1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 9 februari 1976
om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till
anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor
(76/207/EEG)
(EGT L 39, 14.2.1976, s. 40)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/73/EG av den 23 september
2002L 269 15 5.10.2002
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 9 februari 1976
om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och
män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och
befordran samt arbetsvillkor
(76/207/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:
I sin resolution av den 21 januari 1974 om ett socialt åtgärdsprogram(3)
inbegrep rådet bland de angelägnaste uppgifterna åtgärder i syfte att
uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män i fråga om tillgång tillanställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor, däriblandlön.
I fråga om lönen antog rådet den 10 februari 1975 direktiv 75/117/EEG
om tillnärmningen av medlemsstaternas lagar om tillämpningen avprincipen om lika lön för kvinnor och män(
4).
Gemenskapens agerande för att realisera principen om lika behandling
för kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildningoch befordran och andra arbetsvillkor förefaller också vara nödvändigt;likabehandling av kvinnliga och manliga arbetstagare utgör ett av ge-menskapens mål, när bl.a. harmoniseringen av levnads- och
arbetsvillkoren skall främjas och förbättringen därvidlag bibehållas.
Fördraget lämnar inte de speciella befogenheter som behövs för dettaändamål.
Definition och successivt genomförande av principen om likabehand-
ling när det gäller sociala trygghetsfrågor bör säkerställas genomframtida rättsakter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Syftet med detta direktiv är att i medlemsstaterna realisera prin-
cipen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till
anställning, däribland befordran, yrkesutbildning, arbetsvillkor och,enligt de villkor som nämns i punkt 2, social trygghet. Denna principkallas härefter likabehandlingsprincipen .
1a. Medlemsstaterna skall aktivt ta hänsyn till målet att uppnå
jämställdhet mellan kvinnor och män när de utarbetar och genomförlagar och andra författningar samt politiska beslut eller riktlinjer ochverksamhet på de områden som avses i punkt 1.
2. För att att säkerställa att likabehandlingsprincipen i sociala trygg-
hetsfrågor kommer att successivt genomföras skall rådet på förslag från
kommissionen anta bestämmelser som klart anger dess väsentligainnehåll, dess räckvidd och åtgärderna för dess tillämpning.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 111, 20.5.1975, s. 14.
(2) EGT nr C 286, 15.12.1975, s. 8.
(3) EGT nr C 13, 12.2.1974, s. 1.
(4) EGT nr L 45, 19.2.1975, s. 19.▼M1
▼B
▼M1
Artikel 2
1. I följande bestämmelser skall likabehandlingsprincipen innebära
att det inte får förekomma någon som helst diskriminering på grundav kön, vare sig direkt eller indirekt, särskilt med hänvisning till äkten-skaplig status eller familjestatus
2. I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser
som här anges:
—direkt diskriminering : när en person på grund av könstillhörighet
behandlas mindre förmånligt än en annan person behandlas, harbehandlats eller skulle ha behandlats i en jämförbar situation.
—indirekt diskriminering : när en skenbart neutral bestämmelse eller
ett skenbart neutralt kriterium eller förfaringssätt särskilt miss-
gynnar personer av ett visst kön jämfört med personer av det
andra könet, om inte bestämmelsen, kriteriet eller förfaringssättetobjektivt kan motiveras av ett berättigat mål och medlen för attuppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga.
—trakasserier : när ett oönskat beteende som har samband med en
persons könstillhörighet förekommer och syftar till eller leder till
att en persons värdighet kränks och att en hotfull, fientlig, förned-rande, förödmjukande eller kränkande stämning skapas.
—sexuella trakasserier : när någon form av oönskat verbalt, icke-
verbalt eller fysiskt beteende av sexuell natur förekommer somsyftar till eller leder till att en persons värdighet kränks, särskilt
när en hotfull, fientlig, förnedrande, förödmjukande eller kränkande
stämning skapas.
3. Trakasserier och sexuella trakasserier i den mening som avses i
detta direktiv skall anses vara diskriminering på grund av könstillhö-
righet och skall därför förbjudas.
Det förhållandet att en person avvisar eller låter bli att reagera mot ett
sådant beteende får inte ligga till grund för ett beslut som gäller dennaperson.
4. En instruktion att diskriminera personer på grund av könstillhö-
righet skall anses vara diskriminering enligt detta direktiv.
5. Medlemsstaterna skall i enlighet med nationell lagstiftning,
kollektivavtal eller allmän praxis uppmuntra arbetsgivare och demsom ansvarar för tillgång till yrkesutbildning att vidta åtgärder för attförebygga alla former av diskriminering på grund av könstillhörighet,särskilt trakasserier och sexuella trakasserier på arbetsplatsen.
6. Medlemsstaterna får i fråga om tillträde till anställning, inbegripet
den utbildning som leder därtill, föreskriva att en sådan särbehandlingsom föranleds av en egenskap som hänförs till könstillhörighet inteskall utgöra diskriminering, om denna egenskap, på grund av yrkes-verksamhetens natur eller det sammanhang där den utförs, utgör ett
verkligt och avgörande yrkeskrav, förutsatt att målet är berättigat och
kravet är rimligt.
7. Detta direktiv skall inte påverka bestämmelser om skydd för
kvinnor, särskilt beträffande graviditet och moderskap.
En kvinna som är mammaledig skall vid mammaledighetens slut ha rätt
att återgå till sitt arbete eller ett likvärdigt arbete, på villkor som inte ärmindre gynnsamma för henne och komma i åtnjutande av deförbättringar av arbetsvillkoren som hon skulle ha haft rätt till under
sin bortovaro.
Mindre förmånlig behandling av en kvinna som har samband med
graviditet eller mammaledighet i den mening som avses i direktiv 92/85/EEG skall anses utgöra diskriminering enligt detta direktiv.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 3
▼M1
Det här direktivet skall inte heller påverka tillämpningen av
bestämmelserna i rådets direktiv 96/34/EG av den 3 juni 1996 omramavtalet om föräldraledighet, undertecknat av UNICE, CEEP och
EFS(
1) och i rådets direktiv 92/85/EEG av den 19 oktober 1992 om
åtgärder för att förbättra säkerhet och hälsa på arbetsplatsen för arbets-tagare som är gravida, nyligen har fött barn eller ammar (tiondesärdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv 89/391/EEG(
2). Det skall
heller inte påverka medlemsstaternas rätt att erkänna särskild rätt till
pappaledighet och/eller adoptionsledighet. Medlemsstater som erkänner
sådan rätt skall vidta nödvändiga åtgärder för att skydda manliga ochkvinnliga arbetstagare mot uppsägning och avskedande på grund avatt de utövar denna rätt och se till att de vid slutet av en sådan ledighethar rätt att återuppta sitt arbete, eller ett likvärdigt arbete på villkorsom inte är mindre gynnsamma för dem, och komma i åtnjutande av
de förbättringar av arbetsvillkoren som de skulle ha haft rätt till under
sin bortovaro.
8. Medlemsstaterna får behålla eller besluta om åtgärder inom ramen
för artikel 141.4 i fördraget för att i praktiken säkerställa full
jämställdhet mellan kvinnor och män.
Artikel 3
1. Tillämpningen av principen om likabehandling innebär att det inte
får förekomma direkt eller indirekt diskriminering på grund av
könstillhörighet i den offentliga eller privata sektorn, inbegripet offent-
liga organ i fråga om följande:
a) Villkor för tillträde till anställning, till verksamhet som egenföreta-
gare och till yrkesutövning, inklusive urvalskriterier och krav för
anställning inom alla verksamhetsgrenar på alla nivåer i arbetslivet,
inbegripet befordran.
b) Tillträde till alla typer och alla nivåer av yrkesvägledning, yrkesut-
bildning, högre yrkesutbildning och omskolning, inklusiveyrkespraktik.
c) Anställnings- och arbetsvillkor, inklusive uppsägning och avske-
danden, och löner enligt direktiv 75/117/EEG.
d) Medlemskap och medverkan i en arbetstagar- eller arbetsgivarorga-
nisation eller i andra organisationer vars medlemmar utövar ett visstyrke, inbegripet de förmåner som dessa organisationer tillhan-dahåller.
2. Medlemsstaterna skall därför vidta nödvändiga åtgärder för att
säkerställa att
a) lagar och andra författningar som strider mot principen om likabe-
handling upphävs,
b) bestämmelser som strider mot principen om likabehandling som
finns i individuella avtal eller kollektivavtal, i interna regler för
företag samt i regler för fria yrkesutövare och arbetstagar- eller
arbetsgivarorganisationer skall eller får förklaras ogiltiga ellerändras.
Artikel 6
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att alla som anser sig förförde-
lade på grund av att principen om likabehandling inte har tillämpats pådem har tillgång till rättsliga och/eller administrativa förfaranden, inbe-gripet, när de anser det lämpligt, förlikningsförfaranden för att
säkerställa efterlevnaden av skyldigheterna enligt detta direktiv, även
efter det att den situation, i vilken diskrimineringen uppges haförekommit, har upphört.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 4
(1) EGT L 145, 19.6.1996, s. 4.
(2) EGT L 348, 28.11.1992, s. 1.
▼M1
2. Medlemsstaterna skall i sina rättsordningar införa nödvändiga
bestämmelser för att säkerställa en faktisk och effektiv kompensationeller gottgörelse, enligt vad medlemsstaterna bestämmer, för den förlust
och skada som lidits av den person som drabbats av diskriminering i
strid mot artikel 3, på ett sätt som är avskräckande och står i proportiontill den skada som lidits; sådan kompensation eller gottgörelse får intebegränsas av en i förväg fastställd övre gräns, utom i de fall då arbets-givaren kan bevisa att den enda skada som en sökande lidit till följd av
diskriminering i den mening som avses i detta direktiv är vägran att
beakta hans/hennes arbetsansökan.
3. Medlemsstaterna skall säkerställa att föreningar, organisationer
eller andra rättsliga enheter som i enlighet med de kriterier somfastställs i deras nationella lagstiftning har ett berättigat intresse av attsäkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs får, på denklagande personens vägnar eller för att stödja denne, med hans eller
hennes godkännande, engagera sig i de rättsliga och/eller administrativa
förfaranden som finns för att säkerställa efterlevnaden av skyldighe-terna enligt detta direktiv.
4. Punkterna 1 och 3 påverkar inte tillämpningen av nationella regler
om tidsfrister för att väcka talan som rör principen om likabehandling.
Artikel 7
Medlemsstaterna skall i sina rättsordningar införa nödvändiga
bestämmelser för att skydda anställda, inbegripet dem som är arbetsta-garrepresentanter enligt nationell lag och/eller praxis, mot uppsägningeller annan ogynnsam behandling som utgör en reaktion från arbetsgi-varens sida på ett klagomål inom företaget eller ett rättsligt förfarande
som syftar till att se till att principen om likabehandling följs.
Artikel 8
Medlemsstaterna skall se till att de bestämmelser som antas i enlighet
med detta direktiv jämte redan gällande bestämmelser på området
kommer till de anställdas kännedom på alla lämpliga sätt, t.ex. på derasarbetsplats.
Artikel 8a
1. Medlemsstaterna skall utse och genomföra de nödvändiga förbe-
redelserna för ett eller flera organ för främjande, analys och kontrollav samt till stöd för likabehandling av alla personer utan åtskillnad pågrund av könstillhörighet. Dessa organ får utgöra en del av de organsom på nationell nivå har till uppgift att tillvarata de mänskliga rättig-
heterna eller att ta till vara enskildas rättigheter.
2. Medlemsstaterna skall säkerställa att behörigheten för dessa organ
omfattar följande:
a) Att på ett oberoende sätt bistå personer som utsatts för diskrimi-
nering genom att driva klagomål om diskriminering, utan att detpåverkar rättigheterna för personer som har blivit diskrimineradeeller för föreningar, organisationer eller andra rättsliga enheter somavses i artikel 6.3.
b) Att genomföra oberoende undersökningar om diskriminering.
c) Att offentliggöra oberoende rapporter om och lämna rekommenda-
tioner i frågor som rör sådan diskriminering.
Artikel 8b
1. Medlemsstaterna skall, i enlighet med nationella sedvanor och
praxis, vidta lämpliga åtgärder för att främja dialogen mellan arbets-marknadens parter i syfte att främja likabehandling, inklusive genomatt övervaka praxis på arbetsplatser, kollektivavtal, etiska regler, forsk-ning eller utbyte av erfarenheter och god praxis.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 5
▼B
▼M1
▼M1
2. Medlemsstaterna skall, när detta står i överensstämmelse med
nationella sedvanor och praxis, uppmuntra arbetsmarknadens parteratt, utan att deras oberoende åsidosätts, främja likabehandling av
kvinnor och män och att, på lämplig nivå, avtala om bestämmelser
mot diskriminering på de områden som avses i artikel 1 och som fallerinom räckvidden för förhandlingar om kollektivavtal. I dessa överens-kommelser skall de minimikrav beaktas som föreskrivs i detta direktivoch motsvarande nationella genomförandeåtgärder.
3. Medlemsstaterna skall i enlighet med nationell lagstiftning,
nationella kollektivavtal eller nationell praxis uppmuntra arbetsgivarnaatt främja likabehandling av kvinnor och män på arbetsplatsen på ettplanerat och systematiskt sätt.
4. I detta syfte bör arbetsgivarna uppmuntras att med lämpliga
jämna mellanrum förse arbetstagarna och/eller deras företrädare med
lämplig information om likabehandlingen av kvinnor och män inom
företaget.
Denna information kan innehålla statistik avseende andelen kvinnor
och män på olika nivåer i organisationen och eventuella åtgärder föratt i samarbete med arbetstagarrepresentanterna förbättra situationen.
Artikel 8c
Medlemsstaterna skall främja en dialog med lämpliga icke-statliga
organisationer som i enlighet med nationella lagar och praxis har ett
berättigat intresse av att motverka diskriminering på grund avkönstillhörighet i syfte att främja principen om likabehandling.
Artikel 8d
Medlemsstaterna skall bestämma vilka sanktioner som skall tillämpas
på överträdelser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet
med detta direktiv och vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa
att de tillämpas.
Sanktionerna, som kan bestå av skadestånd till den diskriminerade
personen, skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande.Medlemsstaterna skall anmäla dessa bestämmelser till kommissionensenast den 5 oktober 2005 och skall utan dröjsmål anmäla varje senare
ändring av dessa.
Artikel 8e
1. Medlemsstaterna får införa eller behålla bestämmelser som är mer
fördelaktiga för skyddet av principen om likabehandling än de somanges i detta direktiv.
2. Genomförandet av detta direktiv får under inga omständigheter
utgöra skäl för att inskränka det skydd mot diskriminering som redan
finns i medlemsstaterna på de områden som omfattas av detta direktiv.
Artikel 9
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 30 månaderefter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om
detta.
Beträffande den första delen av artikel 3.2 c och den första delen av
artikel 5.2 c skall medlemsstaterna emellertid inom fyra år efter dagenför anmälan av detta direktiv utföra en första utvärdering, och vidbehov en första omarbetning av de lagar och andra författningar som
nämns däri.
2. Medlemsstaterna skall med jämna mellanrum utvärdera den
yrkesverksamhet som nämns i artikel 2.2 för att mot bakgrund av densociala utvecklingen avgöra, om det är berättigat att bibehålla ifrågava-rande undantag. De skall underrätta kommissionen om resultaten avdenna utvärdering.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 6
▼B
▼B
3. Medlemsstaterna skall även till kommissionen översända texterna
i de lagar och andra författningar som de antar inom det område somomfattas av detta direktiv.
Artikel 10
Inom två år efter utgången av den 30-månadersperiod som fastställs i
artikel 9.1 första stycket skall medlemsstaterna översända all nödvändig
information till kommissionen, så att den kan avfatta en rapport omdetta direktivs tillämpning för överlämnande till rådet.
Artikel 11
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1976L0207 — SV — 05.10.2002 — 001.001 — 7