2008R0555 — SV — 01.07.2013 — 007.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:





Rättad genom:









▼B

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 555/2008

av den 27 juni 2008

om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 479/2008 av den 29 april 2008 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin när det gäller stödprogram, handel med tredjeländer, produktionskapacitet och kontroller inom vinsektorn







EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 479/2008 av den 29 april 2008 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, om ändring av förordningarna (EG) nr 1493/1999, (EG) nr 1782/2003, (EG) nr 1290/2005, (EG) nr 3/2008 samt om upphävande av förordningarna (EEG) nr 2392/86 och (EG) nr 1493/1999 ( 1 ), särskilt artiklarna 22, 84, 89, 97, 107, 117, 121 b och 121 c, och av följande skäl: (1) Genom förordning (EG) nr 479/2008 ändrades den tidigare ordningen för vinsektorn som fastställdes i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ( 2 ) och den förordningen upphävdes från och med den 1 augusti 2008. (2) De befintliga tillämpningsföreskrifterna för vinsektorn finns i flera förordningar som har ändrats ofta. Dessa tillämpningsföreskrifter, som gäller marknadsmekanismer, handel med tredjeländer, produktionskapacitet och kontroller inom vinsektorn, måste ses över till följd av de ändringar av vinordningen som görs genom förordning (EG) nr 479/2008, och mot bakgrund av gjorda erfarenheter. Tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 479/2008 bör antas. (3) Följande av kommissionens förordningar bör därför upphävas och ersättas med en ny förordning: — (EG) nr 1227/2000 av den 31 maj 2000 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, särskilt beträffande produktionskapacitet ( 3 ). — (EG) nr 1623/2000 av den 25 juli 2000 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, vad beträffar marknadsmekanismerna ( 4 ). — (EG) nr 2729/2000 av den 14 december 2000 om tillämpningsföreskrifter för kontroller inom vinsektorn ( 5 ). — (EG) nr 883/2001 av den 24 april 2001 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1493/1999 när det gäller handeln med produkter inom vinsektorn med tredje land ( 6 ). (4) Avdelning II i förordning (EG) nr 479/2008 innehåller bestämmelser om ett nytt stödprogram som ska beslutas på medlemsstatsnivå för att finansiera särskilda stödåtgärder som främjar vinsektorn. Det är lämpligt att fylla ut denna ram med tillämpningsföreskrifter. (5) Det behövs ett förfarande för det första inlämnandet av stödprogrammet. Det behövs också ett förfarande för en årlig ändring av stödprogrammen inför nästkommande år så att de kan anpassas till eventuella nya förhållanden som inte kunde förutses när programmen först lades fram. Alla sådana förändringar bör begränsas och villkoras för att se till att de godkända stödprogrammens övergripande mål behålls. (6) Enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 479/2008 kan medlemsstaterna välja att utforma stödåtgärderna på den geografiska nivå som de anser vara mest lämplig. Eftersom medlemsstaterna ansvarar för godkännandet av planerna bör de i sådana fall fastställa föreskrifter för inlämning och godkännande av planer och för vad planerna minst bör innehålla. (7) I artikel 10 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för säljfrämjande åtgärder på marknader i tredjeland. Det behövs närmare föreskrifter om inrättandet av denna nya åtgärd. (8) För att förebygga risken för snedvridning av konkurrensen behövs det föreskrifter om hur ursprunget för de produkter som omfattas av informations- och saluföringskampanjer ska anges. (9) Med hänsyn till rättssäkerheten måste de budskap som förmedlas under en saluföringskampanj vara förenliga med lagstiftningen i de tredjeländer som kampanjen riktar sig till. (10) Kriterier för medlemsstaternas urval och granskning av ansökningar bör fastställas för att se till att gemenskapsreglerna följs och att de åtgärder som får stöd för att genomföras är effektiva. (11) För att försäkra sig om att gemenskapens åtgärder får effekt måste medlemsstaterna se till att de godkända marknadsföringskampanjerna överensstämmer med och kompletterar de nationella och regionala marknadsföringskampanjerna. För att skapa synergieffekter får medlemsstaterna upprätta gemensamma marknadsföringskampanjer och det bör fastställas bestämmelser som medger samarbete mellan de berörda medlemsstaterna. Företräde bör ges åt mikroföretag och åt små och medelstora företag som är i större behov av gemenskapsstöd än de större företagen. (12) För att undvika dubblering av det stöd som kan ges för säljfrämjande åtgärder enligt rådets förordning (EG) nr 3/2008 av den 17 december 2007 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden och i tredjeland ( 7 ) eller rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) ( 8 ), bör det fastställas bestämmelser som utesluter detta. (13) I artikel 11 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för omstrukturering och omställning av vinodlingar. Särskilt föreskrivs i artikel 11.3 andra stycket i den förordningen att stöd till omstrukturering och omställning av vinodlingar inte lämnas för normal förnyelse av uttjänta vinodlingar. (14) Dessutom får medlemsstaterna fastställa föreskrifter om minimistorleken på de skiften som berörs för att kunna se till att systemet verkligen påverkar produktionskapaciteten. (15) Vid tillämpningen av artikel 11 i förordning (EG) nr 479/2008 har medlemsstaterna ett stort utrymme att själva i detalj besluta om stödets räckvidd och bidragssatser, bland annat i fråga om schablonbelopp, fastställande av högsta bidragssatser för stöd per hektar och ändring av stödet på grundval av objektiva kriterier, inom de ramar som fastställs i kapitel I i avdelning II i den förordningen och de regler som antas enligt dessa. Gemensamma föreskrifter bör dock fastställas. Det bör även fastställas tidsbegränsade åtgärder för föreskrifternas genomförande och en korrekt övervakning. Föreskrifterna bör också omfatta utnyttjandet av återplanteringsrätter som uppkommer vid röjning, om detta föreskrivs i förslaget, så att högre bidragssatser kan beviljas på grund av de högre kostnader detta innebär. (16) För att underlätta kontroll bör utbetalning av stöd normalt ske efter det att en viss åtgärd eller en uppsättning åtgärder har genomförts. Dock kan utbetalning ske före genomförandet om en säkerhet ställs som garanti för att åtgärden eller uppsättningen av åtgärder genomförs. (17) Det bör fastställas närmare föreskrifter om medverkande i finansieringen av systemet för omstrukturering och omställning. Åtgärder måste vidtas för att se till att de medel som avsätts för systemet används effektivt, och i synnerhet behövs bestämmelser för förskottsutbetalningar. (18) I artikel 12 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för grön skörd. Med tanke på subsidiaritetsprincipen bör medlemsstaterna ansvara för de administrativa arrangemangen kring ansökningsförfaranden för grön skörd. De bör kunna besluta före vilket datum producenterna ska ha genomfört den gröna skörden så att det med beaktande av tidsfrister och skördetider finns tillräckligt med tid för de nödvändiga kontrollerna före utbetalning. (19) Med beaktande av de medel som anslås till systemet för grön skörd bör det föreskrivas att de arealer som berörs systematiskt ska kontrolleras på plats efter genomförandet. Det ska kontrolleras att druvorna förstörts helt. Det ska också kontrolleras att fytosanitära krav och miljökrav har respekterats. För att underlätta verifikationen bör utbetalning av premier ske efter att det kontrollerats att den gröna skörden har ägt rum. (20) Dessutom bör högsta stödsatser fastställas för att se till att stödet inte blir ett permanent sätt att få avkastning för produkterna i stället för att släppa ut dem på marknaden. (21) I artikel 13 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för inrättande av gemensamma fonder. Det bör fastställas närmare föreskrifter om denna nya åtgärd. Föreskrifterna bör i möjligaste mån medge flexibilitet och snabb tillämpning i händelse av kris och medlemsstaterna och producentorganisationerna bör därför själva kunna fatta beslut. Föreskrifterna bör dock förhindra missbruk och tillhandahålla gränser, bland annat i fråga om ekonomi. Eftersom producenterna i de nya medlemsstaterna i allmänhet är organiserade i mindre utsträckning än producenterna i de övriga medlemsstaterna bör stödtaket vara högre för de förstnämnda. (22) I artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för skördeförsäkring. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna nya åtgärd. Föreskrifterna bör i möjligaste mån medge flexibilitet. De måste dock förhindra missbruk och tillhandahålla gränser, bland annat i fråga om ekonomi. (23) I artikel 15 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en ny stödåtgärd för materiella och immateriella investeringar i företag. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna nya åtgärd som stämmer överens med motsvarande åtgärd som finns för landsbygdsutveckling. Det bör fastställas vilka typer av investeringar som kan få stöd, bland annat investeringar för utveckling av nya produkter, processer och tekniker. Dessutom bör vägledande stödberättigande kostnader fastställas. (24) I artikel 16 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en stödåtgärd för destillation av biprodukter. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna nya åtgärd, och i synnerhet villkor för bortskaffande av biprodukter samt syftet med och högsta stödsatser för destillation av pressrester, vin och vindruv. (25) I artikel 17 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en övergångsstödåtgärd för destillation av spritdrycker. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna nya åtgärd, särskilt beträffande syftet med stödet och möjligheterna att justera det. (26) I artikel 18 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en övergångsstödåtgärd för krisdestillation. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna åtgärd, särskilt beträffande förfarande och villkor för stödet samt de kriterier som ska beaktas vid fastställande av stödbeloppet. (27) I artikel 19 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs en övergångsstödåtgärd för användande av druvmust för berikning. Det bör fastställas närmare föreskrifter om inrättandet av denna åtgärd, särskilt beträffande syftet med stödet och högsta stödsatser för detta samt för att se till att särskilda kontroller görs av den produkt som används för att öka alkoholstyrkan. (28) För att kunna övervaka tillämpningen av avdelning II i förordning (EG) nr 479/2008 och för en korrekt förvaltning av marknaden är det nödvändigt att kommissionen har tillgång till rätt uppgifter om genomförandet av stödprogrammen. Det är därför nödvändigt att närmare fastställa vilka uppgifter som ska anges vid rapportering och utvärdering av stödprogrammen för att man ska kunna bedöma deras resultat och effekter. (29) De allmänna reglerna om budgetdisciplin, särskilt de som gäller ofullständiga eller felaktiga deklarationer från medlemsstaterna, bör tillämpas utöver de specifika regler som fastställs i den här förordningen. (30) Närmare föreskrifter om den finansiella administrationen av systemet bör styras av de tillämpningsföreskrifter som antagits för rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 9 ). (31) I artikel 76.1 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs att för saft och must, för vilka tillämpningen av tullar beror på produktens importpris, ska detta pris kontrolleras antingen genom kontroll av varje parti eller med hjälp av ett schablonimportvärde. På grund av särdragen i det nuvarande systemet för import av druvsaft och must till gemenskapen, i synnerhet det faktum att importen är oregelbunden såväl beträffande volym och periodicitet som beträffande importplats och ursprung, är det omöjligt att beräkna schablonimportvärden som är representativa för att kunna fastställa det verkliga importpriset. Därför bör priset fastställas genom kontroll av varje parti. (32) Det importpris som ligger till grund för de importerade produkternas klassificering i Gemensamma tulltaxan bör uppgå till priset fritt ombord för de berörda produkterna, plus kostnader för försäkring och transport till platsen för införsel till gemenskapens tullområde. (33) Enligt artikel 82.3 i förordning (EG) nr 479/2008 bör de importerade produkter som avses i artikeln åtföljas av ett intyg och en analysrapport utfärdade av ett organ eller en myndighet som har utsetts av det tredjeland där produkten har sitt ursprung. Det bör fastställas vilka krav som analysrapporten ska uppfylla. (34) För att förenkla kontrollen bör det fastställas bestämmelser om att undanta produkter som importeras från tredjeland i små behållare och i begränsade kvantiteter från kravet på ett intyg och en analysrapport. (35) Av harmoniseringsskäl bör undantagen från krav på intyg och analysrapport för vinprodukter som importeras till gemenskapen ligga i linje med de bestämmelser i gemenskapens tullagstiftning som rör undantag och reglerna för följedokument vid transport av vinprodukter inom gemenskapen. (36) Användandet av datoriserade förfaranden ersätter efterhand det manuella inskrivandet av uppgifter inom olika delar av den administrativa verksamheten. Det bör därför också vara möjligt att använda datoriserade och elektroniska förfaranden när man utfärdar och använder V I 1 och V I 2. (37) Vissa tredjeländer som inrättat ett effektivt system för kontroll av sina vinproducenter, vilket administreras av de organ eller myndigheter som avses i artikel 82.3 i förordning (EG) nr 479/2008, har uttryckt intresse för möjligheten att låta producenterna själva utfärda intyg och analysrapporter. I syfte att underlätta handeln med sådana tredjeländer bör det, såvida länderna har ingått avtal med gemenskapen som innehåller bestämmelser om ett närmare samarbete om bedrägeribekämpning och såvida handelsförbindelserna med gemenskapen är goda, tillåtas att de dokument som har utarbetats av producenterna betraktas som dokument utfärdade av nämnda organ eller myndigheter, i likhet med vad som är fallet i fråga om vin med gemenskapsursprung. I sådana fall bör nödvändiga garantier lämnas och en effektiv kontroll över utfärdandet av dokumenten bör ske. (38) Det bör offentliggöras förteckningar över namn på och adress till de organ och laboratorier i tredjeland som har rätt att utfärda intyg och analysrapporter, så att de myndigheter som i gemenskapen övervakar importen av vinprodukter vid behov kan göra nödvändiga kontroller. (39) För att förenkla kontrollarbetet för medlemsstaternas behöriga myndigheter bör det fastställas hur intyget och analysrapporten ska utformas och, vid behov, vilka uppgifter de ska innehålla och på vilka villkor de får användas. (40) Intyget och, när så är tillämpligt, analysrapporten för varje parti av en importerad produkt bör kontrolleras för att förhindra bedrägeri. Det bör därför krävas att varje enskilt parti åtföljs av denna eller dessa handlingar fram till dess att partiet omfattas av gemenskapens kontrollsystem. (41) Med hänsyn till handelspraxis börde behöriga myndigheterna, i de fall då ett parti vin delas, ha rätt att under egen kontroll låta utfärda ett utdrag ur intyget och analysrapporten som ska åtfölja varje nytt parti som uppstått vid delningen. (42) Med hänsyn till behovet av ett snabbt och effektivt konsumentskydd bör tillämpningen av dessa åtgärder kunna avbrytas om det finns risk för bedrägeri eller fara för konsumenternas hälsa. (43) Det bör även fastställas enkla regler för vilka handlingar som ska kunna visas upp vid import från ett annat tredjeland än vinprodukternas ursprungsland, om inte produkterna har genomgått någon väsentlig bearbetning. (44) Exportörernas och myndigheternas arbete kan förenklas genom att det på V I 1-dokumentet anges att den alkohol som tillsatts likörvin och annat vin med tillsats av alkohol har framställts av vin istället för att det krävs ett särskilt intyg för detta. Av samma skäl bör det föreskrivas att V I 1-dokumentet kan användas för att intyga att vinet har den ursprungsbeteckning som krävs för import av vin med sänkt tull. För vissa viner krävs inget intyg eller analysrapport i det fall ett intyg om ursprungsbeteckning kan visas upp. Det bör vara tillåtet att använda V I 1-dokumentet för att intyga att nämnda likörviner har en ursprungsbeteckning utan krav på att fältet beträffande analysrapport fylls i. (45) Vinimport under koncessioner enligt överenskommelser med vissa tredjeländer ska åtföljas av intyg om att vinet uppfyller tillträdesvillkoren för koncessionen. Intygen ska vara utfärdade av offentliga organ eller av båda parter officiellt erkända organ som finns med i gemensamt upprättade förteckningar. (46) Medlemsstaterna bör till kommissionen översända förteckningar med förslag på offentliga eller officiellt erkända organ som ska kunna utfärda dessa intyg, så att kommissionen kan sammanställa och utbyta dessa förteckningar med de tredjeländer som berörs. För att underlätta organens uppgifter bör förteckningarna lämnas i lämplig form och på ett lämpligt medium. (47) I artiklarna 85 och 86 i förordning (EG) nr 479/2008 finns bestämmelser om hanteringen av olagliga planteringar. Det bör fastställas närmare föreskrifter om påföljder för producenter som inte följer de nya reglerna eller kravet på röjning av vinodlingar som planterats utan motsvarande planteringsrätt före den 1 september 1998 och om de meddelanden som medlemsstaterna ska skicka till kommissionen om detta. Utan att det påverkar påföljder som medlemsstaterna tidigare har bestämt bör de påföljder som tillämpas vid underlåtelse att röja olagliga planteringar vara tillräckligt höga för att förmå producenterna att fullgöra skyldigheten. Påföljden bör därför motsvara minst det dubbla beloppet av det genomsnittliga röjningsbidraget. (48) I artikel 87.1 i förordning (EG) nr 479/2008 föreskrivs att i de fall produkter från en olaglig vinodling kan släppas ut på marknaden för destillation ska det krävas bevis på att produkterna inte har släppts ut på marknaden. För att stärka kontrollerna bör möjligheterna att inte släppa ut produkterna på marknaden begränsas till tre typfall, nämligen destillation, grön skörd på den berörda producentens bekostnad eller familjens egen konsumtion, om en producents totala vinodlingsareal inte överstiger 0,1 hektar. Det är lämpligt att fastställa en tidsfrist för inlämning av destillationskontrakt enligt den artikeln. För att kontrollerna ska kunna organiseras effektivt bör de producenter som genomför en grön skörd informera de behöriga myndigheterna om sin avsikt att göra detta i god tid. För att underlätta kontrollerna bör medlemsstaterna ha möjlighet att föreskriva att producenterna ska vara skyldiga att i förväg anmäla vilken av de tre metoderna för att inte släppa ut produkterna på marknaden de tänker använda. Medlemsstaterna bör också ha rätt att ytterligare begränsa producenternas val av metod för detta. (49) För att garantera en rättvis och kontrollerbar användning av gemenskapens budget ska påföljder med ekonomiska konsekvenser föreskrivas för de fall medlemsstaterna inte uppfyller sin meddelarplikt i samband med olagliga planteringar. (50) Enligt artikel 91.1 i förordning (EG) nr 479/2008 får nyplanteringsrätter beviljas i samband med fastighetsreglering eller expropriation i samhällets intresse. Nyplanteringsrätterna bör inte vara fler än vad som krävs för att plantera en areal som motsvarar 105 procent av vad producenten förlorat på grund av åtgärderna, så att man inte undergräver förbudet mot plantering enligt artikel 90.1 i den förordningen. (51) Enligt artikel 91.1 i förordning (EG) nr 479/2008 får nyplanteringsrätter även beviljas för försöksodling och odling av moderplantor för ympmaterial. De arealer som planteras med hjälp av sådana nyplanteringsrätter får bara användas för de angivna syftena och vindruvsprodukter framställda av druvor från dessa arealer får inte släppas ut på marknaden. Befintliga försöksodlingar och odlingar av moderplantor bör få vara kvar i enlighet med befintliga regler. (52) Enligt artikel 91.1 i förordning (EG) nr 479/2008 får nyplanteringsrätter även beviljas för arealer vars vin eller vinprodukter enbart är avsedda att konsumeras av vinodlarens familj. Detta kan dock leda till alltför betungande administrativa bördor på grund av det stora antalet sådana fall i vissa medlemsstater. Därför bör medlemsstaterna ha rätt att tillåta sådana arealer även om de inte har tilldelats planteringsrätter. För att undvika störningar av balansen på marknaden bör dock förutsättningen vara att de berörda arealerna är små och att vinodlaren inte producerar vin i kommersiell skala. De berörda arealerna och producenterna bör kontrolleras på lämpligt sätt och om bestämmelserna inte efterlevs bör detta leda till påföljder, bland annat röjning av arealerna. (53) Inga återplanteringsrätter bör beviljas för arealer som röjts till följd av överträdelser av kraven enligt förordning (EG) nr 479/2008. Inga återplanteringsrätter bör heller beviljas för röjda arealer för vilka nyplanteringsrätter har beviljats för andra ändamål än kommersiell vinproduktion. (54) Enligt artikel 92.2 i förordning (EG) nr 479/2008 får återplanteringsrätter beviljas producenter som åtar sig att röja en areal planterad med vinstockar. Detta bör bara beviljas om den berörda producenten inte har tillräckligt med planteringsrätter för att plantera en areal som motsvarar den areal han åtar sig att röja. Beviljandet av återplanteringsrätter på grundval av ett sådant åtagande bör åtföljas av krav på att säkerhet ställs för att garantera att röjningsåtagandet genomförs. För att undvika störningar av balansen på marknaden får, under den period som den nyplanterade arealen och den areal som ska röjas båda odlas, bara den ena arealen producera vin som ska släppas ut på marknaden. (55) Enligt artikel 93 i förordning (EG) nr 479/2008 ska medlemsstaterna inrätta nationella eller regionala reserver av planteringsrätter för att förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten. För att undvika störningar av marknadsbalansen bör överföringen av planteringsrätter via ett reservsystem inte kunna leda till en total ökning av produktionskapaciteten i medlemsstaterna. Ett liknande förbud mot att öka produktionskapaciteten föreskrivs redan i samband med överföring av planteringsrätter mellan företag i artikel 92.5 i den förordningen. I sådana situationer får medlemsstaterna använda sig av en nedsättningskoefficient för överföring av planteringsrätter. (56) Enligt artikel 93.5 i förordning (EG) nr 479/2008 behöver inte en medlemsstat tillämpa systemet med reserver om den kan bevisa att den har ett effektivt system för förvaltning av planteringsrätter i hela landet. I så fall kan en medlemsstat besluta om att systemet med reserver ska användas i delar av dess territorium och ett annat effektivt system ska användas i andra delar av territoriet. De medlemsstater som vill använda sig av möjligheten enligt den artikeln bör kunna bevisa att det har ett sådant system och visa behovet av eventuella undantag från bestämmelserna i kapitel I i avdelning V i den förordningen. (57) Enligt artikel 90.6 i förordning (EG) nr 479/2008 får medlemsstaterna besluta att behålla förbudet mot plantering av vinstockar med druvsorter för vinframställning fram till och med den 31 december 2018. Det är lämpligt att föreskriva att medlemsstater som vill använda sig av denna möjlighet ska meddela kommissionen om detta i god tid. (58) Enligt artikel 100 i förordning (EG) nr 479/2008 får röjningsbidrag endast beviljas för areal som brukas. För att myndigheterna ska kunna kontrollera om en areal brukas korrekt bör det föreskrivas att det utöver de obligatoriska kontrollerna på plats också krävs bevis på vinodlingens produktion. Detta bör ske genom uppvisande av skördedeklarationer för föregående år, eller om skördedeklarationer inte finns av motiverade skäl, på annat sätt som medlemsstaten föreskriver för detta ändamål och som medlemsstaten noga kontrollerat trovärdigheten för. (59) Enligt artikel 104.4. i förordning (EG) nr 479/2008 får medlemsstaterna utesluta bergsområden och branta sluttningar från systemet med röjning. Detta undantag bör omfatta terrasser som anlagts på grund av att sluttningens lutning utan terrasser skulle innebära att odling försvårades eller skapa allvarliga erosionsproblem. Det bör fastställas kriterier för vilka områden som kan omfattas av sådana undantag, på grundval av allmänt vedertagna yrkesnormer. Enligt artikel 104.5 och 104.6 i den förordningen kan medlemsstaterna också utesluta arealer på grund av miljöhänsyn och Grekland kan utesluta arealer med vinstockar på de egeiska öarna och de grekiska joniska öarna utom Kreta och Euboia. Dessa undantag ska vara välgrundade och regelbundet meddelas kommissionen. (60) Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts vid tillämpningen av det tidigare systemet för permanent nedläggning bör systemet med skalor för röjningsbidraget bibehållas. Röjningsbidragens nya skalor ska stå i relation till skalorna för de premier som gällde i systemet innan förordning (EG) nr 479/2008 trädde i kraft, med ett tillägg med + 20 procent 2009, + 10 procent 2010 och 0 procent 2011. (61) Med tanke på subsidiaritetsprincipen bör medlemsstaterna ansvara för de administrativa arrangemangen kring ansökningsförfaranden för röjningsbidrag. De bör själva kunna besluta om vilket datum producenterna ska ha genomfört röjningen för att de ska ha tid till de nödvändiga kontrollerna innan utbetalningen, som ska ha skett den 15 oktober. (62) För att medge ett effektivt utnyttjande av de medel som är reserverade för röjningsåtgärder bör medlemsstaterna föreskriva ett system som medger kontroll av att ansökan om röjningsbidrag är välgrundad, med bland annat i tillämpliga fall ett skriftligt åtagande av producenten och en skyldighet för denne att stå för de kostnader som uppkommit vid behandlingen av ansökan om ansökan tas tillbaka utan vederbörlig motivering. (63) För att underlätta kontrollerna bör utbetalning av bidraget göras först efter det att röjningen har genomförts. (64) Enligt 104.1 i förordning (EG) nr 479/2008 får en medlemsstat avvisa ytterligare ansökningar om tillämpning av systemet med röjning på dess territorium eller inom en viss region när den sammanlagda röjda arealen uppgår till 8 respektive 10 procent av vinodlingsarealen. Medlemsstaterna bör meddela kommissionen när de fattar ett sådant beslut. (65) För att kunna övervaka tillämpningen av avdelningarna II och V i förordning (EG) nr 479/2008 och förvalta marknaden på ett lämpligt sätt är det nödvändigt att kommissionen får nödvändiga uppgifter om produktionskapaciteten. Det är därför nödvändigt att fastställa närmare föreskrifter om vilken information som ska lämnas i den inventering som nämns i artikel 109 i den förordningen. (66) För att skapa en enhetligare grund för utbetalningar av stöd till omstrukturering och omställning av vinodlingar, stödet för grön skörd och röjningsbidraget är det lämpligt att på gemenskapsnivå fastställa bestämmelser om mätning av arealer, särskilt för att fastställa vad som motsvarar areal planterad med vinstockar. (67) Det bör fastställas bestämmelser för de kontroller som krävs för en korrekt tillämpning av förordning (EG) nr 479/2008 och den här förordningen, samt av de påföljder som ska tillämpas vid upptäckta överträdelser. Åtgärderna bör omfatta såväl specifika kontroller och påföljder som fastställs på gemenskapsnivå som ytterligare nationella kontroller och påföljder. Kontrollerna och påföljderna bör vara avskräckande, effektiva och proportionerliga. (68) Kontroller av produktionskapaciteten bör i första hand baseras på vinodlingsregistret. (69) Med beaktande av vikten av att kontrollera produktionskapaciteten och de medel som anslås till systemet med röjning bör det föreskrivas att de berörda arealerna systematiskt ska kontrolleras på plats både före och efter röjningen. De medlemsstater som förfogar över ett tillförlitligt grafiskt verktyg och uppdaterad information om den berörda arealen bör dock ha möjlighet att genomföra kontrollen före röjningen administrativt. När det gäller kontrollen efter röjningen kan fjärranalys användas för att kontrollera så att vinstockarna faktiskt har röjts och därför bör fjärranalys vara tillåtet vid denna kontrollfas. Med tanke på svårigheterna att beräkna areal med hjälp av fjärranalys bör denna metod endast tillåtas när hela vinodlingsskiften röjs, eller om fjärranalysen kan ske med en upplösning som är lika med eller bättre än 1 m2. I varje fall bör antingen kontrollen före eller kontrollen efter röjningen ske på plats. (70) För en enhetlig tillämpning av bestämmelserna inom vinsektorn bör föreskrifter antas som dels närmare anger redan gällande nationella och gemenskapliga kontrollförfaranden, dels säkerställer ett direkt samarbete mellan de organ som ansvarar för kontroller inom vinsektorn. (71) Det bör finnas föreskrifter som styr hur de nationella organen och kommissionen ska samarbeta med varandra för att se till att föreskrifterna för vinsektorn tillämpas korrekt. Dessa föreskrifter bör inte hindra tillämpningen av särskilda bestämmelser om gemenskapens utgifter, straffrättsliga frågor eller nationella administrativa påföljder. (72) Medlemsstaterna bör se till att de organ som ansvarar för kontroller inom vinsektorn arbetar effektivt. De bör därför utse ett organ som ska ansvara för förbindelserna mellan dem och med kommissionen. Det är också mycket viktigt att kontrollarbetet samordnas mellan de behöriga organen i alla medlemsstater där kontroller inom vinsektorn har delats upp mellan flera behöriga organ. (73) För att få en enhetlig tillämpning av föreskrifterna i hela gemenskapen bör medlemsstaterna vidta de åtgärder som krävs för att se till att personalen vid de behöriga organen har tillräckliga kontrollbefogenheter för att kunna garantera att reglerna efterlevs. (74) Utvecklingen av handeln med vin mellan de olika medlemsstaterna, i synnerhet det stadigt stigande antalet multinationella företag inom denna sektor, och de möjligheter som ges genom förvaltningsbestämmelserna att, med eller utan stöd, utföra eller överföra aktiviteter i eller till andra områden än de där produkterna odlats, vittnar om vinmarknadernas inbördes beroende. Detta förhållande kräver en bättre harmonisering av kontrollmetoderna och ett närmare samarbete mellan de olika kontrollorganen. (75) För ett effektivt samarbete mellan medlemsstaterna vid tillämpningen av vinsektorns bestämmelser bör medlemsstaternas behöriga organ på begäran kunna samarbeta med behöriga organ i andra medlemsstater. Föreskrifter bör fastställas för sådant samarbete och sådan assistans. (76) Mot bakgrund av den komplicerade karaktären i vissa ärenden och behovet av snabba åtgärder är det synnerligen viktigt att ett behörigt organ som har begärt assistans, efter överenskommelse med det andra behöriga organet, kan låta tjänstemän som den själv utser delta i undersökningarna. (77) Vid allvarlig risk för bedrägeri eller vid bedrägeri som berör en eller flera medlemsstater måste de olika behöriga organen ha möjlighet att på egen hand använda det förfarande som kallas spontan assistans. (78) Mot bakgrund av att den information som utbyts enligt den här förordningen är av konfidentiell natur, bör den sekretessbeläggas i handels- och yrkesmässigt hänseende. (79) Genom förordning (EG) nr 2729/2000 inrättas en analysdatabas vid Gemensamma forskningscentret (GFC) för att harmonisera kontrollanalyserna i hela gemenskapen och för att sammanställa prover och analysrapporter från medlemsstaterna. (80) Tillämpandet av isotopiska referensanalysmetoder bör ge en bättre kontroll av vinprodukters berikning, bör kunna påvisa vattentillsatser i dem och i förening med analysresultat om andra isotopiska kännetecken hos dem kunna bidra till att verifiera om de överensstämmer med det ursprung som anges i deras beteckning. För att det ska bli lättare att tolka dessa analysresultat bör de kunna jämföras med resultat som tidigare erhållits med samma metoder och vid analyser av liknande produkter för vilka ursprung och framställning har bekräftats. (81) Isotopanalys av viner eller vinprodukter bör genomföras med de referensanalysmetoder som föreskrivs i artikel 31 i förordning (EG) nr 479/2008. (82) För att göra det lättare att tolka resultaten av de analyser som utförs i gemenskapslaboratorier med den nödvändiga utrustningen, och för att analysresultat från olika laboratorier ska kunna jämföras, bör enhetliga föreskrifter fastställas för druvprovtagning, jäsning och förvaring av druvprover. (83) För att kunna garantera analysdatas kvalitet och jämförbarhet bör ett system med erkända kvalitetsnormer tillämpas på de laboratorier som medlemsstaterna anlitar för den isotopiska analysen av prover för databasen. (84) Isotopanalys är en analysmetod som används för kontroll och för att förhindra bedrägerier inom vinsektorn. Den kräver högt specialiserade kunskaper och teknisk utrustning. De flesta av de medlemsstater som anslöt sig till gemenskapen 2004 och 2007 har inte resurser för att använda denna metod. För att säkerställa en enhetlig tillämpning av kontrollförfarandena bör GFC utföra analyserna åt dessa medlemsstater under en övergångsperiod till dess att de förfogar över den kompetens och utrustning som behövs. (85) Isotopanalysen av vinprodukter och dess tolkning är komplicerade förfaranden. För att möjliggöra en enhetlig tolkning av analysresultaten bör GFC:s databas göras tillgänglig för de officiella laboratorier som tillämpar denna analysmetod och på begäran även för andra offentliga organ i medlemsstaterna, samtidigt som reglerna för skydd av personuppgifter följs. (86) Förordning (EG) nr 2729/2000 innehåller föreskrifter om tagning av prover för leverans till ett officiellt laboratorium i en annan medlemsstat och innehåller allmänna föreskrifter om tagning av prover som ska isotopanalyseras. Dessa föreskrifter bör övertas och provtagning för gemenskapens databas bör betraktas som ett specialfall, där vinproduktsprover tas i direkt samarbete mellan de behöriga organen. (87) För att säkerställa att kontrollerna utförs objektivt bör tjänstemännen från en medlemsstats behöriga organ kunna begära av ett behörigt organ i en annan medlemsstat att den utför provtagningar. Den tjänsteman som gör en sådan begäran bör få tillgång till de insamlade proverna och även få bestämma vilket laboratorium som ska utföra analyserna. (88) För samarbetet mellan medlemsstaternas behöriga organ bör föreskrifter fastställas för officiell provtagning och för provernas användning, så att de blir representativa och det blir möjligt att verifiera de officiella analysresultaten i hela gemenskapen. (89) För att administrativt förenkla frågan om betalningsansvar för kostnaderna för tagning och avsändning av prov, analytiska och organoleptiska undersökningar och medverkan av sakkunniga, bör den principen fastställas att dessa kostnader ska bäras av det organ som har beställt provtagningen eller begärt sakkunnigmedverkan. (90) Bevisvärdet bör närmare anges för de uppgifter som erhållits i samband med kontroller enligt den här förordningen. (91) För att få en normal kontroll och provtagning på vinodlingarnas druvor är det viktigt att föreskriva att de som berörs inte får försvåra de kontroller som de utsätts för utan att de bör underlätta provtagningen och bidra med de uppgifter som krävs för tillämpningen av den här förordningen. (92) Det bör fastställas bestämmelser angående typ, format och medel för de meddelanden som behövs för att genomföra den här förordningen. Dessa bör omfatta meddelanden från medlemsstaterna till kommissionen. (93) För att garantera en rättvis och kontrollerbar användning av gemenskapens budget ska påföljder med ekonomiska konsekvenser föreskrivas för de fall medlemsstaterna inte uppfyller sin meddelarplikt. (94) Den information som krävs för verifikation och revision av genomförandet av den här förordningens bestämmelser bör sparas av medlemsstaterna under en lämplig tidsrymd för att medge kontroller. (95) De utbetalningar som görs enligt avdelningarna II och V i förordning (EG) nr 479/2008 bör i sin helhet göras till stödmottagarna. För att undvika onödig administration bör medlemsstaterna ha rätt att betala ut försäkringsstödet till producenterna genom försäkringsbolag enligt vissa villkor. (96) Det bör fastställas bestämmelser för att lösa fall av uppenbara fel, force majeure och andra exceptionella omständigheter för att säkerställa att producenterna behandlas rättvist. Föreskrifter för konstruerade situationer bör fastställas för att undvika att någon gör en vinst på sådana situationer. (97) Bestämmelser bör fastställas för en smidig övergång från det tidigare systemet till det nya som föreskrivs i den här förordningen och genomförandet av övergångsbestämmelserna i artikel 128 i förordning (EG) nr 479/2008. (98) Förvaltningskommittén för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har inte yttrat sig inom den tidsfrist som dess ordförande fastställt. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







AVDELNING I

INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde och användning av termer

1. I denna förordning fastställs tillämpningsföreskrifter för följande bestämmelser i förordning (EG) nr 479/2008:

a) Stödåtgärder (avdelning II).

b) Handel med tredjeland (avdelning IV).

c) Produktionskapacitet (avdelning V).

d) Inventering enligt artikel 109.

e) Kontroller inom vinsektorn (artikel 117).

f) Mätning av arealer enligt artikel 121 c.

Den här förordningen ska inte påverka tillämpningen av

a) särskilda bestämmelser om kontakterna mellan medlemsstaterna för bekämpning av bedrägerier inom vinsektorn så länge dessa underlättar tillämpningen av den här förordningen,

b) föreskrifter för i) straffrättsligt förfarande eller ömsesidigt juridiskt bistånd mellan medlemsstaterna i straffrättsliga frågor, ii) förfarandet för administrativa påföljder.

2. Termer som används i förordning (EG) nr 479/2008 ska ha samma betydelse när de används i den här förordningen.

▼M1

3. I avdelning II ska ”åtgärd” avse ett projekt, kontrakt eller arrangemang eller annan åtgärd som ingår i ett visst stödprogram, som motsvarar någon av de aktiviteter inom de åtgärder som avses i artikel 7.1 i förordning (EG) nr 479/2008 och som genomförs av en eller flera stödmottagare.

▼B







AVDELNING II

STÖDPROGRAM







KAPITEL I

Förfarande för inlämning

▼M5

Artikel 2

Inlämning av stödprogram

1. Första gången de förslag till stödprogram som avses i artikel 103k.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 lämnas in ska de avse de fem räkenskapsåren 2009– 2013.

▼M7

Beträffande räkenskapsåren 2014–2018 ska medlemsstaterna lämna in sina förslag till stödprogram till kommissionen senast den 1 mars 2013. Med avvikelse från detta ska Kroatien lämna in sitt förslag till stödprogram senast den 1 juli 2013. Om de nationella anslag som fastställts för räkenskapsåret 2014 och framåt ändras efter det datumet ska medlemsstaterna anpassa stödprogrammen i enlighet därmed.

▼M5

Medlemsstaterna ska på elektronisk väg göra sina förslag till stödprogram tillgängliga för kommissionen enligt förlagan i bilaga I.

Medlemsstaterna ska lämna in finansieringsöversikter för de förslag till stödprogram som avses i första och andra styckena till kommissionen enligt förlagan i bilaga II.

2. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om lagstiftning de antar eller ändrar angående förslag till stödprogram enligt punkt 1. Detta kan göras genom att kommissionen informeras om den webbplats där den berörda lagstiftningen finns allmänt tillgänglig.

▼M6

3. Medlemsstater som beslutar att, från och med räkenskapsåret 2015, minska det tillgängliga beloppet för stödprogrammen för att höja sina nationella tak för direktstöd som avses i artikel 40 i rådets förordning (EG) nr 73/2009 ( 10 ), ska anmäla dessa belopp före den 1 augusti 2013. Uppgifterna i de blanketter som finns i bilagorna I, II, III, VII och VIII ska anpassas i enlighet med detta om denna minskning inte redan hade planerats inom ramen för det förslag till stödprogram som överlämnades senast den 1 mars 2013.

▼M5

4. Medlemsstater som beslutar att i sina stödprogram ta hänsyn till särskilda regionala förhållanden kan också lämna närmare information för varje region på den blankett som finns i bilaga III.

5. Medlemsstaterna ska ansvara för kostnaderna under tiden från det att deras stödprogram tas emot av kommissionen till dess att det börjar gälla enligt artikel 103k.2 första stycket i förordning (EG) nr 1234/2007.

▼B

Artikel 3

Ändring av stödprogram

1. Reviderade stödprogram enligt artikel 5.2 i förordning (EG) nr 479/2008 ska lämnas till kommissionen på den blankett som finns i bilaga I till den här förordningen, med i förekommande fall den reviderade finansieringsöversikten på blanketten i bilaga IV.

De medlemsstater som avses i artikel 5.4 i förordning (EG) nr 479/2008 behöver inte lämna den blankett som finns i bilaga IV.

Medlemsstaterna ska ansvara för kostnaderna under tiden från det att deras ändrade stödprogram tas emot av kommissionen till dess att det börjar gälla enligt artikel 5.2 andra stycket i förordning (EG) nr 479/2008.

2. Med undantag för nödåtgärder föranledda av naturkatastrofer får inte ändringar av stödprogram lämnas in mer än två gånger per räkenskapsår. Om en medlemsstat finner det nödvändigt att ändra sitt stödprogram ska den lämna in ändringen senast den 1 mars och den 30 juni varje år tillsammans med, i tillämpliga fall,

a) uppdaterade versioner av stödprogrammet på blanketten i bilaga I och av finansieringsöversikten på blanketten i bilaga IV,

b) motiveringen för de föreslagna ändringarna.

Eventuella överföringar som gäller åtgärden enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 479/2008 ska anmälas före den 1 december kalenderåret före det år då systemet med samlat gårdsstöd ska börja tillämpas.







KAPITEL II

Stödberättigande åtgärder







Avsnitt 1

Säljfrämjande åtgärder på marknader i tredjeland

Artikel 4

Stödberättigande åtgärder och marknader

De viner som avses i artikel 10.2 i förordning (EG) nr 479/2008 ska vara berättigande till stöd för säljfrämjande åtgärder i tredjeland under förutsättning att

a) produkterna är avsedda för direkt konsumtion, det finns exportmöjligheter eller potentiella nya avsättningsmöjligheter för dem i de berörda tredjeländerna och de har ett högt mervärde,

b) produkternas ursprung anges som en del av informationskampanjen eller den säljfrämjande åtgärden om det rör sig om vin med geografisk beteckning,

c) den åtgärd som stöds är klart definierad, med specifikationer om vilka produkter som kan komma i fråga, saluföringsåtgärd och beräknade kostnader,

▼M6

d) stödet för säljfrämjande och information för varje programperiod inte varar längre än tre år för en och samma mottagare i ett visst tredjeland, om nödvändigt kan det dock förnyas en gång för en period på högst två år,

▼B

e) informationen och de säljfrämjande budskapen grundas på vinets inneboende kvaliteter och överensstämmer med lagstiftningen i det tredjeland som de riktar sig till,

f) stödmottagarna har tillräcklig kapacitet att hantera de särskilda kraven vid handel med tredjeländer och har resurser att se till att åtgärden genomförs så effektivt som möjligt. Medlemsstaterna ska särskilt se till att en tillräcklig mängd produkter av tillräckligt hög kvalitet finns att tillgå för att kunna uppfylla efterfrågan på marknaden på lång sikt efter den säljfrämjande åtgärden.

Stödmottagare kan vara privata företag eller yrkesorganisationer, producentorganisationer, branschorganisationer eller, om medlemsstaterna beslutar det, offentliga organ. I varje fall får medlemsstaterna inte låta ett offentligt organ vara den enda stödmottagaren för en säljfrämjande åtgärd.

▼M6 —————

▼B

För att förebygga missbruk av stödprogrammet ska ändringar av de delar som avses i a och c generellt inte tillåtas under den tid den stödberättigande åtgärden pågår, om det inte kan påvisas att en sådan ändring förbättrar genomförandet av åtgärden.

Artikel 5

Urvalsförfarande

Medlemsstaterna ska fastställa ansökningsförfarandet och förfarandet för en eventuell förlängning enligt artikel 4 första stycket led d, som särskilt ska innehålla detaljerade bestämmelser om

◄

a) kontroll av överensstämmelse med de krav och kriterier som fastställs i artikel 4,

b) tidsfrister för inlämning av ansökningar och för granskning av varje föreslagen åtgärds lämplighet,

c) föreskrifter om de berörda produkterna och saluföringen av dessa enligt bestämmelserna i den här förordningen, nationella bestämmelser och relevanta specifikationer,

d) föreskrifter om ingående av kontrakt, däribland eventuella standardformulär, säkerhetsbestämmelser och arrangemang för utbetalning av förskott,

▼M3

e) föreskrifter för utvärdering av åtgärder som fått stöd. Vid förlängning enligt artikel 4 första stycket led d ska dessutom resultatet av åtgärder som fått stöd utvärderas före förlängningen.

▼B

2. Medlemsstaterna ska vid urvalet av ansökningar särskilt beakta följande kriterier:

a) Överensstämmelse mellan de strategier som föreslås och de mål som fastställs.

b) De föreslagna åtgärdernas kvalitet.

c) Sannolikheten för att de har effekt och framgång när det gäller att öka efterfrågan på den berörda produkten.

d) Försäkringar om att de inblandade aktörerna är effektiva och förfogar över den tekniska kapacitet som krävs och att kostnaderna för de åtgärder de utför själva inte överstiger marknadens normala prisnivå.

▼M6

3. När ansökningarna har granskats ska medlemsstaterna välja ut de åtgärder som är ekonomiskt mest fördelaktiga. Följande ska prioriteras:

a) Mikroföretag, små och medelstora företag i den mening som avses i kommissionens rekommendation 2003/361/EG ( 11 ).

b) Nya stödmottagare som inte tidigare har beviljats stöd.

c) Stödmottagare som är inriktade på nya tredjeländer för vilka de inte tidigare har beviljats stöd inom ramen för detta system. Medlemsstaterna ska upprätta en förteckning inom ramen för tillgängliga medel som lämnas till kommissionen på blanketten i bilaga VIII så att de övriga medlemsstaterna kan få informationen och för att öka åtgärdernas konsekvens.

▼B

4. Två eller flera medlemsstater kan välja att genomföra en gemensam säljfrämjande åtgärd. De ska åta sig att bidra till finansieringen och enas om administrativa samarbetsförfaranden för att underlätta övervakning, genomförande och kontroll.

5. Medlemsstaterna ska se till att kampanjer som får nationellt eller regionalt stöd överensstämmer med åtgärder som finansieras under förordning (EG) nr 3/2008 eller förordning (EG) nr 1698/2005 och åtgärder som finansieras under nationella och regionala kampanjer.

6. Inget stöd ska beviljas enligt artikel 10 i förordning (EG) nr 479/2008 för en åtgärd som får stöd enligt artikel 20 c iii) i förordning (EG) nr 1698/2005 eller artikel 2.3 i förordning (EG) nr 3/2008.

7. Medlemsstaterna kan besluta om att stöd ska förskotteras innan en åtgärd har genomförts, om stödmottagaren har ställt en säkerhet.

8. När medlemsstaterna beviljar nationellt stöd för säljfrämjande åtgärder ska de informera om detta i de relevanta delarna av bilagorna I, V, VII och VIII till den här förordningen.







Avsnitt 2

Omstrukturering och omställning av vinodlingar

▼M6

Artikel 6

Icke-stödberättigande åtgärder

1. Vid tillämpningen av artikel 103q.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 avses med normal förnyelse av uttjänta vinodlingar återplantering av samma skifte med samma druvsort och enligt samma vinodlingsmetod. Medlemsstaterna får fastställa ytterligare specifikationer, särskilt beträffande ålder på de vinodlingar som förnyas.

2. Följande åtgärder ska inte vara stödberättigande:

a) Det löpande arbetet på en vingård.

b) Skydd mot skador som orsakas av vilt, fåglar eller hagel.

c) Uppförande av vindskydd och vindskyddsväggar.

d) Vägar och elevatorer.

▼B

Artikel 7

Förfarande och ansökningar

1. Medlemsstaterna ska fastställa

a) tidsfrister för genomförande av omstruktureringsåtgärder, som inte får överskrida fem år,

b) vilka organ och personer som får lämna in förslag till ansökningar,

c) objektiva kriterier för prioritering, särskilt i enlighet med artikel 104.9 i förordning (EG) nr 479/2008,

d) innehållet i ansökningarna, vilka ska omfatta detaljerade beskrivningar av de föreslagna åtgärderna och tidsfrister för deras genomförande,

e) förfaranden för inlämning och godkännande av ansökningar, vilka i synnerhet ska omfatta tidsfrister för inlämning av ansökningar och objektiva kriterier för prioritering,

f) krav på att det av alla ansökningar för varje räkenskapsår ska framgå vilka åtgärder som ska genomföras under året, och för varje åtgärd vilken areal som berörs samt förfaranden för kontroll av genomförandet.

2. Medlemsstaterna får fastställa en minimistorlek för den areal som kan berättiga till stöd för omstrukturering och omställning, och en minimistorlek för den areal som blir resultatet av omstruktureringen och omställningen, samt eventuella undantag från dessa krav som ska vara vederbörligen motiverade och grundade på objektiva kriterier.

▼M6

Artikel 8

Stödsatser

1. Om inte annat anges i artikel 103q i förordning (EG) nr 1234/2007 och i detta kapitel ska medlemsstaterna fastställa föreskrifter om de stödberättigande omstrukturerings- och omställningsåtgärderna och deras respektive stödberättigande kostnader. Föreskrifterna ska vara utformade så att syftet med systemet uppnås.

Föreskrifterna kan i synnerhet föreskriva antingen utbetalning av schablonbelopp eller högsta stödsatser per hektar. Dessutom kan föreskrifterna medge anpassning av stödet enligt objektiva kriterier.

2. För att undvika överkompensation i de fall medlemsstaterna tillämpar schablonbelopp, ska dessa fastställas på grundval av en noggrann beräkning av de faktiska kostnaderna för varje typ av åtgärd. Schablonbeloppen får anpassas årligen om det är motiverat.

3. Stödet ska betalas ut för den areal som planteras, vilken definieras enligt artikel 75.1.

▼B

Artikel 9

Ekonomisk förvaltning

Stödet ska betalas ut så snart det har fastställts att antingen en åtgärd eller alla åtgärder som omfattas av stödansökan har genomförts och kontrollerats på plats, beroende på vad medlemsstaten föreskrivit för förvaltning av åtgärden, enligt artikel 81 i denna förordning.

◄

Om stödet normalt betalas ut först efter genomförandet av alla åtgärder, ska stöd ändå betalas ut för enskilda åtgärder som genomförts om de återstående åtgärderna inte kunnat genomföras på grund av force majeure eller exceptionella omständigheter enligt artikel 40.4 i förordning (EG) nr 1782/2003 ( 12 ).

Om det vid kontroller uppdagas att en övergripande åtgärd som omfattas av stödansökan inte har genomförts fullt ut av andra skäl än force majeure eller exceptionella omständigheter enligt artikel 40.4 i förordning (EG) nr 1782/2003, och om stöd har betalats ut efter genomförandet av enskilda åtgärder som är en del av den övergripande åtgärden som omfattas av stödansökan ska medlemsstaterna besluta om att återkräva det utbetalda stödet.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 kan medlemsstaterna besluta om att stöd för en viss åtgärd, eller för alla åtgärder som omfattas av ansökan om stöd, kan betalas ut i förskott till producenterna innan åtgärden har genomförts, under förutsättning att åtgärden har påbörjats och att stödmottagaren har ställt en säkerhet. För tillämpningen av förordning (EEG) nr 2220/85 ( 13 ), ska kravet vara att åtgärderna i fråga ska vara genomförda före utgången av det andra vinåret efter utbetalningen av förskottet.

Denna period får ändras av medlemsstaterna i de fall då

a) de arealer det gäller är en del av en areal som drabbats av en naturkatastrof som erkänts av de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten,

b) planerade åtgärder inte kan genomföras på grund av att växtmaterialet drabbats av sjukdom som intygats av ett organ som erkänts av den berörda medlemsstaten.

För att stöd ska kunna betalas ut i förskott ska tidigare åtgärder på samma areal, som producenten också fått förskottsstöd för, vara fullt genomförda.

Om kontrollerna visar att den åtgärd som omfattas av ansökan om stöd, och för vilken förskott har betalats ut, inte har genomförts fullt ut kan medlemsstaten besluta om en straffavgift.

▼M6 —————

▼M1

Artikel 10a

Förenlighet och konsekvens

1. Stödet för de kostnader för omstrukturering och omställning som det hänvisas till i artikel 11.4 b i förordning (EG) nr 479/2008 ska inte täcka kostnader för utgifter för jordbruksfordon.

2. Inga åtgärder ska få stöd enligt artikel 11 i förordning (EG) nr 479/2008 inom ramen för ett nationellt stödprogram i enlighet med avdelning II i den förordningen för en viss medlemsstat eller region som omfattas av stöd enligt den medlemsstatens eller den regionens program för landsbygdsutveckling enligt förordning (EG) nr 1698/2005.

3. Medlemsstaterna ska presentera de åtgärder de låter ingå i stödprogrammen för omstrukturerings- och omställningsåtgärder i relevant del av bilaga I på ett sådant detaljerat sätt att det går att verifiera att åtgärden inte får stöd i deras program för landsbygdsutveckling.

▼B







Avsnitt 3

Grön skörd

Artikel 11

Definition av grön skörd

Vid tillämpningen av artikel 12 i förordning (EG) nr 479/2008 och detta avsnitt ska det förfarande som innebär att säljbara druvor lämnas på vinstockarna under den normala produktionscykeln (situation där skörden inte bärgas) inte betraktas som grön skörd.

Dessutom ska arealen på ett skifte som får stöd för grön skörd inte tas med vid beräkning av de avkastningsgränser som fastställs i de tekniska specifikationerna för vin med geografisk beteckning.

Artikel 12

Villkor för tillämpningen av grön skörd

1. När det gäller åtgärder för grön skörd ska medlemsstaterna

a) anta närmare bestämmelser om genomförandet av åtgärderna, bland annat i) om förhandsmeddelanden om grön skörd, ii) om nivån på de ersättningar som ska betalas ut, iii) om föreskrifter för att se till att de berörda arealerna hålls i gott växtskick och att åtgärderna inte får någon negativ miljöpåverkan eller några negativa fytosanitära konsekvenser samt att det går att kontrollera att åtgärden genomförs på rätt sätt; i samband med dessa mål får medlemsstaterna tillämpa restriktioner för åtgärden grundade på objektiva och icke diskriminerande kriterier, bland annat beträffande tidpunkter för olika sorter, miljö- eller växtskyddsrelaterade risker eller metoder;

b) fastställa tidsfrister för inlämning av ansökningar om grön skörd mellan den 15 april och den 31 maj varje år,

c) före den 31 maj fastställa en förväntad marknadssituation som motiverar att grön skörd tillämpas som för att balansera marknaden och förebygga kris,

d) se till att åtgärden genomförs korrekt genom kontroll av att den gröna skörden har genomförts framgångsrikt. Arealer för vilka stöd för grön skörd betalas ska systematiskt kontrolleras på plats efter genomförandet. De skiften som kontrolleras ska vara de som omfattas av ansökan om stöd. De kontroller som avses i punkt d i första stycket ska omfatta i) kontroll av att den vinodling det gäller finns och har brukats på riktigt sätt, ii) kontroll av att alla klasar har tagits bort helt eller destruerats, iii) kontroll av vilken metod som har använts. Varje producent som ansöker om stöd för grön skörd ska kunna styrka kostnaderna för åtgärden. För att se till att inga säljbara druvor finns kvar på det skifte för vilket stöd betalas ut ska alla kontroller ske mellan den 15 juni och den 31 juli varje år, och de ska i varje fall vara klara vid den normala tiden för veraison (Baggiolini fas M, BBCH fas 83) på varje areal.

2. Grön skörd får inte genomföras på samma skifte två år i rad.

3. Om skörden helt eller delvis har förstörts på grund av exempelvis naturkatastrofer i den mening som avses i artikel 2.8 i kommissionens förordning (EG) nr 1857/2006 ( 14 ) före datum för den gröna skörden ska inget stöd beviljas.

4. Om skörden helt eller delvis förstörs under tiden mellan utbetalningen av stödet för grön skörd och skördeperioden ska ingen ekonomisk ersättning från skördeförsäkringar som kompensation för utebliven inkomst betalas ut för det område som producenten redan fått stöd för.

Artikel 13

Ansökningsförfarande

1. Medlemsstaterna ska fastställa bestämmelser om ansökningsförfarandet, som i synnerhet ska innehålla information till berörda producenter om tillämpliga bidrag och om vilka uppgifter som ska åtfölja ansökan. Ansökan ska innehålla närmare uppgifter om areal, genomsnittlig avkastning, vilken metod som ska användas samt druvsort och vilken typ av vin som produceras av druvorna.

2. Medlemsstaterna ska kontrollera om ansökningarna är välgrundade. För detta ändamål kan de anta bestämmelser om att producenten ska göra ett skriftligt åtagande i samband med ansökan. Om ansökan sedan återkallas utan vederbörlig motivering får medlemsstaterna besluta om att den berörda producenten ska bära de kostnader som uppstått under behandlingen av ansökan.

Artikel 14

Kompensation

1. Varje år ska medlemsstaterna beräkna de direkta kostnaderna för grön skörd enligt de olika manuella, mekaniska eller kemiska metoder de tillåter enligt artikel 12.1 a iii. Om mer än en metod används på ett och samma skifte ska kompensationen beräknas på grundval av den billigaste metoden.

2. Medlemsstaterna ska beräkna det inkomstbortfall som orsakas av grön skörd på grundval av objektiva och icke diskriminerande kriterier.

Om inte annat följer av artikel 12.4 i förordning (EG) nr 479/2008 ska medlemsstaterna fastställa stödsatser för det stöd som ges enligt artikel 12.3 i den förordningen på grundval av standardtariffer och standardberäkningar av inkomstbortfall. Medlemsstaterna ska se till att dessa beräkningar

a) endast innehåller kontrollerbara element,

b) grundas på siffror som fastställts av vederbörlig expertis,

c) tydligt anger upphovet till siffrorna,

d) är differentierade för att ta hänsyn till regionala eller lokala förhållanden vid behov.

Stödet betalas ut för den planterade arealen, vilken definieras enligt artikel 75.1 i den här förordningen.







Avsnitt 4

Gemensamma fonder

Artikel 15

Stödsatser

Den åtgärd som avses i artikel 13 i förordning (EG) nr 479/2008 får införas av medlemsstaterna i deras stödprogram enligt följande:

a) Stödperioden får inte överstiga tre år.

b) Stödet för administrativa utgifter för inrättande av gemensamma fonder ska under den gemensamma fondens första, andra respektive tredje verksamhetsår vara begränsat till följande andel av producentens bidrag till den gemensamma fonden under dess första, andra och tredje verksamhetsår: i) 10 procent, 8 procent och 4 procent i medlemsstater som anslöt sig till gemenskapen den 1 maj 2004 eller senare, ii) 5 procent, 4 procent och 2 procent i övriga medlemsstater.

c) Medlemsstaterna får fastställa tak för de administrativa utgifter för vilka det kan beviljas stöd i samband med inrättande av gemensamma fonder.

d) Medlemsstaterna ska anta tillämpningsföreskrifter för denna åtgärd.







Avsnitt 5

Skördeförsäkring

Artikel 16

Villkor för stödberättigande

Den åtgärd som avses i artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2008 får införas av medlemsstaterna i deras stödprogram enligt följande:

a) Medlemsstaterna ska anta tillämpningsföreskrifter för åtgärder som rör skördeförsäkring, bland annat för att se till att åtgärderna inte snedvrider konkurrensen på försäkringsmarknaden.

b) Producenter som ansöker om stödet ska låta de nationella myndigheterna få tillgång till deras försäkringsavtal så att medlemsstaterna ska kunna uppfylla villkoren i artikel 14.2 i förordning (EG) nr 479/2008.

c) Medlemsstaterna ska fastställa tak för de belopp som kan betalas ut som stöd för att följa de villkor som avses i artikel 14.3 i förordning (EG) nr 479/2008. När så är lämpligt får medlemsstaterna fastställa dessa tak på grundval av standardtariffer och standardberäkningar av inkomstbortfall. Medlemsstaterna ska se till att dessa beräkningar i) endast innehåller kontrollerbara element, ii) grundas på siffror som fastställts av vederbörlig expertis, iii) tydligt anger upphovet till siffrorna, iv) är differentierade för att ta hänsyn till regionala eller lokala förhållanden vid behov.

Vid tillämpningen av artikel 14 i förordning (EG) nr 479/2008 ska ogynnsamma väderförhållanden som kan likställas med naturkatastrofer ha samma betydelse som i artikel 2.8 i kommissionens förordning (EG) nr 1857/2006.

När medlemsstaterna beviljar nationellt stöd för skördeförsäkringar ska de informera om detta i de relevanta delarna av bilagorna I, V och VII till den här förordningen.







Avsnitt 6

Investeringar

Artikel 17

Stödberättigande åtgärder

De investeringar som får stöd ska följa gemenskapens normer i fråga om den berörda investeringen.

Stödberättigande åtgärder är följande:

a) Uppbyggnad, förvärv (även leasing) eller förbättringar av fast egendom.

b) Köp eller leasingköp av nya maskiner och ny utrustning, däribland datorprogram upp till tillgångens marknadsvärde. Andra kostnader förenade med leasingkontraktet, såsom hyreskostnader, ränteåterfinansieringskostnader overhead- och försäkringskostnader, ska inte vara stödberättigande utgifter.

c) Generella kostnader kopplade till utgifter som avses i leden a och b, som ersättning till arkitekter, ingenjörer och konsulter, genomförbarhetsundersökningar, förvärv av patenträttigheter och tillstånd.

Genom undantag från led b och endast för mikroföretag, små och medelstora företag i den mening som avses i kommissionens rekommendation 2003/361/EG ( 15 ), får medlemsstaterna i välmotiverade fall fastställa villkor enligt vilka köp av begagnad utrustning kan betraktas som stödberättigande utgifter.

För att investeringarna i beredningskedjan ska bidra till åtgärdens syfte, dvs. en bättre anpassning till efterfrågan på marknaden och ökad konkurrenskraft, ska enkla ersättningsinvesteringar inte vara stödberättigande utgifter.

Artikel 18

Stödberättigande åtgärder för utveckling av nya produkter

Kostnaderna för utveckling av nya produkter, processer och tekniker enligt artikel 15.1 b i förordning (EG) nr 479/2008 ska röra förberedande arbete, som formgivning, produkt-, process- eller teknikutveckling och undersökningar samt materiella och/eller immateriella investeringar med anknytning till samarbetet, innan de nyutvecklade produkterna, processerna och teknikerna börjar användas för affärsmässiga ändamål.

För att stödet ska bidrar till åtgärdens syfte, dvs. en bättre anpassning till efterfrågan på marknaden och ökad konkurrenskraft, ska enkla ersättningsinvesteringar inte vara stödberättigande utgifter.

▼M2

Artikel 19

Ekonomisk förvaltning

1. Stödet ska betalas ut så snart det har fastställts antingen att en enskild åtgärd eller alla åtgärder som omfattas av stödansökningen har genomförts och kontrollerats på plats, beroende på vad medlemsstaten föreskrivit för förvaltning av åtgärden.

Om stödet normalt betalas ut först efter genomförandet av alla enskilda åtgärder, ska stöd genom undantag från första stycket ändå utbetalas för de enskilda åtgärder som genomförts om de återstående åtgärderna inte kunnat genomföras på grund av force majeure eller exceptionella omständigheter enligt artikel 31 i rådets förordning (EG) nr 73/2009 ( 16 ).

Om det vid kontroller uppdagas att en övergripande åtgärd som omfattas av stödansökningen inte har genomförts fullt ut av andra skäl än force majeure eller exceptionella omständigheter enligt artikel 31 i förordning (EG) nr 73/2009, och om stöd har betalats ut efter genomförandet av enskilda åtgärder som är en del av den övergripande åtgärd som omfattas av stödansökningen ska medlemsstaterna besluta om att återkräva det utbetalda stödet.

2. Mottagare av investeringsstöd får ansöka om en förskottsutbetalning hos det behöriga utbetalande organet om detta alternativ har tagits med i det nationella stödprogrammet.

Förskottsutbetalningarna får inte överstiga 20 procent av det statliga stöd som gäller investeringen och utbetalningen ska villkoras av att en bankgaranti eller motsvarade säkerhet ställs som motsvarar 110 procent av förskottsbeloppet. För investeringar för vilka det individuella beslutet att bevilja stöd fattas 2009 eller 2010 får dock beloppet för förskottsutbetalningarna ökas med upp till 50 procent av det statliga stöd som gäller en sådan investering.

Garantin ska frisläppas när det behöriga utbetalande organet fastställer att de faktiska utgifter som motsvarar det statliga stöd som gäller investeringen överskrider förskottet.

▼M1

Artikel 20

Förenlighet och konsekvens

1. Inget stöd ska ges till saluföringsåtgärder som får stöd enligt artikel 10 i förordning (EG) nr 479/2008.

När medlemsstaterna beviljar nationellt stöd för investeringar ska de informera om detta i de relevanta delarna av blanketterna i bilagorna I, V och VII till den här förordningen.

2. Inga åtgärder ska få stöd enligt artikel 15 i förordning (EG) nr 479/2008 inom ramen för ett nationellt stödprogram i enlighet med avdelning II i den förordningen för en viss medlemsstat eller region som omfattas av stöd enligt den medlemsstatens eller den regionens program för landsbygdsutveckling enligt förordning (EG) nr 1698/2005.

3. Medlemsstaterna ska presentera de åtgärder de låter ingå i stödprogrammen för investeringar i relevant del av bilaga I på ett sådant detaljerat sätt att det går att verifiera att åtgärden inte får stöd i deras program för landsbygdsutveckling.

▼B







Avsnitt 7

Hantering av biprodukter

Artikel 21

Fastställande av en lägsta alkoholhalt

1. Om inte annat följer av punkt 1 i bilaga VI.D till förordning (EG) nr 479/2008 ska medlemsstaterna fastställa vilken alkoholhalt som biprodukter ska innehålla i förhållande till alkoholhalten i det producerade vinet. Medlemsstaterna får ändra minimihalten av alkohol på grundval av objektiva och icke-diskriminerade kriterier.

2. Om den procentsats som medlemsstaterna fastställer med tillämpning av första stycket inte uppnås ska de som omfattas av detta krav leverera en kvantitet vin från sin egen produktion så att procentsatsen uppnås.

3. För att bestämma alkoholvolymen i biprodukterna i förhållande till det producerade vinets alkoholvolym ska följande fasta naturliga alkoholhalter i volymprocent tillämpas inom de olika vinodlingszonerna:

a) 8,0 procent i zon A.

b) 8,5 procent i zon B.

c) 9,0 procent i zon C I.

d) 9,5 procent i zon C II.

e) 10,0 procent i zon C III.

Artikel 22

Bortskaffande av biprodukter

Producenter ska vara skyldiga att återta biprodukter från vinframställning eller annan bearbetning av druvor, under övervakning enligt följande villkor:

a) Biprodukterna ska återtas utan dröjsmål och senast vid utgången av det vinår under vilket de uppstår. Medlemsstaterna får fastställa en tidigare tidsfrist. Återtagande samt en uppskattning av vilka kvantiteter det rör sig om, ska antingen skrivas in i det register som upprättas genom tillämpning av artikel 112.2 i förordning (EG) nr 479/2008 eller intygas av den behöriga myndigheten.

b) Vid återtagandet ska tillämplig gemenskapslagstiftning följas, särskilt i fråga om miljöskydd.

Återtag av vindruv ska anses ha skett om vindruvet har denaturerats för att omöjliggöra att det används för vinframställning och om leverans av det denaturerade vindruvet till tredje part har skrivits in i det register som förs i enlighet med artikel 112.2 i förordning (EG) nr 479/2008. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som krävs för att se till att dessa transaktioner kontrolleras. De får inrätta ett system för erkännande i förväg av de berörda tredje parterna.

Medlemsstaterna får besluta om att producenter som under det aktuella vinåret inte producerar mer än 25 hektoliter vin eller must på den egna anläggningen inte behöver återta sina biprodukter.

Artikel 23

Bortskaffande av biprodukter genom destillation

1. Producenterna får uppfylla skyldigheten att bortskaffa en del av eller alla biprodukterna av vinframställning eller annan bearbetning av druvor genom att leverera biprodukter till destillation.

2. Medlemsstaterna får, på grundval av objektiva och icke diskriminerande kriterier, kräva att leverans till destillation av en del av eller alla biprodukterna av vinframställning eller annan bearbetning av druvor ska vara obligatorisk för en del eller alla producenter. Skyldigheten kan också fullgöras genom att producenten levererar vin till vinägerindustrin.

3. De relevanta medlemsstaterna får införa ett system för certifiering av destillatörer enligt ett förfarande som de fastställer.

Artikel 24

Stödets syfte

1. Det stöd som avses i artikel 16 i förordning (EG) nr 479/2008 ska, med förbehåll för de villkor som anges i punkt 3 och inom de gränser som fastställs i punkt 1 andra stycket i samma artikel, betalas ut till destillatörer som bearbetar de produkter som levereras för destillation till råalkohol med en alkoholstyrka på minst 92 volymprocent.

2. Det relevanta stödet ska innefatta en klumpsumma som är avsedd att kompensera kostnaderna för insamling av de produkter som ska överföras från destillatören till producenten, om dessa kostnader bärs av producenten.

3. Medlemsstaterna får besluta om förskottsutbetalning av stödet om stödmottagaren har ställt en säkerhet.

4. Medlemsstaterna ska anta tillämpningsföreskrifter för den åtgärd som föreskrivs i denna artikel.

Artikel 25

Stödbelopp

1. Det högsta beloppet på det stöd som avses i artikel 16 i förordning (EG) nr 479/2008 som ska betalas ut till destillatörer ska bestämmas per volymprocent alkohol och per hektoliter enligt följande:

a) För råalkohol som framställts av druvpressrester: 1,1 euro/%vol./hl.

b) För råalkohol som framställts av vin och vindruv: 0,5 euro/%vol./hl.

2. Medlemsstaterna ska inom de gränser som fastställs i punkt 1, på grundval av objektiva och icke diskriminerande kriterier fastställa beloppen för stöd och för den klumpsumma som ska kompensera insamlingskostnaderna enligt artikel 24.2, och informera kommissionen om dessa i de relevanta delarna av blanketterna i bilagorna I, V och VII. Beloppen får justeras beroende på olika produktionstyper, på grundval av objektiva och icke diskriminerande kriterier.

▼M1

Artikel 25a

Kontroll av om villkoren uppfylls

De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna ska vidta samtliga nödvändiga åtgärder för att kontrollera att de villkor och den gräns som anges i artikel 24.1 i den här förordningen jämförd med artikel 16.3 i förordning (EG) nr 479/2008 respekteras. Medlemsstaterna får kontrollera efterlevnaden av gränsen för varje producent eller på nationell nivå. Medlemsstater som väljer att kontrollen ska ske på nationell nivå ska i alkoholöversikten varken ta med de kvantiteter som inte är avsedda för destillering (återtagande under övervakning) eller de som är avsedda för utveckling av andra produkter än alkohol för industriell användning.

▼M6 —————

▼B







KAPITEL III

Rapportering, utvärdering och allmänna bestämmelser

Artikel 35

Rapportering och utvärdering

1. Medlemsstaterna ska lämna den rapport som avses i artikel 21.1 i förordning (EG) nr 479/2008 till kommissionen på blanketterna i bilagorna V och VI till den här förordningen. Informationen i tabellerna ska för varje åtgärd i stödprogrammet och för varje år omfatta

a) en redovisning av utbetalade belopp per räkenskapsår i programperioden, vilka i inget fall får överstiga det maximibelopp för finansiering som tilldelats medlemsstaterna enligt bilaga II till förordning (EG) nr 479/2008,

b) stödprognoser för kommande räkenskapsår fram till slutet av stödprogrammets planerade genomförandeperiod, upp till det sammanlagda maximibelopp för finansiering som tilldelats medlemsstaterna enligt bilaga II till förordning (EG) nr 479/2008 och i överensstämmelse med de senast uppdaterade ansökningarna som lämnats in enligt artikel 2 i den här förordningen.

2. I samma meddelande ska medlemsstaterna lämna tekniska uppgifter om genomförandet av åtgärderna i stödprogrammet på blanketten i bilaga VII. Närmare uppgifter om genomförandet av säljfrämjande åtgärder ska lämnas av medlemsstaterna på blanketten i bilaga VIII.

3. Hänvisningar till ett visst räkenskapsår ska gälla utbetalningar som faktiskt gjorts av medlemsstaterna mellan den 16 oktober det året och den 15 oktober påföljande år.

4. Medlemsstaterna ska lämna den rapport som avses i artikel 21.2 i förordning (EG) nr 479/2008 till kommissionen på blanketterna i bilagorna V och VI till den här förordningen. Dessutom ska följande punkter tas med i slutsatserna:

— C1: Utvärdering av stödprogrammets kostnader och vinster.

— C2: Olika sätt att öka stödprogrammets effektivitet.

5. Medlemsstaterna ska informera kommissionen om vilka åtgärder de har vidtagit för att följa bestämmelserna i artikel 9.1 och artikel 12.1 d. Denna information ska lämnas på blanketterna i bilagorna VIIIa och VIIIb.

▼M6

6. Medlemsstater som beslutar att, för 2014 och från och med 2015, överföra hela sitt nationella anslag för stödprogrammen för att höja sina nationella tak för direktstöd som avses i artikel 40 i förordning (EG) nr 73/2009, ska inte vara skyldiga att lämna blanketterna i bilagorna V–VIIIc till den här förordningen.

▼B

7. Medlemsstaterna ska registrera alla närmare uppgifter om alla stödprogram, oavsett om de ändras eller ej, och alla åtgärder som genomförs med tillämpning av programmen.

Artikel 36

Uteslutning

Inget ekonomiskt stöd från de nationella stödprogrammen får ges till producenter som berörs av bestämmelserna om olagliga arealer enligt artiklarna 85 och 86 i förordning (EG) nr 479/2008 eller för moderplantskolor för ympmaterial enligt artikel 60.3 i den här förordningen.

Artikel 37

Senareläggning av utbetalning

Medlemsstaterna ska för varje åtgärd utom den enligt artikel 9 i förordning (EG) nr 479/2008

a) fastställa ansökningstidsfristen,

b) betala ut stödet inom följande tidsfrister, räknade från dagen för registrering av en giltig och komplett ansökan: i) Sju månader för åtgärder som kan genomföras och kontrolleras under samma år. ii) En rimlig tidsfrist som medlemsstaterna ska fastställa och meddela kommissionen i de relevanta delarna av bilaga I för åtgärder som inte kan genomföras och kontrolleras under samma år.

▼M2

Artikel 37a

Anmälan om statligt stöd

1. Trots det som sägs i artikel 5.8, artikel 16 tredje stycket och artikel 20.1 andra stycket i den här förordningen ska medlemsstaterna när de beviljar statligt stöd enligt artikel 103n.4 i rådets förordning (EG) nr 1234/2007 ( 17 ) meddela kommissionen följande:

a) I tillämpliga fall, den förteckning över stöd som redan godkänts enligt artiklarna 87, 88 och 89 i fördraget som ska användas vid genomförandet av programmen eller skälet till att det statliga stödet i fråga redan har undantagits från alla anmälningsskyldigheter.

b) I övriga fall, de element som krävs för bedömningen inom ramen för konkurrensreglerna.

2. Om punkt 1 a är tillämplig ska medlemsstaterna fylla i tabell 1 i bilaga VIIIc och

a) ange om stöd kommer att beviljas enligt kommissionens förordning (EG) nr 1535/2007 ( 18 ) om stöd av mindre betydelse till primär produktion inom sektorn för jordbruksprodukter eller kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 ( 19 ) om bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, eller

b) tillhandahålla registreringsnummer och referens till kommissionens undantagsförordning som antagits på grundval av rådets förordning (EG) nr 994/98 ( 20 ) enligt vilken åtgärden infördes, eller

c) ange ärendenummer och referensnummer enligt vilka åtgärden av kommissionen har förklarats vara förenlig med fördraget.

3. Om punkt 1 b är tillämplig ska medlemsstaterna överföra följande till kommissionen:

a) Tabell 2 i bilaga VIIIc för var och en av de åtgärder som avses i artikel 103p, 103t och 103u i förordning (EG) nr 1234/2007 för vilka statligt stöd beviljas.

b) Tabell 3 i bilaga VIIIc om statligt stöd beviljas för säljfrämjande åtgärder på marknader i tredje land enligt artikel 103p i förordning (EG) nr 1234/2007.

c) Tabell 4 i bilaga VIIIc om statligt stöd beviljas för den åtgärd som gäller skördeförsäkring som avses i artikel 103t i förordning (EG) nr 1234/2007.

d) Tabell 5 i bilaga VIIIc om statligt stöd beviljas för den investeringsåtgärd som avses i artikel 103u i förordning (EG) nr 1234/2007.

4. De element som meddelas i form av någon av tabellerna i bilaga VIIIc måste gälla under programmets hela livscykel utan inverkan på eventuella senare förändringar av programmen.

5. Trots det som sägs i artikel 103n.4 i förordning (EG) nr 1234/2007 och utan att det påverkar artikel 3.2 i den här förordningen ska medlemsstater som beviljar statligt stöd ändra sina framtida stödprogram genom att fylla i tillämpliga tabeller i bilaga VIIIb senast den 15 oktober 2009. Artikel 103k.2 i förordning (EG) nr 1234/2007 gäller för dessa ändringar.

▼B







AVDELNING III

HANDEL MED TREDJELÄNDER







KAPITEL I

Ordningen med införselpris för druvsaft och druvmust

Artikel 38

Definition

I denna avdelning avses med parti den kvantitet av en vara som en avsändare skickar till en mottagare och som omfattas av en enda tulldeklaration för övergång till fri omsättning. Varje deklaration får endast gälla varor som har samma ursprung, enligt definitionen i artiklarna 23 och 24 i förordning (EEG) nr 2913/92 ( 21 ), och som omfattas av ett och samma KN-nummer.

Artikel 39

Kontroll av varje enskilt parti

1. För produkter enligt KN-nummer 2009 61, 2009 69 och 2204 30 som tas upp i bilaga I tredje delen avsnitt I bilaga 2 till Gemensamma tulltaxan och som omfattas av systemet med införselpriser, ska det faktiska tullvärdet kontrolleras för varje enskilt parti.

2. Införselpriset i bilaga 2 till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 ( 22 ) för de produkter som avses i punkt 1 ska fastställas på grundval av tullvärdet.







KAPITEL II

Intyg och analysrapport för vin, druvsaft och druvmust som importeras







Avsnitt 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 40

Obligatoriska handlingar

Det intyg och den analysrapport som avses i artikel 82.3 leden a och b i förordning (EG) nr 479/2008 ska samlas i ett enda dokument, i vilket den del som utgör

a) intyget ska utfärdas av ett organ i det tredjeland som produkterna kommer från, och

b) analysrapporten ska utfärdas av ett officiellt laboratorium som är godkänt av det tredjeland som produkterna kommer från.

Artikel 41

Analysrapportens innehåll

Analysrapporten ska innehålla följande uppgifter

a) om vin och delvis jäst druvmust: i) total alkoholhalt i volymprocent, ii) verklig alkoholhalt i volymprocent,

b) om druvmust och druvsaft: densitet,

c) om vin och druvmust och druvsaft: i) total torrsubstanshalt, ii) total syrahalt, iii) halt av flyktiga syror, iv) citronsyrahalt, v) total svaveldioxidhalt. ▼M1 ————— ▼B

Artikel 42

Dispens

1. Produkter med ursprung i tredjeland som exporteras därifrån i märkta behållare som rymmer högst 5 liter och som är försedda med en engångsförslutning ska undantas från kravet på ett intyg och en analysrapport, om den sammanlagda transporterade kvantiteten inte överstiger 100 liter, även om den är fördelad på flera partier.

2. Även om produkterna inte uppfyller villkoren i punkt 1 behöver intyg och analysrapport inte heller uppvisas beträffande

a) vin, druvmust och druvsaft, dock högst 30 liter per resande, i resandes personliga bagage enligt artikel 45 i rådets förordning (EEG) nr 918/83 ( 23 ),

b) vin i försändelser från en privatperson till en annan enligt artikel 29 i förordning (EEG) nr 918/83, dock högst 30 liter per parti,

c) vin och druvsaft som ingår i en privatpersons flyttgods när denne flyttar från ett tredjeland till gemenskapen enligt artikel 2 i förordning (EEG) nr 918/83,

d) vin och druvsaft för mässor i enlighet med definitionen i artikel 95 i förordning (EEG) nr 918/83, förutsatt att produkterna i fråga är tappade på märkta behållare på högst två liter och försedda med en engångsförslutning,

e) vin, druvmust och druvsaft i andra behållare som importeras för vetenskapliga eller tekniska försök, dock högst 100 liter,

f) vin och druvsaft som importeras i enlighet med Wienkonventionen om diplomatiska förbindelser av den 18 april 1961, Wienkonventionen om konsulära förbindelser av den 24 april 1963 eller andra konsulära konventioner eller New Yorkkonventionen av den 16 december 1969 om särskilda uppdrag,

g) vin och druvsaft som finns i lager ombord på fartyg och flygplan i internationell trafik,

h) vin och druvsaft som har sitt ursprung och buteljerats i Europeiska gemenskapen, har exporterats till ett tredjeland och återförts till gemenskapen och där övergått till fri omsättning.







Avsnitt 2

Villkor i samband med import av vin, druvsaft och druvmust och metoder för upprättande och användning av intyg och analysrapport

Artikel 43

V I 1-dokumentet

1. Intyget och analysrapporten för varje parti som ska importeras till gemenskapen ska upprättas på V I 1-dokumentet.

V I 1-dokumentet enligt första stycket ska upprättas på V I 1-blanketten enligt förlagan i bilaga IX. Det ska undertecknas av en tjänsteman vid ett offentligt organ och av en tjänsteman vid ett godkänt laboratorium enligt artikel 48.

2. Om produkten i fråga inte är avsedd för direkt konsumtion, behöver analysrapporten i V I 1-blanketten dock inte fyllas i.

▼M6

Om det rör sig om vin i märkta behållare som rymmer högst 60 liter och är försedda med engångsförslutningar, och vinet härstammar från ett land som anges i bilaga XII del A och som har gett särskilda garantier vilka har godkänts av gemenskapen, ska analysrapporten på V I 1-blanketten endast innehålla följande uppgifter:

▼B

a) Verklig alkoholhalt i volymprocent.

b) Total syrahalt.

c) Total svaveldioxidhalt.

Artikel 44

Beskrivning av handlingarna

1. V I 1-blanketten ska bestå av ett original som fylls i på maskin eller för hand och en genomslagskopia.

2. V I 2-blanketten ska vara ett utdrag som utformats enligt förlagan i bilaga X. Det innehåller samma uppgifter som V I 1-dokumentet eller ett annat V I 2-utdrag och ska stämplas av ett tullkontor i gemenskapen. V I 2-blanketten ska bestå av ett original och två kopior.

3. V I 1-dokumenten och V I 2-utdragen ska uppfylla de tekniska krav som anges i bilaga XI.

4. Både originalet och kopian ska åtfölja produkten. V I 1-och V I 2-blanketterna ska fyllas i antingen på maskin eller för hand eller med en motsvarande metod som godkänts av ett offentligt organ. Om de fylls i för hand ska detta göras med bläck och versaler. De får inte innehålla några raderingar eller överskrivningar. Ändringar ska göras genom att de felaktiga uppgifterna stryks över och rätt uppgifter läggs till, om så behövs. Varje sådan ändring ska godkännas av upphovsmannen och stämplas av den offentliga myndigheten, laboratoriet eller tullmyndigheterna.

5. V I 1-dokumenten och V I 2-utdragen ska förses med ett löpnummer, som när det gäller V I 1-dokumenten tilldelas av den myndighet vars tjänsteman undertecknar intyget och vad gäller V I 2-utdragen av det tullkontor som stämplar dem i enlighet med artikel 47.2 och 47.3.

6. Utan att det påverkar tillämpningen av punkterna 2, 3, 4 och 5, får V I 1 och V I 2 utfärdas och användas i datoriserade system enligt de regler som fastställs av medlemsstaternas behöriga myndigheter. Den elektroniska versionen av V I 1 och V I 2 ska ha exakt samma innehåll som pappersversionen.

Artikel 45

Förenklat förfarande

▼M6

1. V I 1-dokument som upprättats av vinproducenter i de tredjeländer som anges i bilaga XII del B och som har gett särskilda garantier som godkänts av gemenskapen ska gälla som intyg eller analysrapporter upprättade av de myndigheter och laboratorier som avses i artikel 48, förutsatt att producenterna var för sig har godkänts av de behöriga myndigheterna i dessa tredjeländer och att de står under dessa myndigheters kontroll.

▼B

2. De godkända producenter som avses i punkt 1 ska använda V I 1-blanketten och i fält 9 ange namn och adress på den godkännande myndigheten i det aktuella tredjelandet. De ska fylla i blanketten och ange följande uppgifter:

▼M6

a) I fält 1, namn och adress samt registreringsnummer i ett av de tredjeländer som anges i bilaga XII del B.

▼B

b) I fält 10, åtminstone de uppgifter som avses i artikel 43.2.

Producenterna ska skriva sin namnteckning i det därför avsedda utrymmet i fälten 9 och 10, varvid de ska stryka orden ”namn och tjänsteställning”.

Stämpel och uppgift om laboratoriets namn och adress behövs inte.

Artikel 46

Undantag

Artikel 43.2 och artikel 45 i denna förordning behöver inte tillämpas, om det konstateras att de produkter som omfattas av åtgärderna har varit föremål för förfalskning som kan innebära en hälsorisk för konsumenterna eller om de behandlats med andra oenologiska metoder än de som avses i artikel 82.2 i förordning (EG) nr 479/2008.

Artikel 47

Användning

1. Originalet och kopian av V I 1-dokumenten eller V I 2-utdragen ska i samband med tullbehandlingen av partiet för övergång till fri omsättning överlämnas till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där tullbehandlingen äger rum.

Myndigheterna ska i förekommande fall fylla i baksidan av V I 1-dokumentet eller V I 2-utdraget. De ska lämna tillbaka originalet och bevara kopian i minst fem år.

2. Om ett parti ska vidarebefordras i sin helhet innan det övergår till fri omsättning, ska den nye avsändaren till de tullmyndigheter under vars tillsyn partiet står lämna V I 1-dokumentet eller V I 2-utdraget för partiet samt eventuellt en senare ifylld V I 2-blankett.

Myndigheterna ska kontrollera att de uppgifter som lämnas i V I 1-dokumentet överensstämmer med uppgifterna på V I 2-blanketten eller eventuellt att uppgifterna i V I 2-utdraget överensstämmer med den senare ifyllda V I 2-blanketten, och sedan stämpla den sistnämnda V I 2-blanketten, som nu gäller som V I 2-utdrag, och fylla i baksidan på det tidigare utfärdade dokumentet eller utdraget. Myndigheterna ska lämna tillbaka utdraget samt originalet av V I 1-dokumentet eller det första V I 2-utdraget till den nye avsändaren och bevara kopian i minst fem år.

Om ett varuparti återexporteras till tredjeland behöver ingen V I 2-blankett fyllas i.

3. Om ett parti ska delas upp innan det övergår till fri omsättning, ska originalet och kopian av V I 1-dokumentet eller V I 2-utdraget för partiet samt, för varje nytt parti, originalet och två kopior av en senare ifylld V I 2-blankett överlämnas till de tullmyndigheter under vars tillsyn partiet står.

Myndigheterna ska kontrollera att de uppgifter som lämnas i V I 1-dokumentet eller på V I 2-utdraget överensstämmer med uppgifterna på den V I 2-blankett som fyllts i senare för varje nytt parti, och sedan stämpla den sistnämnda som nu gäller som V I 2-utdrag, samt fylla i baksidan på det V I 1-dokument eller V I 2-utdrag som legat till grund för utdraget. Myndigheterna ska lämna tillbaka V I 2-utdraget samt V I 1-dokumentet eller det tidigare utfärdade V I 2-utdraget och bevara en kopia av vart och ett av dessa dokument i minst fem år.

Artikel 48

Förteckning över behöriga organ

1. Kommissionen ska på grundval av meddelanden från de behöriga myndigheterna i tredjeland upprätta och fortlöpande uppdatera förteckningar över namn och adresser på de myndigheter, laboratorier och vinproducenter som har befogenhet att utfärda V I 1-dokument. Kommissionen ska offentliggöra myndigheternas och laboratoriernas namn och kontaktuppgifter på Internet.

2. Meddelandena från de behöriga myndigheterna i tredjeland enligt punkt 1 ska innehålla

a) namn och adresser till de officiella organ och laboratorier som har godkänts eller utsetts att utfärda V I 1-dokument,

b) namn, adress och officiella registreringsnummer på de vinproducenter som har befogenhet att utfärda V I 1-dokument.

Förteckningarna enligt punkt 1 ska endast omfatta de organ och laboratorier enligt led a i första stycket som av de behöriga myndigheterna i det berörda tredjelandet har bemyndigats att på begäran ge kommissionen och medlemsstaterna all den information som behövs för att bedöma de uppgifter som förekommer i de enskilda dokumenten.

3. Förteckningarna ska fortlöpande uppdateras, särskilt vad gäller adressändringar och ändringar av namnet på organ och laboratorier.

Artikel 49

Indirekt import

I de fall då ett vin exporteras från ett tredjeland där vinet har framställts (nedan kallat ursprungsland) till ett annat tredjeland (nedan kallat exportland) och därifrån exporteras till gemenskapen, får de behöriga myndigheterna i exportlandet upprätta ett V I 1-dokument för vinet på grundval av ett V I 1-dokument eller motsvarande som upprättats av de behöriga myndigheterna i ursprungslandet utan att det krävs kompletterande analyser av vinet, om detta vin

a) redan har tappats på flaska i ursprungslandet och märkts och detta inte ändras, eller

b) exporteras i bulk från ursprungslandet och härtappas och märks i exportlandet utan vidare bearbetning.

Den behöriga myndigheten i exportlandet ska, på V I 1-dokumentet, intyga att det rör sig om ett sådant vin som avses i första stycket och att de angivna villkoren är uppfyllda.

V I 1-dokumentet i original eller en attesterad kopia av detta dokument eller ett motsvarande dokument från ursprungslandet ska bifogas V I 1-dokumentet från exportlandet.

I denna artikel avses med ursprungsland endast sådana länder som finns med i den förteckning över organ och laboratorier i tredjeländer som har fått befogenhet att utfärda de dokument som ska åtfölja all import av vin, vilken offentliggjorts i enlighet med artikel 48.1.

Artikel 50

Särskilda regler för vissa viner

1. När det gäller likörviner och vin som tillsatts alkohol för destillation ska V I 1-dokumentet erkännas som giltigt endast om det officiella organ som avses i artikel 48 har skrivit följande i fält 14:

”Härmed intygas att den alkohol som har tillsatts detta vin är framställd av vin.”

Detta intygande ska kompletteras med uppgifter om

a) det utfärdande organets fullständiga namn och adress,

b) namnunderskrift av en tjänsteman vid organet,

c) organets stämpel.

2. V I 1-dokumentet kan användas för att intyga att ett importerat vin omfattas av en geografisk beteckning enligt antingen Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs-avtalet) eller gemenskapslagstiftningen om geografiska beteckningar eller ett avtal om erkännande och skydd av geografiska beteckningar som ingåtts mellan Europeiska gemenskapen och det tredjeland som vinet kommer från.

I sådana fall ska följande anges i fält 14:

”Härmed bekräftas att det vin som avses i detta dokument har producerats i vinodlingsområdet … och har tilldelats den geografiska beteckning som anges i fält 6 i enlighet med bestämmelserna i ursprungslandet.”

Denna bekräftelse ska kompletteras med de uppgifter som anges i punkt 1 andra stycket.

Artikel 51

Godkända importerade viner

Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat misstänker att en produkt med ursprung i tredjeland inte uppfyller kriterierna i artikel 82.1 och 82.2 i förordning (EG) nr 479/2008 ska myndigheterna omedelbart underrätta kommissionen.







KAPITEL III

Särskilda bestämmelser vid export

Artikel 52

Anmälan av officiella organ

1. Medlemsstaterna ska till kommissionen översända en förteckning med förslag på de officiella eller officiellt erkända organ som ska utfärda intyg som visar att vinet i fråga uppfyller tillträdesvillkoren för koncessioner enligt avtalen med tredjeländer.

2. Kommissionen ska på gemenskapens vägnar tillsammans med det berörda tredjelandet upprätta och utväxla förteckningen över de offentliga organ som har rätt att utfärda det intyg som avses i punkt 1 och motsvarande intyg som utfärdats av det berörda tredjelandet.

3. Kommissionen ska offentliggöra den förteckning som avses i punkt 2 och uppdatera den regelbundet.







KAPITEL IV

Övergångsbestämmelser

Artikel 53

V I 1 och V I 2

De V I 1-dokument och V I 2-utdrag som överensstämde med gällande bestämmelser när de utfärdades men som från och med dagen för den här förordningens ikraftträdande inte längre gör det, får fortsätta att användas fram till och med den 31 december 2008.

Artikel 54

Frisläppande av säkerhet

På de berörda parternas begäran ska de säkerheter som ställts för utfärdande av import- och exportlicenser frisläppas från och med den 1 augusti 2008, om de inte redan slutat gälla före det datumet.







AVDELNING IV

PRODUKTIONSKAPACITET







KAPITEL I

Olagliga planteringar

Artikel 55

Sanktioner vid åsidosättande av röjningsplikten

1. De sanktioner som avses i artikel 85.3 och artikel 86.4 andra stycket i förordning (EG) nr 479/2008 ska fastställas så att de verkar som en lämplig påföljd för dem som bryter mot dessa bestämmelser.

Utan att det i förekommande fall påverkar tillämpningen av tidigare sanktioner som medlemsstaterna fastställt ska medlemsstaterna bestämma sådana sanktioner som avses i artikel 85.3 och artikel 86.4 andra stycket i förordning (EG) nr 479/2008 på grundval av följande principer:

a) Grundbeloppet för böter ska vara minst 12 000 euro/hektar.

b) Medlemsstaterna får besluta om högre bötesbelopp på grundval av det kommersiella värdet av de viner som produceras i de aktuella vinodlingarna.

2. Medlemsstaterna ska tillämpa de sanktioner som avses i artikel 85.3 i förordning (EG) nr 479/2008

a) för olagliga planteringar som fanns vid tidpunkten för den här förordningens ikraftträdande, för första gången den 1 januari 2009,

b) för olagliga planteringar som gjorts efter det att den här förordningen trädde i kraft, för första gången från den dag planteringarna gjordes.

Bötesbeloppet ska tas ut igen var tolfte månad från dessa datum och i enlighet med de kriterier som fastställs i punkt 1 i denna artikel, fram till dess att röjningsplikten uppfylls.

3. Medlemsstaterna ska ålägga den sanktion som avses i artikel 86.4 andra stycket i förordning (EG) nr 479/2008 för första gången den 1 juli 2010 för åsidosättande av röjningsplikten och därefter var tolfte månad fram till dess att de kriterier som fastställs i punkt 1 i artikeln har uppfyllts.

4. De sanktioner som drivs in enligt den här artikeln ska behållas av den berörda medlemsstaten.

Artikel 56

Sanktioner vid åsidosättande av förbudet mot omsättning av produkter

1. De sanktioner som avses i artikel 87.2 i förordning (EG) nr 479/2008 ska fastställas så att de verkar som en lämplig påföljd för dem som bryter mot dessa bestämmelser.

2. De sanktioner som avses i punkt 1 ska från fall till fall åläggas en producent som har över 0,1 hektar vinodlingar om denne

a) inte visar upp sina destillationskontrakt inom den tidsfrist som anges i artikel 57.1 andra stycket, eller om destillationskontrakten inte täcker hela den produktion som avses enligt vad som deklarerats i skörde- eller produktionsdeklarationen, eller

b) inte meddelar den behöriga myndigheten om sin avsikt att genomföra en grön skörd inom den tidsfrist som anges i artikel 57.1 tredje stycket eller inte genomför den gröna skörden på tillfredsställande sätt.

3. Medlemsstaterna ska ålägga de sanktioner som avses i första stycket

a) för åsidosättande av skyldigheten att lämna in destillationskontrakt, en månad efter utgången av den tidsfrist som fastställs i artikel 57.1 andra stycket,

b) för åsidosättande av reglerna om grön skörd, den 1 september det aktuella kalenderåret.

4. De sanktioner som drivs in enligt den här artikeln ska behållas av den berörda medlemsstaten.

Artikel 57

Förbud mot saluföring eller destillation

1. I de fall som avses i artikel 87.1 i förordning (EG) nr 479/2008 får vindruvorna eller de produkter som framställs av vindruvorna endast användas till

a) destillation på producentens egen bekostnad,

b) grön skörd enligt definitionen i artikel 12.1 i förordning (EG) nr 479/2008 på den berörda producentens bekostnad,

c) familjens egen konsumtion – detta alternativ gäller endast om producentens vinodlingsareal inte överstiger 0,1 hektar.

Vid destillation enligt första stycket led a

— ska producenterna lämna in det destillationskontrakt som avses i artikel 87.1 i förordning (EG) nr 479/2008 före utgången av det vinår då produkterna producerades,

— ska produkter som producerats innan en vinodling reglerats enligt artikel 86.1 i förordning (EG) nr 479/2008 omfattas av destillationskravet.

Vid grön skörd enligt första stycket led b ska producenterna i förväg informera den behöriga myndigheten om sin avsikt före ett datum som medlemsstaterna ska fastställa enligt artikel 12.1 b. Medlemsstaterna ska kontrollera grön skörd i enlighet med artikel 12.1 d i den här förordningen.

2. Utan att detta påverkar tillämpningen av punkt 1 får medlemsstaterna för att underlätta kontrollen besluta om en skyldighet för producenterna att före det datum som fastställs av medlemsstaterna enligt artikel 12.1 b meddela medlemsstatens behöriga myndighet om vilket av de alternativ som anges i punkt 1 första stycket a–c i den här artikeln de kommer att använda.

Medlemsstaterna får också begränsa producenternas valmöjligheter till ett eller två av de alternativ som anges i punkt 1 första stycket a–c.

3. Om en viss producent har vinodlingar från vilka produkterna får släppas ut på marknaden ska de behöriga myndigheterna ansvara för att se till att produkterna från den olagliga planteringen inte läggs samman med produkterna från övriga vinodlingar som släpps ut på marknaden.

Artikel 58

Meddelanden

1. Medlemsstaterna ska före den 1 mars varje år meddela kommissionen för vilka arealer straffavgifter har betalats och vilka belopp som faktiskt inkrävdes enligt förlagan i tabell 1 i bilaga XIII. De ska också informera kommissionen om sin lagstiftning angående dessa straffavgifter.

2. Om inte annat anges i de tillämpliga tabellerna i bilaga XIII till den här förordningen ska de meddelanden som avses i artiklarna 85.4, 86.5 och 87.3 i förordning (EG) nr 479/2008 avse det föregående vinåret.

När de meddelanden som avses i artiklarna 85.4 och 86.5 i förordning (EG) nr 479/2008 lämnas för första gången, senast den 1 mars 2009, ska den information som lämnas i de aktuella tabellerna gälla

a) olagliga planteringar som planterats efter den 31 augusti 1998 och som upptäckts efter det datumet och fram till utgången av vinåret 2007/2008 och som fortfarande inte röjts den 31 juli 2008, om dessa uppgifter finns tillgängliga,

b) olagliga planteringar som planterats före den 1 september 1998 och för vilka ansökan om reglering enligt artikel 3.2 i förordning (EG) nr 1493/1999 har godkänts eller avvisats av medlemsstaten mellan den 1 augusti 2007 och den 31 juli 2008.

Det meddelande som avses i andra stycket led a ovan ska lämnas i tabell 2 i bilaga XIII till den här förordningen.

Det meddelande som avses i andra stycket led b ovan ska lämnas i tabell 4 i bilaga XIII till den här förordningen.

Kommissionen har rätt att begära in information om de berörda olagliga planteringarna på grundval av tidigare gällande men inte respekterade skyldigheter att meddela kommissionen enligt artikel 2.7 i förordning (EG) nr 1227/2000.

För de sistnämn