1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV 92/40/EEG
av den 19 maj 1992
om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär influensa
(EGT L 167, 22.6.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsförordning (EG) nr 806/2003 av den 14 april 2003 L 122 1 16.5.2003
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/40/EEG
av den 19 maj 1992
om införande av gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär
influensa
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
Fjäderfä ingår i bilaga 2 till fördraget. Saluföring av fjäderfä utgör en
viktig inkomstkälla för den jordbrukande befolkningen.
För att säkerställa en nationell utveckling av fjäderfäsektorn och bidra
till skyddet av djurhälsan inom gemenskapen är det nödvändigt att på
gemenskapsnivå fastställa de bekämpningsåtgärder som måste vidtas
vid ett utbrott av den starkt sjukdomsframkallande form av aviärinfluensa som orsakas av ett influensavirus med särskilda egenskaperoch som i fortsättningen kallas aviär influensa.
Ett utbrott av aviär influensa kan snabbt nå epizootisk omfattning och
orsaka dödlighet och störningar i en skala som kraftigt kan minska
fjäderfäavelns lönsamhet i dess helhet.
Åtgärder måste därför vidtas så snart man misstänker att sjukdomen har
brutit ut så att omedelbara och effektiva bekämpningsåtgärder kansättas in så snart dess förekomst har bekräftats.
Så snart sjukdomen bryter ut är det nödvändigt att hindra att den sprids
genom att noggrant kontrollera djurensförflyttningar och användningen
av produkter som kan antas överföra smitta samt, när så är lämpligt,
genom vaccinering.
Sjukdomsdiagnostiseringen måste genomföras under ansvariga nation-
ella laboratoriers överinseende, vilkas verksamhet måste samordnas avgemenskapens referenslaboratorium.
Gemensamma åtgärder för bekämpning av aviär influensa är en
förutsättning för att en enhetlig standard för djurhälsan skall kunna
vidmakthållas.
Artikel 3 i rådetsbes lut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter
inom veterinärområdet (
4) skall gälla om aviär influensa bryter ut.
Uppgiften att utfärda de bestämmelser som behövs för tilllämpningen
bör lämpligen överlämnas till kommissionen.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv anger de gemenskapsåtgärder för bekämpning som skall
vidtasvid ett utbrott av aviär influens a bland fjäderfä utan att detpåverkar tillämpningen av de gemenskapsbestämmelser som reglerarhandeln inom gemenskapen.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 231, 5.9.1991, s. 4.
(2) EGT nr C 326, 16.12.1991, s. 242.
(3) EGT nr C 79, 30.3.1992, s. 8.
(4) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 19. Beslutet ändrat genom beslut 91/133/EEG
(EGT nr L 66, 13.3.1991, s. 81).
▼B
Detta direktiv skall inte tillämpas då aviär influensa påvisas hos andra
fåglar, dock skall den berörda medlemsstaten i sådana fall underrättakommissionen om varje åtgärd som den vidtar.
Artikel 2
I detta direktiv skall definitionerna enligt artikel 2 i rådets direktiv 90/
539/EEG av den 15 oktober 1990 om djurhälsovillkor för handel inomgemenskapen med och för import från tredje land av fjäderfä och
kläckningsägg (
1) gälla i tillämpliga fall.
Dessutom gäller följande definitioner:
a)smittat fjäderfä: varje fjäderfä
— hosvilket aviär influens a enligt innebörden i bilaga 1 har
konstaterats officiellt efter undersökning vid ett godkänt labora-torium, eller
— hosvilket det, vid ett andra och vid följande utbrott, finns
kliniska tecken eller post-mortala organskador som stämmeröverensmed aviär influens a.
b)fjäderfä som misstänks vara smittat: varje fjäderfä som visar
kliniska tecken eller post-mortala organskador av sådant slag attaviär influensa rimligen kan misstänkas eller varje fjäderfä hosvilket influensavirus A av subtyp H5 eller H7 har påvisats.
c)fjäderfä som misstänks vara smittbärande: varje fjäderfä som direkt
eller indirekt kan ha varit utsatt för aviär influensa-virus ellerinfluensavirus A av subtyp H5 eller H7.
d)behörig myndighet: den myndighet som är behörig enligt artikel 2.6
i direktiv 90/425/EEG (
2).
e)officiell veterinär: den veterinär som den behöriga myndigheten har
utsett.
Artikel 3
Medlemsstaterna skall säkerställa att det föreligger skyldighet att
omedelbart rapportera varje misstanke om förekomst av aviär influensatill den behöriga myndigheten.
Artikel 4
1. Om fjäderfän i en anläggning misstänks vara smittade eller smitt-
bärare av aviär influensa, skall medlemsstaten säkerställa att denofficielle veterinären omedelbart startar en officiell undersökning föratt bekräfta eller avskriva förekomsten av sjukdomen och i synnerhetta eller låta ta de prover som krävs för laboratorieundersökningar.
2. Så snart den misstänkta smittan har rapporterats skall den
behöriga myndigheten sätta den misstänkta anläggningen under officiellövervakning och i synnerhet kräva följande:
a) En förteckning skall upprättas över varje slag av fjäderfä som finns i
anläggningen och som för varje slag anger det antal fåglar som hardött, som visar kliniska symtom och som saknar symtom. Förteck-ningen skall hållas aktuell genom att även omfatta fåglar som födseller dör under den tid som misstanken kvarstår. Uppgifterna iförteckningen skall hållas aktuella och uppvisas på begäran och får
kontrollerasvid varje ins pektion.
b) Alla fjäderfän i anläggningen skall vara kvar i sina stallar eller
instängda på någon annan plats där de kan hållas isolerade och
utan kontakt med andra fjäderfän.
c) Inga fjäderfän får flyttastill eller från anläggningen.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 3
(1) EGT nr L 303, 31.10.1990, s. 6, senast ändrat genom direktiv 91/496/EEG
(EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 56).
(2) Rådetsdirektiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 (EGT nr L 224, 18.8.1990,
s. 29), senast ändrat genom direktiv 91/496/EEG (EGT nr L 268, 24.9.1991,
s. 56).
▼B
d) Den behöriga myndigheten skall godkänna all förflyttning
— av personer, djur eller fordon till eller från anläggningen,
— av kött eller kroppar av fjäderfä, eller djurfoder, redskap, avfall,
spillning, gödselströ eller annat som kan tänkas överföra aviär
influensa.
e) Inga ägg får lämna anläggningen med undantag för ägg som med
den behöriga myndighetens tillstånd skickas direkt till en anläggning
som är godkänd för framställning och/eller förädling av äggpro-
dukter enligt artikel 6.1 i direktiv 89/437/EEG (1). Sådant tillstånd
måste uppfylla kraven enligt bilaga 1.
f) Lämpliga desinficeringsmedel skall användas vid in- och utgångar
till de byggnader där fjäderfäna är inhysta liksom till själva anlägg-
ningen.
g) En epizootiologisk undersökning skall utföras i enlighet med artikel
7.
3. Den som äger eller sköter fjäderfän som misstänks ha drabbats av
sjukdomen skall tills de officiella åtgärderna enligt punkt 2 utförts vidta
alla de åtgärder som rimligen kan vidtas för att säkerställa att punkt 2efterlevs, dock med undantag för g.
4. Den behöriga myndigheten får tillämpa vilken som helst av de
åtgärder som anges i punkt 2 på andra anläggningar, om dessa genomsin geografiska belägenhet, utformning eller kontakt med anläggningendär sjukdomen misstänks kan befaras ha blivit smittbärande.
5. Åtgärderna enligt punkt 1 och 2 får inte avbrytasförrän den offi-
cielle veterinären har undanröjt misstanken om aviär influensa.
Artikel 5
1. Så snart det officiellt har bekräftats att det finns aviär influensa i
en anläggning skall medlemsstaterna säkerställa att den behörigamyndigheten, utöver de åtgärder som räknas upp i artikel 4.2, kräveratt följande åtgärder vidtas:
a) Alla fjäderfän i anläggningen skall utan dröjsmål avlivas på platsen.
De döda eller avlivade fåglarna och samtliga ägg skall destrueras.
Detta arbete skall utföras på ett sådant sätt att risken för att sjuk-
domen skall spridas blir den minsta möjliga.
b) Allt material eller avfall såsom djurfoder, strö eller gödsel som kan
tänkas vara smittbärande skall destrueras eller behandlas på lämpligtsätt. Denna behandling skall utföras i enlighet med vad den officiellt
förordnade veterinären föreskriver och skall säkerställa att varje
förekommande aviär influensa-virus förintas.
c) Om fjäderfä från anläggningen har slaktats under sjukdomens
förmodade inkubationstid, skall köttet från dessa fåglar så långt
möjligt spåras upp och destrueras.
d) Kläckningsägg som lagts under den förmodade inkubationstiden och
som har avlägsnats från anläggningen skall spåras och destrueras.Fåglar som redan har kläckts från sådana ägg skall ställas under
officiell övervakning. Konsumtionsägg som lagts under den förmo-
dade inkubationstiden och som har avlägsnats från anläggningenskall så långt möjligt spåras upp och destrueras, såvida de inte redanhar desinficerats på lämpligt sätt.
e) Sedan de åtgärder som anges i a och b har vidtagits skall de bygg-
nader där fjäderfäna är inhysta, byggnadernas omgivning, fordonensom använts för transporter och all utrustning som kan tänkas varasmittbärande rengöras och desinficeras i enlighet med bestämmel-serna i artikel 11.
f) Inga fjäderfän får återinsättas i besättningen förrän tidigast 21 dagar
efter det att åtgärderna enligt e har avslutats.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 4
(1) EGT nr L 212, 22.7.1989, s. 87 ändrat genom direktiv 89/662/EEG (EGT nr
L 395, 30.12.1989, s. 13).
▼B
g) En epizootiologisk undersökning skall utföras i enlighet med artikel
7.
2. Den behöriga myndigheten får utsträcka åtgärderna enligt punkt 1
till angränsande anläggningar om dessa genom sin belägenhet, utform-ning eller kontakt med anläggningen där sjukdomen har bekräftats kanbefarasvara s mittförande.
Artikel 6
För anläggningar med två eller flera separata flockar får den behöriga
myndigheten i enlighet med de kriterier som kommissionen fastställtenligt förfarandet i artikel 21 medge undantag från kraven i artikel 5.1i fråga om friska flockar i en smittad anläggning, under förutsättning
att den officielle veterinären har bekräftat att verksamheten där är av
sådant slag att flockarna är fullständigt åtskilda i fråga om inhysning,skötsel och utfodring, så att viruset inte kan spridas från den enaflocken till den andra.
Artikel 7
1. Den epizootiologiska undersökningen skall omfatta
— den tid under vilken aviär influensa kan ha förekommit på anlägg-
ningen,
— det möjliga ursprunget till aviär influensa i anläggningen och iden-
tifiering av andra anläggningar där fjäderfän kan ha smittats ellerblivit smittbärande från samma källa,
— förflyttningar av personer, fjäderfän eller andra djur, fordon, ägg,
kött och kroppar och samtliga redskap eller ämnen som kan tänkas
ha överfört viruset till eller från anläggningen i fråga.
2. En krisgrupp skall upprättas med uppgift att fullständigt samordna
alla de åtgärder som behövs för att säkerställa att aviär influensautrotas så snart som möjligt och för att genomföra den epizootiologiska
undersökningen.
De allmänna reglerna för nationella krisgrupper och gemenskapens
krisgrupper skall fastställas av rådet med kvalificerad majoritet påförslag från kommissionen.
Artikel 8
1. Om den officielle veterinären har skäl att misstänka att fjäderfän i
någon anläggning kan ha blivit smittbärande till följd av förflyttning avpersoner, djur eller fordon eller på annat sätt, skall anläggningen ställasunder officiell tillsyn i enlighet med punkt 2.
2. Syftet med den officiella tillsynen skall vara att omedelbart
påvisa varje misstanke om aviär influensa, att räkna fjäderfäna ochkontrollera derasförflyttningar s amt, att i förekommande fall, vidta deåtgärder som anges i punkt 3.
3. När en anläggning står under officiell tillsyn enligt punkt 1 och 2
skall den behöriga myndigheten förbjuda att fjäderfän avlägsnas frånanläggningen utom för att under officiell övervakning transporterasdirekt till ett slakteri för omedelbar slakt. Innan en sådan transportgodkänns skall den officielle veterinären ha utfört en klinisk undersök-
ning av alla fjäderfän i anläggningen för att fastställa att ingen aviär
influensa förekommer i anläggningen. Förflyttningsbegränsningarnaenligt denna artikel skall gälla i 21 dagar från den dag då en eventuellöverföring av smittan senast kan ha ägt rum, dock skall sådanabegränsningar gälla i minst sju dagar.
4. Om förhållandena anses tillåta detta, får den behöriga myndig-
heten begränsa åtgärderna enligt denna artikel till en del avanläggningen och till de fjäderfän som är inhysta där, under förutsätt-ning att dessa fjäderfän har inhysts, skötts och utfodrats i fullständigavskildhet och av särskild personal.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 5
▼B
Artikel 9
1. Så snart diagnosen aviär influensa har bekräftats officiellt skall
medlemsstaterna säkerställa att den behöriga myndigheten kring densmittade anläggningen upprättar ett skyddsområde med en radie avminst tre kilometer, vilket i sin tur skall omges av ett övervaknings-område med en radie av minst 10 kilometer. Områdena skall upprättas
med hänsyn till geografiska, administrativa, ekologiska och epizootio-
logiska faktorer med avseende på aviär influensa och med hänsyn tillkontrollmöjligheterna.
2. Åtgärderna inom skyddsområdet skall omfatta följande:
a) Kartläggning av alla anläggningar inom området som håller
fjäderfän.
b) Regelbundna besök i alla anläggningar som har fjäderfän, en klinisk
undersökning av dessa fjäderfän och, om så behövs, provtagning förlaboratorieundersökning. Ett protokoll över besök och resultat skallupprättas.
c) Inhysning av alla fjäderfän i sina stallar eller på någon annan plats
där de kan isoleras.
d) Användning av lämpliga desinficeringsmedel vid anläggningens in-
och utgångar.
e) Kontroll av förflyttningar av personer som hanterar fjäderfä,
fjäderfäkroppar och ägg samt fordon som transporterar fjäderfä,
fjäderfäkroppar och ägg inom området. Fjäderfätransporter skall iprincip vara förbjudna utom för transitering på större landsvägareller med järnväg.
f) Förbud mot förflyttning av fjäderfän och kläckningsägg från den
anläggning där de är inhysta, såvida inte den behöriga myndighetenhar godkänt följande:
i) Transport av fjäderfän till omedelbar slakt vid ett slakteri som
helst skall vara beläget inom det smittade området eller, omdetta inte är möjligt, till ett slakteri utanför det smittade området
och som är utsett av den behöriga myndigheten. Den särskilda
märkningen enligt artikel 5.1 i direktiv 91/494/EEG (
1) skall
anbringaspå detta fågelkött.
ii) Transport av daggamla kycklingar eller värpningsklara unghöns
inom övervakningsområdet till en anläggning där det inte finns
några andra fjäderfän. Denna anläggning skall ställas under den
kontroll som anges i artikel 8.2.
iii) Transport av kläckningsägg till ett kläckeri som den behöriga
myndigheten har utsett. Före avsändningen skall äggen ochderas förpackningar desinficeras. De tillåtna förflyttningarna
enligt i, ii och iii skall utföras direkt och under officiell kontroll.
De skall godkännas först när den officielle veterinären har gjorten hälsokontroll på anläggningen. De använda transportmedlenskall rengöras och desinficeras före och efter användningen.
g) Förbud mot förflyttning eller utspridning av använt strö eller av
fågelgödsel utan tillstånd.
h) Förbud mot mässor, marknader, utställningar eller annat samman-
förande av tamfåglar eller andra fåglar.
3. Åtgärderna i skyddsområdet skall vidmakthållas i minst 21 dagar
efter det att den preliminära rengöringen och desinficeringen har ägtrum i den smittade anläggningen i enlighet med artikel 11. Skydds-området skall därefter ingå i övervakningsområdet.
4. Åtgärderna i övervakningsområdet skall omfatta följande:
a) Kartläggning av alla anläggningar inom området som håller
fjäderfän.
b) Kontroll av förflyttningar inom området av fjäderfän och
kläckningsägg.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 6
(1) EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 35.
▼B
c) Förbud mot förflyttningar av fjäderfän från området under de första
15 dagarna, utom för transport direkt till ett slakteri utanförövervakningsområdet som har utsetts av den behöriga myndigheten.
Den särskilda märkningen enligt artikel 3 i direktiv 91/494/EEG
skall anbringas på detta fågelkött.
d) Förbud mot förflyttningar av kläckningsägg från övervaknings-
området utom för transport till ett kläckeri som den behörigamyndigheten har utsett. Äggen och deras förpackningar skall desin-ficerasföre avs ändningen.
e) Förbud mot förflyttning av använt strö eller fågelgödsel från
området.
f) Förbud mot mässor, marknader, utställningar eller annat samman-
förande av tamfåglar eller andra fåglar.
g) Utan att tillämpningen av a och b påverkas, förbud mot transport av
fjäderfän utom för transitering på större landsvägar och medjärnväg.
5. Åtgärderna i övervakningsområdet skall vidmakthållas i minst 30
dagar efter det att den preliminära rengöringen och desinficeringen harägt rum i den smittade anläggningen i enlighet med artikel 11.
6. Är områdena belägna inom flera medlemsstaters territorium skall
de behöriga myndigheterna gemensamt fastställa de områden som avsesi punkt 1. Om så behövs skall skyddsområdet och övervakningsområdetdock fastställas enligt förfarandet i artikel 21.
Artikel 10
Medlemsstaterna skall säkerställa att
a) den behöriga myndigheten fastställer de förfaranden som gör det
möjligt att spåra förflyttningarna av ägg och fjäderfän,
b) fjäderfänas ägare eller innehavare är skyldig att på begäran förse
den behöriga myndigheten med uppgifter om de fjäderfän och ägg
som förs till eller från hans anläggning,
c) alla personer som medverkar vid transport eller saluföring av
fjäderfän och ägg kan förse den behöriga myndigheten meduppgifter om förflyttningar av de fjäderfän och ägg som de hartransporterat eller salufört samt tillhandahålla alla detaljer som rörsådana uppgifter.
Artikel 11
Medlemsstaterna skall säkerställa
a) att de använda desinficeringsmedlen i aktuella koncentrationer är
officiellt godkända av den behöriga myndigheten,
b) att rengöring och desinficering utförs under officiell övervakning i
enlighet med
i) den officielle veterinärensins truktioner,
ii) det förfarande som fastställs i bilaga 2 för rengöring och desinfi-
cering av en smittad anläggning.
Artikel 12
För att påvisa förekomsten av aviär influensa-virus skall prover samlas
in och laboratorietester utföras i enlighet med bilaga 3.
Artikel 13
Medlemsstaterna skall säkerställa att den behöriga myndigheten vidtar
alla åtgärder som behövs för att underrätta personer som är verksammainom skydds- och övervakningsområdena om gällande restriktioner ochgöra allt som behövs för att dessa åtgärder skall kunna genomföras pålämpligt sätt.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 7
▼B
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det i varje medlemsstat utses
a) ett nationellt laboratorium med tekniska och personella resurser för
bedömning av patogeniteten hos isolat av influensavirus enligtkapitel 7 i bilaga 3 och identifiering av influensavirus A, subtyp
H5 eller H7,
b) ett nationellt laboratorium som skall testa de reagenser som används
vid de regionala laboratorierna,
c) ett nationellt institut eller laboratorium där godkända vacciner kan
testas för kontroll av att de stämmer överens med de specifikationersom fastställdes när de blev godkända för att släppas ut på mark-naden.
2. De nationella laboratorier som räknas upp i bilaga 4 skall ansvara
för samordningen av normer och metoder för diagnostisering, använd-ning av reagenser och test av vacciner.
3. De nationella laboratorierna som räknas upp i bilaga 4 skall
ansvara för samordningen av de normer och metoder för diagnosti-sering som fastställts för varje laboratorium som diagnostiserar aviärinfluensa i medlemsstaten. I detta syfte
a) får de förse nationella laboratorier med diagnostiska reagenser,
b) skall de kontrollera kvaliteten hos alla diagnostiska reagenser som
används i den medlemsstaten,
c) skall de regelbundet anordna jämförande tester,
d) skall de hålla isolat av aviär influensa-virus från fall som bekräftats
i den medlemsstaten,
e) skall de säkerställa att positiva resultat från regionala diagnoslabora-
torier bekräftas.
4. De nationella laboratorier som räknas upp i bilaga 4 skall hålla
kontakt med det gemenskapens referenslaboratorium som avses i artikel
15.
Artikel 15
Gemenskapens referenslaboratorium för aviär influensa anges i bilaga
5. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i beslut 90/
424/EEG, särskilt artikel 28 i detta, skall laboratoriet ha de befogen-heter och uppgifter som anges i nämnda bilaga.
Artikel 16
Vaccinering mot aviär influensa med vacciner som har godkänts av den
behöriga myndigheten får endast användas som ett komplement till debekämpningsåtgärder som genomförs när sjukdomen har brutit ut ochdå enligt följande bestämmelser:
a) Beslut om införande av vaccinering som ett komplement till
bekämpningsåtgärderna skall fattas av kommissionen i samarbetemed den berörda medlemsstaten i enlighet med förfarandet i artikel21. I detta beslut skall särskild hänsyn tas till
— antalet fjäderfän inom det drabbade området,
— egenskaper och sammansättning hos det vaccin som skall
användas,
— förfarandena för övervakning av distribution, lagring och
användning av vaccinerna,
— de arter och typer av fjäderfän som skall vaccineras,
— de områden, inom vilka vaccineringen skall äga rum.
Dock får med avvikelse från första stycket beslut om nödvaccina-
tion i området kring utbrottet fattas av den berörda medlemsstatensedan kommissionen underrättats, under förutsättning att gemenska-pens grundläggande intressen inte äventyras. Ett sådant beslut skallgranskas omedelbart av Ständiga veterinärkommittén enligt förfa-randet i artikel 21.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 8
▼B
b) Om en medlemsstat tillåts utföra nödvaccination enligt a inom en
begränsad del av sitt territorium skall status för den återståendedelen av territoriet inte påverkasunder föruts ättning att förflytt-
ningsrestriktioner för de vaccinerade djuren är i kraft under en tid
som skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 21.
Artikel 17
1. Varje medlemsstat skall upprätta en beredskapsplan med uppgifter
om de nationella åtgärder som skall genomföras om aviär influensaskulle bryta ut.
Denna plan skall medge tillgång till anordningar, utrustning, personal
och all annan lämplig materiel som behövs för att snabbt och effektivtutrota sjukdomen.
2. Gällande kriterier för upprättandet av planen fastställs i bilaga 6.3. Planer som upprättats i enlighet med kriterierna i bilaga 6 skall
läggas fram för kommissionen senast sex månader efter det att dettadirektiv skall börja tillämpas.
4. Kommissionen skall granska planerna för att avgöra om de
kommer att ge avsedd verkan samt föreslå den berörda medlemsstaten
varje ändring som behövs, i synnerhet för att säkerställa att de är fören-liga med de övriga medlemsstaternas planer.
Kommissionen skall godkänna planerna, om så behövs efter ändringar,
enligt förfarandet i artikel 21.
Planerna får efteråt ändraseller kompletterasenligt s amma förfarande
med hänsyn till hur läget utvecklas.
Artikel 18
1. Kommissionens experter får i samarbete med de behöriga
myndigheterna utföra stickprovskontroller på fältet så långt detta ärnödvändigt för att säkerställa en enhetlig tillämpning av detta direktiv.I detta syfte får de kontrollera ett representativt antal anläggningar föratt se om de behöriga myndigheterna kontrollerar att man på dessa
anläggningar uppfyller kraven enligt detta direktiv. Kommissionen
skall underrätta medlemsstaterna om resultatet av de utförda kontrol-lerna.
Den medlemsstat på vars territorium en kontroll utförs skall lämna
experterna all den hjälp de behöver för att utföra sina uppgifter.
De allmänna reglerna för hur denna artikel skall genomföras skall antas
enligt förfarandet i artikel 21.
Artikel 19
De närmare villkoren för gemenskapens ekonomiska bidrag till åtgärder
i samband med tillämpningen av detta direktiv fastställs i beslut 90/424/EEG.
Artikel 20
På kommissionens förslag skall rådet med kvalificerad majoritet besluta
om ändring av bilagorna om och när detta behövs, särskilt med hänsyntill utvecklingen inom forskning och diagnostik.
Artikel 21
1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för livsme-
delskedjan och djurhälsa, som inrättats genom artikel 58 i förordning(EG) nr 178/2002 (
1).1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 9
(1) EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.▼M1
▼M1
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (1) tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 22
Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1992 sätta i kraft de
lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv.De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning närde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 23
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 10
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼B
▼B
BILAGA 1
TILLSTÅND ATT TRANSPORTERA ÄGG FRÅN EN ANLÄGGNING
FÖR VILKEN VILLKOREN ENLIGT ARTIKEL 4.2 e I DETTA
DIREKTIV GÄLLER
Transport av ägg från en misstänkt anläggning, för vilken bestämmelserna i
artikel 4.2 e gäller, till en anläggning som är godkänd för framställning och
förädling av äggprodukter i enlighet med bestämmelserna i artikel 6.1 i direktiv
89/437/EEG, i fortsättningen kallad den utsedda anläggningen, får endast ske
med tillstånd av den behöriga myndigheten och på följande villkor:
1. För att få avlägsnas från en misstänkt anläggning skall äggen
a) uppfylla kraven enligt kapitel IV i bilagan till direktiv 89/437/EEG,
b) skickas direkt från den misstänkta anläggningen till den utsedda anlägg-
ningen; varje sändning skall före avsändningen plomberas av den för den
misstänkta anläggningen officielle veterinären och skall förbli plomberad
under hela transporten till den utsedda anläggningen.
2. Den officielle veterinären vid den misstänkta anläggningen skall underrätta
den behöriga myndigheten för den utsedda anläggningen om avsikten att
sända äggen dit.
3. Den behöriga myndigheten för den utsedda anläggningen skall säkerställa att
a) äggen enligt 1 b hållsavs kilda från andra ägg från tidpunkten för
ankomsten tills de har förädlats,
b) skalen från sådana ägg betraktas som högriskmaterial i enlighet med
artikel 2.2 i direktiv 90/667/EEG (1) och behandlasenligt kraven i kapitel
II i det direktivet.
c) förpackningsmaterialet och fordonen som använts för transporten av
äggen enligt 1 b liksom alla lokaliteter som äggen kommer i beröring
med rengörs och desinficeras på ett sådant sätt att alla aviär influensa-
virus förstörs,
d) den officielle veterinären vid den misstänkta anläggningen underrättas om
alla leveranser av förädlade ägg.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 11
(1) EGT nr L 363, 27.12.1990, s. 51.
▼B
BILAGA 2
RENGÖRING OCH DESINFICERING AV EN SMITTAD ANLÄGGNINGI.Preliminär rengöring och desinficering
a) Alla delar av lokaliteterna där fjäderfäna varit inhysta samt alla delar av
andra byggnader, gårdar etc som har blivit förorenade under slakten eller
i samband med obduktion måste så snart fågelkropparna har avlägsnats
för kvittblivning sprutas med desinficeringsmedel som är godkänt för
användning enligt artikel 11 i detta direktiv.
b) Alla vävnader från fjäderfä eller ägg som skulle kunna överföra smitta till
byggnader, gårdar, redskap etc måste omsorgsfullt samlas upp och
förstöras tillsammans med fågelkropparna.
c) Det använda desinficeringsmedlet måste lämnas kvar på ytorna i minst 24
timmar.
II.Slutlig rengöring och desinficering
a) Alla ytor måste befrias från fett och smuts med avfettningsmedel och
tvättasmed vatten.
b) Efter tvättning med vatten enligt a skall ytorna sprutas på nytt med desin-
ficeringsmedel.
c) Efter sju dagar måste lokaliteterna behandlas med avfettningsmedel,
sköljas med kallt vatten, sprutas med desinficeringsmedel och åter sköljas
med vatten.
d) Gödsel och använt strö måste behandlas på ett sådant sätt att viruset dör.
Någon av följande metoder skall ingå i behandlingen:
i) Förbränning eller behandling med ånga vid en temperatur av 70 ºC.
ii) Nedgrävning på sådant djup att det inte är åtkomligt för skadedjur
eller vilda fåglar.
iii) Stackning och fuktning (om så behövs för att underlätta fermenter-
ingen) samt övertäckning så att temperaturen når upp till 20 ºC,
varefter stacken skall övertäckas till skydd mot skadedjur och vilda
fåglar samt lämnas så i 42 dagar.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 12
▼B
BILAGA 3
DIAGNOSTIKMETODER FÖR BEKRÄFTELSE OCH DIFFERENTIAL-
DIAGNOS AV AVIÄR INFLUENSA (AI)
Följande förfaranden för isolering och karaktärisering av aviär influensa-virus
bör ses som riktlinjer och minimiåtgärder vid diagnostisering av sjukdomen.
Vid diagnostikmetoderna för bekräftelse och differentialdiagnos av aviär
influensa skall följande definition gälla:
Aviär influensa: en infektion på fjäderfä orsakad av ett influensavirus A med
intravenösa patogenitetsindex som på sex veckors kycklingar är högre än 1,2,
eller en infektion med influensavirus A av subtyp H5 eller H7, hos vilket
förekomsten av ett flertal basiska aminosyror vid hemagglutininets klyv-
ningsställe har påvisats genom nukleotid sekvensering.
KAPITEL 1
Provtagning och behandling av prover
1.Prover
Svabbprov från kloak (eller faeces) och från luftrören på sjuka fåglar; faeces
eller tarminnehåll, hjärnvävnad, luftstrupe, lungor, lever, mjälte och andra
tydligt påverkade organ från fåglar som nyss dött.
2.Behandling av prover
De organ och vävnader som räknas upp i punkt 1 får slås samman men det är
viktigt att allt faekalt material behandlas för sig. Svabbproverna måste
placerasi s å mycket antibiotikamedium att de blir helt täckta. Prover på
faeces och organ homogeniseras (i en tillsluten blandare eller med hjälp av
mortel och stöt och steril sand) i antibiotikamedium och späds till en suspen-
sion av 10-20 % vikt/volym i mediet. Suspensionerna måste stå i ca två
timmar i rumstemperatur (eller längre tid vid 4 ºC) och sedan klargöras
genom centrifugering (t. ex. g × 800 -1 000 i 10 minuter).
3.Antibiotiskt medium
Olika laboratorier har med framgång använt olika beredningar av antibiotika-
media och de nationella laboratorierna kan ge råd om detta i sina respektive
länder. Höga koncentrationer av antibiotika krävsför faeces prover och en
vanlig blandning består av 10 000 enheter/ml penicillin, 10 mg/ml strepto-
mycin, 0.25 mg/ml gentamycin och 5 000 enheter/ml mycostatin i
fosfatbuffrad saltlösning. Dessa mängder kan minskas ner till fem gånger
för vävnader och svabbprover från luftrör. För kontroll av klamydiaorga-
nismer kan 50 mg/ml oxytetracyklin tillsättas. När mediet bereds är detabsolut nödvändigt att kontrollera pH-värdet efter tillsats av antibiotika och
justera det till pH 7,0-7,4.
KAPITEL 2
Isolering av virus
Virusisolering i embryonerade hönsägg
Den efter centrifugering överliggande vätskan bör inokuleras i mängder om 0,1-
0,2 ml in i allantoiskaviteten i vart och ett av minst fyra embryonerade hönsägg
som har varit inkuberade i åtta till tio dagar. Dessa ägg bör allra helst komma
från en särskild patogenfri flock, men om detta inte är möjligt kan man använda
ägg från en flock som visats vara fri från antikroppar mot aviär influensa. De
inokulerade äggen skall förvaras vid 37 ºC och genomlysas dagligen. Ägg med
döda eller döende embryon och alla ägg som är kvar sex dagar efter inokula-
tionen skall efter hand kylas till 4 ºC och allantois-amnionvätskorna testas för
förekomst av hemagglutination. Om ingen, hemagglutination kan påvisas skall
ovannämnda förfarande upprepas med outspädd allantois-amnionvätska som
inokulationsmedel.
När hemagglutination påvisas måste förekomst av bakterier kontrolleras genom
odling. Finns det bakterier i vätskan får denna passera ett 450 nm membran-
filter, ytterligare antibiotika tillsättas och därefter inokuleras i embryonerade
ägg enligt ovan.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 13
▼B
KAPITEL 3
Differentialdiagnos
1.Preliminär differentiering
Det är viktigt att bekämpningsåtgärder som syftar till att begränsa sprid-
ningen av virus genomförs så snart som möjligt, och varje regionalt
laboratorium bör utöver newcastlesjukans virus därför kunna identifiera varje
isolerat hemagglutinerande virus som influensavirus av subtyp H5 eller H7.
Hemagglutinationsvätskorna bör användas i ett hemagglutinationsinhibitions-
test enligt kapitel 5 och 6. Positiv inhibition, dvs. 24eller mer, med
polyklonala antiserum som är specifika för subtyp H5 eller H7 av influensa-
virusA och med en titer av mins t 29kan tjäna som en preliminär
identifiering och möjliggöra bekämpningsåtgärder som gäller tills vidare.
2.Bekräftande identifiering
Det finns 13 subtyper av hemagglutinin och nio neuraminidassubtyper av
influensavirus och då variationer förekommer inom vart och ett av dessa är
det varken praktiskt möjligt eller lönsamt att varje nationellt laboratorium
håller antiserum som medger full antigenbestämning av influensaisolat.
Dock bör varje nationellt laboratorium kunna
i) bekräfta att isolatet är ett influensavirus A med hjälp av ett immunodub-
beldiffusionstest för att påvisa gruppantigener enligt kapitel 9
(immunofluorescens- eller ELISA-metoden får användas för att påvisa
gruppantigener om det nationella laboratoriet föredrar någon av dessa),
ii) bestämma om isolatet är av subtyperna H5/H7 eller inte,
iii) utföra ett intravenöst patogenitetsindextest på sex veckors kycklingar
enligt beskrivning i kapitel 7. Intravenösa patogenitetsindex över 1,2
anger att det finns virus som kräver full insats av bekämpningsåtgärder
(det skulle vara bra om de nationella laboratorierna också utförde tester
för att bestämma ett isolats förmåga att bilda plaque i cellkulturer enligt
kapitel 8).
Nationella laboratorier bör omedelbart insända alla isolat av aviär
influensa och alla H5- och H7-isolat till gemenskapens referenslaborato-
rium för fullständig bestämning.
3.Ytterligare typning och bestämning av isolat
Gemenskapens referenslaboratorium bör från de nationella laboratorierna
erhålla alla hemagglutinerande virusför vidare antigen- och genetikunders ök-
ningar för att i överensstämmelse med referenslaboratoriets funktioner och
åligganden möjliggöra en bättre förståelse av sjukdomens eller sjukdomarnas
epizootiologi inom Europeiska gemenskapen.
Utöver dessa åligganden skall gemenskapens referenslaboratorium utföra full-
ständig antigentypning av alla mottagna influensavirus. För H5- och H7-virus
med ett intravenöst patogenitetsindex av högst 1,2, bör även en nukleotid
sekvensering av hemagglutiningenen utföras för att bestämma huruvida det
finns eller saknas ett flertal basiska aminosyror på hemagglutininproteinetsklyvningsställe.
KAPITEL 4
Serologiska tester för påvisande av antikroppar mot aviär influensa-virus
1. Under utrotningsprogram där subtyp H av det ansvariga viruset redan är känt,
eller där det homologa viruset används som antigen, får den serologiska
kontrollen för att påvisa infektion utföras som hemagglutinationinhibitions-
tester enligt kapitel 5 och 6.
Är hemagglutininsubtypen okänd kan infektion med influensavirus A bevisas
genom att antikroppar som är riktade mot de gruppspecifika antigenerna
påvisas.
För detta ändamål får man använda antingen ett immunodubbeldiffusionstest
(enligt beskrivning i kapitel 9) eller ett ELISA-test (ett problem med ELISA
är testets värdspecificitet eftersom det är beroende av att värdimmunoglobu-
liner kan påvisas). Vattenfåglar ger sällan positiva resultat i
immunodubbeldiffusionstester och om inte subtypen är känd är det hos
sådana fåglar förmodligen endast möjligt att undersöka om det finns antik-
roppar mot subtyperna H5 och H7.
2. a)Prover
Blodprov taspå s amtliga fåglar om flocken omfattar mindre än 20 fåglar
och på 20 fåglar om flocken är större (oberoende av flockens storlek ger
detta 99 procents sannolikhet för att minst ett positivt serum kan påvisas1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 14
▼B
om 25 procent eller mer av flocken är positiv). Blodet skall koagulera
varefter serum avlägsnas för test.
b)Undersökning av antikroppförekomst
Enskilda serumprover testas på sin förmåga att inhibera influensavirus
som hemagglutinerar antigen i standardtester för hemagglutinationsinhibi-
tion enligt definitionen i kapitel 6.
Diskussion pågår om 4 eller 8 hemagglutinationsenheter skall användas
för H1-tester. Det torde visa sig att båda kan användas och de nationella
laboratorierna bör själva får välja.
Dock kommer det använda antigenet att påverka den nivå där serumet
anses positivt - för 4 HAU anses ett serum positivt om det har en titer
av 24eller däröver, för 8 HAU anses ett serum positivt om det har en titer
av 23eller däröver.
KAPITEL 5
Hemagglutinationstest (HA-test)
Reagenser
1. Fosfatbuffrad isotonisk saltlösning (0,05 M) till pH 7,0-7,4.2. Röda blodkroppar (RBC) från minst tre specifikt patogenfria kycklingar (om
sådana saknas kan blodet tas från fåglar som kontrolleras regelbundet och
som har visat sig fria från aviär influensa-antikroppar) poolas i en lika stor
volym Alsevers lösning. Blodkropparna skall tvättas minst tre gånger i PBS
före användningen. För det andra testet rekommenderas en 1-procentig
suspension (packad blodkropp vikt/volym) i PBS.
3. Gemenskapens referenslaboratorium tillhandahåller eller rekommenderar
lågvirulenta H5- och H7-virus som standardantigener.
Förfarande
1. Fyll 0,025 ml PBS i varje brunn i en mikrotiterplatta av plast (använd brunn
med V-formad botten).
2. Placera 0,025 ml virussuspension (dvs. allantoisvätska) i den första brunnen.3. Använd en mikrotitreringsutspädare och späd viruset genom tvåfaldsspädning
(1:2 till 1:4 096) tvärsöver plattan.
4. Fyll ytterligare 0,025 ml PBS i varje brunn.5. Tillsätt 0,025 ml 1 % röda blodkroppar i varje brunn.
6. Blanda med lätta slag och låt blandningen stå vid 4 ºC.
7. Avläsplattorna efter 30 — 40 minuter när de röda kontrollblodkropparna har
sjunkit. Avläs genom att luta plattan och observera om de röda blodkrop-
parna rinner som tårar eller ej. Brunnar utan HA bör rinna med samma
hastighet som kontrollblodkroppar utan virus.
8. HA-titern är den högsta utspädningen som gör att de röda blodkropparna
agglutinerar. Lösningen får anses innehålla en HA-enhet (HAU). En mera
noggrann metod för bestämning av HA-titern är att utföra HA-tester på virus
från ett antal närliggande initialspädningar, dvs. 1:3, 1:4, 1:5, 1:6 etc. Detta
rekommenderasför en riktig beredning av antigen för hemagglutinationinhi-
bitions-tester (kapitel 6).
KAPITEL 6
Hemagglutinationinhibitionstest (HI-test)
Reagenser
1. Fosfatbuffertlösning (PBS).2. Virus som innehåller allantoisvätska utspädd med PBS till 4 eller 8 HAU per
0,025 ml.
3. 1 % röda blodkroppar från kyckling.4. Negativt kontrollserum från kyckling.5. Positivt kontrollserum.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 15
▼B
Förfarande
1. Fyll 0,025 ml PBS i alla brunnarna på en mikrotiterplatta av plast (med V-
formade brunnar).
2. Placera 0,025 ml serum i plattans första brunn.3. Använd mikrotitreringsutspädare och späd serumet genom tvåfaldsspädning
tvärsöver plattan.
4. Tillsätt 0,025 ml utspädd allantoisvätska som innehåller 4 eller 8 HAU.5. Blanda med lätt knackning och placera plattan vid 4 ºC i minst 60 minuter
eller i rumstemperatur i minst 30 minuter.
6. Tillsätt 0,025 ml 1 % röda blodkroppar i alla brunnarna.7. Blanda med lätt skakning och placera plattan vid 4 ºC.8. Plattorna avläses efter 30-40 minuter när de röda kontrollblodkropparna har
sjunkit. Detta tillgår så att man lutar plattorna och ser om tårformade blodk-
roppar rinner med samma hastighet som kontrollbrunnarna med enbart röda
blodkroppar (0,025 ml) och PBS (0,05 ml).
9. HI-titern är den högsta utspädningen av antiserum som ger fullständig inhi-
bition av fyra eller åtta virusenheter (i varje test bör ingå en HA-titrering
som bekräftar att förekomsten av HAU är tillräcklig).
10. Värdet av resultaten är beroende av att man uppnår en titer som är lägre än
2
3för 4 HAU eller 22för 8 HAU med ett negativt kontrollserum och en titer
som avviker högst ett spädningssteg från den kända titern av det positiva
kontrollserumet.
KAPITEL 7
Intravenöst patogenitetsindex (IVPI)
1. Smittförande allantoisvätska från lägsta möjliga passagenivå, helst från
begynnelseisolationen och utan urval, späds 10−1i steril isotonisk saltlösning.
2. 0,1 ml utspätt virus injiceras intravenöst i tio kycklingar som är sex veckor
gamla (specifikt patogenfria fåglar skall användas).
3. Fåglarna undersöks i 10 dagar med 24 timmars mellanrum.4. Vid varje observation antecknas för varje fågel: normal (0), sjuk (1), svårt
sjuk (2) eller död (3).
5. Anteckna resultat och beräkna index enligt exemplet:
Kliniska symtomDag efter inokulation
Sammanlagt resultat
123456789 1 0
Normal 10 2 0 0 0 0 0 0 0 0 12 × 0 = 0
Sjuk 0 4 2 0 0 0 0 0 0 0 6 × 1 = 6
Svårt sjuk (*) 0 2 2 2 0 0 0 0 0 0 6 × 2 = 12
Död 0 2 6 8 10 10 10 10 10 10 76 × 3 = 228
Totalt = 246
Index¼medelresultat per f ˚agel och observation ¼246
100¼2;46
(*) Detta måste vara en subjektiv klinisk bedömning men normalt innebär detta fåglar som visar upp mer än ett
av följande tecken: andningssvårigheter, depression, diarré, cyanos på synlig hud eller slör, ödem i huvudet,nervösa symtom.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 16
▼B
KAPITEL 8
Bedömning av plaquebildningsförmågan
1. Det är vanligen bäst att använda ett antal olika virusspädningar för att
säkerställa att antalet plaque på plattan är optimalt. Tiofaldiga spädningar
upp till 10−7i PBS bör räcka.
2. Konfluerande monolayer av kycklingembryoceller eller en lämplig cellinje
(exempelvisMadin-Darby bovin njure) beredsi petris kålar med 5 cm
diameter.
3. 0,2 ml av varje virusspädning tillsätts var och en av två petriskålar och
viruset får absorbera i 30 minuter.
4. Efter tvättning tre gånger med PBS täcksde infekterade cellerna med
lämpligt medium som innehåller 1 % vikt/volym agar och antingen 0,01 mg/
ml trypsin eller inget trypsin alls. Det är viktigt att inget serum tillsätts det
överliggande mediet.
5. Efter 72 timmarsinkubation vid 37 ºC bör plaquen ha nått tillräcklig s torlek.
De syns bäst om man avlägsnar täckskiktet av agar och färgar cellagret med
kristallviolett (0,5 % vikt/volym) i 25 % volym/volym etanol.
6. Alla virus bör ge klara plaque om de har inkuberats med trypsin i täckskiktet.
Saknas trypsin i täckskiktet produceras plaque endast av virus som är viru-
lenta för kycklingar.
KAPITEL 9
Immunodubbeldiffusion
Den vanligaste metoden att påvisa förekomsten av influensavirus A är att påvisa
innehållet av nukleokapsid- eller matrix-antigener som förekommer hos alla
influensavirus A. Detta sker i allmänhet i immunodubbeldiffusionstester som
antingen omfattar koncentrerade viruspreparat eller extrakt av infekterade
korioallantoismembran.
Lämpliga preparat av viruskoncentrat får beredas genom enkel snabbcentrifu-
gering av smittbärande allantoisvätska och virussprängning för att frigöra de
interna nukleokapsid- och matrixantigenerna genom behandling med rengörings-
medlet natriumlauroylsarkosinat. Syrafällning kan också användas genom att
smittbärande allantoisvätska tillsätts 1N HCl till ett slutligt pH-värde av 3,5-4,0
och kyls ned i minst en timme vid 0 ºC och centrifugeras långsamt vid 1 000 g i
10 minuter.
Det översta skiktet kan kastas bort och fällningen som innehåller virus slammas
upp i en minimivolym av glycinsarkosylbuffert (1 % natriumlauroylsarkosinat
buffrat till pH 9,0 med 0,5 M glycin). Dessa preparat innehåller både nukleo-
kapsid- och matrixantigener.
Beard beskrev (1970) beredning av nukleokapsidrika antigener av korioallantois-
membran från ympade ägg. Denna metod omfattar borttagning av
korioallantoismembranen från smittade hemagglutininpositiva ägg, malning eller
homogenisering av membranen, frysning och upptining tre gånger med följande
centrifugering vid 1 000 g i 10 minuter. Pelleten kastas bort och det överlig-
gande skiktet behandlas med 0,1 % formalin för användning som antigen.
Var och en av dessa antigener kan användas i immunodubbeldiffusionstester
med 1 % agaros- eller agar-geler som innehåller 8,0 % natriumklorid som har
spätts till 0,1 M fosfatbuffert med pH 7,2. Förekomst av influensavirus A
bekräftas genom att precipitationslinjerna, som bildats av testantigenet och känt
positivt antigen mot ett känt positivt antiserum, går ihop till en sammanfallande
linje som gör att viruset kan identifieras.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 17
▼B
BILAGA 4
LISTA ÖVER NATIONELLA LABORATORIER FÖR AVIÄR INFLUENSA
Belgien Institut National de Recherches Vétérinaires,
Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles
Danmark StatensVeterinære Serumlaboratorium, Afdeling for Fjerkræ-
sygdomme
Hangøvej 2, DK-8200 ÅrhusN
Tyskland Institut für Kleintierzucht der Bundesforschungsanstalt für
Landwirtschaft
Braunschweig-Völkenrode, Postfach 280, D-3100 Celle
Frankrike Centre National d'EtudesVétérinaireset Alimentaires— Labo-
ratoire Central de RecherchesAvicoleset Porcines ,
B. P. 53, F-22440 Ploufragan
Grekland Ινστιτούτο Λοιµωδών και Παρασιτικών Νοσηµάτων
66, 26ης Οκτωβρίου, 54627 —Θεσσαλονίκη
Institute of Infections and Parasitological Diseases
66, 26th October Street, GR-546 27 Thessaloniki
Irland Veterinary Research Laboratory,
Abbotstown, Castleknock, IRL-Dublin 15
Italien Istituto Patologie Aviaire, Facoltà di Medicina Veterinaria
Università di Napoli
Via Aniezzo, Falcone 394, I-80127 Napoli F Delpino 1
Luxemburg Institut National de Recherches Vétérinaires
Groeselenberg 99, B-1180 Bruxelles
Nederländerna Centraal Diergeneeskundig Instituut, Vestiging Virologie,
Houtribweg 39, NL-8221 RA Lelystad
Portugal Laboratório Nacional de Investigação Veterinária (LNIV)
Estrada de Benfica 701, P-1500 Lisboa
Spanien Centro Nacional de Referencia para la Peste Aviar es el Labo-
ratorio Nacional de Sanidad y Producción Animal de Barcelona,
Zona Franca Circunvalación-Tramo 6, Esquina Calle 3, Barce-
lona
Förenade Konungariket Central Veterinary Laboratory,
New Haw, UK-Weybridge, Surrey KT15 3NB
Österrike Bundesanstalt für Virusseuchenbekämpfung, Wien-Hetzendorf
Finland Eläinlääkintä- ja elintarvikelaitos, Helsinki — Anstalten för
veterinärmedicin och livsmedel, Helsingfors
Sverige Statens veterinärmedicinska anstalt, Uppsala1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 18
▼A1
▼B
BILAGA 5
GEMENSKAPENS REFERENSLABORATORIUM FÖR AVIÄR
INFLUENSA
Laboratoriets namn:
Central Veterinary Laboratory
New Haw
Weybridge
UK-Surrey KT 15 3NBStorbritannien
EG:s referenslaboratorium för aviär influensa skall ha följande funktioner och
uppgifter:
1. Att i samråd med EG-kommissionen samordna de metoder som medlemssta-
terna använder för att ställa diagnos på aviär influensa, särskilt genom att
a) typa, förvara och tillhandahålla stammar av aviär influensa-virus för sero-
logiska tester och beredning av antiserum,
b) förse de nationella referenslaboratorierna med standardserum och andra
referensreagenser för standardisering av de tester och reagenser som
används i varje medlemsstat,
c) bygga upp och vidmakthålla en uppsättning virusstammar och isolat av
aviär influensa,
d) organisera regelbundet återkommande jämförande tester av diagnostiska
förfaranden på gemenskapsnivå.
e) samla in och jämföra data och information om använda diagnosmetoder
och resultat av tester som har utförts inom gemenskapen,
f) utföra karaktäriseringar av virusisolat av aviär influensa med hjälp av de
modernaste metoder som står till förfogande för att vinna ökad insikt i
den aviära influensans epizootiologi och uppkomsten av starkt patogena
och potentiellt patogena stammar,
g) följa utvecklingen i hela världen vad avser övervakning, epizootiologi och
förebyggande åtgärder i samband med aviär influensa.
h) anlita experter på virusav aviär influens a och andra relevanta virusför att
möjliggöra en snabb differentialdiagnos,
i) förvärva ingående kännedom om beredning och användning av veterinär-
medicinska immunologiska produkter som används för att utrota och
bekämpa aviär influensa.
2. Att aktivt medverka vid diagnostisering vid utbrott av aviär influensa i
medlemsstaterna genom att ta emot virusisolat för att bekräfta diagnosen,
karaktärisera viruset och utföra epizootiologiska undersökningar. Laboratoriet
bör särskilt kunna utföra nukleotid sekvensanalys för att möjliggöra
bestämning av härledda aminosyrasekvenser på hemagglutininmolekylens
klyvningsställe i aviär influensa-virus av subtyp H5 eller H7.
3. Att underlätta utbildning eller omskolning av experter på laboratoriediagnos-
tisering i syfte att harmonisera metodiken inom hela gemenskapen.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 19
▼B
BILAGA 6
KRITERIER FÖR BEREDSKAPSPLANER
Beredskapsplaner skall uppfylla minst följande kriterier:
1. En nationell kriscentral skall upprättas för att samordna alla bekämpningså-
tgärder i den berörda medlemsstaten.
2. En lista skall göras upp över sådana lokala centraler för bekämpning av
sjukdomen som har tillräckliga resurser för att samordna åtgärderna för
bekämpning av sjukdomen på lokal nivå.
3. Utförliga uppgifter om de personer som medverkar i bekämpningen, deras
kompetens och deras ansvarsområden.
4. Varje lokal central för bekämpning av sjukdomen skall snabbt kunna
kontakta personer eller organisationer som direkt eller indirekt berörs av
ett utbrott.
5. Utrustning och materiel skall finnas tillgänglig så att sjukdomen kan
bekämpaseffektivt.
6. Utförliga instruktioner skall finnas om vilka åtgärder som skall vidtas, bland
annat om hur kropparna skall bortskaffas, när misstanke om smitta eller
överföring av smitta uppstår och bekräftas.
7. Utbildningsprogram för att vidmakthålla och utveckla kunskaper i fältarbete
och administrativa uppgifter skall utformas.
8. Diagnostiska laboratorier skall ha resurser för obduktion, behövlig kapacitet
för serologi, histologi etc samt upprätthålla kompetens för snabb diagnosti-
sering. I detta syfte måste dispositioner fastställas för snabb transport av
prover.
9. Uppgifter skall finnas tillgängliga om den mängd vaccin mot aviär influensa
som man räknar med att behöva för en eventuell nödvaccination.
10. Bestämmelser skall utfärdas som säkerställer de lagliga befogenheter som
krävs för att verkställa beredskapsplanerna.1992L0040 — SV — 05.06.2003 — 002.001 — 20