Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av
exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
(EGT L 147, 30.6.1995, s. 7)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Kommissionens förordning (EG) nr 95/96 av den 23 januari 1996 L 18 10 24.1.1996
"M2 Kommissionens förordning (EG) nr 2480/95 av den 25 oktober 1995 L 256 9 26.10.1995
"M3 Kommissionens förordning (EG) nr 1259/97 av den 1 juli 1997 L 174 10 2.7.19971995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 1
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92
vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid
störningar inom spannmålssektorn
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni 1992
om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål (1), senast
ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige och
genom förordning (EG) nr 3290/94 (2), särskilt artiklarna 13.11 och 16.2 i
denna, och
med beaktande av följande:
För produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av
marknaden för spannmål måste exportbidrag, utjämningskoefficienter ochexportavgifter fastställas som en särskild åtgärd vid störningar inomspannmålssektorn enligt vissa antagna kriterier för att täcka skillnaden
mellan noteringar och priser på dessa produkter inom gemenskapen och på
världsmarknaden.
Med hänsyn till prisskillnaden på det spannmål som bjuds ut av de olika
exportländerna på världsmarknaden är det lämpligt att särskilt beakta de olika
speditionskostnaderna och att fastställa exportbidragen med hänsyn tagen tillskillnaden mellan de representativa priserna inom gemenskapen och de mestförmånliga noteringarna och priserna på världsmarknaden.
För att göra det möjligt att exportera finmalet mjöl, krossgryn, grovt mjöl och
malt bör, å ena sidan, priserna för basspannmål och de kvantiteter som ärnödvändiga för tillverkning av produkterna i fråga och värdet av
biprodukterna och, å andra sidan, produkternas avsättningsmöjligheter och
försäljningsvillkor på världsmarknaden beaktas för att fastställa export-bidragen.
För att utjämningskoefficienten skall fungera i enlighet med föreskrifterna i
artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 är det nödvändigt att
de kan differentieras efter destinationen för de produkter som skall exporteras.
För en effektiv förvaltning av gemenskapens fonder och för att ta hänsyn till
exportmöjligheterna för produkterna i fråga är det lämpligt att föreskriva att
exportbidrag och exportavgifter fastställs genom ett anbudsförfarande för enbestämd kvantitet för de produkter som avses i artikel 1.1 a och b i förordning(EEG) nr 1766/92.
De anbudsinfordringar som genomförs bör omfattas av enhetliga principer för
att säkerställa lika behandling av alla berörda parter inom gemenskapen. Fördetta ändamål bör offentliggörandet av beslut om anbudsinfordran iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning åtföljas av ett meddelande om
anbudsinfordran.
Anbuden måste innehålla de uppgifter som är nödvändiga för deras värdering
och åtföljas av vissa formella förpliktelser.
Ett högsta exportbidrag eller en lägsta exportavgift bör fastställas. Detta
förfarande säkerställer att alla de kvantiteter som berörs av detta fastställandetilldelas.
Marknadssituationer kan uppstå där de ekonomiska aspekterna för den
avsedda exporten leder till att en anbudsinfordran inte fullföljs istället för attfastställa ett exportbidrag eller en exportavgift.
En säkerhet bör ställa för anbudet, som skall säkerställa att den licens som
utfärdats inom ramen för anbudsinfordran används vid export av kvan-
titeterna. Denna förpliktelse kan bara uppfyllas om anbudet fullföljs. Omanbudet återkallas måste säkerheten förverkas.!B
(1) EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21.
(2) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 2
Närmare föreskrifter måste fastställas för meddelande av resultat av
anbudsinfordran till dem som lämnat anbud och för utfärdande av de licensersom krävs för export av de tilldelade kvantiteterna.
För att fastställa exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 i
förordning (EEG) nr 1766/92 och för att kontrollåtgärder inte skall behöva
införas för att avslöja mindre variationer i den mängd basspannmål som
används, vilka inte märkbart påverkar produktens kvalitet är det lämpligt attanta en enhetlig värderingsmetod. Bland de tekniska metoderna för värdering
av kvantiteten basspannmål har analysen av askinnehållet av de tillverkade
produkterna visat sig vara den mest effektiva. Det är lämpligt att denna analysutförs på samma sätt inom hela gemenskapen.
Beviljande av exportbidrag för spannmål importerat från tredje länder och
återexporterat till tredje länder förefaller inte vara försvarbart. Beviljande av
exportbidrag bör därför begränsas till gemenskapens produkter.
I kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november 1987 om
gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag förjordbruksprodukter (
1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1384/95 (2),
krävs att, i fall av differentiering av bidragsnivån i enlighet med destinationen,
utbetalning av bidrag görs beroende av att bevis framläggs för att produktenhar importerats i oförändrat skick till det tredje land eller ett av de tredjeländer för vilket bidrag föreskrivs. Den enda bidragsnivå inom gemenskapen
som är lägre än den som tillämpas för spannmålssektorn vid export till all
tredje länder är den som fastställs för export till Schweiz och Liechtenstein.För att inte störa flertalet av gemenskapens exporter genom att kräva ettankomstbevis för destinationen är det lämpligt att genom andra åtgärder
säkerställa att de produkter som gynnats av ett exportbidrag till ”alla tredje
länder” inte exporteras till något av de ovan nämnda länderna. För dettaändamål finns det skäl att avstå från krav på att uppvisa ankomstbevis för
export sjövägen. Ett intyg som utfärdas av medlemsstaternas behöriga
myndigheter enligt vilket produkterna lämnat gemenskapens tullområdeombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport kan anses vara etttillräckligt bevis.
I artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 föreskrivs att lämpliga åtgärder kan
vidtas när noteringarna eller priserna på världsmarknaden för en eller flera av
de produkter som anges i artikel 1 i den förordningen när gemenskapensprisnivå och när denna situation kan antas komma att bestå och förvärras och
att, som en följd av detta, gemenskapens marknad störs eller hotas att störas.
Det är därför nödvändigt att säkerställa ett tillräckligt stort utbud avspannmål. För detta ändamål bör exportavgifter tas ut och utfärdandet avexportlicenser bör tillfälligt upphöra, helt eller delvis.
Då den situation som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 kan
uppträda inom en relativt kort tidsfrist är det nödvändigt att kommissionen vid
varje tidpunkt förfogar över rätten att tillfälligt kunna upphöra med utfärdandeav exportlicenser.
Bestämmelserna i kommissionens förordning (EEG) nr 1533/93 (
3), senast
ändrad genom förordning (EG) nr 3304/94 (4), tas in i den här förordningen
och anpassas till den aktuella situationen på marknaden. Den nämndaförordningen bör därför upphävas.
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från
Förvaltningskommittén för spannmål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG) nr
1766/92 skall exportbidragen, de exportavgifter som avses i artikel 16 i denhär förordningen och de utjämningskoefficienter som avses i artikel 13.8
andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 fastställas med hänsyn särskilt
till följande:
a) De priser som användas på gemenskapens representativa marknader,
deras utveckling och noteringarna på marknaderna i tredje länder.!B
(1) EGT nr L 351, 14.12.1987, s. 1.
(2) EGT nr L 134, 20.6.1995, s. 14.
(3) EGT nr L 151, 23.6.1993, s. 15.
(4) EGT nr L 341, 30.12.1994, s. 48.1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 3
b) Försäljningskostnaderna och de förmånligaste transportkostnaderna med
utgångspunkt i gemenskapens representativa marknader fram till hamneller annan exportplats och speditionskostnaderna på världsmarknaden.
c) Den nödvändiga kvantiteten spannmål för tillverkning av förädlade
produkter.
d) Avsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor för de aktuella produkter-
na på världsmarknaden.
e) Undvikande av störningar på gemenskapens marknad.
f) Ekonomiska aspekter för den avsedda exporten.g) Kvantitativa och budgetära begränsningar som härrör från avtal slutna i
enlighet med artikel 228 i fördraget.
Artikel 2
Bestämmelserna i artikel 13.8 första stycket i förordning (EEG) nr 1766/92
skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c och d i den
förordningen och för de produkter som avses i artikel 1 i den förordningen ochsom exporteras i form av sådana varor som återges i bilaga B till denna.
Bestämmelserna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92
skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c i den förordningen.
Artikel 3
Utjämningskoefficienterna kan differentieras efter destination.
Artikel 4
1. Exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 a och b i förordning
(EEG) nr 1766/92 och de exportavgifter som föreskrivs i artikel 15 i den här
förordningen kan fastställas genom anbudsinfordran.
Villkoren för anbudsinfordran skall garanters lika tillträde för varje person
som är etablerad inom gemenskapen.
Anbudsinfordran gäller för exportbidraget eller exportavgiften.2. Beslut om öppnande av anbudsinfordran skall fattas i enlighet med
förfarandet i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92.
3. Anbudsinfordran skall åtföljas av ett offentliggörande av meddelande om
anbudsinfordran som fastställs av kommissionen och i vilket det särskilt angesde olika datum då anbud kan lämnas och till vilka behöriga organ imedlemsstaterna de skall ges in.
4. Beslut angående anbudsinfordran och meddelandet om anbudsinfordran
skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Mellan offentliggörandet av meddelandet om anbudsinfordran och det första
datum som fastställs för att lämna in anbud skall det vara en tidsfrist på minstfem dagar.
Artikel 5
1. De berörda parterna skall antingen lämna ett skriftligt anbud till
medlemsstaternas behöriga organ eller skicka anbudet till dessa genomskriftlig telekommunikation.
2. I anbudet skall anges:a) Referens avseende anbudsinfordran.
b) Anbudsgivarens namn och adress.
c) Arten och kvantiteten av den produkt som skall exporteras.
d) Exportbidragets belopp per ton eller, i förekommande fall, export-
avgiftens belopp per ton, uttrycket i ecu.
3. Anbudet är endast giltigt om
a) det före utgången av den tidsfrist som föreskrivs för att lämna anbud,
framläggs bevis om att anbudsgivaren har ställt säkerhet för anbudet,!B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 4
b) det åtföljs av ett skriftligt åtagande för de tilldelade kvantiteterna, inom
två dagar efter mottagande av det meddelande om de tilldeladekvantiteterna som avses i artikel 7.3 i denna förordning, lämna in enansökan om exportlicens eller i förekommande fall en ansökan om
exportlicens med förutfastställelse av en exportavgift som uppgår till
samma belopp som anbudsbeloppet,
c) det inte innehåller andra villkor än de som föreskrivs i meddelandet om
anbudsinfordran.
4. Ett inlämnat anbud kan inte återkallas.
Artikel 6
Öppnandet av anbuden skall utföras av medlemsstaternas behöriga organ, och
skall inte vara offentligt. De personer som deltar i granskningen har
tystnadsplikt.
Anbuden meddelas anonymt och omgående till kommissionen.
Artikel 7
1. På grundval av de meddelande anbuden beslutar kommissionen i enlighet
med det förfarande som föreskrivs i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92
att fastställa ett högsta exportbidrag eller, i förekommande fall, en lägstaexportavgift eller att inte fullfölja anbudsinfordran.
2. När ett högsta exportbidrag har fastställts skall kontraktet tilldelas den
eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller lägre än det högstabidraget, samt den eller de anbudsgivare vars anbud avser en exportavgift.
När en lägsta exportavgift har fastställts skall kontraktet tilldelas den eller de
anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller högre än den lägsta avgiften.
3. Medlemsstaterna behöriga organ meddelar skriftligen alla anbudsgivare
om resultatet av deras deltagande så snart kommissionen fattat sitt beslut.
Artikel 8
1. Exportlicensen skall utfärdas till den anbudsgivare vars anbud antagits
och efter det att ansökan om exportlicens mottagits av medlemsstatensbehöriga organ och för de kvantiteter som tilldelats honom.
2. Licensansökningen och licensen skall innehålla, i det fält som är avsett
för detta, de destinationer som avses i förordningen om anbudsinfordran.
Licensen är förenad med en skyldighet att exportera till denna destination.
Artikel 9
Den säkerhet som ställts vid anbudsinfordran skall frisläppas när
a) anbudet inte har antagits,b) den anbudsgivare vars anbud antagits framlägger bevis för att den
säkerhet som föreskrivs i artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr
1162/95 (
1) har ställts.
När det åtagande som avses i artikel 5.3 b inte har fullgjorts skall säkerheten
förverkas utom vid force majeure.
Artikel 10
Exportbidragen för de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning
(EEG) nr 1766/92 skall fastställas minst en gång i månaden.!B
(1) EGT nr L 117, 24.5.1995, s. 2.!M3
!B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 5
Artikel 11
1. Exportbidraget för vetemjöl eller mjöl av blandsäd, rågmjöl, krossgryn,
grovt vetemöjl och malt skall fastställas med hänsyn tagen till den kvantitet
basspannmål som är nödvändig för tillverkning av 1 000 kg av produkten
ifråga. "M2De omräkningskoefficienter som anger förhållandet mellan
kvantitet basprodukt och kvantitet basprodukt i den bearbetade produkten
återges i bilaga I. 3
2. Askinnehållet i mjöl skall bestämmas i enlighet med den analysmetodsom definieras i bilaga II.
Artikel 12
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG) nr
1766/92 skall exportbidraget utbetalas när bevis framlagts för att produkternahar sitt ursprung i gemenskapen.
Artikel 13
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 18 i förordning (EEG) nr 3665/87
skall det inte krävas bevis för att tullformaliteterna för frisläppande för
konsumtion uppfyllts för utbetalning av det bidrag som fastställs inom ramenför en anbudsinfordran för exportbidrag avseende export till alla tredje länder,om aktören framlägger bevis för att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmål
har lämnat gemenskapens tullområde ombord på ett fartyg som är lämpat för
sjötransport.
Detta bevis framläggs genom att följande text, intygad av de behöriga
myndigheterna förs in på det kontrollexemplar som avses i artikel 6 iförordning (EEG) nr 3665/87, på det enhetsdokument eller det nationella
dokument som visar att varorna har lämnat gemenskapens tullområde.
”Exportación de cereales por vía marítima; artículo 13 del Reglamento (CE)
n
o1501/95”
”Eksport af korn ad søvejen — Artikel 13 i forordning (EF) nr. 1501/95””Ausfuhr von Getreide auf dem Seeweg — Verordnung (EG) Nr. 1501/95
Artikel 13”
”Ε/ksiαγωγή σιτηρών δια θαλάσσης — Άρθρ/omikron 13 τ/omikronυ καν/omikronνισµ/omikronύ (ΕΚ)
αριθ. 1501/95»
ΊExport of cereals by sea — Article 13 of Regulation (EC) No 1501/95”
”Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CE) n
o1501/95,
article 13”
”Esportazione di cereali per via marittima — Regolamento (CE) n. 1501/95,
articolo 13”
”Uitvoer van graan over zee — Verordening (EG) nr. 1501/95, artikel 13””Exportação de cereais por via marítima — Artigo 13.
o, Regulamento (CE) n.o
1501/95”
”Viljan vienti meriteitse — Asetus (EY) N:o 1501/95 13 artikla””Export av spannmål sjövägen — Artikel 13 i förordning (EG) nr 1501/95”.
Artikel 14
När aktören lägger fram bevis för att tullformaliteterna för frisläppande för
konsumtion i Schweiz eller Liechtenstein har uppfyllts skall beloppet förexportbidraget för export till ”alla tredje länder”, som fastställs inom ramenför en anbudsinfordran, minskas med skillnaden mellan detta belopp och
beloppet på det exportbidrag som gäller för ovannämnda destinationer den
dag då tilldelningar sker.!B
!M3
!B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 6
Artikel 15
När villkoren som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 är
uppfyllda för en eller flera produkter kan följande åtgärder vidtas:
a) Tillämpning av en exportavgift. En utjämningskoefficient kan fastställas.
Avgiften och utjämningskoefficienten kan differentieras beroende på
destinationen.
b) Tillfälligt upphörande, helt eller delvis, med utfärdande av exportlicenser.
c) Avslag, helt eller delvis, av ansökan om exportlicens som är under
behandling.
Exportavgift skall inte tillämpas för export av spannmål eller spannmåls-
produkter som utförs för att genomföra livsmedelsbistånd från gemenskapenoch nationellt livsmedelsbistånd inom ramen för internationella konventionereller andra kompletterande program och inte heller för genomförandet av
övriga gemenskapsåtgärder för gratisleveranser.
Artikel 16
I de fall då ingen anbudsinfordran äger rum, skall exportavgiften vara den som
tillämpas den dag då tullformaliteterna uppfylls.
På begäran av den berörda parten, varvid denna begäran skall lämnas in
samtidigt med ansökan om exportlicens, skall den exportavgift som tillämpas
den dag då ansökan om exportlicens lämnas in också tillämpas på den export
som skall genomföras under licensens giltighetstid.
Artikel 17
Kommissionen kan i nödfall vidta de åtgärder som avses i artikel 15 b.
Kommissionen skall underrätta medlemsstaten om sitt beslut och skalloffentliggöra beslutet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 18
Förordning (EEG) nr 1533/93 upphävs.
Den gäller dock fortfarande i fråga om licenser som utfärdats före den 1 juli
1995.
Artikel 19
Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1995.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B
!M1
!B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 7
BILAGA I
KN-nrFinmalet mjöl, kross-
gryn och
grovtmjöl med ett askin-
nehåll per 100 g (ut-
tryckt i mg)"M2Omräknings-
koefficient som anger
antal kg spannmål per
1 000 kg av produkterna
i fråga3
1. Finmalet mjöl av spältvete och blandsäd 1101 00 15 100 0-600 1 370
1101 00 15 130 601-900 1 2801101 00 15 150 901-1 100 1 1801101 00 15 170 1 101-1 650 1 090
1101 00 15 180 1 651-1 900 1 020
2. Rågmjöl 1102 10 00 500 0-1 400 1 370
1102 10 00 700 1 401-2 000 1 080
3. Krossgryn och grovt mjöl från vete 1103 11 90 200 0-600 1 370
4. Krossgryn och grovt mjöl från durumvete 1103 11 10 200 0-1 300
(0,160 mm såll)1 500
1103 11 10 400 0-1 300 1 340
1103 11 10 900 större än 1 300 1 260
5. Malt som inte är rostad 1107 10 19 1 300
1107 10 99
Rostad malt 1107 20 00 1 520!
B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 8
BILAGA II
Metod för dosering av aska i mjöl
Apparatur
1. Laboratorievåg med en känslighet på 0,1 mg. Likvärdig vågskål.
2. Elektrisk muffelugn med tillräcklig cirkulation av luft och försedd med
regleringsanordning och temperaturkontroll.
3. Runda förbränningskapslar med platt botten (diameter ungefär 5 cm, maximal
höjd 2 cm) företrädesvis av en legering av guld och platina eller i kvarts ellerporslin.
4. Ecksikator (med en inre diameter av ungefär 18 cm) försedd med ett rör och en
perforerad skiva i porslin eller aluminium.
Det dehydratiserande medlet består av kalciumklorid, anhydridfosfor eller
blåfärgad silicagelé.
Metod
1. Provets vikt skall vara 5 till 6 g. När det gäller mjöl vars askinnehåll, som anges
som torrsubstans, förmodligen är högre än 1 % skall provets vikt vara 2 till 3 g.Det är tillräckligt att justera provets vikt till en noggrannhet av 10 mg. Alla de
andra vägningarna bör utföras med en noggrannhet av 0,1 mg.
2. Kapslarna skall, omedelbart före användandet, värmas i muffelugnen till
förbränningstemperatur och fram till en konstant vikt. I allmänhet räcker en
tidsperiod på 15 minuter.
Kapslarna kyls sedan ned i ecksikatorn till laboratoritemperatur enligt de villkor
som anges i punkt 7.
3. För in provet i kapseln och fördela det jämnt utan att trycka ihop det. Fukta
provet med 1 till 2 ml etylalkohol omedelbart före förbränningen.
4. Placera kapslarna vid ugnen som skall ha öppen lucka. När substansen har slutat
brinna skall kapslarna skjutas in i ugnen. När luckan till ugnen är stängd skall
en tillräcklig luftström upprätthållas men den skall inte vara så stark att den drar
med sig substansen utanför kapslarna.
5. Förbränningen skall leda till att mjölet helt förbränns, inberäknat de kolpartiklar
som kan vara inneslutna i askan. Den kan anses som avslutad när återstoden är
praktiskt taget vit efter nedkylning.
6. Förbränningstemperaturen bör uppgå till 900 °C.
7. När förbränningen är avslutad skall kapslarna tas ut från ugnen och ställas på en
eternitplatta för kylning under ungefär en minut och sedan föras in iecksokatorn (högst 4 kapslar på samma gång). Den stängda ecksikatorn förs
till analysvågen. Väg kapslarna efter komplett nedkylning (ungefär en timme).
Resultat
1. Felaktighetsgräns: När askinnehållet inte överstiger 1 % bör inte ett provresultat
som utförts två gånger ha en avvikelse som överstiger 2 % av askinnehållet. Omavvikelsen överstiger denna gräns bör provet göras om.
2. Askinnehållet återges för 100 partier torrsubstans och avrundas till 0,01.!
B1995R1501 — SV — 05.07.1997 — 003.001 — 9