras
för sådana betalningsförfaranden måste också överföras till den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.
På en motiverad begäran av den sökande myndigheten måste den
anmodade myndigheten, om detta medges av gällande bestämmelser i
den medlemsstat där den har sitt säte, också ha möjlighet att vidta
förebyggande åtgärder för att garantera indrivning av fordringar som
uppstår i den sökande medlemsstaten. Dessa fordringar åtnjuter
emellertid inte någon förmånsrätt i den medlemsstat där den anmodade
myndigheten har sitt säte.
Under indrivningsförfarandet i den medlemsstat där den anmodade
myndigheten har sitt säte är det möjligt att fordran eller exekutionstiteln
som medger dess verkställighet och som har upprättats i den medlemsstat
där den sökande myndigheten har sitt säte bestrids av den berörda
personen. I sådana fall bör det fastställas att den berörda personen måste
inge sitt bestridande av fordran till det behöriga organet i den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte, och att den
anmodade myndigheten måste uppskjuta alla påbörjade verkställighets-
åtgärder tills ett beslut har fattats av detta organ.
Det bör fastställas att översända dokument och upplysningar inom ramen
för ömsesidigt bistånd för indrivning av en fordran inte får användas för
andra ändamål.
Bestämmelserna i detta direktiv bör inte leda till inskränkning i det
ömsesidiga biståndet mellan särskilda medlemsstater enligt bilaterala
eller multilaterala överenskommelser eller uppgörelser.
Det är nödvändigt att säkerställa att det ömsesidiga biståndet fungerar
smidigt och ett gemenskapsförfarande bör därför inrättas som gör det
möjligt att fastställa de närmare bestämmelserna för tillämpningen av
detta bistånd inom en lämplig tid. Det är nödvändigt att inrätta en
kommitté för att organisera ett nära och effektivt samarbete mellan
medlemsstaterna och kommissionen på detta område.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv fastställer de bestämmelser som skall innefattas i
medlemsstaternas lagar och andra författningar för att i varje medlems-
stat säkerställa indrivningen av de fordringar som avses i artikel 2 och
som uppstår i en annan medlemsstat.
Artikel 2
Detta direktiv skall gälla för alla fordringar som avser
a) återbetalning, intervention och andra åtgärder som ingår i systemet
för hel eller delvis finansiering av Europeiska utvecklings- och
garantifonden för jordbruket, inklusive de summor som skall
uppbäras i samband med dessa åtgärder,
b) jordbruksavgifter såsom de definieras enligt artikel 2 a i beslut
70/243/EKSG, EEG, Euratom och artikel 128 a i anslutningsakten,
c) tullavgifter såsom de definieras enligt artikel 2 b i nämnda beslut och
artikel 128 b i anslutningsakten,!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 3
!M1
d) mervärdeskatt,
"M1e3) räntor och kostnader hänförliga till indrivningen av dessa
fordringar.
Artikel 3
I detta direktiv avses med
—sökande myndighet : den behöriga myndigheten i en medlemsstat
som framställer en begäran om bistånd beträffande en fordran som
avses i artikel 2,
—anmodad myndighet : den behöriga myndigheten i en medlemsstat till
vilken en begäran om bistånd framställs.
Artikel 4
1. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade
myndigheten tillhandahålla alla upplysningar som skulle kunna vara av
värde för den sökande myndigheten vid indrivningen av dess fordran.
För att erhålla dessa upplysningar skall den anmodade myndigheten
utnyttja sina befogenheter enligt de lagar och andra författningar som
gäller för indrivning av liknande fordringar som uppstår i den
medlemsstat där denna myndighet har sitt säte.
2. I en begäran om upplysningar skall namn och adress anges på den
person som de begärda upplysningarna gäller samt fordringens art och
belopp.
3. Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig att tillhandahålla
upplysningar
a) som den inte skulle kunna erhålla för att driva in liknande fordringar
som uppstår i den medlemsstat där den har sitt säte,
b) som skulle avslöja kommersiella, industriella eller professionella
hemligheter, eller
c) som om de yppas skulle kunna vara till skada för säkerheten eller
strida mot allmän ordning i denna stat.
4. Den anmodade myndigheten skall upplysa den sökande myndigheten
om skälen till att den inte efterkommer en begäran om upplysningar.
Artikel 5
1. Den anmodade myndigheten skall på begäran av den sökande
myndigheten och i enlighet med gällande rättsregler om delgivning av
liknande dokument eller beslut i den medlemsstat där den anmodade
myndigheten har sitt säte, delge mottagaren alla dokument och beslut,
inklusive handlingar av juridisk natur, som härstammar från den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte och som hänför
sig till en fordran och/eller dess indrivning.
2. En begäran om delgivning skall ange den berörda mottagarens namn
och adress, typ och ämne i det dokument eller beslut som skall
överlämnas, om så är nödvändigt gäldenärens namn och adress och den
fordran, till vilken dokumentet eller beslutet hänför sig, samt alla övriga
användbara upplysningar.
3. Den anmodade myndigheten skall omedelbart underrätta den
sökande myndigheten om de åtgärder som har vidtagits med anledning
av dess begäran om delgivning, och särskilt om vilket datum dokumentet
eller beslutet skickades till mottagaren.!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 4
Artikel 6
1. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade
myndigheten i enlighet med de lagar och andra författningar som gäller
för indrivning av liknande fordringar som uppstår i den medlemsstat där
den anmodade myndigheten har sitt säte driva in fordringar som grundar
sig på ett dokument som medger verkställighet av dessa.
2. För detta ändamål skall varje fordran i fråga om vilken en begäran
om indrivning har framställts behandlas som en fordran i den medlems-
stat där den anmodade myndigheten har sitt säte, utom när artikel 12 är
tillämplig.
Artikel 7
1. En begäran om indrivning av en fordran som den sökande
myndigheten riktar till den anmodade myndigheten skall åtföljas av en
officiell eller bestyrkt kopia av det dokument som gör det möjligt att
verkställa indrivningen och som har utfärdats i den medlemsstat där den
sökande myndigheten har sitt säte samt, i förekommande fall, av andra
dokument i original eller bestyrkt kopia som behövs för indrivningen.
2. Den sökande myndigheten får endast begära indrivninga) om fordringsanspråken och/eller det dokument som medger verk-
ställighet inte bestrids i den medlemsstat där den sökande
myndigheten har sitt säte,
b) om den sökande myndigheten i den medlemsstat där den har sitt säte
har tillämpat det indrivningsförfarande som myndigheten har
tillgång till på grundval av det dokument som avses i punkt 1 och
om de vidtagna åtgärderna inte har lett till full betalning av fordran.
3. En begäran om indrivning skall ange den berörda personens namn
och adress, fordrans art, det belopp som kapitalfordran uppgår till,
upplupen ränta och andra kostnader samt alla övriga relevanta
upplysningar.
4. En begäran om indrivning skall dessutom innehålla ett uttalande av
den sökande myndigheten som anger från och med vilket datum
verkställighet är möjlig enligt gällande lagar i den medlemsstat där den
har sitt säte, och som bekräftar att villkoren enligt punkt 2 är uppfyllda.
5. Så snart den sökande myndigheten erhåller några tilllämpliga
upplysningar om det ärende som ligger till grund för begäran om
indrivning skall den vidarebefordra dessa till den anmodade myndighe-
ten.
Artikel 8
Det dokument som medger verkställighet av fordran skall i före-
kommande fall och i enlighet med gällande bestämmelser i den
medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte, tas emot,
godkännas, kompletteras eller ersättas av ett dokument som medger
verkställighet inom denna medlemsstats territorium.
Dokumentet skall tas emot, godkännas, kompletteras eller ersättas så
snart som möjligt efter det att en begäran om indrivning har erhållits.
Dokumentet får inte avvisas, om det möjliggör verkställighet i den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte och är formellt
riktigt.
Om någon av dessa formaliteter skulle förorsaka en undersökning eller
ett bestridande i samband med fordran och/eller det dokument som
möjliggör verkställighet och som har upprättats av den sökande
myndigheten skall artikel 12 tillämpas.
Artikel 9
1. Fordringar skall drivas in i valutan för den medlemsstat i vilken den
anmodade myndigheten har sitt säte.!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 5
2. Den anmodade myndigheten får, om gällande lagar och andra
författningar i den medlemsstat där den har sitt säte så medger och efter
samråd med den sökande myndigheten bevilja gäldenären en betalnings-
frist eller godkänna ett avbetalningsförfarande. All ränta som påförs av
den anmodade myndigheten med anledning av sådan betalningsfrist skall
överföras till den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.
All annan ränta som i enlighet med lagar och andra författningar i den
medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte påförs för
dröjsmål med betalningen skall också överföras till den medlemsstat i
vilken den sökande myndigheten har sitt säte.
Artikel 10
Fordringar som skall drivas in åtnjuter inte förmånsrätt i den medlemsstat
där den anmodade myndigheten har sitt säte.
Artikel 11
Den anmodade myndigheten skall omedelbart underrätta den sökande
myndigheten om vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av
begäran om indrivning.
Artikel 12
1. Om fordran och/eller det dokument som möjliggör dess verk-
ställighet, och som har upprättats i den medlemsstat där den sökande
myndigheten har sitt säte, under indrivningsförfarandets gång bestrids av
en berörd part skall denna part inge sin framställan till det behöriga
organet i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte i
enlighet med de rättsregler som gäller där. Den sökande myndigheten
skall underrätta den anmodade myndigheten om denna framställan. Den
berörda parten får också underrätta den anmodade myndigheten om
denna framställan.
2. Så snart den anmodade myndigheten har erhållit de upplysningar
som avses i punkt 1, antingen från den sökande myndigheten eller från
den berörda parten, skall den uppskjuta verkställandet i avvaktan på det
beslut som det behöriga organet fattar i detta ärende. Skulle den
anmodade myndigheten bedöma det nödvändigt, och utan att det
påverkar tilllämpningen av artikel 13, får denna myndighet vidta
säkerhetsåtgärder för att säkerställa indrivningen, om gällande lagar
eller andra författningar i den medlemsstat där den har sitt säte medger
ett sådant förfarande för liknande fordringar.
3. Om det är de verkställighetsåtgärder som vidtas i den medlemsstat
där den anmodade myndigheten har sitt säte som bestrids, skall frågan
hänskjutas till det behöriga organet i denna medlemsstat i enlighet med
dess lagar och andra författningar.
4. Om det behöriga organ till vilket frågan har hänskjutits i enlighet
med punkt 1 är en allmän domstol eller en förvaltningsdomstol skall
denna domstols beslut, om det är gynnsamt för den sökande myndigheten
och medger indrivning av fordran i den medlemsstat där den sökande
myndigheten har sitt säte, utgöra ”det dokument som möjliggör
indrivning” i enlighet med artiklarna 6 - 8 och indrivningen av fordran
skall genomföras på grundval av detta beslut.
Artikel 13
På en motiverad begäran från den sökande myndigheten skall den
anmodade myndigheten vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställa
indrivningen av en fordran, om detta medges av lagar och andra
författningar i den medlemsstat i vilken den har sitt säte.
För genomförandet av bestämmelserna i första stycket skall artiklarna 6,
7.1, 7.3, 7.5, 8, 11, 12 och 14 gälla i tillämpliga delar.!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 6
Artikel 14
Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig
a) att bevilja de bistånd som föreskrivs i artiklarna 6 — 13, om
indrivningen av fordran på grund av gäldenärens situation skulle
förorsaka allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter i den
medlemsstat där denna myndighet har sitt säte,
b) att genomföra indrivning av en fordran om den sökande myndigheten
inte har uttömt alla möjligheter till indrivning inom territoriet för den
medlemsstat där den har sitt säte.
Den anmodade myndigheten skall underrätta den sökande myndigheten
om sina skäl för att inte efterkomma dess begäran om bistånd. En sådan
motiverad vägran skall också meddelas kommissionen.
Artikel 15
1. Frågor om preskription skall uteslutande regleras av gällande
rättsregler i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.
2. Åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten vid indrivning
av fordringar i enlighet med en begäran om bistånd som om de hade
vidtagits av den sökande myndigheten skulle ha lett till att preskriptions-
tiden uppsköts eller avbröts i enlighet med gällande rättsregler i den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte skall anses ha
vidtagits i den senare medlemsstaten vad gäller denna verkan.
Artikel 16
Dokument och upplysningar som skickas till den anmodade myndigheten
i enlighet med detta direktiv får av denna myndighet endast översändas
till
a) den person som anges i begäran om bistånd,b) de personer och myndigheter som är ansvariga för indrivningen av
fordringarna, och endast för detta ändamål,
c) de rättsliga instanser som handlägger ärenden beträffande indrivning
av fordringar.
Artikel 17
Begäran om bistånd och tillämpliga dokument skall åtföljas av en
översättning till det officiella språket eller till ett av de officiella språken
i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte utan att
det påverkar nämnda myndighets rätt att avstå från översättningen.
Artikel 18
Medlemsstaterna skall avstå från alla fordringar på varandra för
återbetalning av de kostnader som uppstår vid det ömsesidiga bistånd
de ger varandra i enlighet med detta direktiv.
Den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte skall
emellertid förbli betalningsskyldig gentemot den medlemsstat där den
anmodade myndigheten har sitt säte för de kostnader som uppstår på
grund av åtgärder som bedöms vara ogrundade, antingen vad gäller
fordringens verklighetsunderlag eller giltigheten av det dokument som
utfärdats av den sökande myndigheten.
Artikel 19
Medlemsstaterna skall förse varandra med en förteckning över de
myndigheter som har befogenhet att framställa eller ta emot en begäran
om bistånd.!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 7
Artikel 20
1. Härmed inrättas en kommitté för indrivning av fordringar (i det
följande kallad kommittén), som skall bestå av företrädare för medlems-
staterna med en företrädare för kommissionen som ordförande.
2. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.
Artikel 21
Kommittén får pröva alla frågor som rör tillämpningen av detta direktiv,
som tas upp av ordföranden antingen på eget initiativ eller på begäran av
företrädaren för en medlemsstat.
Artikel 22
1. Närmare föreskrifter för tillämpningen av artiklarna 4.2 och 4.4, 5.2
och 5.3, 7.1, 7.3 och 7.5, 9, 11 och 12.1 samt av bestämmelserna om
omräkning, överföring av indrivna summor och fastställande av ett
minimibelopp för fordringar, för vilka bistånd får begäras, skall antas
enligt det förfarande som fastställs i punkt 2 och 3.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till
åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som
ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den
skall fatta sitt beslut med en majoritet av 41 röster, varvid medlems-
staternas röster skall vägas enligt fördragets artikel 148.2. Ordföranden
får inte rösta.
3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget, om det är förenligt med
kommitténs yttrande.
b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande, eller om
inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå
rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut
med kvalificerad majoritet.
c) Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det
att förslaget mottagits, skall kommissionen själv besluta att de
föreslagna åtgärderna vidtas.
Artikel 23
Bestämmelserna i detta direktiv skall inte förhindra ett större mått av
ömsesidigt bistånd som lämnas nu eller i framtiden av särskilda
medlemsstater i enlighet med överenskommelser eller uppgörelser,
inklusive åtgärder som rör delgivning av rättsliga eller utomrättsliga
handlingar.
Artikel 24
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga
för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1978.
Artikel 25
Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som
den har vidtagit för att genomföra detta direktiv. Kommissionen skall
vidarebefordra dessa upplysningar till de övriga medlemsstaterna.
Artikel 26
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.!B1976L0308 — SV — 07.12.1979 — 001.001 — 8