1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV93/16/EEG
avden5april1993
om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkännande av deras utbildnings-,
examens-ochandrabehörighetsbevis
(EGTL165,7.7.1993,s.1)
Ändratgenom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets ochrådetsdirektiv 97/50/EGavden6oktober1997 L291 35 24.10.1997
►M2Kommissionensdirektiv 98/21/EGavden8april 1998 L119 15 22.4.1998
►M3Kommissionensdirektiv 98/63/EGavden3september 1998 L253 24 15.9.1998
►M4Kommissionensdirektiv 1999/46/EGavden21maj 1999 L139 25 2.6.1999
Ändratgenom:
►A1Anslutningsakten förÖsterrike,FinlandochSverige C241 21 29.8.1994
(anpassadgenområdetsbeslut95/1/EG,Euratom, EKSG) L1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETSDIREKTIV93/16/EEG
avden5april1993
om underlättande av läkares fria rörlighet och ömsesidigt erkän-
nandeavderasutbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevis
EUROPEISKAGEMENSKAPERNASRÅDHARANTAGITDETTA
DIREKTIV
medbeaktandeavFördragetomupprättandetavEuropeiskaekonomiska
gemenskapen, särskilt artiklarna 49, 57.1, 57.2 första och andra
meningen samt66idetta,
medbeaktande avkommissionensförslag,
isamarbete medEuropaparlamentet(1),
medbeaktandeavEkonomiskaochsocialakommitténsyttrande(2),och
medbeaktande avföljande:
Rådets direktiv 75/362/EEG av den 16 juni 1975 om ömsesidigt
erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för
läkare inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet avetableringsrätten och friheten att tillhandahålla tjänster(
3) och direktiv
75/363/EEG av den 16 juni 1975 om samordning av bestämmelserna ilagar och andra författningar om verksamhet somläkare(
4) har ändrats
ett flertal gånger och i väsentliga delar. För att förtydliga och
rationalisera bör därför de nämnda direktiven slås samman. Vidsammanslagningen av dessa direktiv till en enda text är det dessutomlämpligt att även låta rådets direktiv 86/457/EEG av den15september1986omsärskildutbildningförallmänpraktiserande läkare(
5)ingå.
Enligtfördragetärallsärbehandlingsomgrundarsigpånationalitetnär
det gäller etablering och tillhandahållande av tjänster förbjuden fr.o.m.övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandling somgrundar sig på nationalitet förekommer särskilt vid beviljande av de
tillstånd som krävs för att vara verksam som läkare samt vid
inregistreringellermedlemskapiyrkesorganisationerellermotsvarandeorgan.
Det förefaller ändå önskvärt att vissa bestämmelser införs för att
underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att
tillhandahålla tjänster förläkare.
Enligt fördraget får medlemsstaterna inte bevilja någon form av stöd
somskullekunnasnedvridaetableringsvillkoren.
I artikel 57.1 i fördraget föreskrivs att direktiv skall utfärdas för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-
hetsbevis. Syftet med detta direktiv är att erkänna utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis som innebär rätt att påbörja ochutövaverksamhet somläkare, samtmotsvarande bevisförspecialister.
När det gäller utbildning av specialister bör ett ömsesidigt erkännande
av utbildningsbevis genomföras, om dessabevis utan att utgöra ett
villkor för att påbörja och utöva verksamhet som specialist berättigarläkaren att användaenspecialisttitel.
Förändringarimedlemsstaternaslagstiftninghargjortdetnödvändigtatt
genomföra vissa tekniska ändringar av hänsyn till bl.a. förändringar ibenämningarna på utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevisfördessayrkenelleribenämningarnapåvissamedicinskaspecialiteter,samt av hänsyn till att man i vissa medlemsstater har infört nyamedicinska specialiteter eller haravskaffat tidigare specialiteter.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—2
(1) EGTnrC125,18.5.1992,s.170ochEGTnrC72,15.3.1993.
(2) EGTnrC98,24.4.1992,s.6.
(3) EGTnrL167,30.6.1975,s.1.Direktivetärsenaständratgenomdirektiv90/
658/EEG(EGTnrL353,17.12.1990,s.73).
(4) EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 14. Direktivet är senast ändrat genom direktiv
90/658/EEG(EGTnrL353,17.12.1990,s.73).
(5) EGTnrL267,19.9.1986,s.26.
▼B
Bestämmelser bör antas, när det gäller förvärvade rättigheter, för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis för läkare som utfärdats av medlemsstaterna för utbildning
sompåbörjadesföregenomförandet avdettadirektiv.
Då ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis inte
nödvändigtvis innebär likvärdighet när det gäller den utbildning som
dessa bevis avser, bör rätten att använda yrkestitlar på grundval avutbildningen endast vara tillåten på språket i läkarens ursprungslandeller senastehemvistland.
För att underlätta tillämpningen av detta direktiv för de nationella
myndigheterna får en medlemsstat föreskriva att den person somuppfyller utbildningsvillkoren enligt detta direktiv, samtidigt med deformella utbildningsbevisen skall förete ett intyg från de behöriga
myndigheterna i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet som
visarattdessabevisärdesomavsesidirektivet.
Detta direktiv påverkar inte bestämmelserna i lagar och andra författ-
ningar i medlemsstaterna, som förbjuder bolag eller firmor att utöva
verksamhet som läkare eller ålägger dem vissa villkor för att utövasådanverksamhet.
När det gäller tillhandahållande av tjänster utgör tveklöst det krav på
inregistreringellermedlemskapiyrkesorganisationerellermotsvarandeorgansomärförknippatmedutövandetavenstadigvarandeverksamhetidenmedlemsstatsomärvärdlandetthinderfördensomvilltillfälligttillhandahålla tjänsten i fråga i det landet. Detta krav bör därför
upphävas. Under sådana förhållanden bör emellertid tillsyn garanteras
över det yrkesansvar som faller inom dessa yrkesorganisationers ellerorgansverksamhetsområde.Därförbördetmedtillämpningavartikel62ifördrageterbjudasenmöjlighetattåläggapersonenifrågaatttilldenbehöriga myndigheten i värdlandet inkomma med särskilda uppgiftersomhänförsigtill tillhandahållandet avtjänster.
Närdetgällerkravenpågodvandelochgottanseendebörskillnadgöras
mellandekravsomställsförattpåbörjaverksamhetinomyrketochdekravsomställsföratt fåutövayrket.
I syfte att uppnå ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis för specialister och för att jämställa samtliga
yrkesutövare som är medborgare i medlemsstaterna med varandra, har
viss samordning av utbildningsvillkoren för specialister visat sig varanödvändig. Vissa minimikriterier bör fastställas för rätten att påbörjaspecialistutbildning, minimitiden för utbildningen, utbildningsformenochdenplatsdärdenskallgenomförassamtdentillsynsombörutövasöver utbildningen. Dessa kriterier berör endast de specialiteter som är
gemensamma för samtliga medlemsstater eller för två eller flera
medlemsstater.
Densamordningsomavsesidettadirektivutesluterintesamordningvid
ensenaretidpunkt.
Dentidpunktenharnukommitdådetäristortsettallmänterkäntattdet
finnsbehovavensärskildutbildningförallmänpraktiserande läkare så
attdebättrekanfullgörasinauppgifter.Dessauppgifter,somihöggradberorpåläkarenspersonligakännedomomsinapatientersmiljö,bestårdelsiattgerådomsjukdomsförebyggandeåtgärderochomåtgärderföratt skyddapatientens hälsa,delsiattgelämplig behandling.
Detta behov av särskild utbildning för allmänpraktiserande läkare har
huvudsakligen uppstått som ett resultat av utvecklingen inom denmedicinska vetenskapen, som lett till att klyftan mellan medicinskforskning och utbildning å ena sidan och verksamhet
som allmänpraktiserande läkare å andra sidan har vidgats så att det
inte längre är möjligt att på ett tillfredsställande sätt undervisa omviktigaaspekterfördenallmänpraktiserandeläkareninomramenfördentraditionella medicinska grundutbildningen imedlemsstaterna.
Förutomdedirektafördelarnaförpatienternaärdetallmänterkäntatten
bättre anpassning av utbildningen till de allmänpraktiserande läkarnasspeciella funktion skulle bidra till att förbättra hälso- och sjukvården,särskiltgenomattverkaförenmerselektivkonsultationavspecialister,1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—3
▼B
användningavlaboratorierochandrahögspecialiseradeinrättningaroch
utrustningar.
Enförbättradutbildningförallmänpraktiserandeläkarekommeratthöja
dessasstatus.
Även om denna utveckling förefaller vara oundviklig har den inte ägt
rum i samma takt i de olika medlemsstaterna. Utan att forcera den
pågående utvecklingen är det önskvärt att det sker en etappvis
samordningavdeolikautvecklingslinjerna förattgarantera enlämpligutbildning för alla allmänpraktiserande läkare, som tillgodoser despeciella kravsomställspådessa.
Förattgaranteraattdennareforminförsgradvisärdetnödvändigtattdet
ivarjemedlemsstatiettinledningsskedeinförsensärskildutbildningför
allmänpraktiserande läkare som uppfyller vissa minimikrav både vadgäller kvalitet och kvantitet och som kompletterar dengrundläggandeminimiutbildningsomläkareskallhaienlighetmeddettadirektiv.Detär utan betydelse om denna utbildning för allmänpraktiserande läkare
genomförssomdelavdennationellamedicinskagrundutbildningeneller
separat.Iettandraskedebördetdessutomfastställasattvillkoretförattverka som allmänpraktiserande läkare inom ramen för ett social-försäkringssystem skall vara att den särskilda utbildningen tillallmänpraktiserande läkare är avslutad. Ytterligare förslag i syfte attslutförareformen skallläggasframvidensenaretidpunkt.
Dettadirektivpåverkarintemedlemsstaternasrättattsjälvautformasina
nationella socialförsäkringssystemochattbestämma vilkenverksamhetsomskallbedrivasinomramenfördessasystem.
Densamordningsominförsgenomdettadirektivavdeminimikravsom
ställs för utfärdande av utbildnings-, examens- och andra behörighets-
bevis för den särskilda utbildningen för allmänpraktiserande läkare germedlemsstaterna möjlighet att ömsesidigt erkänna dessa utbildnings-,examens- ochandrabehörighetsbevis.
I enlighet med detta direktiv får en medlemsstat som är värdland inte
kräva att läkare, som har examensbevis som förvärvats i en annanmedlemsstat och erkänts i enlighet med detta direktiv, skall genomgåkompletterande utbildning föratt kunnaarbeta somläkare inomramenför värdlandets socialförsäkringssystem, även om det landet kräversådan utbildning av innehavare av examensbevis för läkare som
förvärvats inom dess eget territorium. Denna konsekvens av detta
direktiv kan inte när det gäller verksamhet som allmänpraktiserandeläkareinomramenförettsocialförsäkringssystemundanröjasförränden1 januari 1995, då samtliga medlemsstater enligt detta direktiv ifortsättningenendastfårtillåtaläkaresomgenomgåttsärskildutbildning
för allmänpraktiserande läkare att utöva verksamhet som sådan läkare
inomramenförderassocialförsäkringssystem.Läkaresometableratsigföredennatidpunktienlighetmeddettadirektivskallharättattfortsättaattutövaverksamhetsomallmänpraktiserande läkareenligtvärdlandetssocialförsäkringssystem, även om de inte har genomgått särskildutbildning förallmänpraktiserandeläkare.
När det gäller den samordning av utbildningen som avses i detta
direktiv, gör flertalet medlemsstater f.n. inte någon skillnad mellanutbildningen av läkare som utövar sin verksamhet som anställda ochdem som är självständigt verksamma yrkesutövare. Regler om godvandel eller gottanseende, yrkesansvareller användningen avtitlar för
deberördayrkenatillämpasellerfårtillämpasberoendepådenenskilda
medlemsstaten på såväl anställda som självständigt verksammayrkesutövare. Ett villkor för rätten att utöva verksamhet som läkare äri alla medlemsstater innehav av utbildnings-, examens- eller andrabehörighetsbevisförläkare.Dennaverksamhetutövassåvälavanställda
som självständigt verksamma yrkesutövare eller av samma personer
omväxlande somanställd eller somsjälvständigt verksam yrkesutövareunder deras yrkeskarriär. För att i möjligaste mån uppmuntra dessayrkesutövares fria rörlighet inom gemenskapen förefaller det varanödvändigt att utvidga detta direktiv till att även omfatta anställdaläkare.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—4
▼B
Dettadirektivfårintepåverkamedlemsstaternasförpliktelservadgäller
detidsfrister förgenomförande somfastställsibilaga 3delB.
HÄRIGENOMFÖRESKRIVSFÖLJANDE.
AVDELNINGI
RÄCKVIDD
Artikel 1
Detta direktiv skall tillämpas på verksamhet som bedrivs av
självständigt yrkesverksamma elleranställda läkaresomärmedborgare
inågonavmedlemsstaterna.
AVDELNINGII
ÖMSESIDIGTERKÄNNANDEAVUTBILDNINGS-,EXAMENS-
OCHANDRABEHÖRIGHETSBEVISFÖRLÄKARE
KAPITELI
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVISFÖRLÄKARE
Artikel 2
Varje medlemsstat skall erkänna de utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevissomtilldelasmedborgareimedlemsstaterna avövrigamedlemsstater i enlighet med artikel 23 och som finns uppräknade iartikel3genomattgedessabevis—närdetgällerrättenattpåbörjaoch
utöva verksamhet som läkare — samma innebörd inom sitt territorium
somdemsommedlemsstaten självutfärdar.
Artikel 3
De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i
artikel 2ärföljande:
a)i Belgien:
”Diplôme légal de docteur en médecine, chirurgie et
accouchements — Wettelijk diploma van doctor in de genees-,
heel- en verloskunde” (lagstadgat examensbevis som doktor imedicin, kirurgi och obstetrik) som utfärdas av medicinskauniversitetsfakulteter, centrala examensnämnden eller Statensexamensnämnd föruniversitetsundervisningen.
b)i Danmark:
”Bevis for bestået lægevidenskabelig embedseksamen” (lagstadgat
examensbevis som doktor i medicin) som utfärdas av medicinsk
universitetsfakultet samt ”dokumentation for gennemført praktiskuddannelse” (intyg över praktisk utbildning) som utfärdas av denbehörigahälsovårdsmyndigheten.
c)i Tyskland:
1. ”ZeugnisüberdieärztlicheStaatsprüfung”(statligtexamensbevis
för läkare) som utfärdas av de behöriga myndigheterna samt
”Zeugnis über die Vorbereitungszeit als Medizinalassistent”
(intyg över avslutad praktikperiod som biträdande läkare) i denmån tysk lagstiftning fortfarande kräver en sådan period somkomplettering till läkarutbildningen.
2. ”ZeugnisüberdieärztlicheStaatsprüfung”(statligtexamensbevis
förläkare)somutfärdatsavdebehörigamyndigheternaefterden30juni1988ochdetintygsombekräftarverksamhetsomläkareunderpraktikperiod (”Arztim Praktikum”).1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—5
▼B
d)i Grekland:
”πτυχίο ιατρικής ”(examensbevis imedicin) somutfärdasav
— medicinska fakulteten vidett universitet eller
— hälsofakulteten, institutionen förmedicin, videttuniversitet,
e)i Spanien:
”Título de Licenciado en Medicina y Cirugía” (examensbevis för
läkare i medicin och kirurgi) som utfärdas av ministeriet för
utbildningochvetenskap eller avenuniversitetsrektor,
f)i Frankrike:
1. ”diplôme d'État de docteur en médecine” (statligt examensbevis
som doktor i medicin) som utfärdas av medicinska universitets-fakulteter, fakulteter gemensamma förmedicinochfarmacieller
avuniversiteten,
2. ”diplôme d'université de docteur en médecine” (examensbevis
som doktor i medicin utfärdat av universitet), i den mån dettautbildningsbevis erkänner samma utbildningsplan som den somfastställts förstatligt examensbevis förläkare,
g)i Irland:
ett grundläggande kompetensbevis som i Irland utfärdas efter
examen som avläggs inför en behörig examensnämnd samt ettpraktikintyg som utfärdas av samma examensnämnd och sommedför rätt att registrera sig som ”fully registered medicalpractitioner”,
h)i Italien:
”diploma di laurea in medicina e chirurgia” (utbildningsbevis i
medicinochkirurgi)somutfärdasavettuniversitettillsammansmedett”diplomadiabilitazione all'eserciziodellamedicinaechirurgia”
(utbildningsbevis som medför rätt att utöva verksamhet inom
medicinochkirurgi)somutfärdasavdenstatligaexamensnämnden,
i)i Luxemburg:
”diplôme d'État de docteur en médecine, chirurgie et accouche-
ments” (statligt examensbevis som doktor i medicin, kirurgi och
obstetrik) som utfärdas av den statliga examensnämnden och
bestyrks av utbildningsministern samt ”certificat de stage” (intygompraktiktjänstgöring) sombestyrksavhälsovårdsministern,
j)i Nederländerna:
”universitairgetuigschriftvanarts”(examensbevisförläkarefrånett
universitet),
k)i Portugal:
”carta de curso de licenciatura em medicina” (utbildningsbevis för
genomgångnastudierimedicin)somutfärdasavettuniversitetsamt
”Diploma comprovativo da concluso do internato geral” (utbild-
ningsbevis för genomgången allmän klinisk tjänstgöring) somutfärdasavhälsoministeriets behörigamyndigheter,
l)i Storbritannien:
”certificateofprimaryqualification”,ettgrundläggandekompetens-
bevissomiStorbritannien utfärdasefterexamensomavläggsinförenbehörigexamensnämndsamtettintygövergenomgångenpraktiksom utfärdas av samma examensnämnd och som medför rätt attregistrera sigsomlegitimerad praktiserande läkare,
m)i Österrike:
”Doktor der gesamten Heilkunde” (examensbevis som läkare) som
utfärdasavenmedicinskuniversitetsfakultetsamt”Diplomüberdiespezifische Ausbildung in der Allgemeinmedizin” (bevis omspecialistutbildning i allmänmedicin) eller ”Facharztdiplom”(examensbevis som specialistläkare) som utfärdas av en behörigmyndighet,1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—6
▼A1
▼A1
n)i Finland:
”Todistuslääketieteenlisensiaatintutkinnosta—bevisommedicine
licentiat examen” (utbildningsbevis som medicine licentiat) somutfärdas av en medicinsk universitetsfakultet samt ett utbildnings-bevisompraktiskutbildningsomutfärdasavdebehörigahälso-ochsjukvårdsmyndigheterna,
o)i Sverige:
”Läkarexamen” ett examensbevis som utfärdas av en medicinsk
universitetsfakultet samt ett intyg om praktisk utbildning somutfärdasavSocialstyrelsen.
KAPITELII
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVIS FÖR SPECIALISTER SOM ÄR GEMENSAMMA FÖR
SAMTLIGAMEDLEMSSTATER
Artikel 4
Varje medlemsstat skall erkänna de utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för specialister som tilldelas medborgare i medlems-staternaavandramedlemsstaterienlighetmedartikel24,25,26och29
och som finns uppräknade i artikel 5 genom att ge dessa bevis samma
innebörd inom sitt territorium som dem som medlemsstaten självutfärdar.
Artikel 5
1. Deutbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevissomavsesi
artikel4skallhautfärdatsavdebehörigamyndigheterellerorgansomfinnsuppräknadeipunkt2ochmotsvaradeslagavspecialistkompetenssom erkänns i de olika medlemsstaterna och som finns uppräknade i
punkt3.
2. De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som
utfärdasavdebehöriga myndigheter ochorgansomavsesipunkt1ärföljande:
i Belgien:
”titre d'agrégation en qualité de médecin spécialisteerkenningstitel van
geneersheer specialist” (kompetensbevis för specialister) som utfärdas
avdenminister somäransvarigförfolkhälsan,
i Danmark:
”bevis for tilladelse til at betegne sig som speciallæge” (intyg rörande
specialisttiteln) somutfärdasavdenbehöriga hälsovårdsmyndigheten,
i Tyskland:
”fachärztliche Anerkennung” (intyg som specialist) utfärdat av
”Landesärztekammer” (läkarföreningen idelstaten ifråga),
i Grekland:
”ΤίτλοςΙατρικήςΕιδικότητας ”(intygsomspecialist)somutfärdasav
”Νοµαρχίες”(länsstyrelserna),
i Spanien:
”título de Especialista” (behörighet som specialist) som utfärdas av
ministeriet förutbildning ochvetenskap,
i Frankrike:
— ”certificat d'études spéciales de médecine” (intyg om specialiststu-
dier i medicin) som utfärdas av medicinsk universitetsfakultet,universitetsfakultetergemensammaförmedicinochfarmacielleravuniversitet,1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—7
▼B
▼B
— intyg som legitimerad specialist som utfärdas av ”Ordre des
médecins”,
— ”certificat d'études spéciales de médecine” (intyg om specialiststu-
dier i medicin) som utfärdas av medicinsk universitetsfakultet,universitetsfakulteter gemensamma för medicin och farmaci eller
likvärdiga intyg utfärdade i enlighet med en förordning från
utbildningsministern,
— ”diplome d'études spécialisées de médecine délivré par les
universités” (utbildningsbevis om specialiststudier i medicin somutfärdasavett universitet),
i Irland:
”Certificate ofspecialistdoctor”(intygsomspecialist)somutfärdasav
den behöriga myndighet som erkänts för detta ändamål av hälsovårds-
ministern,
i Italien:
”diploma di medico specialista, rilasciati dal rettore di una università”
(utbildningsbevis somspecialist utfärdat avenuniversitetsrektor),
i Luxemburg:
”Certificat de médecin spécialiste” (intyg som specialist) som utfärdas
avhälsovårdsministern efteryttrande frånläkarsällskapet,
i Nederländerna:
— ”Getuigschrift van erkenning en inschrijving in het Specialistenre-
gister” (intyg om erkännande och registrering i specialistregistret)
som utfärdas av ”Specialisten-Registratiecommissie (SRC)”(Nämndenförspecialistregistrering),
— ”Getuigschrift van erkenning en inschrijving in het Register von
Sociaal-Geneeskundigen”(intygomgodkännandeochinregistrering)som utfärdas av ”Sociaal-geneeskundigen Registratie-Commissie(SGRC)”(Nämnden förregistrering avläkare isocialmedicin),
i Portugal:
”Grau de Assistente” (assistentgrad) som utfärdas av hälsoministeriets
behöriga myndigheter, eller ”Título de Especialista” (behörighet somspecialist) somutfärdasavläkarnasyrkessammanslutning,
i Storbritannien:
”Certificate of completion of specialist training” (intyg över genom-
gångenspecialistutbildning)somutfärdasavdenbehörigamyndigheten,
i Finland:
”Todistuserikoislääkärintutkinnosta—betygöverspecialläkarexamen”
(bevisomspecialistkompetenssomläkare)somutfärdasavdebehöriga
myndigheterna,
i Sverige:
”Bevisomspecialistkompetens förläkare utfärdat avSocialstyrelsen”,
i Österrike:
”Facharztdiplom” (examensbevis somspecialistläkare) somutfärdas av
enbehörigmyndighet.
3. De benämningar som f.n. används i medlemsstaterna och som
motsvarar specialistutbildningarnaifråga ärföljande:
—anestesi och intensivvård:
Belgien: anesthésiologie —anesthesiologie
Danmark: anæstesiologi
Tyskland: Anästhesiologie
Grekland: αναισθησιολογία
Spanien: anestesiología yreanimación1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—8
▼A1
▼B
▼B
Frankrike: anesthésiologie-réanimation chirurgicale
Irland: anaesthetics
Italien: anestesia erianimazione
Luxemburg: anesthésie-réanimation
Nederländerna: anesthesiologie
Portugal: anestesiologiaStorbritannien: anaesthetics
Finland: anestesiologia —anestesiologi
Sverige: anestesi ochintensivvård
Österrike: Anästhesiologie undIntensivmedizin
—allmän kirurgi:
Belgien: chirurgie —heelkunde
Danmark: kirurgieller kirurgiskesygdomme
Tyskland: Chirurgie
Grekland: χειρουργική
Spanien: cirugía general ydelaparato digestivo
Frankrike: chirurgie générale
Irland: general surgery
Italien: chirurgia generale
Luxemburg: chirurgie généraleNederländerna: heelkunde
Portugal: cirurgia geral
Storbritannien: general surgery
Finland: kirurgia —kirurgi
Sverige: kirurgi
Österrike: Chirurgie
—neurokirurgi:
Belgien: neurochirurgie —neurochirurgie
Danmark: neurokirurgieller kirurgiskenervesygdommeTyskland: Neurochirurgie
Grekland: νευροχειρουργική
Spanien: neurocirugía
Frankrike: neurochirurgie
Irland: neurological surgeryItalien: neurochirurgia
Luxemburg: neurochirurgie
Nederländerna: neurochirurgie
Portugal: neurocirurgia
Storbritannien: ►
M3neurosurgery ◄
Finland: neurokirurgia —neurokirurgi
Sverige: neurokirurgi
Österrike: Neurochirurgie1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—9
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
—obstetrik och gynekologi:
Belgien: gynécologie-obstétrique — gynaecologie-verlos-
kunde
Danmark: gynækologi og obstetrik eller kvindesygdomme
ogfødselshjælp
Tyskland: Frauenheilkunde undGeburtshilfe
Grekland: µαιευτική-γυναικολογία
Spanien: obstetricía yginecología
Frankrike: gynécologie-obstétriqueIrland: obstetrics andgynaecology
Italien: ►
M4ginecologia eostetricia ◄
Luxemburg: gynécologie-obstétrique
Nederländerna: verloskundeengynaecologie
Portugal: ginecologia eobstetriciaStorbritannien: obstetrics andgynaecology
Finland: naistentauditjasynnytykset—kvinnosjukdomar
ochförlossningar
Sverige: obstetrikochgynekologi
Österrike: Frauenheilkunde undGeburtshilfe
—allmän internmedicin:
Belgien: médecine interne—inwendigegeneeskunde
Danmark: intern medicin eller medicinske sygdomme
Tyskland: InnereMedizinGrekland: παθολογία
Spanien: medicina interna
Frankrike: médecine interne
Irland: general (internal) medicine
Italien: medicina internaLuxemburg: maladies internes
Nederländerna: inwendigegeneeskunde
Portugal: medicina interna
Storbritannien: ►
M3general (internal) medicine ◄
Finland: sisätaudit —inremedicin
Sverige: internmedicin
Österrike: InnereMedizin
—oftalmologi:
Belgien: ophtalmologie —ophtalmologie
Danmark: oftalmologi eller øjensygdomme
Tyskland: Augenheilkunde
Grekland: οφθαλµολογία
Spanien: oftalmología
Frankrike: opthalmologie
Irland: ophtalmology
Italien: ►M4oftalmologia ◄1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—10
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Luxemburg: ophtalmologie
Nederländerna: oogheelkunde
Portugal: oftalmologia
Storbritannien: ophtalmology
Finland: silmätaudit —ögonsjukdomar
Sverige: ögonsjukdomar(oftalmologi)
Österrike: Augenheilkunde undOptometrie
—oto-rhino-laryngologi:
Belgien: oto-rhino-laryngologie —otorhinolaryngologie
Danmark: oto-rhino-laryngologi eller øre-næse-halssyg-
domme
Tyskland: Hals-Nasen-Ohrenheilkunde
Grekland: ωτορινολαρυγγολογία
Spanien: otorrinolaringología
Frankrike: oto-rhino-laryngologie
Irland: otolaryngology
Italien: otorinolaringoiatria
Luxemburg: oto-rhino-laryngologieNederländerna: keel-, neus-enoorheelkunde
Portugal: otorrinolaringologia
Storbritannien: otolaryngology
Finland: korva-, nenä- ja kurkkutaudit —öron-,näs-och
strupsjukdomar
Sverige: öron-,näs-ochhalssjukdomar(oto-rhino-laryng-
ologi)
Österrike: Hals-,Nasen-undOhrenkrankheiten
—pediatrik:
Belgien: pédiatrie —kindergeneeskunde
Danmark: pædiatri eller børnesygdomme
Tyskland: Kinderheilkunde
Grekland: παιδιατρική
Spanien: pediatría susáreasespecíficas
Frankrike: pédiatrieIrland: paediatrics
Italien: pediatria
Luxemburg: pédiatrie
Nederländerna: kindergeneeskunde
Portugal: pediatriaStorbritannien: paediatrics
Finland: lastentaudit —barnsjukdomar
Sverige: barn-ochungdomsmedicin
Österrike: Kinder-undJugendheilkunde
—pneumonologi:1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—11
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Belgien: pneumologie —pneumologie
Danmark: medicinske lungesygdommeTyskland: Lungen-undBronchialheilkunde
Grekland: φυµατιολογία -πνευµονολογία
Spanien: neumologia
Frankrike: pneumologie
Irland: respiratorymedicine
Italien: ►
M4malattie dell'apparato respiratorio ◄
Luxemburg: pneumo-phtisiologieNederländerna: longziekten entuberculose
Portugal: pneumologia
Storbritannien: respiratorymedicine
Finland: keuhkosairaudet —lungsjukdomar
Sverige: lungsjukdomar (pneumonologi)
Österrike: Lungenkrankheiten
—urologi:
Belgien: urologie—urologie
Danmark: urologieller urinvejenes kirurgiskesygdommeTyskland: Urologie
Grekland: ουρολογία
Spanien: urología
Frankrike: chirurgie urologique
Irland: urologyItalien: urologia
Luxemburg: urologie
Nederländerna: urologie
Portugal: urologia
Storbritannien: urology
Finland: urologia—urologi
Sverige: urologiÖsterrike: Urologie
—ortopedi:
Belgien: orthopédie —orthopedie
Danmark: ortopædiskkirurgi
Tyskland: Orthopädie
Grekland: ορθοπεδική
Spanien: traumatología ycirugía ortopédicaFrankrike: chirurgie orthopédique ettraumatologie
Irland: orthopaedic surgery
Italien: ortopedia etraumatologia
Luxemburg: orthopédie
Nederländerna: orthopedie
Portugal: ortopedia
Storbritannien: ►
M3trauma andorthopaedic surgery ◄1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—12
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Finland: ortopedia ja traumatologia — ortopedi och
traumatologi
Sverige: ortopedi
Österrike: Orthopädie undOrthopädischeChirurgie
—patologisk anatomi:
Belgien: anatomie pathologique — pathologische
anatomie
Danmark: patologiskanatomioghistologiellervævsunder-
søgelse
Tyskland: PathologieGrekland: παθολογικήανατοµική
Spanien: anatomía patológica
Frankrike: anatomie etcytologie pathologique
Irland: morbidanatomy andhistopathology
Italien: anatomia patologicaLuxemburg: anatomie pathologique
Nederländerna: pathologische anatomie
Portugal: anatomia patológica
Storbritannien: ►
M3histopathology ◄
Finland: patologia —patologi
Sverige: kliniskpatologi
Österrike: Pathologie
—neurologi:
Belgien: neurologie —neurologie
Danmark: neuromedicin eller medicinske nervesygdomme
Tyskland: Neurologie
Grekland: νευρολογία
Spanien: neurología
Frankrike: neurologieIrland: neurology
Italien: neurologia
Luxemburg: neurologie
Nederländerna: neurologie
Portugal: neurologiaStorbritannien: neurology
Finland: neurologia —neurologi
Sverige: neurologi
Österrike: Neurologie
—psykiatri:
Belgien: psychiatrie —psychiatrie
Danmark: psykiatri
Tyskland: Psychiatrie
Grekland: ψυχιατρική1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—13
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Spanien: psiquiatría
Frankrike: psychiatrie
Irland: psychiatry
Italien: psichiatria
Luxemburg: psychiatrie
Nederländerna: psychiatriePortugal: psiquiatria
Storbritannien: ►
M3general psychiatry ◄
Finland: psykiatria —psykiatri
Sweden: psykiatri
Österrike: Psychiatrie
—röntgendiagnostik:
Belgien: radiodiagnostic —röntgendiagnose
Danmark: diagnostiskradiologieller røntgenundersøgelseTyskland: Radiologische Diagnostik
Grekland: ακτινοδιαγνωστική
Spanien: radiodiagnóstico
Frankrike: radiodiagnostic etimagerie médicale
Irland: diagnostic radiologyItalien: radiodiagnostica
Luxemburg: radiodiagnostic
Nederländerna: radiodiagnostiek
Österrike: Medizinische Radiologie-Diagnostik
Portugal: radiodiagnósticoFinland: radiologia —radiologi
Sverige: medicinsk radiologi
Förenadekunga-
riket:diagnostic radiology
—radioterapi:
Belgien: radio-etradiumthérapie —radio-enradiumthe-
rapie
Danmark: terapeutisk radiologi eller strålebehandling
Tyskland: Strahlentherapie
Grekland: ακτινοθεραπευτική
Spanien: oncología radioterápicaFrankrike: oncologie, optionradiothérapie
Irland: radiotherapy
Italien: radioterapia
Luxemburg: radiothérapie
Nederländerna: radiotherapie
Österrike: Strahlentherapie-Radioonkologie
Portugal: radiotherapiaFinland: syöpätauditjasädehoito—cancersjukdomaroch
radioterapi
Sverige: onkologi1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—14
▼A1
▼M4
▼M4
Förenadekunga-
riket:radiotherapy
4. Förteckningen överbenämningar ipunkt3skall ändrasienlighet
medförfarandet iartikel 44a.2.
KAPITELIII
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVIS FÖR SPECIALISTER SOM ÄR GEMENSAMMA FÖR
TVÅELLERFLERAMEDLEMSSTATER
Artikel 6
Varje medlemsstat, där det på detta område finnsbestämmelser i lagar
och andra författningar, skall erkänna de utbildnings-, examens- ochandra behörighetsbevis för specialister som tilldelas medborgare imedlemsstaternaavandramedlemsstaterienlighetmedartikel24,25,27
och 29 och som finns uppräknade i artikel 7 genom att ge dessa bevis
sammainnebördinomsittterritoriumsomdemsommedlemsstatensjälvutfärdar.
Artikel 7
1. De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för
specialister som avses i artikel 6 skall ha utfärdats av de behöriga
myndigheterellerorgansomfinnsuppräknadeiartikel5.2ochmotsvarade benämningar som finns uppräknade i punkt 2 i denna artikel medavseendepådemedlemsstatersomtillhandahållerspecialistutbildningenifråga.
2. Debenämningarsomallmäntanvändsimedlemsstaternaochsom
motsvarar specialistutbildningarnaifråga ärföljande:
—klinisk biologi:
Belgien: biologie clinique —klinischebiologie
Spanien: análisis clínicos
Frankrike: biologie médicale
Italien: ►
M4patologia clinica ◄
Portugal: patologia clinica
Österrike: Medizinische Biologie
Luxemburg: biologie clinique
—biologisk hematologi:
Danmark: kliniskblodtypeserologi
Frankrike: hématologieLuxemburg: hématologie biologique
Portugal: hematologia clinica
Finland: hematologisetlaboratoriotutkimukset—hemato-
logiskalaboratorieundersökningar
—klinisk bakteriologi:
Danmark: kliniskmikrobiologi
Tyskland: Mikrobiologie undInfektionsepidemiologie1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—15
▼M1
▼B
▼A1
▼M3
▼B
▼A1
▼B
▼B
Grekland: µικροβιολογία
Spanien: microbiología yparasitología
Irland: microbiology
Italien: ►M4microbiologia evirologia ◄
Luxemburg: microbiologie
Nederländerna: medische mikrobiologieStorbritannien: ►
M3medical microbiology andvirology ◄
Finland: kliininen mikrobiologia —kliniskmikrobiologi
Sverige: kliniskbakteriologi
Österrike: HygieneundMikrobiologie,
—klinisk kemi:
Danmark: kliniskkemi
Spanien: bioquímica clínica
Irland: chemical pathology
Luxemburg: biochimieNederländerna: klinische chemie
Storbritannien: chemical pathology
Finland: kliininen kemia —kliniskkemi
Sverige: kliniskkemi
Österrike: Medizinische undChemischeLabordiagnostik
Italien: biochimica clinica
—klinisk immunologi:
Spanien: immunología
Irland: clinical immunology
Storbritannien: immunology
Finland: immunologia —immunologi
Sverige: kliniskimmunologi
Österrike: Immunologie
—plastikkirurgi:
Belgien: chirurgie plastique —plastische heelkunde
Danmark: plastikkirurgi
Grekland: πλαστικήχειρουργική
Spanien: cirurgía plástica yreparadora
Frankrike: chirurgie plastique, reconstructive etesthétique
Irland: plastic surgeryItalien: ►
M4chirurgia plastica ericostruttiva ◄
Luxemburg: chirurgie plastique
Nederländerna: plastische chirurgie
Portugal: cirurgia plástica ereconstrutiva
Storbritannien: plastic surgery1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—16
▼A1
▼B
▼A1
▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Finland: plastiikkakirurgia —plastikkirurgi
Sverige: plastikkirurgi
Österrike: PlastischeChirurgie
—thoraxkirurgi:
Belgien: chirurgie thoracique —heelkunde opdethorax
Danmark: thoraxkirurgi eller brysthulens kirurgiske
sygdomme
Grekland: χειρουργικήθώρακος
Spanien: cirurgía torácica
Frankrike: chirurgie thoracique etcardio-vasculaire
Irland: thoracic surgery
Italien: chirurgia toracicaLuxemburg: chirurgie thoracique
Nederländerna: cardio-pulmonale chirurgie
Portugal: cirurgia cárdio-torácica
Storbritannien: ►
M3cardio-thoracic surgery ◄
Finland: thorax- ja verisuonikirurgia — thorax- och
kärlkirurgiafi
Sverige: thoraxkirurgi
—barn- och ungdomskirurgi:
Grekland: χειρουγικήπαίδων
Spanien: cirurgía pediátrica
Frankrike: chirurgie infantile
Irland: paediatric surgery
Italien: chirurgia pediatricaLuxemburg: chirurgie infantile
Portugal: cirurgia pediátrica
Storbritannien: paediatric surgery
Finland: lastenkirurgia —barnkirurgi
Sverige: barn-ochungdomskirurgi
Österrike: Kinderchirurgie
—kärlkirurgi:
Belgien: chirurgie desvaisseaux—bloedvatenheelkunde
Spanien: angiología ycirugía vascular
Frankrike: chirurgie vasculaireItalien: chirurgia vascolare
Luxemburg: chirurgie cardio-vasculaire
Portugal: cirurgia vascular
Grekland: Αγγειοχειρουργική
—kardiologi:
Belgien: cardiologie —cardiologie1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—17
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M3
▼B
▼B
Danmark: cardiologi eller hjerte- ogkredsløbssygdomme
Grekland: καρδιολογία
Spanien: cardiología
Frankrike: pathologie cardio-vasculaire
Irland: cardiology
Italien: cardiologiaLuxemburg: cardiologie etangiologie
Nederländerna: cardiologie
Portugal: cardiologia
Storbritannien: ►
M3cardiology ◄
Finland: kardiologia —kardiologi
Sverige: kardiologi
—medicinsk gastroenterologi och hepatologi:
Belgien: gastro-entérologie —gastro-enterologie
Danmark: medicinsk gastroenterologi eller medicinske
mave-tarmsygdomme
Grekland: γαστρεντερολογία
Spanien: aparato digestivo
Frankrike: gastro-entérologie ethépatologie
Irland: gastro-enterology
Italien: ►M4gastroenterologia ◄
Luxemburg: gastro-entérologieNederländerna: gastro-enterologie
Portugal: gastrenterologia
Storbritannien: gastro-enterology
Finland: gastroenterologia —gastroenterologi
Sverige: medicinsk gastro-enterologi ochhepatologi
—reumatologi:
Belgien: rhumatologie —reumatologie
Danmark: reumatologiGrekland: ρευµατολογία
Spanien: reumatología
Frankrike: rhumatologie
Irland: rheumatology
Italien: reumatologiaLuxemburg: rhumatologie
Nederländerna: reumatologie
Portugal: reumatologia
Storbritannien: rheumatology
Finland: reumatologia —reumatologi
Sverige: reumatologi
—hematologi:1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—18
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Grekland: αιµατολογία
Spanien: hematología yhemoterapíaIrland: haematology
Italien: ematologia
Luxemburg: hématologie
Portugal: imuno-hemoterapia
Storbritannien: haematology
Finland: kliininen hematologia —kliniskhematologi
Sverige: hematologi
—endokrinologi:
Grekland: ενδοκρινολογία
Spanien: endocrinología ynutrición
Frankrike: endocrinologie —maladiesIrland: endocrinology anddiabetes mellitus
Italien: ►
M4endocrinologiaemalattiedelricambio ◄
Luxemburg: endocrinologie,maladiesdumétabolismeetdela
nutrition
Portugal: endocrinologia-nutrição
Storbritannien: endocrinology anddiabetes mellitus
Finland: endokrinologia —endokrinologi
Sverige: endokrinologi
—rehabiliteringsmedicin:
Belgien: médecine physique—fysischegeneeskunde
Danmark: fysiurgiogrehabilitering
Grekland: φυσικήιατρικήκαιαποκατάσταση
Spanien: rehabilitación
Frankrike: rééducation etréadaptation fonctionnellesItalien: ►
M4medicina fisica eriabilitazione ◄
Nederländerna: revalidatie
Luxemburg: rééducation etréadaptation fonctionelles
Portugal: fisiatria
Finland: fysiatria —fysiatri
Sverige: rehabiliteringsmedicin
Österrike: PhysikalischeMedizin
—stomatologi:
Spanien: estomatología
Frankrike: stomatologie
Italien: odontostomatologia
Luxemburg: stomatologie
Portugal: estomatologia
—neuropsykiatri:1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—19
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Belgien: neuropsychiatrie —neuropsychiatrie
Tyskland: Nervenheilkunde (Neurologie undPsychiatrie)Grekland: νευρολογία—ψυχιατρική
Frankrike: neuropsychiatrie
Italien: neuropsichiatria
Luxemburg: neuropsychiatrie
Nederländerna: zenuw-enzielsziekten
—hud- och könssjukdomar:
Belgien: dermato-vénéréologie —dermato-venereologie
Danmark: dermato-venerologiellerhud-ogkønssygdomme
Tyskland: Dermatologie undVenerologieGrekland: δερµατολογία —αφροδισιολογία
Spanien: dermatología médico-quirúrgica yvenereología
Frankrike: dermatologie etvénéréologie
Italien: dermatologia evenerologia
Luxemburg: dermato-vénéréologieNederländerna: dermatologie envenerologie
Portugal: dermatovenereologia
Finland: iho- ja sukupuolitaudit — hud- och könssjuk-
domar
Sverige: hud-ochkönssjukdomarÖsterrike: Haut-undGeschlechtskrankheiten
—dermatologi:
Irland: dermatology
Storbritannien: dermatology
—venereologi:
Irland: venereology
Storbritannien: ►
M3genito-urinary medicine ◄
—radiologi:
Tyskland: Radiologie
Grekland: ακτινολογία —ραδιολογία
Spanien: electrorradiología
Frankrike: électroradiologie
Italien: radiologia
Luxemburg: électroradiologie
Nederländerna: radiologie
Portugal: radiologia
—tropikmedicin:
Danmark: tropemedicin
Irland: tropical medicineItalien: medicina tropicale
Portugal: medicina tropical1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—20
▼A1
▼B
▼M4
▼B
▼B
Storbritannien: tropical medicine
—barn- och ungdomspsykiatri:
Danmark: børnepsykiatri
Tyskland: Kinder-undJugendpsychiatrie
Grekland: παιδοψυχιατρική
Frankrike: pédo-psychiatrie
Irland: child andadolescent psychiatryItalien: neuropsichiatria infantile
Luxemburg: psychiatrie infantile
Portugal: pedopsiquiatria
Storbritannien: child andadolescent psychiatry
Finland: lasten psykiatria —barnspsykiatri
Sverige: barn-ochungdomspsykiatri
—geriatrik:
Spanien: geriatría
Irland: geriatricsNederländerna: klinische geriatrie
Storbritannien: ►
M3geriatric medicine ◄
Finland: geriatria —geriatri
Sverige: geriatrik
Italien: geriatria
—medicinska njursjukdomar (nefrologi):
Danmark: nefrologi eller medicinske nyresygdomme
Grekland: νεφρολογία
Spanien: nefrología
Frankrike: néphrologie
Irland: nephrologyItalien: nefrologia
Luxemburg: néphrologie
Portugal: nefrologia
Storbritannien: ►
M3renal medicine ◄
Finland: nefrologia —nefrologi
Sverige: medicinska njursjukdomar (nefrologi)
—infektionssjukdomar:
Irland: communicable diseases
Italien: malattie infettiveStorbritannien: ►
M3infectious diseases ◄
Finland: infektiosairaudet —infektionssjukdomar1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—21
▼A1
▼B
▼A1
▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Sverige: infektionssjukdomar
—samhällsmedicin:
Frankrike: santépublique etmédecine sociale
Irland: community medicine
Storbritannien: ►M3publichealth medicine ◄
Finland: terveydenhuolto —hälsovård
Österrike: Sozialmedizin
Sverige: socialmedicin
Grekland: ΚοινωνικήΙατρική
Spanien: medicina preventiva ysaludpública
Italien: igiene emedicina sociale
—klinisk farmakologi:
Tyskland: Pharmakologie
Spanien: farmacología clínicaIrland: clinical pharmacology andtherapeutics
Storbritannien: clinical pharmacology andtherapeutics
Finland: kliininen farmakologia —kliniskfarmakologi
Sverige: kliniskfarmakologi
Österrike: Pharmakologie undToxikologie
—yrkes- och miljömedicin:
Danmark: samfundsmedicin/arbejdsmedicin
Tyskland: Arbeitsmedizin
Grekland: ιατρικήτηςεργασίας
Frankrike: médecine dutravail
Irland: occupational medicine
Italien: medicina del lavoroNederländerna: ►
M2arbeidengezondheid ◄
Portugal: medicina dotrabalho
Storbritannien: occupational medicine
Finland: työterveyshuolto —företagshälsovård
Sverige: yrkes-ochmiljömedicin
Österrike: Arbeits-undBetriebsmedizin
Belgien: médecine dutravail —arbeidsgeneeskunde
Luxemburg: médecine dutravail
—allergisjukdomar:
Grekland: αλλεργιολογία
Spanien: alergología1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—22
▼B
▼A1
▼M2
▼M3
▼M4
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼B
▼B
Italien: allergologia edimmunologia clinica
Nederländerna: allergologie
Portugal: imunoalergologia
Finland: allergologia —allergologi
Sverige: allergisjukdomar
—gastroenterologisk kirurgi:
Belgien: chirurgie abdominale — heelkunde op het
abdomen
Danmark: kirurgisk gastroenterologi eller kirurgiske mave-
tarmsygdomme
Spanien: cirugía delaparato digestivo
Frankrike: chirurgie viscérale
Italien: chirurgia dell'apparato digerente
Finland: gastroenterologia —gastroenterologi
Luxemburg: chirurgie gastro-entérologique
—nukleärmedicin:
Belgien: médecine nucléaire —nucleaire geneeskunde
Tyskland: Nuklearmedizin
Grekland: πυρηνικήιατρική
Spanien: medicina nuclearFrankrike: médecine nucléaire
Italien: medicina nucleare
Nederländerna: nucleaire geneeskunde
Portugal: medicina nuclear
Storbritannien: nuclear medicine
Finland: isotooppitutkimukset —isotopundersökningar
Österrike: Nuklearmedizin
Luxemburg: médicine nucléaire
—käk- och ansiktskirurgi (grundutbildning för läkare):
Spanien: cirugía oralymaxilofacial
Frankrike: chirurgie maxillo-faciale etstomatologie
Italien: chirurgia maxillo-facciale
Luxemburg: chirurgie maxillo-faciale
—tand-,mun-,käk-ochansiktskirurgi(grundutbildningförläkareoch
tandläkare):
Belgien: stomatologie,chirurgieoraleetmaxillo-faciale—
stomatologie, oraleenmaxillo-faciale chirurgie
Tyskland: Zahn-,Mund-,Kiefer-undGesichtschirurgie
Irland: oralandmaxillo-facial surgery
Storbritannien: oralandmaxillo-facial surgery1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—23
▼A1
▼B
▼A1
▼M3
▼B
▼A1
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼A1
Finland: leukakirurgia —käkkirurgi
Luxemburg: chirurgie dentaire, oralemaxillo-faciale
—Intensivvård
Irland: Accident andEmergency Medicine
Förenadekunga-
riket:Accident andEmergency Medicine
—Klinisk neurofysiologi
Danmark: Kliniskneurofysiology
Spanien: Neurofisiologia clinicaIrland: Neurophysiology
Sverige: Kliniskneurofysiologi
Förenadekunga-
riket:Clinical Neurophysiology
3. Förteckningen överbenämningar ipunkt2skall ändrasienlighet
medförfarandet iartikel 44a.2.
Artikel 8
1. Medborgare i medlemsstaterna som vill förvärva utbildnings-,
examens-ellerandrabehörighetsbevisförspecialistersomintenämnsi
artikel4och6ellersominteutfärdasiursprungslandetellerdetsenaste
hemvistlandet,trotsattdenämnsiartikel6,fåravvärdlandetåläggasattuppfylla de utbildningsvillkor som fastställts för specialiteten i fråga idessegna lagarochandraförfattningar.
2. Värdlandet skall emellertid helt eller delvis ta hänsyn till de
utbildningar som avslutats av de medborgare som avses i punkt 1 och
somstyrktsgenom utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevisutfärdade av de behöriga myndigheterna i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet, förutsatt att villkoren för dessa utbildningarmotsvarardemsomivärdlandetkrävsförspecialistutbildningenifråga.
3. Sedan de behöriga myndigheterna eller organen i värdlandet på
grundval av företedda utbildnings-, examens- och andra behörighets-bevis har kontrollerat den utbildning som läkaren genomgått medavseendepådesslängdochinnehåll,skalldeinformeraläkarenomdenkompletterande utbildning som krävs och vilka områden den skallomfatta.
KAPITELIV
NUVARANDEFÖRHÅLLANDEN
Artikel 9
1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 skall varje
medlemsstat, när det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkare inte uppfyller
minimikraven för utbildningen enligt artikel 23, som tillräckligt bevisgodta de utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkaresomutfärdatsavdessamedlemsstaterförutbildningsompåbörjadesföre
— den1januari 1986förSpanienochPortugal,
— den1januari 1981förGrekland,— den20december 1976fördeövrigamedlemsstaterna,
— dagenförÖsterrikes,FinlandsochSverigesanslutning.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—24
▼M3
▼M1
▼B
▼A1
▼B
Dessa utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis skall åtföljas
av ett intyg som visar att dessa medborgare faktiskt och på föreskrivetsätt utövat verksamheten i fråga i minst tre år i följd under en
femårsperiod föredagenförutfärdandet avintyget.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4 skall varje
medlemsstat, när det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis för specialister inteuppfyller minimikraven för utbildningen enligt artikel 24 och 27, somtillräckligt bevis godta de utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis för specialister som utfärdats av medlemsstaterna förutbildning sompåbörjades före
— den1januari 1986förSpanienochPortugal,
— den1januari 1981förGrekland,
— den20december 1976fördeövrigamedlemsstaterna,
— dagenförÖsterrikes,FinlandsochSverigesanslutning.
Medlemsstatenfåremellertidkrävaattdessautbildnings-,examens-och
andra behörighetsbevis åtföljs av ett intyg utfärdat av de behöriga
myndigheterna eller organen i ursprungslandet eller det senaste
hemvistlandet, som visar att personen i fråga har utövat verksamhetsom specialist under en period som motsvarar två gånger skillnadenmellan specialistutbildningens längd i ursprungslandet eller det senastehemvistlandetochdenminimitidförutbildningensomavsesiavdelning
III, om dessa perioder inte uppfyller de minimikrav för utbildningens
längdsomfastställts iartikel 26och27.
Om det emellertid före de tidpunkter som anges i det första stycket
krävtsenminimitidförutbildningensomärkortareändentidsomavses
iartikel26och27ivärdlandet, fårdenskillnadsomomnämnsiandrastycket dock endast bestämmas med hänvisning till den minimitid förutbildningen somföreskrivitsavdetlandet.
3. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens-ochandrabehörighetsbevisförläkaresomförvärvatsinomf.d.Tyska demokratiska republikens territorium och som inte uppfyllersamtliga minimivillkor för utbildningen enligt artikel 23, skallmedlemsstaterna förutom Tyskland erkänna dessa utbildnings-,
examens- ochandrabehörighetsbevis somtillräckligt bevis,om
— deintygar utbildning sompåbörjats föredettyskaenandet,
— de berättigar innehavarna att utöva verksamhet som läkare inom
Tysklandshelaterritoriumpåsammavillkorsomenligtdebevissom
utfärdats av de behöriga tyska myndigheterna och som avses i
punkterna 1och2iartikel 3c,
och
— de åtföljs av ett intyg utfärdat av de behöriga tyska myndigheterna
som visar att dessa medborgare faktiskt och författningsenligt harutövatverksamhetenifrågaiTysklandiminsttreåriföljdunderenfemårsperiod företidpunkten förutfärdandet avintyget.
4. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för specialister intygar attutbildning som fullgjorts inom f.d. Tyska demokratiska republikensterritoriumochsominteuppfyllerminimikravenförutbildningenenligt
artiklarna 24 - 27, skall medlemsstaterna förutom Tyskland erkänna
dessautbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevissomtillräckligtbevis,om
— deintygar utbildning sompåbörjats föreden3april 1992,
och
— de innebär tillstånd att som specialist utöva verksamheten i fråga
inom Tysklands hela territorium på samma villkor som enligt debevis som utfärdats av de behöriga tyska myndigheterna och somavsesiartiklarna 5och7.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—25
▼A1
▼B
▼B
Medlemsstaterna får emellertid kräva att dessa utbildnings-, examens-
och andra behörighetsbevis åtföljs av ett intyg utfärdat av de behörigatyska myndigheterna eller organen som visar att innehavarna av bevis
för specialister har utövat verksamheten i fråga under en tid som
motsvarar två gånger skillnaden mellan den specialistutbildning somfullgjortsinomtysktterritoriumochdenminimitidförutbildningensomfastställts i avdelning III, om de inte uppfyller minimikraven förutbildningen när det gäller utbildningens längd som fastställts i artikel
26och27.
5. När det gäller medborgare i medlemsstater vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för läkare eller specialister inte
överensstämmermeddenkompetensellerdebenämningarsomangesiartikel3,5och7,skallvarjemedlemsstatsomtillräckligtbevisgodtadeutbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdas av demedlemsstaterna tillsammans med ett intyg utfärdat av de behörigamyndigheterna eller organen. Av intyget skall framgå att dessa
utbildnings-,examens-ochbehörighetsbevisförläkareellerspecialister
utfärdats efter avslutad utbildning i enlighet med de bestämmelser iavdelning III som avses i artikel 2, 4 eller 6 och att de av denmedlemsstat som utfärdat dem jämställs med den kompetens eller debenämningar somavsesiartikel 3,5eller 7.
6. De medlemsstater som har upphävt bestämmelserna i lagar och
andra författningar som hänför sig till utfärdandet av utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis i neuropsykiatri, radiologi,
thoraxkirurgi, kärlkirurgi, gastroenterologisk kirurgi, biologisk hemato-logi, medicinsk rehabilitering eller tropikmedicin och som har vidtagitåtgärder med avseende på de egna medborgarnas rättigheter, skalltillerkännamedborgareimedlemsstaternarättenattdranyttaavsammaåtgärder, förutsatt att deras utbildnings-, examens- och andra behörig-
hetsbevis i neuropsykiatri, radiologi, thoraxkirurgi, kärlkirurgi,
gastroenterologisk kirurgi, biologisk hematologi, medicinsk rehabili-tering eller tropikmedicin uppfyller de villkor som anges antingen ipunkt 2 i denna artikel eller i artikel 24, 25 och 27 och i den månnämnda utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis beviljatsföre den tidpunkt då värdlandet upphörde med att utfärda sådana
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för specialiteten i
fråga.
7. De tidpunkter då medlemsstaterna i fråga upphävde bestämmel-
sernailagar ochandra författningar omde utbildnings-, examens- ochandrabehörighetsbevis somavsesipunkt6angesibilaga 2.
KAPITELV
ANVÄNDNINGAVAKADEMISKTITEL
Artikel 10
1. Medbeaktandeavartikel19skallvärdlandetsetillattmedborgare
imedlemsstaternasomuppfyllervillkoreniartikel2,4,6och9fårrättattanvändadenerkändaakademiskatitelnellereneventuellförkortningav denna i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet på språket
ellerspråkenidetlandet.Värdlandetfårkrävaattdennatitelåtföljsav
namnet på och platsen för den institution eller examensnämnd somutfärdat den.
2. Omdenakademiska titel somanvändsiursprungslandeteller det
senastehemvistlandetkanförväxlasmedentitelsomivärdlandetkräverkompletterandeutbildning,sompersonenifrågaintehargenomgått,fårvärdlandetkrävaattdenneanvänderdenförstnämndatitelnienlämpligformsomvärdlandet anger.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—26
▼B
KAPITELVI
BESTÄMMELSER FÖR ATT UNDERLÄTTA DET FAKTISKA
UTÖVANDETAVETABLERINGSÄTTENOCHFRIHETENATT
TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER NÄR DET GÄLLER VERK-
SAMHETSOMLÄKARE
A. Särbestämmelserometableringsrätten
Artikel 11
1. Ettvärdland somkräverbevisomgodvandeleller bevisomgott
anseende av de egna medborgare som vill påbörja verksamhet somläkare skall när det gäller medborgare från andra medlemsstater somtillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av en behörig myndighet iursprungslandetellerdetsenastehemvistlandet,somvisarattdetlandets
krav på god vandel eller gott anseende för att påbörja verksamheten i
fråga äruppfyllda.
2. Omdetiursprungslandetellerdetsenastehemvistlandetintekrävs
bevis om god vandel eller bevis om gott anseende för att påbörjaverksamheten i fråga, får värdlandet kräva att personen i fråga företerutdrag ur kriminalregistret eller eventuellt motsvarande handling
utfärdad av en behörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste
hemvistlandet.
3. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande somhar uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetableradesigidetlandet,ochsomsannoliktkommerattpåverkarättenatt påbörja verksamheten i fråga inom dess territorium, får värdlandet
underrätta ursprungslandeteller det senastehemvistlandet omdetta.
Ursprungslandetellerdetsenastehemvistlandet skallkontrollerariktig-
heten av sakförhållandena. Myndigheterna i det landet skall avgöravilket slags utredningar som skall göras och i vilken omfattning ochskall underrätta värdlandet om eventuella åtgärder som de vidtar medavseende pådeintygeller handlingar somdeharutfärdat.
4. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 12
1. Om det i värdlandet finns bestämmelser i lagar och andra
författningar om krav på god vandel eller gott anseende samtbestämmelser om disciplinpåföljd i händelse av allvarligt fel iyrkesutövningen eller om fällande dom på grund av lagöverträdelser isambandmedyrkesutövningsomläkare,skallursprungslandetellerdet
senaste hemvistlandet till värdlandet överlämna alla upplysningar som
behövs om de åtgärder eller disciplinpåföljder av yrkesmässig elleradministrativ karaktär som vidtagits mot personen i fråga, eller om destraffrättsliga påföljder på grund av lagöverträdelser som denne dömtstill under yrkesutövningen i ursprungslandet eller det senaste hemvist-
landet.
2. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande somhar uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetableradesigidetlandet,ochsomsannoliktkommerattpåverkarättenatt utöva verksamheten i fråga inom dess territorium, får värdlandetunderrätta ursprungslandeteller det senastehemvistlandet omdetta.
Ursprungslandetellerdetsenastehemvistlandet skallkontrollerariktig-
heten av sakförhållandena. Myndigheterna i det landet skall avgöra
vilket slags utredningar som skall göras och i vilken omfattning ochskall underrätta värdlandet om eventuella åtgärder som de vidtar medavseende pådeupplysningar somdeharöverlämnat enligt punkt1.
3. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—27
▼B
Artikel 13
Omvärdlandetkräverintygomdenfysiskaellerpsykiskahälsanavde
egna medborgare som vill påbörja eller utöva verksamhet som läkare,skall det landet som tillräckligt bevis godta den handling som krävs iursprungslandeteller detsenastehemvistlandet.
Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte krävs
någrahandlingaravdettaslagförattpåbörjaellerutövaverksamhetenifråga, skall värdlandet godta ett intyg som utfärdats av en behörigmyndighetidetandralandetochsommotsvarardeintygsomutfärdasivärdlandet.
Artikel 14
Handlingarsomutfärdatsienlighetmedartikel11,12och13fårnärde
företesintevaraäldreäntremånaderräknatfråndagenförutfärdandet.
Artikel 15
1. Detförfarandesomgenomförsenligtartikel11,12och13föratt
personenifrågaskallbeviljastillståndattutövaverksamhetsomläkareskall avslutas snarast möjligt och senast tre månader efter det attsamtliga handlingarsomrördennapersoninlämnats medbeaktande avde förseningar som kan uppstå på grund av eventuella överklagandenefter detattdetta förfarande genomförts.
2. Idefallsomavsesiartikel11.3ochartikel12.2skallenbegäran
omutredningmedföraattdentidsfristsomfastställsipunkt1förlängs.
Denmedlemsstat sområdfrågats skallavge svarinomtremånader.
Efteratthamottagitsvaretellereftertidsfristensutgångskallvärdlandet
fortsätta detförfarande somavsesipunkt1.
Artikel 16
Om ett värdland kräver att de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva verksamhet som läkare avlägger ed eller avger en högtidlig
försäkran och om formen för en sådan ed eller försäkran inte kananvändasavmedborgarnaiandramedlemsstater,skallvärdlandetsetillattenlämpligochlikvärdigformavedellerförsäkranerbjudspersonenifråga.
B. Särbestämmelseromtillhandahållandeavtjänster
Artikel 17
1. Omenmedlemsstatavdeegnamedborgaresomvillpåbörjaeller
utöva verksamhet som läkare kräver antingen ett tillstånd ellermedlemskap eller inregistrering i yrkesorganisation eller motsvarandeorgan,skalldetlandetundantamedlemsstaternasmedborgarefråndettakravnärdetgäller atttillhandahålla tjänster.
Personenifrågaskalltillhandahållatjänstermedsammarättigheteroch
skyldigheter som medborgarna i värdlandet; han skall särskilt varaunderkastad de administrativa reglerna för yrkesutövningen som tillä-mpasivärdlandet.
För detta ändamål och som komplement till förklaringen i punkt 2
rörandedetjänstersomskalltillhandahållas,fårmedlemsstaternaförattgöra det möjligt att tillämpa de föreskrifter om yrkesetiska regler somgäller inom deras territorium kräva antingen en automatisk tillfällig
registrering eller proformamedlemskap i en yrkesorganisation eller ett
motsvarandeorganellerregistrering,förutsattattdennaregistreringellerdetta medlemskap inte på något sätt försenar eller komplicerartillhandahållandetavtjänsterellermedförextrakostnaderfördenpersonsomtillhandahåller tjänster.
Om ett värdland beslutar om en åtgärd enligt andra stycket eller blir
uppmärksam på sakförhållanden som strider mot dessa bestämmelser,skalldetlandetgenastunderrättamedlemsstatendärpersonenifrågaharetablerat sig.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—28
▼B
2. Värdlandetfårkrävaattpersonenifrågalämnarettförhandsmed-
delandetilldebehörigamyndigheternaatthantillhandahållertjänster,idenmåndessainnebärtillfällig vistelse inomdenstatens territorium.
Ibrådskandefallfårdettameddelandelämnassåsnartsommöjligtefter
det atttjänsterna harbörjat tillhandahållas.
3. Enligt punkt 1 och 2 får värdlandet kräva att personen i fråga
företer eneller flerahandlingar medföljande upplysningar:
— detmeddelande somavsesipunkt2,
— ett intyg som visar att personen i fråga på föreskrivet sätt utövar
verksamheten ifråga idenmedlemsstat därhanharetablerat sig,
— ett intyg att personen i fråga innehar ettdera av de utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis som krävs för att till-handahålla tjänsterna ifråga ochsomavsesidetta direktiv.
4. Denhandlingeller dehandlingar somnämnsipunkt3fårnärde
företesintevaraäldreäntolvmånaderräknatfråndagenförutfärdandet.
5. Om en medlemsstat, tillfälligt eller varaktigt, helt eller delvis,
berövarenavdeegnamedborgarnaellerenmedborgarefrånenannanmedlemsstat som etablerat sig inom dess territorium rätten att utöva
verksamhetsomläkare,skalldetlandetdärsåärlämpligtsetillattdet
intyg som avses i punkt 3 andra strecksatsen tillfälligt eller varaktigtåterkallas.
Artikel 18
Ominregistreringisocialförsäkringenkrävsiettvärdlandförattmedett
försäkringsorgangöraavräkningförtjänstersomtillhandahållspersonersomärförsäkradeinomramenförettsocialförsäkringssystem,skalldetlandetundantadeyrkesutövareimedlemsstaternasometableratsigienannan medlemsstat från detta krav, om tillhandahållandet av tjänster
medför resorförpersonenifråga.
Denneskallemellertidpåförhandeller,ibrådskandefall,efteråtlämna
upplysningar tilldetta organomdetjänster somtillhandahålls.
C. Bestämmelser som är gemensamma för etableringsrätten och
frihetenatttillhandahållatjänster
Artikel 19
Om användningen av yrkestiteln för sådan verksamhet som avses i
artikel 1 är reglerad i ett värdland, skall medborgare från andra
medlemsstater som uppfyller villkoren i artikel 2, 9.1, 9.3 och 9.5använda den titel i värdlandet, som i det landet motsvarar dennautbildningsnivå, ävenidessförkortade form.
Förstastycketskalläventillämpas påanvändningenavyrkestiteln som
specialist för de läkare som uppfyller villkoren i artikel 4 och 6 samtartikel 9.2,9.4,9.5och9.6.
Artikel 20
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det
möjligt för personerna i fråga att erhålla upplysningar om hälso- ochsocialförsäkringslagstiftningen och, där så är tillämpligt, om de
yrkesetiska reglerna förläkare ivärdlandet.
Fördettaändamål fårmedlemsstaterna upprättainformationskontordär
dessa personer kan få de upplysningar som behövs. Vid etablering fårvärdländerna krävaattpersonerna ifrågakontaktar dessakontor.
2. Medlemsstaternafårupprättadekontorsomavsesipunkt1vidde
behöriga myndigheter ochorgan,somdemåste utse.
3. Medlemsstaterna skall se till att personerna i fråga, där så är
lämpligt, i sitt eget och sina patienters intresse förvärvar despråkkunskapersomkrävsförattutövayrketivärdlandet.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—29
▼B
Artikel 21
De medlemsstater som kräver att de egna medborgarna avslutar en
förberedandepraktiktjänstgöringförattkunnaförordnastillläkareinomsocialförsäkringen får ålägga medborgare från andra medlemsstater
samma krav under en tid av fem år med början den 20 juni 1975.
Praktiktjänstgöringen fåremellertid inte överskridasexmånader.
Artikel 22
Omdetfinnsskäliggrundförtvivelfårvärdlandetkrävaattdebehöriga
myndigheterna i en annan medlemsstat styrker äktheten av de utbild-
nings-,examens-ochandrabehörighetsbevissomutfärdatsidenandramedlemsstatenochsomavsesikapitelI-IViavdelningIIsamtintygaratt personenifråga haruppfylltutbildningsvillkoren iavdelning.
AVDELNINGIII
SAMORDNING AVBESTÄMMELSERNA I LAGAR OCHANDRAFÖRFATTNINGAROMVERKSAMHETSOMLÄKARE
Artikel 23
1. Medlemsstaterna skall av de personer som vill påbörja och utöva
läkaryrketkrävaattdeinneharnågotavdeutbildnings-,examens-ellerandra behörighetsbevis för läkare som avses i artikel 3 och somgaranterar att personen i fråga under den samlade utbildningstiden harförvärvat
a) nöjaktiga kunskaper om de vetenskaper som medicinen bygger på
och god insikt i vetenskapliga metoder inklusive principerna för
värdering av biologiska funktioner, utvärdering av vetenskapligtvedertagnafaktaochanalysavdata,
b) nöjaktiga kunskaper om friska och sjuka människors anatomi,
funktioner och beteende samt sambandet mellan människans hälso-
tillstånd ochhennesfysiskaochsocialamiljö,
c) nöjaktiga kunskaper om kliniska ämnen och behandlingar, som ger
en sammanhängande bild av de psykiska och fysiska sjukdomarna,medicinen sedd ur förebyggande, diagnostisk och terapeutisksynvinkelsamtmänniskansfortplantning,
d) lämplig kliniskerfarenhet påsjukhusunderlämplig handledning.
2. Densamlade medicinska utbildningen skallomfatta minstsexårs
studier eller 5500 timmars teoretisk och praktisk undervisning vid ett
universitet eller undertillsynavettuniversitet.
3. För att bli antagen till denna utbildning skall den studerande
inneha ett examensbevis eller intyg som berättigar honom att antas tilldenaktuella utbildningen vidett universitet ienmedlemsstat.
4. När det gäller personer som påbörjat sin utbildning före den 1
januari 1972 får den utbildning som avses i punkt 2 omfatta sexmånaderspraktiskheltidsutbildning påuniversitetsnivå undertillsynavdebehörigamyndigheterna.
5. Detta direktiv inskränker på intet sätt medlemsstaternas möjlig-
heterattinomsittegetterritoriumochenligtsinegenlagstiftningtillåta
innehavare av sådana utbildnings-, examens- eller andra behörighets-bevis som inte erhållits i en medlemsstat att påbörja och utövaverksamhet somläkare.
Artikel 24
1. Medlemsstaternaskallsetillattdenutbildningsomlederframtill
ett utbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis för specialisteruppfyller minstföljande krav:
a) Den skall innebära avslutad och godkänd sexårig utbildning inom
ramenfördenutbildningsomavsesiartikel23.Denutbildningsomlederframtillutbildnings-,examens-ellerandrabehörighetsbevisförspecialister i tand-, mun-, käk- och ansiktskirurgi (grundutbildning1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—30
▼B
förläkare och tandläkare) innebär även att personen ifråga innehar
ett av de utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis förtandläkaresomavsesiartikel1irådetsdirektiv78/687/EEGavden
25 juli 1978 om samordning av bestämmelserna i lagar och andra
författningar omverksamhet somtandläkare(
1).
b) Denskallomfatta teoretisk ochpraktiskundervisning.
c) Den skall omfatta studier på heltid under tillsyn av de behöriga
myndigheterna eller organenienlighet medpunkt1ibilaga 1.
d) Den skall ha fullgjorts vid ett universitet eller en högskola, ett
undervisningssjukhusellereventuelltvidenvårdinrättningsomavdebehöriga myndigheterna eller organengodkäntsfördettaändamål.
e) Den skall innebära att läkaren som utbildar sig till specialist
personligentardeliifrågavarandeinrättningsverksamhetochansvar.
2. Medlemsstaterna skall som villkor för rätten till utbildnings-,
examens-ellerandrabehörighetsbevisförspecialisterkrävainnehavavde utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis för läkare som
avses i artikel 23. Utfärdandet av utbildnings-, examens- eller andra
behörighetsbevis för specialister i tand-, mun-, käk- och ansiktskirurgi(grundutbildning förläkare ochtandläkare)förutsätter även innehav avett av de utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis förtandläkare somavsesiartikel 1idirektiv 78/687/EEG.
Artikel 25
1. Medbeaktandeavprincipenomutbildningpåheltid,somnämnsi
artikel24.1c,ochtilldessrådetfattarbeslutienlighetmedpunkt3får
medlemsstaterna tillåta specialistutbildning på deltid på de villkor somgodkänts av de behöriga nationella myndigheterna, när utbildning påheltid avvälgrundade individuella skälinte skullevaragenomförbar.
2. Utbildningpådeltidskallskeienlighetmedpunkt2ibilaga1och
påennivåsomärkvalitativtlikvärdigmedutbildningpåheltid.Dennautbildningsnivå får inte försämras vare sig på grund av att den skerpådeltid eller pågrundavattprivat arvoderad yrkesverksamhet utövas.
Densamladeutbildningstidentillspecialistfårinteförkortasidefalldå
denärorganiserad somendeltidsutbildning.
3. Senastden25januari1989skallrådetpågrundvalavenöversyn
av situationen och efter förslag från kommissionen besluta, huruvidabestämmelserna i punkt 1 och 2 skall bibehållas eller ändras medbeaktandeavattdetävenifortsättningenskallvaramöjligtattgenomgåutbildningpådeltidundervissaomständigheter efterprövningavvarje
specialitet försig.
Specialistutbildningpådeltidsompåbörjadesföreden1januari1983får
slutföras i enlighet med de bestämmelser som gällde före denna
tidpunkt.
Artikel 26
Medlemsstaternaskallsetillattnedannämndaspecialistutbildningarinte
fårvarakortare änföljande:
Första gruppen (fem år)
— kirurgi
— neurokirurgi
— internmedicin
— urologi— ortopedi.
Andra gruppen (fyra år)
— obstetrikochgynekologi
— barn-ochungdomssjukdomar1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—31
(1) EGTnrL233,24.8.1978,s.10.
▼B
— lungsjukdomar(pneumonologi)
— patologiskanatomi
— neurologi
— psykiatri
— medicinsk radiologi
— onkologi.
Tredje gruppen (tre år)
— anestesi ochintensivvård
— ögonsjukdomar(oftalmologi)— öron-,näs-ochhalssjukdomar(oto-rhino-laryngologi).
Förteckningen över minimitiderna för de specialistutbildningar som
nämns i denna artikel skall ändras i enlighet med förfarandet i artikel
44a.3.
Artikel 27
De medlemsstater som i sina lagar och andra författningar fastställt
bestämmelser inom detta område skall se till att nedannämnda
specialistutbildningar inte fårvarakortareänföljande:
Första gruppen (fem år):
— plastikkirurgi
— thoraxkirurgi
— kärlkirurgi
— neuropsykiatri— barn-ochungdomskirurgi
— gastroenterologisk kirurgi.
— käk-ochansiktskirurgi(grundutbildning förläkare)
— intensivvård
Andra gruppen (fyra år):
— kardiologi
— matsmältningsorganens medicinska sjukdomar (medicinsk gastroen-
terologi ochhepatologi)
— reumatologi
— kliniskbiologi— radiologi
— tropikmedicin— kliniskfarmakologi
— barn-ochungdomspsykiatri
— kliniskbakteriologi— yrkes-ochmiljömedicin— kliniskkemi
— kliniskimmunologi
— hudsjukdomar— veneriska sjukdomar
— geriatrik
— medicinska njursjukdomar— infektionssjukdomar1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—32
▼M4
▼B
▼M1
▼B
▼M3
▼B
▼M4
▼B
▼B
— samhällsmedicin— biologiskhematologi
— nukleärmedicin— tand-, mun- samt käk- samt ansiktskirurgi (grundutbildning för
läkare ochtandläkare)
— kliniskneurofysiologi.
Tredje gruppen (tre år):
— allmän hematologi
— endokrinologi
— rehabiliteringsmedicin— stomatologi
— hud-ochkönssjukdomar
— allergisjukdomar.
Förteckningen över minimitiderna för de specialistutbildningar som
nämns i denna artikel skall ändras i enlighet med förfarandet i artikel44a.3.
Artikel 28
Somenövergångsåtgärdochutanhinderavartikel24.1cochartikel25
får de medlemsstater varsbestämmelser ilagar och andra författningartillätspecialistutbildningpådeltidden20juni1975fortsättaatttillämpadessa bestämmelser på läkare som har påbörjat sin specialistutbildning
senastden31december 1983.
Varje värdland skall ha rätt att av de läkare som fullgjort sin
specialistutbildning med stöd av ovanstående punkt, förutom deras
utbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevis,krävaettintyg,som
visar att de under de fem år som föregår tidpunkten för utfärdande avintygetfaktisktharvaritverksammapåföreskrivetsättsomspecialisterpåområdet ifråga iminsttreåriföljd.
Artikel 29
Somövergångsåtgärd ochutanhinderavartikel 24.2:
a) gäller för Luxemburg och endast med avseende på luxemburgska
examensbevis som omfattas av lagen från 1939 om tilldelning avakademiska examina och universitetsexamina, att intyg somspecialist endast utfärdas till den som innehar utbildningsbevis sommedicine doktor i medicin, kirurgi och obstetrik som utfärdas av
Luxemburgsstatliga examensnämnd,
b) gäller för Danmark och endast med avseende på de danska
examensbevis över avlagd läkarexamen som utfärdas av danskmedicinsk universitetsfakultet i enlighet med inrikesministerietsförordning av den 14 maj 1970, att intyg som specialist endast kanutfärdastill densominnehar ovannämnda bevis.
De examensbevis som avses under a och b får tilldelas läkare som
påbörjat sinutbildning föreden20december 1976.
AVDELNINGIV
SÄRSKILD UTBILDNING FÖR ALLMÄNPRAKTISERANDE
LÄKARE
Artikel 30
Varje medlemsstat som inom sitt territorium erbjuder den fullständiga
utbildning som avses i artikel 23 skall införa särskild utbildning förallmänpraktiserandeläkaresomuppfyllerminstdekravsomfastställtsiartikel 31 och 32 i detta direktiv på så sätt att de första utbildnings-,1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—33
▼M3
▼B
▼M1
▼B
▼B
examens- och andra behörighetsbevisen efter genomgången utbildning
utfärdassenastden1januari 1990.
Artikel 31
1. Densärskildautbildningförallmänpraktiserandeläkaresomavses
iartikel 30måste uppfylla följande minimikrav:
a) den får påbörjas först efter genomgången och godkänd sexårig
utbildning ienlighet medartikel 23,
b) den skall omfatta minst två års studier på heltid och genomföras
undertillsynavdebehöriga myndigheterna eller organen,
c) den skall snarare ha en praktisk än en teoretisk inriktning. Den
praktiska utbildningen skall dels äga rum i minst sex månader pågodkänt sjukhus eller godkänd klinik som förfogar över lämpligutrustning och har lämplig inriktning, dels i minst sex månader hosgodkänd allmänpraktiserande läkare eller på godkänd institution
inom primärvården. Utbildningen skall ske i samarbete med andra
vårdinrättningar eller motsvarande organ med inriktning motprimärvård. Med beaktande av ovannämnda minimiperioder fåremellertiddenpraktiskautbildningengesunderhögstsexmånaderpåandra godkända vårdinrättningar eller motsvarande organ medinriktning motprimärvård
d) denskallinnebäraattläkarenpersonligentardelidearbetsuppgifter
ochdetansvarsomåliggerdepersonersomhanarbetartillsammansmed.
2. Medlemsstaternafåruppskjutatillämpningenavbestämmelsernai
punkt1comminimiperiodernaförutbildningentillsenastden1januari1995.
3. Medlemsstaterna skall somvillkor förutfärdande av utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis efter den särskilda utbildningen
för allmänpraktiserande läkare kräva att läkarna har något av de
utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis som avses iartikel3.
Artikel 32
Omdetden22september1986ienmedlemsstatförekomutbildningför
allmänpraktiserande läkare baserad på erfarenhet som allmänpraktise-
randeläkaresomläkarenförvärvatisinegenpraktikundertillsynavengodkänd handledare, får den medlemsstaten behålla denna typ avutbildning påförsökunderförutsättning att
— denöverensstämmer medartikel 31.1aochbsamt artikel 31.3,
— den varar under en period som motsvarar två gånger skillnaden
mellandenperiodsomfastställtsiartikel31.1bochsummanavdeperiodersomfastställts itredje strecksatsen,
— denomfattarenperiodpågodkäntsjukhusellergodkändkliniksom
förfogar över lämplig utrustning och har lämplig inriktning och enperiod hos godkänd allmänpraktiserande läkare eller på godkänd
institution inom primärvården; fr.o.m. den 1 januari 1995 skall var
ochenavdessaperioder omfatta minstsexmånader.
Artikel 33
På grundval av de förvärvade erfarenheterna och med beaktande av
utvecklingen inom utbildningen för allmänpraktiserande läkare skallkommissionensenastden1januari1996förrådetläggaframenrapport
om genomförandet av artikel 31 och 32 samt förslag till lämpliga
åtgärder i syfte att uppnå fortsatt harmonisering av utbildningen förallmänpraktiserande läkare.
Rådet skall före den 1 januari 1997 vidta åtgärder med anledning av
dessaförslagienlighet medförfarandet ifördraget.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—34
▼B
Artikel 34
1. Utanattdetpåverkartillämpningenavprincipenomutbildningpå
heltidenligtartikel31.1bfårmedlemsstaternatillåtasärskildutbildningför allmänpraktiserande läkare även på deltid, om följande särskildavillkor äruppfyllda
— den samlade utbildningstiden får inte förkortas på grund av att den
skerpådeltid,
— utbildningen på deltid per vecka får inte underskrida 60 % av
utbildningen påheltid pervecka,
— utbildningen på deltid skall omfatta ett visst antal perioder med
utbildning på heltid, både när det gäller den del somgenomförs påsjukhus eller klinik ochden del som genomförs hos en godkändallmänpraktiserande läkare eller på en godkänd institution inom
primärvården.Dessaperiodermedutbildningpåheltidskallvaraså
mångaochhapågåttsålängeattdeutgörentillräckliggrundförattpå ett effektivt sätt kunna vara verksam som allmänpraktiserandeläkare.
2. Utbildningen på deltid skall kvalitativt ligga på samma nivå som
utbildningen på heltid. Den skall leda fram till ett sådant utbildnings-,examens- eller annatbehörighetsbevissomavsesiartikel 30.
Artikel 35
1. Oavsett de regler om förvärvade rättigheter sommedlemsstaterna
antar får de utfärda det utbildnings-, examens- eller annat behörighets-bevis som avses i artikel 30 till en läkare som inte har genomgått denutbildning som avses i artikel 31 och 32 men som innehar ettutbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis som utfärdats av
de behöriga myndigheterna ien medlemsstat ochsomvisaratt läkaren
genomgått en annan kompletterande utbildning. Medlemsstaterna fåremellertid utfärda detta utbildnings-, examens- eller annat behörighets-bevisendastomdetintygarattkunskapernakvalitativtliggerpåsammanivåsomdesomförvärvasgenomdenutbildningsomavsesiartikel31
och32.
2. Närmedlemsstaternabeslutaromföreskrifterienlighetmedpunkt
1 skall de närmare ange i vilken utsträckning den kompletterandeutbildningsomläkarenredangenomgåttochdennesyrkeserfarenhetfår
ersätta denutbildning somavsesiartikel 31och32.
Medlemsstaterna får endast utfärda sådant utbildnings-, examens- och
annat behörighetsbevissomavsesiartikel 30omläkaren harförvärvatminst sex månaders erfarenhet som allmänpraktiserande läkare hos
allmänpraktiserande läkare eller vid en institution inom primärvården
somnämnsiartikel 31.1c.
Artikel 36
1. Fr.o.m.den1januari1995skallvarjemedlemsstat,ominteannat
följer av de bestämmelser om förvärvade rättigheter somantagits, som
villkor för rätten att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkareinom ramen för dess socialförsäkringssystem kräva innehav av detutbildnings-, examens- eller annat behörighetsbevis som avses i artikel30.
Medlemsstaternafåremellertidundantapersonersomgenomgårsärskild
utbildning förallmänpraktiserandeläkare fråndettavillkor.
2. Varjemedlemsstatskallfastställanärmarereglerfördeförvärvade
rättigheter som de erkänner. Medlemsstaterna skall emellertid betraktarättenattutövaverksamhetsomallmänpraktiserandeläkareinomramenför desssocialförsäkringssystem som förvärvad för de läkare som utanatt ha något av de utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevissom avses i artikel 30, den 31 december 1994 har denna rätt enligt
artikel 1 - 20 och som vid nämnda tidpunkt är etablerade inom det
landets territorium medstödavartikel 2eller artikel 9.1.
3. Varjemedlemsstatfårtillämpapunkt1föreden1januari1995på
detvillkoretattvarjeläkare,somienannanmedlemsstathargenomgått1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—35
▼B
denutbildningsomavsesiartikel23,föreden31december 1994med
stödavartikel 2eller artikel 9.1,fåretablera siginomdessterritoriumochvaraverksaminomramenfördesssocialförsäkringssystem.
4. De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall på begäran
utfärda ettintygsomvisarattläkare somharförvärvaträttigheter medstödavpunkt2harrättattverkasomallmänpraktiserande läkareinom
ramen för den statens socialförsäkringssystem utan att ha förvärvat de
utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis som avses iartikel30.
5. Punkt1skallpåintetsättinskränkamedlemsstaternasmöjligheter
attinomsittegetterritoriumochienlighetmeddenegnalagstiftningenge tillstånd att utöva verksamhet som allmänpraktiserande läkare inomramenförettsocialförsäkringssystemtillläkare,sominteinneharnågrautbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis för läkare eller
allmänpraktiserande läkare i en medlemsstat men som innehar utbild-
nings-, examens- eller andra behörighetsbevis för endera av eller bådadessautbildningar frånettlandsominte ärmedlemsstat.
Artikel 37
1. Varje medlemsstat skall inom ramen för dess eget social-
försäkringssystem när det gäller rätten att utöva verksamhet somallmänpraktiserandeläkareerkännadeutbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevis som avses i artikel 30 och som utfärdats till
medlemsstaternas medborgare av övriga medlemsstater i enlighet med
artikel 31,32,34och35.
2. Varje medlemsstat skall erkänna de intygenligt artikel 36.4,som
avövrigamedlemsstaterutfärdastillmedborgareimedlemsstaterna,och
skall inom sitt territorium betrakta dem som likvärdiga med deutbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som det landetsjälv utfärdar och som tillåter verksamhet som allmänpraktiserandeläkare enligt desssocialförsäkringssystem.
Artikel 38
De medborgare i medlemsstaterna som av en medlemsstat tilldelats
sådana utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevissom avses i
artikel 30 eller artikel 36.4 skall ha rätt att i värdlandet använda denyrkestitel somanvändsidet landet,även iförkortad form.
Artikel 39
1. Medbeaktandeavartikel38skallvärdlandetsetillattmedborgare
i medlemsstaterna som omfattas av artikel 37 får rätt att använda denerkändaakademiskatitelnellerdeneventuellaförkortningenavdennaiursprungslandet eller det senaste hemvistlandet på det landets språk.
Värdlandetfårkrävaattdennatitelåtföljsavnamnetpåochplatsenför
deninstitution eller examensnämnd somutfärdat den.
2. Omdenakademiska titel somanvändsiursprungslandeteller det
senastehemvistlandetkanförväxlasmedentitelsomivärdlandetkräver
kompletterandeutbildning,sompersonenifrågaintehargenomgått,fårvärdlandetkrävaattdenneanvänderdenförstnämndatitelnienlämpligformsomvärdlandet anger.
Artikel 40
På grundval av förvärvade erfarenheter och med beaktande av
utvecklingen inom utbildningen för allmänpraktiserande läkare skall
kommissionensenastden1januari1997förrådetläggaframenrapport
om genomförandet av denna avdelning och eventuellt lämpliga förslagpå fullgod utbildning för alla allmänpraktiserande läkare för atttillgodose de speciella krav som utövandet av detta yrke innebär.Rådetskallvidtaåtgärdermedanledningavdessaförslagienlighetmeddeförfaringssätt somfastställts ifördraget.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—36
▼B
Artikel 41
Såsnartenmedlemsstatharunderrättatkommissionenomtidpunktendå
deåtgärder somdetlandet vidtagit ienlighet medartikel 30harsattsikraft, skall kommissionen offentliggöra ett meddelande i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning med uppgift om de benämningar på
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som den medlems-staten antagit ocheventuellt yrkestiteln ifråga.
AVDELNINGV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 42
Medlemsstaterna skall utse de myndigheter och organ somär behöriga
att utfärda eller ta emot utbildnings-, examens- och andra behörighets-
bevissamtdehandlingarochupplysningarsomavsesidettadirektivoch
skall genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen omdetta.
Artikel 43
Om det vid genomförandet av detta direktiv skulle uppstå allvarligare
svårigheterförenmedlemsstatinomvissaområden,skallkommissionen
i samverkan med det landet undersöka dessa svårigheter och begärayttrande från den kommitté bestående av högre tjänstemän inomhälsoväsendet somupprättats enligt beslut75/365/EEG(
1).
Imånavbehovskallkommissionen föreslårådet lämpliga åtgärder.
Artikel 44
Direktivenibilaga3delAskallupphöraattgälla,utanattdetpåverkar
medlemsstaternasförpliktelservadgällerdetidsfristerförgenomförande
somfastställsibilaga 3del B.
Artikel 44a
1. När förfarandena i denna artikel skall tillämpas skall kommis-
sionen biträdas av Kommittén bestående av högre tjänstemän med
ansvar för hälso- och sjukvårdsfrågor, inrättad genom beslut 75/365/
EEG(2).
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
tillåtgärder.Kommitténskallyttrasigöverförslagetinomdentidsomordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, iförekommande fall genomomröstning.
Yttrandet skalltasiniprotokollet ochdessutomharvarje medlemsstat
rätt attbegära attfåsinuppfattning tagen till protokollet.
Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén
har avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket dessyttrande harbeaktats.
3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
tillåtgärder.Kommitténskallyttrasigöverförslagetinomdentidsomordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är.
Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel
148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta påförslag av kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligtbestämmelserna inämnda artikel. Ordförandenfårinte rösta.
Kommissionenskallbeslutamedomedelbarverkan.Ombeslutetinteär
förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertidgenastunderrätta rådet.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—37
(1) EGTnrL167,30.6.1975,s.19.
(2) EGT L 167, 30.6.1975, s. 19. Beslutet senast ändrat genom beslut 80/157/
EEG(EGTL33,11.2.1980,s.15).▼M1
▼M1
Isådanafall
a) skall kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade
åtgärderna under en tid av två månader räknat från tidpunkten för
dennaunderrättelse,
b) fårrådetfattaettannatbeslutmedkvalificeradmajoritetinomdentid
somangesundera.
Artikel 45
Detta direktiv riktar sigtillmedlemsstaterna.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—38
▼B
▼B
BILAGA I
Karakteristiskaegenskaperfördenspecialistutbildningpåheltidochdeltid
somavsesiartikel 24.1coch25
1.Specialistutbildning på heltid
Dennautbildningskallägarumivissabestämdabefattningarsomgodkäntsav
denbehörigamyndigheten.
Utbildningen skall innebära att läkaren deltar i all medicinsk verksamhet på
den avdelning där den äger rum, inklusive jourtjänstgöring, så att läkaren
underspecialistutbildningen ägnarallsinyrkesverksamhetåtdennapraktiskaochteoretiskautbildningunderhelaarbetsveckanochunderhelaåretenligtde
bestämmelsersomfastställtsavdebehörigamyndigheterna.Ienlighetdärmed
skallskäligersättning utgåfördessabefattningar.
Utbildningenfåravbrytasavvissaskäl,t.ex.militärtjänstgöring,förflyttningar,
havandeskap eller sjukdom. Den samlade utbildningstiden får inte reduceras
pågrundavsådanaavbrott.
2.Specialistutbildning på deltid
Villkorenärdesammasomförutbildningenpåheltidmeddenendaskillnaden
att den medicinska verksamheten får begränsas till minst hälften av den tid
somfastställtsipunkt1andrastycket.
Debehörigamyndigheternaskallsetillattdensamladespecialistutbildningen
på deltid motsvarar utbildningen på heltid såväl när det gäller längden som
kvaliteten.
Skäligersättning skallföljaktligen utgåfördennautbildning pådeltid.1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—39
▼B
BILAGA II
Tidpunkterdåvissamedlemsstaterupphävtbestämmelsernailagarochandraförfattningarom
utfärdandeavdeutbildnings-,examens-ochandrabehörighetsbevissomavsesiartikel9.7
BELGIEN
Thoraxkirurgi: 1januari1983
Kärlkirurgi: 1januari1983
Neuropsykiatri: 1augusti1987, utomförpersonersompåbörjat utbild-
ningföredentidpunkten
Gastroenterologiskkirurgi: 1januari1983
DANMARKBiologiskhematologi: 1januari1983, utomförpersonersompåbörjat utbild-
ning före den tidpunkten och som har
avslutat den senast före utgången av
1988
Medicinskrehabilitering: 1januari1983, utomförpersonersompåbörjat utbild-
ning före den tidpunkten och som har
avslutat den senast före utgången av
1988
Tropikmedicin: 1augusti1987, utomförpersonersompåbörjat utbild-
ningföredentidpunkten
FRANKRIKE
Radiologi: 3december 1971Neuropsykiatri: 31december 1971
LUXEMBURG
Radiologi Utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis utfärdas inte längre
när det gäller utbildning som
påbörjadesefter den5mars1982
Neuropsykiatri: Utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis utfärdas inte längre
när det gäller utbildning som
påbörjadesefter den5mars1982
NEDERLÄNDERNA
Radiologi 8juli1984Neuropsykiatri: 9juli19841993L0016—SV—22.06.1999—005.001—40
▼B
BILAGA III
DelA
Upphävdadirektiv
(somavsesiartikel 44)
1. Direktiv 75/362/EEG
2. Direktiv 75/363/EEGochderasefterföljande ändringar:
— direktiv 81/1057/EEG: endast de hänvisningar som görs i artikel 1 till
bestämmelserna ideupphävdadirektiven 75/362/EEGoch75/363/EEG
— direktiv 82/76/EEG
— direktiv 89/594/EEG:endastartikel 1-9
— direktiv 90/658/EEG:endastartikel 1.1och1.2samtartikel 2
3. Direktiv 86/457/EEG
DelB
Tidsfristerförgenomförandeinationelllagstiftning
(enligtartikel 44)
Direktiv Sista dag för genomförande
75/362/EEG(EGTnrL167,30.6.1975,s.1) 20december 1976(*)
81/1057/EEG(EGTnrL385,31.12.1981,s.25) 30juni198275/363/EEG(EGTnrL167,30.6.1975,s.14) 20december 1976(**)
82/76/EEG(EGTnrL43,15.2.1982,s.21) 31december 1982
89/594/EEG(EGTnrL341,23.11.1989,s.19) 8maj 199190/658/EEG(EGTnrL353,17.12.1990,s.73) 1juli 1991
86/457/EEG(EGTnrL267,19.9.1986,s.26) 1januari1985
(*) 1januari 1981förGrekland,1januari 1986förSpanien ochPortugal.
(**) 1 januari 1981 för Grekland, 1 januari 1986 för Spanien och Portugal. För tidigare
Tyska Demokratiska Republiken skall Tyskland vidta nödvändiga åtgärder förgenomförandet av artikel 2 - 5 i direktiv 75/363/EEG (artikel 24 - 27 i det här
direktivet) senastden3april1992(direktiv 90/658/EEG,artikel 2).1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—41
BILAGA IV
Avstämningstabell
Detta direktiv Direktiv 75/362/EEG Direktiv75/363/EEG Direktiv 86/457/EEG Direktiv 81/1057/EEG Direktiv 89/594/EEG Direktiv 82/76/EEG
Artikel1 Artikel1och24
Artikel2 Artikel2Artikel3 Artikel3Artikel4 Artikel4Artikel5 Artikel5Artikel6 Artikel6Artikel7 Artikel7Artikel8 Artikel8
Artikel9.1 Artikel9.1 Artikel1
Artikel9.2 Artikel9.2 Artikel1Artikel9.3 Artikel9a.1Artikel9.4 Artikel9a.2Artikel9.5 Artikel9.3Artikel9.6 Artikel9.1
Artikel9.7 Artikel9.2
Artikel10 Artikel10Artikel11 Artikel11Artikel12 Artikel12
Artikel13 Artikel13
Artikel14 Artikel14Artikel15 Artikel15Artikel16 Artikel15aArtikel17 Artikel16Artikel18 Artikel17Artikel19 Artikel18Artikel20 Artikel20Artikel21 Artikel21Artikel22 Artikel22
Artikel23 Artikel 1
Artikel24 Artikel 2Artikel25.1 Artikel 3.1Artikel25.2 Artikel 3.2▼B1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—42
Detta direktiv Direktiv 75/362/EEG Direktiv75/363/EEG Direktiv 86/457/EEG Direktiv 81/1057/EEG Direktiv 89/594/EEG Direktiv 82/76/EEG
Artikel25.3förstastycket Artikel 3.3förstastycket
Artikel25.3andrastycket Artikel 14
Artikel26 Artikel 4Artikel27 Artikel 5Artikel28 Artikel 7Artikel29 Artikel 8Artikel30 Artikel1
Artikel31 Artikel2.1,2.2och2.3
Artikel32 Artikel3
Artikel33 Artikel4
Artikel34 Artikel5
Artikel35 Artikel6
Artikel36 Artikel7
Artikel37 Artikel8
Artikel38 Artikel9
Artikel39 Artikel10
Artikel40 Artikel11
Artikel41 Artikel12.2
Artikel42 Artikel23 Artikel2.4
Artikel43 Artikel26 Artikel 10Artikel44Artikel45 Artikel27BilagaI BilagaBilagaII Bilaga▼B1993L0016—SV—22.06.1999—005.001—43