1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 696/93
av den 15 mars 1993
om statistiska enheter för observation och analys av produktionssystemet inom gemenskapen
(EGT L 76, 30.3.1993, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
Ändrad genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 696/93
av den 15 mars 1993
om statistiska enheter för observation och analys av produktions-
systemet inom gemenskapen
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:För att kunna fungera behöver den inre marknaden en standard för
identifiering av enheter och för insamling, överföring och publiceringav nationell statistik och gemenskapsstatistik, så att företag, finansiellainstitutioner, regeringar och alla andra aktörer på den inre marknaden
kan förses med tillförlitliga och jämförbara statistiska uppgifter.
Statistiskinformation om produk tionssystemet behövs för att företag
skall kunna bedöma sin konkurrensförmåga. Sådan information äräven till nytta för gemenskapsinstitutionerna när dessa försökerförebygga snedvridning av konkurrens.
I enlighet med subsidiaritetsprincipen kan fastställandet av gemen-
samma statistiska normer som gör det möjligt att ta framharmoniserad information endast göras effektivt på gemenskapsnivå.Dessa normer kommer i varje medlemsstat att tillämpas under överin-seende av de organ och institutioner som har ansvaret för attsammanställa officiell statistik.
Endast om medlemsstaterna använder gemensamma definitioner av
statistiska enheter blir det möjligt att tillhandahålla enhetlig informationmed den tillförlitlighet, snabbhet, flexibilitet och detaljeringsgrad somkrävs för den inre marknaden.
Medlemsstaterna bör, för att tillgodose speciella behov, ha möjlighet att
bibehålla eller införa andra statistiska enheter för observation och
analys av produktionssystemet i sina nationella nomenklaturer.
Vilka statistiska enheter som skall användas i speciella undersökningar
eller analyser kommer att preciseras i särskilda rättsakter.
För användandet av den statistiska näringsgrensindelningen inom Euro-
peiska gemenskaperna, hädanefter kallad NACE Rev. 1, enligt
förordning (EEG) nr 3037/90 (
4), och för tillämpningen av Europasys-
temet för integrerad ekonomisk redovisning (ESA) krävsstandardiserade definitioner av statistiska enheter för register ochundersökningar samt för presentation och analys av statistik.
Den kommitté som inrättades genom förordning (EEG) nr 3037/90 har
befogenhet att behandla frågor om ”utarbetande av riktlinjer för klassi-
ficering av statistiska enheter enligt NACE Rev. 1”, men enheterna
måste definieras i särskild ordning.
För att säkerställa jämförbarheten mellan nationell statistik och motsva-
rande gemenskapsstatistik är det viktigt att de statistiska enheter somklassificerats enligt NACE Rev. 1 definieras på samma sätt i samtliga
medlemsstater.
Det är önskvärt att begränsa det antal statistiska enheter som används
inom produktionssystemet.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 267, 16.10.1992, s. 3.
(2) EGT nr C 337, 21.12.1992 samt beslut av den 10 februari 1993.
(3) EGT nr C 19, 25.1.1993, s. 60.
(4) EGT nr L 293, 24.10.1990, s. 1.
▼B
För att ekonomisk statistik skall vara internationellt jämförbar, krävs
det att medlemsstaterna och gemenskapens institutioner använder statis-tiska enheter som är direkt kopplade till de beskrivningar som ges i
inledningen till Förenta nationernas internationella näringsgrensindel-
ning (ISIC Rev. 3) och i de dokument som ingår i det av Förentanationerna rekommenderade nationalräkenskapssystemet.
Produktionssystemet består av alla de enheter som deltar i produktion-
en och alla de ekonomiska och finansiella operationer som dessaenheter utför.
För en strikt tillämpning av de statistiska enheterna inom hela gemen-
skapen krävs en övergångsperiod.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Härmed fastställs en förteckning över statistiska enheter (nedan kallade
”statistiska enheter i produktionssystemet”). Förteckningen finns ibilagan till denna förordning tillsammans med använda kriterier, defini-tioner av enheterna och förklarande anmärkningar.
Artikel 2
Definitionerna av de statistiska enheterna i produktionssystemet skall
användas av medlemsstaterna och kommissionen för att identifieraenheterna i syfte att samla in, överföra, publicera och analysera statis-
tiska uppgifter om produktionssystemet, särskilt sådana uppgifter som
är kopplade till NACE Rev. 1.
Artikel 3
Från och med den 1 januari 1994 skall medlemsstaterna, för de
ändamål som anges i artikel 2, använda de definitioner som avses iartikel 1 för statistik som rör förhållanden efter den dagen.
Artikel 4
1. Under tiden den 1 januari 1994 — 31 december 1995 får en
medlemsstat övergångsvis, för statistiksom rör denna period, användaandra statistiska enheter i produktionssystemet än dem som avses iartikel 1.
I så fall skall de uppgifter som lämnas till kommissionen under
övergångsperioden anpassas och överföras så att de så nära som möjligtöverensstämmer med vad som föreskrivs i bilagan.
2. I sådana undantagsfall då det finns väl underbyggda tekniska eller
praktiska skäl för det får kommissionen på begäran av en medlemsstat
förlänga övergångsperioden till som längst den 31 december 1997.
Artikel 5
När övergångsperioden enligt artikel 4 är slut får kommissionen enligt
det förfarande som avses i artikel 6 ge en medlemsstat tillstånd attanvända andra statistiska enheter i produktionssystemet.
Artikel 6
Åtgärder för genomförandet av denna förordning, inklusive åtgärder för
anpassning till ekonomisk och teknisk utveckling och då särskiltåtgärder som avser de statistiska enheter i produktionssystemet,använda kriterier och definitioner som anges i bilagan, skall beslutasenligt följande i artikel 7.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 3
▼M1
Artikel 7
1. Kommissionen skall biträdas av Kommittén för det statistiska
programmet, nedan kallad ”kommittén”, inrättad genom beslut 89/382/
EEG, Euratom.
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 4 och 7 i beslut
1999/468/EG (1) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 8
De statistiska enheter i produktionssystemet som används i gemens-
kapsrättsakter om statistik inom gemenskapen skall tolkas i enlighet
med begreppen och terminologin i denna förordning.
Artikel 9
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 4
(1) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).▼B
▼B
BILAGA
STATISTISKA ENHETER I PRODUKTIONSSYSTEMET INOM
GEMENSKAPEN
AVSNITT I
Förteckning över enheter
Förteckningen över statistiska enheter i produktionssystemet ser ut på följande
sätt:
A. företaget
B. den institutionella enheten
C. företagsgruppen
D. verksamhetsenheten
E. den homogena produktionsenheten
F. den lokala enheten
G. den lokala verksamhetsenheten
H. den lokala homogena produktionsenheten
AVSNITT II
Använda kriterier
De statistiska enheterna i denna förordning definieras med utgångspunkt från tre
kriterier. Dessa kriteriers relativa betydelse varierar beroende på vilken typ av
enhet det gäller.
A.Rättsliga, räkenskapsmässiga eller organisatoriska kriterier
1. För definition av enheter som kan igenkännas och identifieras inom eko-
nomin måste rättsliga eller institutionella kriterier tillämpas. I vissa fall
måste rättsliga separata enheter slås samman, eftersom de inte är tillräck-
ligt organisatoriskt självständiga. För definition av vissa typer av enheter
måste även räkenskapsmässiga eller finansiella kriterier tillämpas.
2. Företagsenheten utgörs av rättsliga enheter som helt eller delvis bedriver
produktionsverksamhet.
3. Rättsliga enheter innefattar
— juridiska personer vilkas existens erkänns av rättsordningen oberoende
av de individer eller institutioner som äger dem eller är medlemmar i
dem,
— fysiska personer som självständigt bedriver ekonomisk verksamhet.
4. Den rättsliga enheten utgör alltid, antingen i sig själv eller ibland i
kombination med andra rättsliga enheter, den juridiska grunden för den
statistiska enheten ”företaget”.
B.Geografiska kriterier
1. En enhet kan identifieras geografiskt. Åtskillnad görs mellan lokal,
regional, nationell, gemenskaps- och global nivå.
2. Den lokala nivån betyder här det territorium som motsvarar det minsta
administrativa området: ”commune/gemeente” i Belgien, ”kommune” i
Danmark, ”Gemeinde” i Tyskland, ”demos” eller ”koinotis” i Grekland,
”municipio” i Spanien, ”commune” i Frankrike, ”DED/ward” i Irland,
”commune” i Italien, ”commune” i Luxemburg, ”gemeente” i Nederlän-
derna,►A1”Gemeinde” i Österrike, ”concelho”i Portugal, ”kunta —
kommun” i Finland, ”primärkommun” i Sverige och ”ward” i Förenade
kungariket. ◄
3. De regionala nivåerna definieras i den territoriella indelningen för statis-
tikändamål (NUTS), där åtskillnad görs mellan tre nivåer (I, II, III).
4. Observations- och analysenheterna definieras på ett sådant sätt att
uppgifter först skall kunna tas fram för varje medlemsstat och sedan
kombineras så att siffror för hela gemenskapen eller för större områden
fås fram.
5. Reglerna för geografiska kriterier måste vara enhetliga för att konsoli-
dering skall vara möjlig och för att undvika att data räknas flera gånger
eller utelämnas.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 5
▼B
C.Verksamhetskriterier
1. Den ekonomiska aktiviteten produktion — hädanefter kallad ”verk-
samhet” — kan sägas äga rum när resurser som utrustning, arbetskraft,
tillverkningsteknik, informationssystem eller produkter kombineras för
att framställa bestämda varor eller tjänster. En verksamhet karakteriseras
av en insats av produkter (varor eller tjänster), en produktionsprocess ochett utflöde av produkter.
2. Verksamheter bestäms med hänvisning till en viss nivå i NACE Rev. 1.3. Om en enhet bedriver mer än en verksamhet rangordnas alla verksam-
heter som inte är hjälpverksamheter efter förädlingsvärde till faktorpris.
Åtskillnad görs mellan den huvudsakliga verksamheten (primär aktivitet)
och sekundär verksamhet.
4. Om inga siffror över förädlingsvärdet finns tillgängliga måste andra krite-
rier som t. ex. antalet anställda, lönekostnader, omsättning och tillgångar
användas, för att man skall erhålla en klassificering som så nära som
möjligt överensstämmer med den som hade erhållits om förädlingsvärdet
använts.
5. Enheterna klassificeras efter den verksamhet som bedrivs. Om en verk-
samhet bidrar med över 50 % av förädlingsvärdet bestämmer denna
enhetens klassificering. I alla andra fall måste klassificeringsregler följas.
Klassificering sker stegvis från den högsta aggregeringsnivån, avdel-
ningen (en bokstav), ner till undergruppen (fyra siffror) via
huvudgruppen (två siffror) och gruppen (tre siffror). Klassificeringen på
varje nivå måste vara förenlig med den föregående nivån. Den kommitté
för ett statistiskt program som avses i artikel 7 i förordning (EEG)
nr 3037/90 har behörighet på detta område.
6. Primära och sekundära verksamheter betjänas av hjälpverksamheter, t. ex.
administration, redovisning, databehandling, processövervakning, inköp,
försäljning och marknadsföring, lagerhållning, reparationer, transporter
och renovering.
Dessa hjälpverksamheter inom en enhet bedrivs för att möjliggöra eller
underlätta enhetens produktion av varor och tjänster avsedda för tredje
part. Hjälpverksamheternas produkter är däremot inte avsedda för tredje
part.
7. Begreppet hjälpverksamhet utvecklas i avsnitt IV B.
AVSNITT III
Definitioner av enheter och förklarande anmärkningar till varje enhet
A.Företag
Företaget består av den minsta kombination av rättsliga enheter som är en
organisatoriskenhet vilk en producerar varor eller tjänster och har en viss
grad av självständigt beslutsfattande, särskilt i fråga om användningen av
sina resurser i den löpande driften. Ett företag bedriver en eller flera verk-
samheter på en eller flera platser. Ett företag kan bestå av en enda rättslig
enhet.
Förklarande anmärkningFöretaget, såsom det här definieras, är en ekonomisk enhet och kan därför,
under vissa förhållanden, motsvara en gruppering av flera rättsliga enheter.
Vissa rättsliga enheter bedriver sin verksamhet uteslutande för andra rättsliga
enheter, deras existens kan endast förklaras av administrativa faktorer (t. ex.
skatteskäl), och de saknar ekonomisk betydelse. En stor del av de rättsliga
enheter som inte har några anställda hör också till denna kategori. I många
fall bör dessa rättsliga enheters verksamhet betraktas som hjälpverksamhet
till den överordnade enhet de betjänar och som de tillhör och måste knytas
till för att utgöra ett företag som kan användas vid ekonomisk analys.
B.Institutionell enhet
Deninstitutionella enheten är ett grundelement som centrum för ekonomiskt
beslutsfattande och karakteriseras av ett enhetligt handlingssätt och
självständigt beslutsfattande vid utövningen av huvudfunktionen. En enhet
anses utgöra en institutionell enhet om den självständigt fattar beslut om
sin huvudfunktion och dessutom för fullständiga räkenskaper.
— För att det skall anses att en enhet självständigt fattar beslut om sin
huvudfunktion måste den vara ansvarig och redovisningsskyldig för sina
beslut och handlingar.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 6
▼B
— För att det skall anses att en enhet för fullständiga räkenskaper måste den
registrera alla de ekonomiska och finansiella transaktioner som görs
under räkenskapsperioden samt upprätta en balansräkning över tillgångar
och skulder.
Förklarande anmärkningar1. Inom bolagssektorn motsvarar företaget den institutionella enhet som
används i ESA. Liknande institutionella enheter finns även inom den
offentliga sektorn och sektorn för privata institutioner utan vinstsyfte.
Inom hushållssektorn omfattar den institutionella enheten hushållets hela
verksamhet, medan termen ”företag” endast används om hushållets
produktionsverksamhet.
2. En tillämpning av dessa regler leder till följande slutsatser för enheter
som inte tydligt har båda de egenskaper som utmärker en institutionell
enhet:
a) Hushåll har alltid självständigt beslutsfattande och måste därför vara
institutionella enheter, trots att de inte för fullständiga räkenskaper.
b) Enheter som inte för fullständiga räkenskaper slås samman med de
institutionella enheter i vilkas räkenskaper deras egna ofullständiga
räkenskaper ingår.
c) Enheter som för fullständiga räkenskaper men som inte har
självständigt beslutsfattande vid utövningen av huvudfunktionen
kombineras med de enheter som kontrollerar dem.
d) Enheter som uppfyller definitionen för institutionella enheter räknas
som sådana även om de inte offentliggör sina räkenskaper.
e) Enheter som utgör en del av en företagsgrupp och som för fullständiga
räkenskaper betraktas som institutionella enheter även om de, faktiskt
men inte nödvändigtvis rättsligt, har överlåtit en del av sitt
självständiga beslutsfattande till det centrala organ (holdingbolag)
som ansvarar för den samlade ledningen av gruppen. Holdingbolaget
självt betraktas som en institutionell enhet som är skild från de enheter
den kontrollerar.
3. Följande enheter betraktas som institutionella enheter:
— Enheter som för fullständiga räkenskaper och har självständigt
beslutsfattande:
a) aktiebolag,
b) kooperativa företag eller handelsbolag som är juridiska personer,
c) offentliga företag som är juridiska personer,
d) institutioner utan vinstsyfte som är juridiska personer,
e) myndigheter.
— Enheter som för fullständiga räkenskaper och som av hävd anses ha
självständigt beslutsfattande:
f) bolagsliknande företag: enskilda näringsidkare, sammanslutningar
och offentliga företag utöver dem som avses i punkt a, b och c
förutsatt att deras ekonomiska och finansiella beteende kan skiljas
från ägarnas och liknar det i ett bolag.
— Enheter som inte nödvändigtvis för fullständiga räkenskaper men som
av hävd anses ha självständigt beslutsfattande:
g) hushåll.
C.Företagsgrupp
Enföretagsgrupp består av företag som är rättsligt eller finansiellt samman-
bundna. En företagsgrupp kan ha mer än ett centrum för beslutsfattande, i
synnerhet för sin produktions-, försäljnings- och vinstpolicy. Den kan cent-
ralisera vissa finansierings- och skattefunktioner. Den utgör en ekonomisk
enhet som har rätt att fatta beslut, i synnerhet för de enheter som ingår i
gruppen.
Förklarande anmärkningar1. För vissa observationer och analyser kan det vara lämpligt och
nödvändigt att analysera banden mellan vissa företag och sammanföra
de företag som är nära bundna till varandra. Arbetet med att definiera
begreppet ”företagsgrupp” är inte slutfört. Den definition som ges här
utgår från begreppet ”redovisningsgrupp” som definieras i rådets sjunde
direktiv 83/349/EEG (EGT nr L 193, 18.7.1983, s. 1).
Detta direktiv skall tillämpas för första gången på sammanställd redovis-
ning under det räkenskapsår som började år 1990. Direktiv 90/605/EEG1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 7
▼B
(EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60) utvidgade sjunde direktivet tillä-
mpningsområde.
2. Enligt sjunde direktivet skall det anses röra sig om en företagsgrupp om
20 % av kapitalet eller rösträtten ägs eller kontrolleras av ett annat
företag. Hänsyn måste tas till bestämmelser om kontroll av befogenhe-
terna att utse ledningen. Syftet är att utöver den finansiella kontrollen
(majoritetskontrollen) ta hänsyn till var den egentliga kontrollen ligger.
3. Denna definition kan inte utan vidare användas vid statistiska analyser,
eftersom ”redovisningsgrupper” inte utgör avgränsade företagsgrupper
som går att addera. Den statistiska enheten ”företagsgrupp”, baserad på
begreppet ”redovisningsgrupp”, måste därför definieras utifrån följande
ändringar:
— Redovisningsgrupper medräknas på den högsta konsolideringsnivån
(huvudföretag).
— I en företagsgrupp inräknas enheter vilkas räkenskaper är helt integre-
rade i det konsoliderande företagets.
— Majoritetsstyrda enheter läggs till om deras räkenskaper inte ingår i
det konsoliderande företagets enligt något av de kriterier som anges i
sjunde direktivet, t. ex. skillnad i verksamhetsart eller liten relativstorlek.
— Tillfälliga förbindelser som varar kortare tid än ett år medräknas inte.
4. En företagsgrupp utgörs av ett antal företag som kontrolleras av huvud-
företaget. Huvudföretaget är en överordnad rättslig enhet som inte
kontrolleras, vare sig direkt eller indirekt, av någon annan rättslig enhet.
Dotterföretag till ett dotterföretag betraktas som dotterföretag till moder-
företaget. Det finns emellertid vissa typer av kooperativ eller ömsesidiga
bolag i vilka moderföretaget ägs av gruppens enheter.
5. Företagsgrupper består ofta av enheter som är sammanbundna genom
olika slag av förbindelser, t. ex. ägarskap, aktiemajoritet och ledning.
Dessa enheter är ofta sammanbundna genom familjeenheter från fler olika
generationer. Företagsgruppen motsvarar ofta ett konglomerat som hålls
ihop av ett nätverk av komplexa samband och vars verksamhet har
mycket stor spännvidd. Undergrupperingar kan identifieras inom en
företagsgrupp.
6. Det är lämpligt att identifiera alla (majoritets- och minoritets-) förbin-
delser mellan huvudföretaget och det kontrollerade företaget via
nätverket av dotterföretag och dessas dotterföretag. Detta möjliggör en
kartläggning av företagsgruppens hela organisation.
7. Med hänsyn till de olika räkenskapsdirektiven bör man alltid försöka att
inom gruppen skilja mellan de grundenheter som är icke-finansiella
företag och de som måste klassificeras som finansiella institutioner. Bland
de senare måste man skilja mellan kreditinstitut och försäkringsföretag.
Vissa företagsgrupper spänner över hela världen men måste analyseras
med avseende på gemenskapens och varje medlemsstats ekonomiska
territorium.
8. Enheten företagsgrupp är särskilt lämplig för finansiella analyser och för
att studera företagsstrategier, men den är alltför oenhetlig och instabil föratt kunna användas som den centrala observations- och analysenheten,
vilken också, i fortsättningen skall att vara företaget. Företagsgruppen
används för att sammanställa och presentera vissa uppgifter.
D.Verksamhetsenhet
Verksamhetsenheten grupperar alla de delar av ett företag som bidrar till
utövandet av en verksamhet på undergruppsnivå (fyra siffror) i NACE Rev.
1 och motsvarar en eller flera operativa avdelningar inom företaget. Företa-
gets informationssystem måste för varje verksamhetsenhet kunna ange eller
beräkna åtminstone produktionsvärdet, insats av varor och tjänster, arbets-
kraftskostnader, driftsöverskott samt antalet anställda och fasta
bruttoinvesteringar.
Förklarande anmärkningar
1. Verksamhetsenheten är tänkt som en observationsenhet för att förbättra
homogeniteten hos resultaten av statistiska undersökningar avseende verk-samhetsart och därmed öka den internationella jämförbarheten. Detta är
nödvändigt eftersom det på företagsnivå förekommer olika typer av hori-
sontell och vertikal integration både nationellt och internationellt. En
enhet som bara bedriver hjälpverksamhet åt det företag den tillhör kan
inte betraktas som en separat verksamhetsenhet. Verksamhetsenheten
motsvarar i praktiken den operativa definition som ges i punkt 96 i inled-
ningen till ISIC Rev. 3.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 8
▼B
2. De verksamhetsenheter som faller under en bestämd rubrik i klassifice-
ringssystemet NACE Rev. 1 kan tillverka produkter som inte hör till
verksamhetsarten då det finns sekundära verksamheter som inte kan
urskiljas med hjälp av tillgängliga räkenskapshandlingar. Omvänt gäller
att de verksamhetsenheter som klassificeras under en bestämd rubrik i
klassificeringssystemet på grundval av den primära verksamheten, inte
står för hela tillverkningen av de specifika produkter som hör till verk-
samhetsarten, eftersom samma produkter kan tillverkas som sekundär
verksamhet av verksamhetsenheter som klassificeras under någon annan
rubrik.
3. Företagens internredovisning (t. ex. resultatenheter eller kostnadsställen)
har ofta utarbetats enligt kriterier som ligger nära verksamhetsbegreppet.
Den gör det möjligt att ta fram uppgifter om verksamhetsenheterna så att
dessa kan observeras.
4. Alla kostnader för ett företags hjälpverksamheter måste föras till huvud-
och biverksamheterna och därmed till de verksamhetsenheter som kan
observeras inom företaget.
E.Homogen produktionsenhet
Denhomogena produktionsenheten karakteriseras av en enda verksamhet
som är homogen vad gäller insats av varor och tjänster, produktionsprocess
och produktionsresultat. De produkter som utgör insats och produktionsre-
sultat kännetecknas av sina fysiska egenskaper och graden av förädling
samt av den produktionsteknik som används, med hänvisning till en produk-
tindelning. Den homogena produktionsenheten kan motsvara en institutionell
enhet eller en del av en sådan. Den kan däremot aldrig höra till två olika
institutionella enheter.
Förklarande anmärkningar
1. För att en tydlig analys av produktionsprocessen skall kunna göras har
ESA valt homogena produktionsenheter som gör det möjligt att studera
tekniska och ekonomiska samband. Dessa analysenheter används framför
allt i input-output-tabeller och bildas i praktiken utifrån uppgifter som
samlats in för observationsenheterna, eftersom de normalt inte kan obser-
veras direkt.
2. De flesta observationsenheter bedriver flera verksamheter samtidigt. De
kan utöva en primär verksamhet, några sekundära verksamheter — dvs.
verksamheter som hör till andra branscher — och några hjälpverksam-
heter som t. ex. administration, inköp, distribution, lagerhållning,
reparationer etc. Om en observationsenhet bedriver både en primär verk-
samhet och en eller flera sekundära verksamheter delas den in i
motsvarande antal homogena produktionsenheter, och de sekundära verk-
samheterna klassificeras under andra rubriker än den primära
verksamheten. Däremot skiljs inte observationsenhetens hjälpverksam-
heter från den primära eller sekundära verksamhet de betjänar.
3. Den homogena produktionsenheten definieras oberoende av platsen för
verksamheten. I ISIC Rev. 3 definieras den homogena produktionsen-
heten på ett sådant sätt att den motsvarar den lokala homogena
produktionsenheten. Punkt 112 i inledningen till ISIC Rev. 3 är sålunda
beroende av punkt 104.
F.Lokal enhet
Denlokala enheten är ett företag eller en del av ett företag (t. ex. en verk-
stad, en fabrik, ett lager, ett kontor, en gruva eller ett förråd) som ligger på
en geografiskt identifierad plats. På eller från denna plats bedrivs ekonomisk
verksamhet som — med vissa undantag — sysselsätter en eller flera
personer (även på deltid) inom ett och samma företag.
Förklarande anmärkningar
1. Om en person arbetar på mer än en plats (underhåll eller övervakning)
eller i hemmet räknas den lokala enheten som den plats varifrån den
anställde får sina instruktioner eller varifrån arbetet organiseras. Det
måste vara möjligt att ange vilka anställda som är knutna till varje lokal
enhet. En rättslig enhet som fungerar som juridiskbas för ett företag eller
en del av ett företag måste emellertid ha en lokal enhet som säte, även
om ingen arbetar där. En lokal enhet kan dessutom omfatta endast
hjälpverksamheter.
2. Begreppet ”geografiskt identifierad plats” skall tolkas bokstavligt. Två
enheter som hör till samma företag men som ligger på skilda platser
(även inom medlemsstatens minsta administrativa enhet) måste betraktas
som två lokala enheter. En enskild lokal enhet får emellertid sträcka sig1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 9
▼B
över flera angränsande administrativa områden. I sådana fall är av hävd
postadressen den avgörande faktorn.
3. Enhetens gränser bestäms av fastighetsgränserna, vilket t. ex. innebär att
en allmän väg som korsar fastigheten inte bryter gränserna. Definitionen
liknar den som ges i punkt 101 i inledningen till ISIC Rev. 3 såtillvida att
den gäller lokalisering i ordets strikta bemärkelse, men skiljer sig från
definitionen i punkt 102 såtillvida att denna strikta bemärkelse inte tillåts
variera efter den statistikdet är frågan om. Dessutom tillämpas vanligtvis
kriteriet om anställda vid enheten.
4. När det gäller regionalräkenskaper använder ESA-REG (den regionala
tillämpningen av ESA) samma definition på lokal enhet.
G.Lokal verksamhetsenhet
Denlokala verksamhetsenheten är den del av en verksamhetsenhet som
motsvarar en lokal enhet.
Förklarande anmärkningar
1. Varje verksamhetsenhet måste ha minst en lokal verksamhetsenhet. Verk-
samhetsenheten kan emellertid utgöras av en gruppering av delar av en
eller flera lokala enheter. En lokal enhet får däremot under vissa
förhållanden omfatta enbart en grupp av hjälpverksamheter. I sådana fall
kan en supplementär klassificering av den lokala enheten ske. Dessutom
bör varje företag ha minst en lokal verksamhetsenhet.
2. Den lokala verksamhetsenheten motsvarar den operativa definitionen på
”establishment” som ges i punkt 106 i inledningen till ISIC Rev. 3.
H.Lokal homogen produktionsenhet
Denlokala homogena produktionsenheten är den del av en homogen produk-
tionsenhet som hänförs till en lokal enhet.
AVDELNING IV
Kompletterande förklarande anmärkningar
A.Myndigheter och institutioner utan vinstsyfte
1. Vad gäller organ inom den offentliga sektorn finns det stora variationer i
fråga om vilken statistisk enhet som lämpar sig för insamling och
sammanställning av statistik(t. ex. den centrala förvaltningen, social-
försäkringsadministrationen eller den lokala förvaltningen inom en
region, en provins, ett län, ett grevskap, en kommun, en stad etc.). Dessa
olika organ planerar, kontrollerar och förvaltar kollektivt finanserna hos
de organ de har under sig (vilka kan vara ministerier, generaldirektorat,
direktorat, nämnder, kontor, byråer etc.). Vad gäller verksamhetsarten
kan emellertid vissa av dessa organ, särskilt lokala myndigheter, vara
mycket mer heterogena än företag i bolagsform.
2. Dessa organs verksamhet hör ofta till avdelning L i NACE Rev. 1
”Offentlig förvaltning och försvar; obligatorisksocialförsäk ring”, även
om andra organ bedriver verksamhet som huvudsakligen hör till andra
avdelningar, t. ex. ”Utbildning” (avdelning M), ”Hälso- och sjukvård,
sociala tjänster” (avdelning N) och ”Andra samhälleliga och personliga
tjänster” (avdelning O).
3. När uppgifter om enheter inom den privata sektorn skall kombineras med
uppgifter om organ inom den offentliga sektorn och privata institutioner
utan vinstsyfte, och dessa klassificeras efter arten av ekonomisk verk-
samhet, måste identifiering och klassificering göras på grundval av
sådana statistiska enheter som närmast överensstämmer med enheterna
inom den privata sektorn. Därför skall alla kriterier som används inom
den privata sektorn analogt tillämpas på organ inom den offentliga
sektorn. Detsamma gäller för privata institutioner utan vinstsyfte.
B.Hjälpverksamheter
1. En verksamhet måste betraktas som hjälpverksamhet om den uppfyller
följande villkor:
a) Den betjänar enbart den enhet till vilken den hör. De varor och
tjänster som produceras får alltså inte säljas på marknaden.
b) En jämförbar verksamhet bedrivs i liknande omfattning inom liknande
produktionsenheter.1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 10
▼B
c) Den producerar tjänster eller, i undantagsfall, icke varaktiga varor som
inte ingår i enhetens slutprodukt (t. ex. mindre redskap eller bygg-
nadsställningar).
d) Den bidrar till enhetens löpande kostnader, dvs. den genererar inga
fasta bruttoinvesteringar.
2. Skillnaden mellan hjälpverksamhet och primär eller sekundär verksamhet
kan illustreras med hjälp av följande exempel:
— Tillverkning av mindre redskap för användning inom enheten är en
hjälpverksamhet (i enlighet med alla kriterier).
— Transporter för egen räkning är normalt en hjälpverksamhet (i
enlighet med alla kriterier).
— Försäljning av egna produkter är en hjälpverksamhet, eftersom en
allmän regel är att produktion utan försäljning inte är möjlig. Om
man inom ett tillverkningsföretag kan identifiera ett ställe för detalj-
handelsförsäljning (direkt försäljning till konsumenter), som t. ex.
kan vara en lokal enhet, får detta försäljningsställe — undantagsvis
och för att möjliggöra vissa analyser — betraktas som en verksam-
hetsenhet. Denna observationsenhet klassificeras då på två olika sätt,
dels på grundval av den primära eller sekundära verksamhet som det
företag till vilket den hör bedriver och dels på grundval av dess egen
verksamhet (detaljhandelsförsäljning).
3. Som en allmän regel gäller alltså att eftersom produktionsprocesser i
allmänhet inte kan genomföras utan stöd från hjälpverksamheter bör dessa
hjälpverksamheter inte utgöra särskilda enheter, även om de bedrivs av en
särskild rättslig enhet eller på en särskild plats och även om separata
räkenskaper förs. Dessutom tas inte hjälpverksamheten med i beräkningen
när verksamheten hos den enhet till vilken hjälpverksamheten hör klassi-
ficeras. Det bästa exemplet på en enhet som bedriver hjälpverksamhet är
den centrala administrativa avdelningen eller huvudkontoret.
4. Med tillämpning av definitionen i punkt 1 skall följande verksamheter
inte betraktas som hjälpverksamheter:
a) Produktion av varor eller utförande av arbete som bidrar till de fasta
bruttoinvesteringarna, i synnerhet byggarbete för egen räkning. Detta
är i överensstämmelse med den metod som används i NACE Rev. 1,
där enheter som utför byggarbeten för egen räkning klassificeras under
byggverksamhet om det finns uppgifter om detta.
b) Produktion som till betydande del går till försäljning, även om en viss
del går till förbrukning inom den primära verksamheten eller
sekundära verksamheter.
c) Produktion av varor som i ett senare led ingår som en integrerad del
av de produkter som framställs inom den primära verksamheten eller
sekundära verksamheter — t. ex. produktion vid en av ett företags
avdelningar av lådor, behållare etc. som skall användas vid förpack-
ning av företagets produkter.
d) Energiproduktion (integrerat kraftverk eller koksverk), även om den
helt förbrukas inom den överordnade enhetens primära eller sekundära
verksamhet.
e) Inköp av varor för vidareförsäljning i oförändrat skick.
f) Forskning och utveckling. Dessa verksamheter är inte särskilt utbredda
och producerar inte tjänster som utnyttjas i den löpande produktionen.
Om separata uppgifter finns för dessa verksamheter skall de anses som
särskilda verksamheter och därmed betraktas som verksamhetsenheter.
5. Om hjälpverksamheter bedrivs till stöd för en enda enhet, utgör dessa
verksamheter och de resurser de utnyttjar en integrerad del av den enhe-
tens verksamhet och resurser. Om den statistiska enhetens verksamhet
och tillhörande hjälpverksamheter inte bedrivs inom samma geografiska
område (definierat som det område som används för statistiska undersök-
ningar), kan det vara önskvärt att samla in separat kompletterande
information om dessa enheter för de kategorier av uppgifter som måste
klassificeras efter geografiska områden, även om enheterna enbart
bedriver hjälpverksamheter.
6. Om hjälpverksamheter bedrivs huvudsakligen till stöd för två eller flera
verksamhetsenheter, måste kostnaden för dessa hjälpverksamheter
fördelas på de verksamhetsenheter som de betjänar. Om uppgifter finns
om hur stor del av kostnaden som kan hänföras till var och en av dessa
verksamheter, bör kostnaden delas upp på grundval av dessa uppgifter.
Om ingen sådan information finns bör kostnaden för hjälpverksamheten
delas upp på den primära verksamheten och sekundära verksamheter
proportionellt mot produktionsvärdet med avdrag för kostnader för insats1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 11
▼B
av varor och tjänster exklusive kostnaderna för hjälpverksamheterna
själva. Om denna metod visar sig vara för svår att använda i praktiken,
får kostnaden för hjälpverksamheten helt enkelt delas upp proportionellt
mot produktionsvärdet.
7. Om hjälpverksamheter är organiserade på ett sådant sätt att de betjänar
två eller flera enheter i ett företag som omfattar flera enheter, kan de
utgöra en grupp av hjälpverksamheter på en bestämd plats. I sådana fall
kan det vara lämpligt att ge möjlighet till supplementära klassificeringar,
på samma sätt som det kan vara önskvärt att täcka vissa verksamheter
fullständigt, även om de bedrivs självständigt eller av enheter som enbart
bedriver hjälpverksamheter (som t. ex. datortjänster). Dessa hjälpenheter
kan för detta syfte klassificeras både efter sina egna verksamheter och
efter verksamheten i den enhet de är knutna till.
8. Det kan förekomma att en verksamhet som först var en hjälpverksamhet
så småningom börjar tillhandahålla tjänster för försäljning till andra
enheter. En sådan verksamhet kan utvecklas så långt att den upphör att
vara en hjälpverksamhet och måste då betraktas antingen som enhetens
primära verksamhet eller som en a enheternas sekundära verksamheter.
Det enda sättet att avgöra om en viss verksamhet bör betraktas som
hjälpverksamhet eller som primär eller sekundär verksamhet är att
fastställa vilken roll den spelar i företaget som helhet.
C.Översiktstabell efter verksamhet och plats
En eller flera verksamheterEn eller flera platser
Företag
Institutionell enhetEn enda plats
Lokal enhet
En enda verksamhetVerksamhetsenhet
Homogen produktions-
enhetLokal verksamhets-
enhet
Lokal homogen
produktionsenhet1993R0696 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 12