1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2082/92
av den 14 juli 1992
om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel
(EGT L 208, 24.7.1992, s. 9)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 806/2003 av den 14 april 2003 L 122 1 16.5.2003
Ändrad genom:
►A1 Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
►A2 Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Rättad genom:
►C1 Rättelse, EGT L 196, 2.8.2000, s. 11 (2082/92)
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2082/92
av den 14 juli 1992
om särartsskydd för jordbruksprodukter och livsmedel
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen och särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europeiska parlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
Odling, förädling och distribution av jordbruksprodukter och livsmedel
spelar en viktig roll i gemenskapens näringsliv.
Mot bakgrund av den nya inriktningen av den gemensamma jordbruks-
politiken bör diversifiering av jordbruksproduktionen uppmuntras.Stimulerad efterfrågan på specialprodukter kan vara till stort gagn för
landsbygdens näringsliv, särskilt i mindre gynnade eller avlägset
belägna trakter både genom att jordbrukarna inkomster förbättras ochgenom att avfolkning förebyggs i dessa trakter.
Med tanke på genomförandet av den inre marknaden för livsmedel bör
näringsidkarna förses med medel som gör det möjligt för dem att höjamarknadsvärdet på sina produkter samtidigt som de skyddar konsumen-terna mot obehöriga förfaranden och garanterar handel på lika villkor.
I enlighet med rådets resolution av den 9 november 1989 om framtida
prioriteringar för att åter lansera ett program för konsumentskydd (
4)
skall hänsyn tas till konsumenternas ökande krav på att större vikt skallläggas vid kvalitet och vid information om livsmedlens beskaffenhet,odlingsmetoder och förädling av vissa livsmedels och olika livsmedels
särskilda egenskaper. Med den mångfald produkter som erbjuds på
marknaden och det överflöd av information som lämnas om demmåste konsumenterna för att kunna träffa bättre val förses med klaroch koncis information om olika livsmedels särskilda egenskaper.
Ett frivilligt system som bygger på reglerande kriterier kan bidra till att
uppnå de målen. Ett system som gör att producenterna kan göra ettlivsmedels kvalitet känd inom hela gemenskapen måste innefatta garan-tier för att påståendena om kvalitet då systemet åberopas i handelnverkligen är underbyggda.
Vissa producenter önskar utvinna ett marknadsvärde ur sina jordbruks-
produkters eller livsmedels särart eftersom dessa har egenskaper somskiljer dem från andra liknande produkter. För att skydda konsumenten
bör den påstådda särarten underkastas kontroll.
Med hänsyn till sådana produkters särart bör speciella föreskrifter antas
för att komplettera de märkningsregler som fastställts i rådets direktiv
79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemssta-
ternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga omlivsmedel (
5), och bl. a. bör en särskild deklaration och när det är
lämpligt en gemenskapssymbol utformas som kan åtfölja varubeskriv-ningen för att upplysa konsumenten om att det är fråga om en produkteller ett livsmedel med kontrollerad särart.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EGT nr C 30,6.2.1991, s. 4 och
EGT nr C 71, 20.3.1992, s. 14.
(2) EGT nr C 326, 16. 12. 1991, s. 40.
(3) EGT nr C 40, 17. 2. 1992, s. 3.
(4) EGT nr C 294, 22. 11. 1989, s. 1.
(5) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1. Senast ändrad genom direktiv 91/72/EEG (EGT
nr L 42, 15.2.1991, s. 27).
▼B
För att garantera att jordbruksprodukterna och livsmedlen i fråga
genomgående har de uppgivna särskilda egenskaperna måste grupperav producenter själva definiera egenskaperna i en produktspecifikation,
men reglerna för att godkänna kontrollorgan som har ansvar för
kontroll av att produkterna stämmer med produktspecifikationen måstevara enhetliga i hela gemenskapen.
För att inte skapa orättvisa konkurrensvillkor måste varje producent få
rätt att använda antingen en registrerad varubeskrivning tillsammans
med uppgifter om produkten samt då det är lämpligt en gemenskaps-symbol eller en varubeskrivning som har registrerats såsom sådan, sålänge den jordbruksprodukt eller det livsmedel som han odlar ellerförädlar uppfyller kraven i varuspecifikationen i fråga och det kontrol-
lorgan han har valt är ett godkänt kontrollorgan.
Det bör införas föreskrifter som tillåter handel med tredje länder vilka
erbjuder likvärdiga garantier för utfärdande av bevis om och kontrollav särarten hos produkter som framställs inom deras territorium.
För att bli lockande för producenterna att använda och trovärdig för
konsumenterna måste deklarationen om särarten hos en jordbrukspro-dukt eller ett livsmedel vara rättsligt skyddad och underkastad officiellkontroll.
Ett förfarande måste föreskrivas som skapar nära samverkan mellan
medlemsstaterna genom en reglerande kommitté som bildas förändamålet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Denna förordning fastställer regler för hur ett gemenskapsskydd
kan erhållas för särarten hos
— jordbruksprodukter av de slag som är förtecknade i bilaga 2 till
fördraget och som är avsedda att förtäras av människor, och
— livsmedel förtecknade i bilagan till denna förordning.
Bilagan kan ändras i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel
19.
2. Denna förordning skall inte påverka tillämpningen av andra speci-
ella gemenskapsföreskrifter.
3. Rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1989 om ett informa-
tionsförfarande för tekniska standarder och föreskrifter (1) skall inte
vara tillämplig på det särartsskydd som är ämnet för denna förordning.
Artikel 2
I detta direktiv används följande uttryck med de betydelser som här
anges:
1.särart: den eller de egenskaper som klart skiljer en jordbruksprodukt
eller ett livsmedel från liknande jordbruksprodukter eller livsmedelsom hör till samma kategori.
En jordbruksprodukts eller ett livsmedels presentation skall inte
betraktas som egenskap i denna mening.
Särarten behöver inte inskränka sig till en kvalitativ eller kvantitativ
sammansättning eller till ett produktionssätt som definierats igemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning, standarderfastställda av standardiseringsorgan eller genom frivilliga överens-
kommelser. Denna regel skall dock inte tillämpas när den
lagstiftningen eller standarden har tillkommit för att definiera enprodukts särart.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
(1) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Senast ändrad genom beslut 90/230/EEG
(EGT nr L 128, 18.5.1990, s. 15).
▼B
2.grupp : sammanslutning, oberoende av juridisk form och av
sammansättning, av producenter och/eller förädlare som arbetarmed samma jordbruksprodukt eller livsmedel, jämte andra intresse-
rade parter.
3.särartsskydd : gemenskapens erkännande av en produkts särart
genom registrering i enlighet med denna förordning.
Artikel 3
Kommissionen skall upprätta och förvalta ett register över skyddade
särarter. Registret skall uppta benämningarna på de jordbruksprodukteroch livsmedel vilkas särart erkänts på gemenskapsnivå i enlighet meddenna förordning.
Registret skall göra åtskillnad på de benämningar som avses i artikel
13.1 och de som avses i artikel 13.2.
Artikel 4
1. För att en produkt skall få upptas i det register som avses i artikel
3 måste den antingen framställas med hjälp av hävdvunna råmaterial
eller kännetecknas av hävdvunnen sammansättning eller ha odlats och/
eller förädlats på ett sätt som återspeglar hävdvunnet bruk vad gällerodling och/eller förädling.
2. Registrering skall inte medges för en jordbruksprodukt eller ett
livsmedel om dess särart
a) beror på härkomst eller geografiskt ursprung, eller
b) uteslutande beror på användning av en teknisk innovation.
Artikel 5
1. För att få registreras måste benämningen uppfylla följande villkor,
nämligen
— den skall i sig själv vara särskiljande, eller
— den skall uttrycka särarten hos jordbruksprodukten eller livsmedlet.
2. En benämning som anger särart så som avses i andra strecksatsen
i föregående stycke får dock inte registreras i följande fall:
— Den avser endast allmänna påståenden om en kategori jordbruks-
produkter eller livsmedel eller avser en kategori som omfattas avsärskild gemenskapslagstiftning.
— Den är vilseledande t. ex. genom att den avser en självklar egen-
skap hos produkten eller den inte svarar mot varuspecifikationen
eller mot vad konsumenterna har fog att förvänta sig mot bakgrund
av produktens egenskaper.
3. För att få registreras måste den benämning som avses i första
punkten första strecksatsen vara av traditionellt slag och följa nationellaföreskrifter eller ha vunnit hävd.
4. Bruket av geografiska namn skall godkännas i benämningar som
inte omfattas av rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli1992 om skydd för geografiska benämningar och ursprungsbeteck-ningar för jordbruksprodukter och livsmedel (
1).
Artikel 6
1. För att kunna få särartsskydd måste en jordbruksprodukt eller ett
livsmedel överensstämma med en produktspecifikation.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
(1) EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 1.▼C1
▼B
▼B
2. Produktspecifikationen skall innefatta åtminstone följande
uppgifter:
— Benämningen i den mening som avses i artikel 5 på ett eller flera
språk.
— En beskrivning av produktionsmetoden, med uppgift om beskaffen-
heten och egenskaperna hos råmaterial och/eller användaingredienser och/eller beredningsmetoden, med avseende på
produktens särart.
— Omständigheter som gör det möjligt att bedöma den hävdvunna
prägeln i den mening som avses i artikel 4.1.
— En beskrivning av produktens egenskaper, med de fysikaliska,
kemiska, mikrobiologiska och/eller organoleptiska karakteristiskasom har samband med dess särart.
— De minimikrav och de kontrollförfaranden som gäller för särarten.
Artikel 7
1. Bara en grupp har rätt att begära registrering av en jordbrukspro-
dukts eller ett livsmedels särart.
2. Ansökan om registrering, innefattande produktspecifikationen,
skall inges till den behöriga myndigheten i den medlemsstat därgruppen verkar.
3. Myndigheten skall sända ansökan vidare till kommissionen om
den finner att villkoren i artikel 4-6 är uppfyllda.
4. Senast den dag denna förordning träder i kraft skall medlemssta-
terna offentliggöra uppgift om de myndigheter de har utsett att varabehöriga och underrätta kommissionen om detta. Österrike, Finlandoch Sverige skall offentliggöra dessa uppgifter inom 6 månader efteranslutningen. ►
A2 Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen,
Ungern, Malta, Polen, Slovenien och Slovakien skall offentliggöra
dessa uppgifter inom sex månader efter anslutningen. ◄
Artikel 8
1. Kommissionen skall översända ansökan i översättning till de
andra medlemsstaterna inom sex månader från den dag då kommis-sionen mottog ansökan enligt artikel 7.3.
Då ansökningen har översänts på det sätt som avses i föregående stycke
skall kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
genast offentliggöra de huvudsakliga uppgifterna i ansökningen, isynnerhet den benämning som föreskrivs i artikel 6.2 första streck-satsen och de omständigheter som ansökaren åberopar.
2. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall se till, att alla
personer som kan visa att de har ett befogat ekonomiskt intresse får
rätt att ta del av ansökningen. Dessutom och i enlighet med de regler
som gäller i medlemsstaterna får de behöriga myndigheterna föreskrivaatt andra med befogat intresse får tillgång till ansökningen.
3. Inom fem månader från dagen för det offentliggörande som avses
i punkt 1 får varje fysisk eller juridisk person som berörs av registre-
ringen framställa invändning mot den genom att tillställa de behöriga
myndigheterna i den medlemsstat där denne bor eller verkar envederbörligen underbyggd skrivelse.
4. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall vidta åtgärder som
är nödvändiga för att ta ställning till den skrivelse som avses iföregående punkt inom den föreskrivna tidsfristen. Medlemsstaterna
kan också framställa invändningar på eget initiativ.
Artikel 9
1. Om inga invändningar har anmälts till kommissionen inom sex
månader, skall kommissionen i det register som avses i artikel 3 införade huvudsakliga uppgifter som avses i artikel 8.1 och offentliggöra demiEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼B
2. Om invändningar har anmälts skall kommissionen inom tre
månader uppmana de medlemsstater som berörs att söka träffa enförlikning i enlighet med sina egna förfaranden inom en ytterligare
tidsfrist på tre månader. Därefter skall förfaras på någotdera av följande
sätt:
a) Om förlikning har nåtts, skall medlemsstaterna till kommissionen
anmäla alla de omständigheter som gjorde förlikningen möjlig
jämte sökandens och invändarens yttranden. Om de upplysningar
som inkommit i enlighet med artikel 6.2 är oförändrade, skallkommissionen fortsätta handläggningen i enlighet med punkt 1ovan. I annat fall skall kommissionen på nytt inleda det förfarandesom fastställts i artikel 8.
b) Om ingen förlikning har uppnåtts, skall kommissionen fatta beslut
om registreringen i enlighet med det förfarande som fastställts iartikel 19. Om beslutet blir att registrera särarten, skall kommis-
sionen förfara i enlighet med punkt 1 ovan.
Artikel 10
1. Varje medlemsstat har rätt att anföra anmärkning om att ett krite-
rium som ingår i produktspecifikationen för en jordbruksprodukt ellerett livsmedel som omfattas av särartsskydd inte längre är uppfyllt.
2. Medlemsstaten skall rikta anmärkningen till den andra medlems-
stat som är berörd. Denna skall granska anmärkningen och underrättaden klagande medlemsstaten om vad som därvid framkommit och iförekommande fall om de åtgärder som har vidtagits.
3. Om avvikelser från produktspecifikationen upprepas och
medlemsstaterna i fråga inte kunnat träffa förlikning skall en under-byggd ansökan inges till kommissionen.
4. Kommissionen skall granska ansökningen genom att rådfråga de
berörda medlemsstaterna. Kommissionen skall då är lämpligt därefter
vidta de åtgärder som är nödvändiga i enlighet med det förfarande
som fastställs i artikel 19. Till dessa kan höra att registreringen avförs.
Artikel 11
1. En medlemsstat kan på begäran av en grupp som verkar inom
dess territorium ansöka om ändring i en produktspecifikation.
2. Kommissionen skall se till att ansökningen och de omständigheter
sökanden åberopar offentliggörs i Europeiska gemenskapernas offici-
ella tidning . Artikel 8.2-8.4 skall därvid tillämpas.
Medlemsstatens behöriga myndigheter skall se till att offentliggörandet
blir känt av varje odlare och/eller förädlare som tillämpar den produkts-
pecifikation som ändringsansökningen gäller.
3. Inom tre månader från dagen för det offentliggörande som före-
skrivs i föregående punkt har varje odlare och/eller förädlare somtillämpar produktspecifikationen i fråga rätt att kräva att den gällande
produktspecifikationen skall behållas oförändrad. Han skall framföra
kravet i en skrivelse till den behöriga myndigheten i den medlemsstatdär han verkar. Denna myndighet skall sända skrivelsen vidare tillkommissionen jämte eventuella kommentarer.
4. Om ingen invändning eller skrivelse av det slag som avses i
föregående punkt har anmälts till kommissionen inom fyra månader
efter den dag då ändringsansökningen offentliggjordes, skall kommis-sionen företa den begärda ändringen i det register som föreskrivs iartikel 3 och offentliggöra den i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning.
5. Om däremot en invändning eller skrivelse av det slag som avses i
punkt 3 har anmälts till kommissionen, skall den begärda ändringeninte registreras. I sådant fall får den grupp som avses i punkten 1ansöka om en ny registrering av särart i enlighet med det förfarandesom fastställts i artikel 7-9.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼B
Artikel 12
I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 19 får kommis-
sionen definiera en gemenskapssymbol som skall kunna användas vid
märkning, presentation och reklam för jordbruksprodukter eller livs-
medel som har särartsskydd i gemenskapen enligt denna förordning.
Artikel 13
1. Från dagen för det offentliggörande som föreskrivs i artikel 9.1
skall den benämning som avses i artikel 5 tillsammans med den dekla-ration som avses i artikel 15.1 och i förekommande fall dengemenskapssymbol som avses i artikel 12 vara förbehållna jordbruks-produkter eller livsmedel som överensstämmer med den publiceradeproduktspecifikationen.
2. Trots vad som stadgas i föregående stycke skall benämningen
ensam vara förbehållen jordbruksprodukter eller livsmedel somöverensstämmer med den publicerade produktspecifikationen i följandefall:
a) Detta begärdes i ansökan av den grupp som ingav denna.
b) Det förfarande som avses i artikel 9.2 b visar inte att bruk av
benämningen är lagligt, erkänt och ekonomiskt betydelsefullt för
liknande jordbruksprodukter eller livsmedel.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall se till att det senast sex månader efter den
dag då denna förordning har trätt i kraft har inrättats kontrollorganisa-tioner med uppgift att säkerställa att alla jordbruksprodukter ochlivsmedel som utges för att ha skyddad särart uppfyller kriterierna iproduktspecifikationerna. För Österrike, Finland och Sverige skall den
frist som här anges räknas från dagen för anslutningen. ►
A2 För
Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen,Slovenien och Slovakien skall den frist som här anges räknas fråndagen för anslutningen. ◄
2. En kontrollorganisation kan omfatta en eller flera för ändamålet
av medlemsstaten utsedda kontrollmyndigheter och/eller godkända
kontrollorgan. Medlemsstaterna skall tillställa kommissionen förteck-
ningar över dessa myndigheter och godkända kontrollorgan och derasrespektive befogenheter. Kommissionen skall offentliggöra dessauppgifter i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
3. Utsedda kontrollmyndigheter och godkända privata organ måste
kunna garantera objektivitet och opartiskhet gentemot alla producenteroch produktförädlare som underställs deras kontroll och ha ständig
tillgång till den kvalificerade personal och de övriga resurser som
behövs för att genomföra kontroller av jordbruksprodukter och livs-medel som omfattas av särartsskydd i gemenskapen.
Om en kontrollorganisation anlitar ett annat organ för vissa
kontrollåtgärder, måste detta senare kunna ge samma garantier. Isådana fall skall den utsedda myndigheten respektive det godkända
privata organet fortfarande vara ansvarigt gentemot medlemsstaten för
alla kontrollåtgärder.
Fr. o. m. den 1 januari 1988 måste ett organ för att kunna godkännas
av en medlemsstat för det ändamål denna förordning avser uppfylla dekrav som fastställs i standarden EN 45011 av den 26 juni 1989.
4. Om en utsedd kontrollmyndighet respektive ett godkänt privat
organ i en medlemsstat konstaterar att en jordbruksprodukt eller ett
livsmedel som utges för att ha särartsskydd inte uppfyller produktspeci-
fikationens kriterier, skall kontrollorganet vidta de åtgärder som ärnödvändiga för att se till, att denna förordning följs. Kontrollorganetskall underrätta medlemsstaten om de åtgärder som vidtagits i sambandmed kontrollerna. Berörda parter måste underrättas om alla beslut somfattats.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
▼B
5. En medlemsstat måste dra tillbaka godkännandet av ett kontrol-
lorgan om de kriterier som avses i punkt 2 och 3 inte längre äruppfyllda. Medlemsstaten skall underrätta kommissionen härom, och
denna skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offent-
liggöra en reviderad förteckning över godkända kontrollorgan.
6. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
se till, att en producent som följer denna förordning har tillgång tillkontrollsystemet.
7. Kostnaderna för de kontroller som föreskrivs i denna förordning
skall bäras av de producenter som utnyttjar särartsskyddet.
Artikel 15
1. Följande beteckningar får användas endast av producenter som
följer den registrerade produktspecifikationen:
— Ett kännetecken som bestäms i enlighet med det förfarande som
fastställs i artikel 19.
— I förekommande fall gemenskapssymbolen, och— Under de förutsättningar som anges i artikel 13.2 den registrerade
benämningen.
2. En producent som första gången efter registrering använder en
benämning som är skyddad i enlighet med artikel 13.1 eller 13.2 skalli vederbörlig ordning anmäla detta till en kontrollmyndighet eller ettgodkänt kontrollorgan i den medlemsstat där han verkar, också om
han är medlem av den grupp som ingav den ursprungliga ansökningen.
3. Myndigheten eller kontrollorganet skall se till att producenten
följer de offentliggjorda uppgifterna om produkten innan denna mark-nadsförs.
Artikel 16
1. (SIC!) Utan att påverka tillämpningen av internationella överens-
kommelser kan denna förordning också tillämpas på en
jordbruksprodukt eller ett livsmedel från ett tredje land under följande
förutsättningar:
— Tredje landet kan ge samma eller likvärda garantier som de som
avses i artikel 4 och 6.
— Tredje landet har ordnat kontroll likvärd den som föreskrivs i
artikel 14.
— Tredje landet är berett att ge skydd likvärt det som är tillgängligt
inom gemenskapen för motsvarande jordbruksprodukter eller livs-medel som härstammar från gemenskapen och som där harsärartsskydd.
Artikel 17
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
ge rättsskydd mot varje missbruk eller vilseledande bruk av den beteck-
ning som avses i artikel 15.1 och i förekommande fall den
gemenskapssymbol som avses i artikel 12 och mot varje imitation avbenämningar som är registrerade och skyddade enligt artikel 13.
2. Registrerade benämningar skall skyddas mot allt bruk som är
ägnat att vilseleda allmänheten. däribland bruk som kan inge föreställ-ningen att en produkt utan att vara det har särartsskydd i gemenskapen.
3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen och de andra
medlemsstaterna om de åtgärder de har vidtagit.
Artikel 18
Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är lämpliga för att se till
att de varubeskrivningar som används på nationell nivå inte ger anled-ning till förväxling med benämningar som är registrerade och skyddadei enlighet med artikel 13.2.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼M1
Artikel 19
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommissionen skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 20
Detaljregler för denna förordnings tillämpning skall fastställas enligt
det förfarande som föreskrivs i artikel 19.
Artikel 21
Inom fem år från den dag då denna förordning träder i kraft skall
kommissionen lämna rådet en rapport om förordningens tillämpningjämte de förslag som kan vara lämpliga.
Rapporten skall i synnerhet behandla följderna av tillämpningen av
artikel 9 och 13.
Artikel 22
Denna förordning träder i kraft tolv månader efter det att den har publi-
cerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼B
▼B
BILAGA
Livsmedel som avses i artikel 1.1
—Ö l
— Choklad och andra livsmedel som innehåller kokos
— Konfektyr, matbröd, kaffebröd, kakor, skorpor och andra bakverk
— Pasta, oavsett om den är färdiglagad eller fylld— Färdiglagad mat— Färdigberedda kryddade såser— Soppor och buljonger— Drycker framställda ur växtextrakt— Glass och sorbet1992R2082 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10