1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr1408/71
avden14juni1971
om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras
familjemedlemmarflyttarinomgemenskapen (8) (9) (10) (11)
(EGT L 149, 5.7.1971, s. 2)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 1290/97 av den 27 juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2 Rådets förordning (EG) nr 1223/98 av den 4 juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3 Rådets förordning (EG) nr 1606/98 av den 29 juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4 Rådets förordning (EG) nr 307/1999 av den 8 februari 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5 Rådets förordning (EG) nr 1399/1999 av den 29 april 1999 L 164 1 30.6.1999
►M6 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1386/2001 av den 5
juni 2001 L 187 1 10.7.2001
(*) Se tillägg.
▼B
RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr1408/71
avden14juni1971
om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda,
egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemen-
skapen (8) (9) (10) (11)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORN-
DING(SIC! FÖRORDNING)
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artiklarna 51 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och
med beaktande av följande:Bestämmelser om samordning av nationell lagstiftning om social
trygghet ingår i den fria rörligheten för personer och bör bidra till
förbättring av deras levnadsstandard och anställningsförhållanden.
Den fria rörligheten för personer, som utgör en av gemenskapens
grunder, gäller både anställda, vad gäller den fria rörligheten förpersoner, och egenföretagare, vad gäller etableringsrätt och frihet atttillhandahålla tjänster.
Med anledning av de stora skillnaderna i nationell lagstiftning
beträffande vilka som omfattas av lagstiftningen är det bättre att antasom princip att förordningen är tillämplig på alla personer som ärförsäkrade inom sociala trygghetssystem för anställda eller egen-
företagare eller på grund av utövande av verksamhet för vilken de
uppbär eller inte uppbär lön.
Man bör ta hänsyn till särdragen i varje nationell lagstiftning för social
trygghet och endast utarbeta ett samordningssystem.
Inom ramen för denna samordning skall man inom gemenskapen i de
olika medlemsstaternas nationella lagstiftning garantera lika behandlingav arbetande som är medborgare i medlemsstaterna samt av derasmedförsäkrade och efterlevande.
Bestämmelserna om samordning skall säkerställa att arbetande som
flyttar inom genemenskapen, samt deras medförsäkrade och efterle-vande, bibehåller de rättigheter och förmåner som de har förvärvat ellerhåller på att förvära.
Dessa mål måste uppnås bland annat genom att man lägger samman alla
perioder som det tas hänsyn till i de olika medlemsstaternas lagstiftning
för förvärvandet och bibehållandet av rätten till förmåner, samt föruträkningen av dessa förmåner, och genom att man tillhandahållerförmåner till de olika kategorier av personer som omfattas avförordningen, oavsett deras bostadsort inom gemenskapen.
Det är lämpligt att anställda och egenföretagare som flyttar inom
gemenskapen omfattas av en medlemsstats sociala trygghetsystem, så attman undviker kumulering genom flera medlemsstaters tillämpligalagstiftning och de komplikationer som följer av detta.
Det är viktigt att man så långt det är möjligt begränsar antalet och
räckvidden av de fall i vilka, som undantag från den allmänna regeln, enarbetande samtidigt omfattas av två medlemsstaters lagstiftning.
För att på bästa sätt säkerställa lika behandling av alla arbetande som är
verksamma på en medlemsstats territorium är det lämpligt att man1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 2
(*) Se tillägg.
▼B
fastställer att den lagstiftning som är tillämplig som allmän regel skall
vara lagstiftningen i den medlemsstat på vars territorium den berördapersonen utöver sin verksamhet som anställd eller egenföretagare.
Man bör göra undantag från denna allmänna regel i särskilda situationer
då ett annat kriterium för anslutning är berättigat.
Vissa förmåner som föreskrivs i nationell lagstiftning kan samtidigt falla
in under både social trygghet och socialt bistånd, beroende på denkategori av personer för vilken sådana lagar gäller, målsättningen medlagstiftningen och tillämpningsföreskrifterna. För att värna om migre-rande arbetares intressen i enlighet med bestämmelserna i fördraget bördet i förordningen ingå ett samordningssystem som tar hänsyn till de
olika förmånernas särdrag.
Sådana förmåner bör beviljas, vad gäller personer som omfattas av
denna förordning, uteslutande i enlighet med lagstiftningen i det land påvars territorium den berörda personen eller hans eller hennes familje-
medlemmar är bosatta, genom sammanläggning, efter behov, av
bosättningsperioderna på varje annan medlemsstats territorium, ochutan diskriminering på grund av medborgarskap.
Särskilda bestämmelser bör fastställas, i synnerhet för sjukdom eller
arbetslöshet, för gränsarbetare och för säsongarbetare, med tanke på
deras specifika situation.
Vad gäller förmåner i samband med sjukdom eller föräldraskap är det
viktigt att garantera ett skydd som regleras situationen för personer som
är bosatta i en annan medlemsstat än den behöriga medlemsstaten.
Den särskilda ställning för de personer som ansöker om eller har rätt till
pension, samt för deras familjemedlemmar, gör det nödvändigt att antabestämmelser inom sjukförsäkringen som är anpassade till denna
situation.
Vad gäller förmåner vid invalidet är det viktigt att utarbeta ett
samordningssystem som tar hänsyn till den nationella lagtstiftningenssärdrag. Det är följaktligen nödvändigt att skilja på å ena sidan den
lagstiftning enligt vilken beloppen för förmånerna är oberoende av
längden på försäkringsperioderna och, å andra sidan, den lagstiftningenligtvilken dessa belopp beror på denna längd.
Skillnaderna i medlemsstaternas system gör det nödvändigt att fastställa
regler för samordning som är tillämpliga om invaliditeten förvärras.
Man bör utarbeta ett system för betalning av ålders- och efterlevande-
pensioner om en anställd eller en egenföretagare har omfattas avlagstiftningen i en eller flera medlemsstater.
Det är nödvändigt att fastställa ett pensionsbelopp som är beräknat
genom sammanläggning och proportionell beräkning och garanterat igemenskapslagstiftningen, i de fall där tillämpningen av den nationellalagstiftningen, däribland bestämmelserna om minskning samt om
tillfällig eller slutgiltig indragning visar sig mindre gynnsamma än
tillämpningea(SIC! tillämpningen) av ovannämda metod.
För att skydda migrerande arbetare och deras efterlevande mot alltför
snäv tillämpning av nationella bestämmelser om minskning tillfällig
eller slutgiltig indragning, är det nödvändigt att lägga till regler med
strikta villkor för tillämpningen av dessa bestämmelser.
Vad gäller förmåner på grund av olycksfall i arbetet eller yrkessjuk-
domar är det viktigt, för att säkerställa ett skydd, att finna en lösning för
de personer som är bosatta eller vistas i en annan medlemsstat än den
behöriga medlemsstaten.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser för bidrag vid
dödsfall.
För att möjliggöra rörlighet för arbetskraften under bästa förhållanden är
det nödvändigt att säkerställa en fullständigare samordning mellansystemen för arbetslöshetsförsäkring och arbetslöshetsunderstöd i allamedlemsstater.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 3
▼B
I denna anda och för att underlätta sökandet efter arbete i de olika
medlemsstaterna är det bland annat nödvändigt att under begränsad tidge arbetslösa rätt till den arbetslöshetsersättning som föreskrivs den
medlemsstats lagstiftning som de senast har omfattats av.
För att fastställa den lagstiftning som skall tillämpas för familjeförmåner
är det anställningskriteriet som säkerställer lika behandling av allaarbetstagare som omfattas av samma lagstiftning.
För att undvika att man kumulerar förmåner som man inte har rätt till,
bör det fastställas regler för prioritering om man kumulerar rättighetertill familjeförmåner enligt lagstiftningen i den ansvariga staten ochlagstiftningen i det land där familjemedlemmarna är bosatta.
Eftersom de nationella systemen vad gäller förmåner för barn som
försörjs av personer som uppbär pension, samtförmåner för föräldralösaär specifika och skiljer sig åt i de olika medlemsstaternas lagstiftning, ärdet nödvändigt att fastställa särskilda regler för att samordna dessanationella system.
Det är nödvändigt att inrätta en administrativ kommission bestående av
en företrädare för varje medlemsstats regering, vilken bland annat hartill uppgift att behandla alla administrativa frågor och tolkningsfrågorrörande bestämmelserna i denna förordning, och att främja samarbetet
mellan medlemsstaterna.
Det är önskvärt att inom ramen för en rådgivande kommitté koppla in
företrädare för arbetstagare och arbetsgivare för att granska de frågorsom den administrativa kommissionen behandlar.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser som motsvarar
den nationella lagstiftningens särdrag för att underlätta tillämpningen avsamordningsbestämmelserna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNABESTÄMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser
som här anges:
a)Anställda respektiveegenföretagare :
i) den som är försäkrad, obligatoriskt eller genom en frivillig
fortsättningsförsäkring, mot en eller flera av de risker som täcks
av grenarna i ett system för social trygghet för anställda eller
egenföretagare eller genom ett särskilt system för offentligtanställda.
ii) den som är obligatoriskt försäkrad mot en eller flera av de
risker som täcks av de grenar av social trygghet som behandlasi denna förordning, enligt ett system för social trygghet församtliga invånare eller för hela den förvärvsarbetande befolk-ningen, förutsatt att personen
— kan identifieras som anställd eller egenföretagre genom det
sätt på vilket systemet administereras eller finansieras, eller
— om dessa kriterier inte uppfylls, är försäkrad mot någon
annan risk som anges i bilaga I enligt ett system för
anställda eller egenföretagare, eller enligt ett system somavses i punkt iii, antingen obligatoriskt eller genom frivilligfortsättningsförsäkring, eller, där inget sådant system finns iden berörda medlemsstaten, följer den definition som angesi bilaga I.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
iii) den som är obligatoriskt försäkrad mot flera av de risker som
täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligt ettstandardsystem för social trygghet för hela lantbruksbefolk-
ningen enligtde krit erier som anges i bilaga I,
iv) den som är frivilligtförsäkrad moten eller flera av de risker
som täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligten medlemsstats system för social trygghet för anställda eller
egenföretagare eller för samtliga invånare eller för vissa
kategorier av invånare
— om en sådan person är verksam som anställd eller
egenföretagare, eller
— om en sådan person tidigare varit obligatoriskt försäkrad
mot samma risk enligt ett system för anställda eller
egenföretagare i samma medlemsstat.
b)Gränsarbetare : en anställd eller egenföretagare som är verksam
inom en medlemsstats territorium och som är bosatt inom en annanmedlemsstats territorium, dit han som regel återvänder dagligeneller åtminstone en gång i veckan. En gränsarbetare som förflyttastill en annan ort inom samma eller någon annan medlemsstats
territorium av det företag till vilket han normalt är knuten, eller som
tillhandhåller tjänster på annan ort inom samma eller en annanmedlemsstats territorium, behåller sin ställning som gränsarbetareunder en tid av högst fyra månader även om han under denna tid ärförhindrad att dagligen, eller åtminstone en gång i veckan,
återvända till den ort där han är bosatt.
c)Säsongsarbetare : en anställd som reser till en annan medlemsstats
territorium än det inom vilket han är bosatt, för att där utföra ettsäsongsbetonat arbete för ett företag eller en arbetsgivare i denstaten under en tid som inte under några omständigheter kanöverstiga åtta månader och som uppehåller sig inom den nämndastatens territorium så länge arbetet pågår. Med ett arbete av
säsongskaraktär avses ett arbete som på grund av årstidernas
växlingar automatiskt återkommer varje år.
ca )studerande: en person som inte är anställd eller egenföretagare eller
dennes familjemedlem eller efterlevande i förordningens meningoch som studerar eller genomgår en yrkesutbildning som leder tillett kompetensbevis som är officiellt erkänt av en medlemsstatsmyndigheter, och som är försäkrad enligt ett allmänt system försocial trygghet eller ett särskilt system för social trygghet som
gäller för studerande.
d)Flykting skall ha samma innebörd som i artikel 1 i konventionen om
flyktingars rättsliga ställning undertecknad i Genève den 28 juli
1951.
e) Uttrycket statslös skall ha samma innebörd som i artikel 1 i
konventionen om statslösa personers rättsliga ställning under-tecknad i New York den 28 september 1954.
f) i)Familjemedlem : den som definieras eller erkänns som familje-
medlem eller som betecknas som medlem av hushållet i den
lagstiftning enligt vilken förmåner utges, eller, i fall som avses i
artikel 22.1 a och artikel 31, i lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium personen är bosatt. Om denna lagstiftningbetraktar som familjemedlem eller medlem av hushållet endastden som är samboende med den ►
M4anställde, egenföret-
agaren eller studeranden, ◄skall detta villkor anses vara
uppfylltom personen för sin försörjning huvudsakligen är
ekonomisktberoende av en ►M4anställd, egenföretagare eller
studerande ◄.►M1Om lagstiftningen i en medlemsstat inte
gör detmöjligtat tskilja mellan familjemedlemmar och andrapersoner, som den är tillämplig på, skall begreppet familje-
medlemmar ges den betydelse som framgår av bilaga I. ◄
ii) När det gäller handikappförmåner som enligt en medlemsstats
lagstiftning utges till alla medborgare i den staten som uppfyllerföreskrivna villkor, skall uttrycket familjemedlem innebära
åtminstone en ►
M4anställds, egenföretagares eller1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
studerandes ◄make och en sådan persons barn som antingen är
minderåriga eller ekonomisktberoende av en sådan person.
g)Efterlevande : en person som definieras eller erkänns som sådan av
den lagstiftning enligt vilken förmånerna utges. Om denna lagstift-
ning betraktar som efterlevande endast den, som var samboende
med den avlinde (SIC! avlidne), skall detta villkor anses varauppfylltom personen för sin försörjning huvudsakligen varekonomisktberoende av den avlinde (SIC! avlidne).
h)Bosättning : stadigvarande bosättning.
i)Vistelse : tillfällig vistelse.
j)Lagstiftning : i förhållande till varje medlemsstat, nuvarande eller
kommande lagar och andra författningar om de grenar av ochsystem för social trygghet som täcks av artikel 4.1 och 4.2 samt allaandra beslut om åtgärder för att genomföra sådana grenar ochsystem, eller de särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som
omfattas av artikel 4.2a.
Uttrycket omfattar inte bestämmelser i nuvarande eller kommande
kollektivavtal även om de genom myndighetsbeslut har eller fått sitt
tillämpningsområde utvidgat. Om emellertid sådana bestämmelser
i) tjänar till att uppfylla ett krav på obligatorisk försäkring, som
tillkommit genom de lagar och andra författningar som avses iföregående stycke, eller
ii) skapar ett system som administreras av samma organ som
administerar de system som tillkommit genom författningar som
avses i föregående stycke
kan begränsningen i uttrycket när som helst hävas genom att den
berörda medlemsstaten avger en förklaring som specificerar de
system som denna förordning skall gälla. En sådan förklaring skall
anmälas och offentliggöras enligt bestämmelserna i artikel 97.
Bestämmelserna i föregående stycke skall inte leda till att system
för vilka förordning nr 3 har gälltundant as från denna förordningstillämpningsområde.
Uttrycketlagstiftning omfattar inte heller bestämmelser om sådana
särskilda system för egenföretagare vilkas tillkomst är överlämnadtill de berördas initiativ, eller vilka gäller endast en del av denberörda medlemsstatens territorium, och detta oavsett om myndig-
heterna har beslutat att göra dem obligatoriska eller att utvidga
deras tillämpningsområde. Dessa särskilda system anges i bilaga II.
ja )Särskilt system för offentligt anställda : ett system för social
trygghet som skiljer sig från det allmänna system för social
trygghet som gäller för anställda i de berörda medlemsstaterna och
som alla, eller vissa kategorier av, offentligt anställda eller personersom behandlas som sådana omfattas av.
k)Konvention om social trygghet : varje bilateralt eller multilateralt
socialförsäkringsinstrument som är bindande eller som kommer attbli bindande för två eller flera medlemsstater inbördes samt varjeannat sådant multilateralt instrument som är bindande eller somkommer att bli bindande för minst två medlemsstater och en ellerflera andra stater vad gäller samtliga eller vissa av de grenar och
system som anges i artikel 4.1 och 4.2, samt alla slags
överenskommelser som har träffats i enlighet med sådanainstrument.
l)Behörig myndighet : varje medlemsstats minister, minstrar (SIC!
ministrar) eller motsvarande myndighet med ansvar för system försocial trygghet inom hela eller en del av statens territorium.
m)Administrativa kommissionen : den kommission som anges i artikel
80.
n)Institution : i förhållande till varje medlemsstat det organ eller den
myndighet som har ansvaret för att administrera hela eller vissadelar av lagstiftningen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
o)Behörig institution :
i) den institution hos vilken en person är försäkrad vid den
tidpunkt då en ansökan om förmån görs,
ii) den institution från vilken den berörda personen har rätt, eller
skulle ha rätt, till förmåner om han eller en eller flerafamiljemedlemmar var bosatta inom den medlemsstats territo-rium där institutionen finns,
iii) den institution som har utsetts av den berörda medlemsstatens
behöriga myndighet, eller
iv) när det gäller ett system där en arbetsgivare har ansvar för
förmåner som avses i artikel 4.1, antingen arbetsgivaren eller
den anlitade försäkringsgivaren eller, om sådan saknas, ettorgan eller en myndighet som har utsetts av den behörigamyndigheten i den berörda medlemsstaten.
p)Institution på bosättningsorten respektiveinstitution på vistel-
seorten : den institution som är behörig att utge förmåner på den ort,
där personen är bosatt, enligt den lagstiftning som institutionen
tillämpar, respektive den institution som är behörig att utgeförmåner på den ortdär den berörda personen vist as, enligtdenlagstiftning som institutionen tillämpar eller, då ingen sådaninstitution finns, den institution som utsetts av den ifrågavarandemedlems- statens behöriga myndighet.
q)Behörig stat : den medlemsstat, inom vars territorium den behöriga
institutionen finns.
r)Föräkringsperioder : avgiftsperioder, anställningsperioder eller
perioder av verksamhetsom egenföret agare definierade ellererkända som försäkringsperioder i den lagstiftning enligt vilkende har fullgjorts eller anses vara fullgjorda och alla andra perioder
som behandlas som sådana när de enligt denna lagstiftning
betraktas som likvärdiga med försäkringsperioder. ►
M3Perioder
som har fullgjorts enligt ett särskilt system för offentligt anställdaskall också betraktas som anställningsperioder. ◄
s)Anställningsperioder ochperioder av verksamhet som egenföre-
tagare : perioder som definieras eller erkänns som sådana i den
lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts samt alla perioder som
behandlas som sådana när de enligt denna lagstiftning betraktas
som likvärdiga med anställningsperioder eller perioder av verk-samhetsom egenföret agare. ►
M3Perioder som har fullgjorts
enligt ett särskilt system för offentligt anställda skall ocksåbetraktas som anställningsperioder. ◄
sa)Bosättningsperioder : som definieras eller erkänns som sådana i den
lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts eller anses vara
fullgjorda.
t)Förmåner och pensioner : alla förmåner och pensioner, inbegripet
alla däri ingående delar som bekostas av allmänna medel, allaindexhöjningar och tilläggsbetalningar, om något annat inteförrskrivs i avdelning III, liksom förmåner i form av engångsbelopp
som kan utbetalas istället för pensioner samt utbetalningar som görs
i form av återbetalning av avgifter.
u) i)Familjeförmåner : alla vådförmåner eller kontanförmåner som är
avsedda att täcka en familjs utgifter enligt den lagstiftning somanges i artikel 4.1 h, med undantag för de särskilda bidrag vidbarns födelse eller vid adoption som nämns i bilaga II.
ii)Familjebidrag : periodiska kontanförmåner som utges endast på
grundval av familjemedlemmarnas antal och, i förekommandefall, deras ålder.
v)Dödsfallsersättningar : alla engångsbetalningar vid dödsfall, utom
de engångsbelopp som avses i punktt .1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 7
▼M4
Artikel 2
Personkrets
1. Denna förordning skall gälla anställda, egenföretagare och
studerande som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i en eller
flera medlemsstater och som är medborgare i en medlemsstat eller är
statslösa eller flyktingar bosatta inom en medlemsstats territorium samtderas familjemedlemmar och efterlevande.
2. Denna förordning skall gälla efterlevande till anställda, egen-
företagare och studerande som har omfattats av lagstiftningen i en ellerflera medlemsstater, oavsett dessa anställdas, egenföretagares ellerstuderandes medborgarskap, om deras efterlevande är medborgare i en
medlemsstat eller är statslösa eller flyktingar som är bosatta inom en
medlemsstats territorium.
Artikel 3
Likabehandling
1. Om något annat inte följer av den särskilda bestämmelserna i
denna förordning har personer, som är bosatta inom en medlemsstatsterritorium och för vilka denna förordning gäller, samma skyldigheteroch rättigheter enligt en medlemsstats lagstiftnings som denna medlems-stats egna medborgare.
2. Bestämmelserna i punkt 1 skall gälla rätten att välja ledamöter av
organen inom det sociala trygghetssystemets institutioner eller att delta inomineringen av sådana ledamöter men skall inte påverka medlems-
staternas författningsbestämmelser om valbarhet eller metoder för
nomineringen.
3. De bestämmelser i konventioner om social trygghet som förblir i
kraft enligt artikel 7.2 och bestämmelser i konventioner som ingåttsenligt artikel 8.1, skall gälla alla personer som omfattas av dennaförordning, om någotannatint e föreskrivs i bilaga III.
Artikel 4 (10)
Sakområden
1. Denna förordning gäller all lagstiftning om följande grenar av
social trygghet:
a) Förmåner vid sjukdom och moderskap.
b) Förmåner vid invaliditet, även sådana som är avsedda att bevara eller
förbättra förvärvsförmågan.
c) Förmåner vid ålderdom.
d) Förmåner till efterlevande.
e) Förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.
f) Dödsfallsersättningar.
g) Förmåner vid arbetslöshet.h) Familjeförmåner.
2. Denna förordning gäller alla allmänna och särskilda system för
social trygghet, oavsett om de bygger på avgiftsplikt eller inte, ochsystem där en arbetsgivare eller en redare har ansvar för förmåner som
nämns i punkt1.
2a. Denna förordning gäller också särskilda icke avgiftsfiansiera-
de(SIC! avgiftsfinansierade) förmåner som utges enligt en annan
lagstiftning eller andra system än de som avses i punkt 1 eller sominte omfattas på grund av punkt 4, när sådana förmåner har till syfte
a) antingen att täcka de risker som omfattas av de försäkringsgrenar
som anges i punkt 1 a–h, i stället för eller som tillägg till andraförmåner, eller
b) att uteslutande ge särskilt skydd för handikappade.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 8
▼B
▼B
2b. Denna förordning gäller inte bestämmelser i en medlemsstats
lagstiftning om särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som anges ibilaga II avsnitt III vars tillämpningsområde är begränsat till en del av
medlemsstatens territorium.
3. Bestämmelserna i avdelning III skall dock inte påverka medlems-
staternas författningsbestämmelser om en redares ansvar.
4. Denna förordning gäller inte social eller medicinsk hjälp, förmåner
till offer för krig eller dess följder ►
M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstatersförklaringaromdennaförordningstillämpningsområde
I förklaringar som skall anmälas och offentliggöras enligt artikel 97 skall
medlemsstaterna närmare ange den lagstiftning och de system som avsesi artikel 4.1 och 4.2, de särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som
avses i artikel 4.2a, de minimiförmåner som avses i artikel 50 samt de
förmåner som avses i artikel 77 och 78.
Artikel 6
Konventioneromsocialtrygghetsomersättsavdennaförordning
Om något annat inte följer av bestämmelserna i artiklarna 7, 8 och 46.4,
skall denna förordning, både vad gäller de personer och de sakområdensom den behandlar, ersätta bestämmelserna i alla konventioner om social
trygghet mellan
a) två eller flera medlemsstater inbördes, eller
b) minst två medlemsstater och en eller flera andra stater i den mån
behandlingen av frågor enligt konventionen inte skall ske undermedverkan av en institution i någon av de sistnämnda staterna.
Artikel 7 (7)
Internationellabestämmelsersomintepåverkasavdennaförordning
1. Denna förordning skall inte påverka skyldigheter som följer av
a) konventioner som har antagits av Internationella arbetskonferensen
och som har trätt i kraft efter ratificering av en eller fleramedlemsstater,
b) de europeiska interimsöverenskommelser om social trygghet som har
slutis mellan Europarådets medlemsstater den 11 december 1953.
2. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 6 skall följande
fortfarande gälla:
a) bestämmelserna i överenskommelserna den 27 juli 1950 och 30
november 1979 om Rhenskepparnas sociala trygghet,
b) bestämmelserna i den europeiska konventionen den 9 juli 1956 om
social trygghet för anställda inom internationell transport,
c) bestämmelserna i de konventioner om social trygghet som anges i
bilaga III.
Artikel 8
Slutandeavkonventionermellanmedlemsstater
1. Två eller flera medlemsstater kan vid behov sluta konventioner
med varandra som bygger på denna förordnings principer och anda.
2. Varje medlemsstat skall, enligt bestämmelserna i artikel 97.1
anmäla varje konvention som har slutits med en annan medlemsstatenligtbest ämmelserna i punkt1.
Artikel 9
Tillträdetillfrivilligförsäkringellerfrivilligfortsättningsförsäkring
1. De bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, som gör bosätt-
ning inom denna stats territorium till villkor för anslutning till frivillig1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 9
▼B
försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skall inte gälla personer
som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium, om de någongång i sin tidigare förvärvsverksamhet har omfattats av lagstiftningen i
den förstnämnda staten som anställd eller egenföretagare.
2. Om det enligt en medlemsstats lagstiftning för anslutning till
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring krävs attförsäkringsperioder har fullgjorts, skall försäkrings- eller bosättnings-perioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning
tillgodoräknas, i den utsträckning som behövs, som om de hade
fullgjorts enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 9a (7)
Förlängningavreferensperioden
Om rätten till förmåner är beroende av att en minsta försäkringsperiod
har fullgjorts under en viss period före det försäkringsfall för vilket
föräkring gäller (referensperiod) enligt lagstiftningen i en medlemsstatoch om denna lagstiftning föreskriver att perioder under vilka förmånerhar beviljats enligt lagstiftningen i den medlemsstaten eller perioder somhar ägnats åt barnuppfostran inom denna medlemsstats territorium ger
anledning till förlängning av referensperioden, skall perioder under vilka
invalid- eller ålderspensioner, sjukförsäkringsförmåner, arbets-löshetsförmåner eller förmåner vid olycksfall i arbetet (utompensioner) har beviljats enligt lagstiftningen i en annan medlemsstatoch perioder som har ägnats åt barnuppfostran inom en annanmedlemsstats territorium även ge anledning till förlänging av den
nämnda referensperioden.
Artikel 10
Bortseendefrånkravpåbosättning—Obligatoriskförsäkringsinverkanpå
återbetalningavavgifter
1. Om någotannatint e föreskrivs i denna förordning får
kontantförmåner vid invaliditet, åderdom eller till efterlevande,pensioner vid olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar samt förmånervid dödsfall vilka förvärvats enligt en eller flera medlemsstaterslagstiftning inte minskas, ändras, innhehållas, dras in eller konfiskeras
med anledning av att mottagaren är bosatt inom en annan medlemsstat
än den där institutionen med ansvar för betalningen finns.
Föregående stycke skall även gälla förmåner som utges som engångs-
belopp när en efterlevande make, som hade rätt till efterlevandepension,gifter om sig.
2. Om återbetalning av avgifter enligt en medlemsstats lagstiftning
förutsätter att en person inte längre omfattas av obligatorisk försäkring,skall detta villkor inte anses uppfyllt så länge denne omfattas avobligatorisk försäkring ►
M4 ◄enligten annan
medlemsstats lagstiftning.
Artikel 10a (10)
Särskildaickeavgiftsfinansieradeförmåner
1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 10 och avdelning III skall
personer för vilka denna förordning gäller erhålla de särskilda ickeavgiftsfinansierade kontanförmåner som avses i artikel 4.2a, uteslutandeinom den medlemsstats territorium där de är bosatta i enlighet med
lagstiftningen i den staten under förutsättning att förmånerna är
förtecknade i bilaga II a. Förmånerna skall utges och bekostas avinstitutionen på bosättningsorten.
2. Institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstiftning rätten till
förmåner som omfattas av punkt 1 grundas på fullgörande av
anställningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller
bosättningsperioder skall, i nödvändig utsträckning, beakta anställnings-perioder, perioder av verksamhetsom egenföret agare ellerbosättningsperioder som har fullgjorts inom varje annan medlemsstatsterritorium som perioder som har fullgjorts inom den första medlems-statens territoriums.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 10
▼B
3. Om rätten till en förmån som avses i punkt 1 enligt en
medlemsstats lagstiftning utges i form av ett tillägg vid uppbärande aven förmån som omfattas av artikel 4.1 a–h och ingen sådan förmån
utbetalas enligt denna lagstiftning, skall varje motsvarande förmån som
beviljas enligt en annan medlemsstats lagstiftning behandlas som enförmån som beviljas enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstiftningför rätt till tillägget.
4. Om rätten till en handikapp- eller invaliditetsförmån som omfattas
av punkt 1 enligt en medlemsstats lagstiftning är förenad med villkor omatt handikappet eller invaliditeten skall vara konstateras först gången
inom den medlemsstatens territoriums, skall detta villkor anses vara
uppfyllt om en sådan diagnos första gången ställs inom en annanmedlemsstats territorium.
Artikel 11
Indexeringavförmåner
De föreskrifter om indexering av förmåner som finns i en medlemsstats
lagstiftning skall gälla förmåner som utges enligt den lagstiftningen och
tillämpas med beaktande av bestämmelserna i denna förordning.
Artikel 12 (9) (11)
Förhindrandeavsammanträffandeavförmåner
1. Denna förordning kan inte åberopas för att få eller bevara en rätt
till flera förmåner av samma slag för samma period av obligatorisk
försäkring. Detta gäller dock inte förmåner som utges på grund av
invaliditet, ålderdom, dödsfall (pensioner) eller arbetssjukdom och sombeviljas av två eller flera medlemsstaters institutioner enligt bestämmel-serna i artikel 41, 43.2, 43.3, 46, 50, 51 eller 60.1 b.
2. Om något annat inte föreskriva i denna förordning får bestämmel-
serna i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande ellerindragning av förmåner vid sammanträffande med andra sociala
trygghetsförmåner eller annan inkomst åberopas även om sådana
förmåner har förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning ellerom sådan inkomst har förvärvets inom en annan medlemsstatsterritorium.
3. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om minskning,
innehållande eller indragning av förmåner vid invaliditet eller förtidaförmåner vid ålderdom för den som är förvärvsverksam kan åberopasmot honom även om han är verksam inom en annan medlemsstats
territorium.
4. En invalidpension enligt nederländsk lagstiftning skall i fall där
den nederländska institutionen enligt bestämmelserna i artikel 57.5 eller
60.2 b är skyldig att bidra även till kostnaderna för förmåner vidarbetssjukdom som utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning,minskas med det belopp som skall betalas till den institution i den andramedlemsstaten som har ansvar för att utge förmånerna vid arbetsjukdom.
ADVELNING II
BESTÄMMANDEAVTILLÄMPLIGLAGSTIFTNING
Artikel 13 (9)
Allmännaregler
1. Om något annat inte följer av artiklarna 14c och 14f skall personer
för vilka denna förordning gäller omfattas av lagstiftningen i endast en
medlemsstat. Denna lagstiftning skall bestämmas enligt bestämmelserna
i denna avdelning.
2. Om något annat inte följer av artikel 14–17 gäller följande:
a) Den som är anställd för arbete inom en medlemsstats territorium skall
omfattas av denna medlemsstats lagstiftning, även om han är bosatt1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 11
▼M3
▼B
▼B
inom en annan medlemsstats territorium eller om det företag eller den
person som han är anställd hos har sitt säte eller är bosatt inom enannan medlemsstats territorium.
b) Den som är egenföretagare inom medlemsstats territorium skall
omfattas av den stats lagstiftning även om han är bosatt inom en
annan medlemsstats territorium.
c) Den som är anställd ombord på ett fartyg som för en medlemsstats
flagga skall omfattas av denna stats lagstiftning.
d) Offentligt anställda och personer som behandlas som sådana skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat som gäller för denförvaltning som sysselsätter dem.
e) Den som är inkallad eller har återinkallats till militärtjängstgöring
eller civil tjänstgöring i en medlemsstat skall omfattas av denna stats
lagstiftning. Om det för rätt till förmåner enligt den lagstiftningen
krävs att försäkringsperioder har fullgjorts före påbörjad eller efteravslutad sådan militärtjängstgöring eller civil tjängstgöring, skallförsäkringsperioder som har fullgjorts engligt en annan medlemsstatslagstiftning tillgodoräknas, i den utsträckning det behövs, som om de
hade fullgjorts engligt den förstnämnda statens lagstiftning. En
anställd eller egenföretagare som är inkallad eller har återinkallats tillmilitärjänstgöring eller civil tjänstgöring skall behålla sin ställningsom anställd eller egenföretagare.
f) Den för vilken lagstiftningen i en medlemsstat upphör att gälla utan
att lagstiftningen i en annan medlemsstat blir tillämplig på honomenligtnågon av reglerna i föregående punkt er eller enligtnågot
undantag eller någon särskild bestämmelse i artikel 14–17 skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat innom vars territoriumhan är bosatt uteslutande enligt bestämmelserna i den lagstiftningen.
Artikel 14
Särskildareglerförandraanställdaänsjömän
Artikel 13.2 a skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett företag,
till vilket han normalt är knuten, och som av detta företag sändstill en annan medlemsstats territorium för att utföra arbete där fördetta företags räkning skall fortsätta att omfattas av denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning, under förutsättning att
detta arbete inte väntas vara längre än tolv månader och han inte
sänds ut för att ersätta någon som har fullgjort sin utsändnings-period.
b) Om arbetet i den andra medlemsstaten på grund av oförutsebara
omständigheter varar längre än som ursprungligen förväntadesoch om varaktigheten därför överstiger tolv månander, skall denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning fortsätta att gälla tills det
arbetet har avslutats, under förutsättning att den behöriga
myndingheten i den medlemsstat dit personen har sänts ut, ellerdet organ som har utsetts av denna myndighet, lämnar sittsamtycke. Sådant samtycke måste begäras före den förstatolvmånadersperiodens utgång. Samtycke kan dock inte lämnasför en förlängning som överstiger tolv månader.
2) För den som normalt arbetar inom två eller flera medlemsstaters
territorier skall fråga om tillämplig lagstiftning avgöras på följande
sätt:
a) En person som hör till den resande eller flygande personalen hos
ett företag som för andras eller egen räkning bedriver inter-
nationell befordran av passagerare eller gods med järnväg,landsvägstransporter, flyg eller inrikes sjöfart och som har sittsäte inom en medlemsstats territorium skall omfattas av dennastats lagstiftning med följande begränsningar:
i) Om företaget har en filial eller fast representation inom en
annan medlemsstats territorium, skall den som arbetar vid1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 12
▼B
denna filial eller fasta represantation omfattas av lagstiftningen
i den medlemsstaten.
ii) Den som huvudsakligen arbetar inom den medlemsstats
territorium där han är bosatt skall omfattas av denna stats
lagstiftning, även om det företag hos vilket han är anställd intehar sitt säte eller någon filial eller permanent representationinom det territoriet.
b) Andra anställda än de som anges i a skall omfattas av
i) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium den
anställde är bosatt, om han till viss del utför arbetet inom detta
territorium eller om han är knuten till flera företag ellerarbetsgivare inom olika medlemsstaters territorier,
ii) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium det
företag eller den person, som anställt honom har sitt säte ellerär bosatt, om han inte är bosatt inom någon av de
medlemsstaters territorier där han utför arbetet.
3) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett företag,
som har sitt säte inom en annan medlemsstats territorium och vars
verksamhet sträcker sig över dessa staters gemensamma gräns, skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumföretaget har sitt säte.
Artikel 14a
Särskildareglerförandraegenföretagareänsjömän
Artikel 13.2 b skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som normalt är egenföretagare inom en medlemsstats
territorium och som utför arbete inom en annan medlemsstats
territorium skall forsätta att omfattas av den förstnämnda
medlemsstatens lagstiftning, förutsatt att detta arbete inte väntasvara längre än tolv månander.
b) Om arbetet på grund av oförutsebara omständigheter varar längre
än som ursprunglingen förväntades och om varaktigheten därföröverstiger tolv månader, skall den förstnämnda medlemsstatenslagstiftning fortsätta att gälla tills arbetet har avslutats, underföruttsättning att den behöriga myndigheten i den medlemsstat dit
företagaren har rest för att utföra arbetet, eller det organ som har
utsetts av denna myndighet, lämnar sitt samtycke. Sådantsamtycke måste begäras före den första tolvmånadersperiodensutgång. Samtycke kan dock inte lämnas för en förlängning somöverstiger tolv månader.
2) Den som normalt är egenföretagare inom två eller flera medlems-
staters territorier skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium han är bosatt, om han utför någon del av sittarbete inom den medlemsstatens territorium. Om han inte utför något
arbete inom den medlemsstats territorium där han är bosatt skall han
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumhan utför sitt huvudsakliga arbete. Kriterier för vad som skall ansesvara huvudsakligt arbete fastställs i den förordning som anges iartikel 98.
3) Den vars företag har sitt säte inom en medlemsstats territorium och
sträcker sin verksamhet över två medlemsstaters gemensamma gräns,skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars
territorium företaget har sitt säte.
4) Om den lagstiftning som en person skulle omfattas av engligt punkt 2
eller 3 inte medger att personen ens på frivillig basis kan anslutas till
ett pensionssystem, skall han omfattas av den medlemsstats lagstift-
ning som skulle ha gällt, om dessa bestämmelser inte hade funnits,eller om två eller flera medlemsstaters lagstiftning skulle gälla medtillämpning av denna regel, av den lagstiftning som de berördamedlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter kommer överensom.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 13
▼B
Artikel 14b
Särskildareglerförsjömän
Artikel 13.2 c skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) Den som är anställd hos ett företag till vilket han normalt är knuten,
antigen inom en medlemsstats territorium eller ombord på ett fartygsom för en medlemsstats flagga, och som sänds ut av detta företag attutföra arbete för detta företags räkning ombord på ett fartyg som för
en annan medlemsstats flagga skall fortsätta att omfattas av
lagstiftningen i den förstnämnda medlemsstaten enligt de villkorsom anges i artikel 14.1.
2) Den som normalt är egenföretagare, antigen inom en medlemsstats
territorium eller ombord på ett fartyg som för en medlemsstatsflagga, och som utför arbete för egen räkning ombord på ett fartygsom för en annan medlemsstats flagga, skall fortsätta att omfattas avden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning enligt de vilkor somanges i artikel 14a.1.
3) Den som normalt inte har anställning till sjöss men som utför arbete
inom en medlemsstats territorialvatten eller hamn ombord på ettfartyg, vilket för en annan medlemsstatens flagga inom dettaterritorialvatten eller denna hamn och vars besättning han inte
tillhör, skall fortsätta att omfattas av den förstnämnda medlems-
statens lagstiftning.
4) Den som är anställd på ett fartyg, vilket för en medlemsstas flagga,
och som får sin lön från ett företag eller en person som har sitt säte
eller är bosatt inom en annan medlemsstats territorium skall omfattas
av den sistnämnda statens lagstiftning, om han är bosatt inom dennastats territorium. Företaget eller personen som betalar lönen skallbetraktas som arbetsgivare vid tilllämpningen av den lagstiftningen.
Artikel 14c (5)
Särskildareglerförpersonersomsamtidigtäranställdainomenmedlems-
stats territorium och egenföretagare inom en annan medlemsstats
territorium
En person som samtidigt är anställd inom en medlemsstats territorium
och egenföretagare inom en annan medlemsstats territorium skallomfattas av följande:
a) Om något annat inte följer av b, av lagstiftningen i den medlemsstat
inom vars territorium han är anställd eller, om han utövar sådanverksamhet inom två eller flera medlemsstaters territorier, av den
lagstiftning som bestäms enligt artikel 14.2 eller 14.3.
b) I de fall som anges bilaga VII
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
anställd, sådan den har bestämts enligt bestämmelserna i artikel14.2 och 14.3, om han utövar sådan verksamhet inom två ellerflera medlemsstaters territorier, och
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
egenföretagare, sådan den har bestämts enligt artikel 14a.2–4, omhan utövar sådan verksamhet inom två eller flera medlemsstaters
territorier.
Artikel 14d
Diversebestämmelser
1. En person som avses i artikel 14.2, 14.3, 14a.2, 14a.3, 14a.4, 14c a
och 14e skall vid tillämpningen av den lagstiftning som har fastställts i
överensstämmelse med dessa bestämmelser, behandlas som om hanutförde allt förvärvsarbete inom den berörda medlemsstatens territorium.
2. Den person som avses i artikel 14c b skall vid bestämmande av den
avgiftssats som påförs egenföretagare enligt lagstiftningen i den1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 14
▼M3
▼B
▼B
medlemsstat inom vars territorium han är egenföretagere, behandlas som
om han vore anställd inom den statens territorium.
3. Bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, enligt vilka en
pensionär som är förvärvsverksam inte skall omfattas av den
obligatoriska försäkringen för denna verksamhet, skall gälla ocksåpensionärer som har förvärvat rätt till pension enligt en annanmedlemsstats lagstiftning, om inte personen i fråga hos den institutionsom har utsetts av den behöriga myndigheten i den förstnämnda
medlemsstaten och som nämns i bilaga 10 till den förordning som anges
i artikel 98, uttryckligen begär att få omfattas av försäkringen.
Artikel 14e
Särskilda regler för personer som är försäkrade i ett särskilt system för
offentligtanställdaochsamtidigtäranställdaoch/elleregenföretagareinom
enellerfleraandramedlemsstatersterritorium
En person som samtidigt är offentligt anställd eller en person som
behandlas som sådan och som är försäkrad i ett särskilt system föroffentligt anställda i en medlemsstat, och som är anställd och/elleregenföretagare inom en eller flera medlemsstaters territorium skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han är försäkrad i ett
särskilt system för offentligt anställda.
Artikel 14f
Särskilda regler för offentligt anställda i mer än en medlemsstat och
försäkradienavdessastateriettsärskiltsystem
En person som samtidigt är anställd i två eller flera medlemsstater som
offentligt anställd eller som en person som behandlas som sådan ochsom är försäkrad i åtminstone en av dessa medlemsstater i ett särskiltsystem för offentligt anställda, skall omfattas av lagstiftningen i var och
en av dessa medlemsstater.
Artikel 15
Regleromfrivilligförsäkringellerfrivilligfortsättningsförsäkring
1. Artiklarna 13–14d skall inte gälla frivillig försäkring eller frivillig
fortsättningsförsäkring såvida det i en medlemsstat, för någon av degrenar som anges i artikel 4, inte finns annat än ett frivilligtförsäkringssystem.
2. Om tillämpningen av två eller flera medlemsstaters lagstiftning
medför dubbelförsäkring gäller följande:
— Vid ett obligatoriskt försäkringssystem och ett eller flera system för
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skallpersonen omfattas endast av det obligatoriska försäkringssystemet.
— Vid två eller flera system för frivillig försäkring eller frivillig
forsättningsförsäkring, kan personen omfattas endast av det system
för frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring som hanhar valt.
3. Vad gäller invaliditet, ålderdom och dödsfall (pensioner) kan dock
personen ansluta sig till en medlemsstats system för frivillig försäkringeller frivillig fortsättningsförsäkring, även om han omfattas av en annan
medlemsstats obligatoriska försäkring, i den mån en sådan dubbelförsä-
kring uttryckligen eller underförstått är tillåten i den förstnämndamedlemsstaten.
Artikel 16
Särskildareglerförpersoneranställdapåbeskickningarochkonsulatsamt
förEuropeiskagemenskapernashjälppersonal
1. Bestämmelserna i artikel 13.2 a skall tillämpas på personer som är
anställda vid beskickningar och konsultat och på privattjänare hostjänstemän vid beskickningar eller konsulat.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 15
▼M3
▼B
▼B
2. Anställda som omfattas av punkt 1 och som är medborgare i den
medlemsstat som är den ackrediterande eller sändande staten har dockrätt att välja att omfattas av lagstiftningen i den staten. Denna rättighet
att välja kan utövas vid varje kalenderårs utgång och skall inte ha
retroaktiv verkan.
3. Europeiska gemenskapernas hjälppersonal kan välja att omfattas
av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium de äranställda, av lagstiftningen i den medlemsstat som de senast haromfattats av eller av lagstiftningen i den medlemsstat i vilken de ärmedborgare, vad gäller andra bestämmelser än de som handlar om
familjebidrag vilka är reglerade i anställningsvillkoren för denna
personal. Denna rätt att välja, som endast kan utövas en gång, gällerfrån och med den dag anställningen påbörjas.
Artikel 17 (9)
Undantagfrånartikel13–16
Två eller flera medlemsstater, dessa staters behöriga myndigheter eller
de organ som utses av dessa myndigheter kan komma överens omundantag från bestämmelserna i artikel 13–16 till förmån för vissagrupper av personer eller för vissa personer.
Artikel 17a (9)
Särskildareglerförpersonersomuppbärpensionenligtlagstiftningenien
ellerfleramedlemsstater
Den som uppbär pension som utbetalas enligt lagstiftningen i en
medlemsstat eller pensioner som utbetalas enligt lagstiftningen i flera
medlemsstater och som är bosatt inom en annan medlemsstats
territorium kan på begäran undantas från lagstiftningen i sistnämndastat under förutsättning att han inte omfattas av denna lagstiftning pågrund av att han är förvärvsverksam.
AVDELNING III
SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR OLIKA SLAG AV
FÖRMÅNER
KAPITEL I
SJUKDOMOCHMODERSKAP
Avsnitt 1
Allmännabestämmelser
Artikel 18
Sammanläggningavförsäkrings-,anställnings-ellerbosättningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder harfullgjorts för att någon skall få, bibehålla eller återfå en rätt till
förmåner, skall i den utsträcknintg(SIC! utsträckning) som behövs
beakta försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning såsom perioder somhar fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Bestämmelserna i punkt 1 skall gälla säsongsarbetare, även vad
avser perioder före ett försäkringsavbrott som överstiger den period somden behöriga statens lagstiftning medger, under förutsättning attavbrottet i personens försäkring inte har överstigit fyra månader.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 16
▼B
Avsnitt 2
Anställdaelleregenföretagareochderasfamiljemedlemmar
Artikel 19
Bosättning i en annan medlemsstat än den behöriga staten — Allmänna
regler
1. En anställd eller en egenföretagare som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än den behöriga statens och som uppfyller
villkoren i den behöriga statens lagstiftning för rätt till förmåner skall, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, fåföljande förmåner i den stat där han är bosatt:
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen på bosättningsorten enligt bestämmelserna i denlagstiftning som institutionen tillämpar som om han vore försäkrad
där.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan denbehöriga institutionen och institutionen på bosättningsorten kansådana förmåner dock utges av den sistnämnda institutionen för den
förstnämnda institutionens räkning enligt lagstiftningen i den
behöriga staten.
2. Bestämmelserna i punkt 1 gäller också familjemedlemmar som bor
inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens, i denmån de inte har rätt till sådana förmåner enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium de är bosatta.
Om familjemedlemmarna är bosatta inom en medlemsstats territorium
enligt vars lagstiftning rätten att erhålla vårdförmåner inte är beroerendeav villkor om försäkring eller anställning, skall de vårdförmåner som de
får anses utgivna av den institution hos vilken den anställde eller
egenföretagaren är försäkrad, om inte maken eller den person som harhand om barnen är förvärvsverksam inom den nämnda medlemsstatensterritorium.
Artikel 20
Gränsarbetareochderasfamiljemedlemmar—Särskildaregler
Gränsarbetare kan även få förmåner inom den behöriga statens
territorium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionenenligt denna stats lagstiftning som om personen vore bosatt i den staten.
Hans familjemedlemmar kan få förmåner på samma villkor. För detta
krävs dock, utom i brådskande fall, en överenskommelse mellan deberörda staterna, mellan de behöriga myndigheterna i dessa stater eller,om en sådan överenskommelse saknas, ett i förväg lämnat medgivandeav den behöriga institutionen.
Artikel 21
Vistelseiellerflyttningtilldenbehörigastaten
1. En anställd eller egenföretagare som avses i artikel 19.1 och som
vistas inom den behöriga statens territorium har rätt till förmåner enligtbestämmelserna i den statens lagstiftning som om han vore bosatt där,
även om han före vistelsen redan har fått förmåner för samma fall av
sjukdom eller moderskap.
2. Punkt1 gäller också familjemedlemmar som avses i art ikel 19.2.Om familjemedlemmarna är bosatta inom en annan medlemsstats
territorium än den medlemsstats territorium inom vilket den anställdeeller egenföretagaren är bosatt, skall dock vårdförmåner utges avinstitutionen på vistelseorten för institutionen på den ort där dessapersoner är bosatta.
3. Punkt 1 och 2 gäller inte gränsarbetare och deras familje-
medlemmar.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 17
▼B
4. En anställd eller egenföretagare och hans familjemedlemmar som
avses i artikel 19 som bosätter sig inom den behöriga statens territoriumhar rätt till förmåner enligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning
även om de före flyttningen redan har fått förmåner för samma fall av
sjukdom eller moderskap.
Artikel 22
Vistelse utanför den behöriga staten — Återkomst eller flyttning till en
annanmedlemsstatundersjukdomellermoderskap—Behovavattresatill
enannanmedlemsstatförattfålämpligvård
1. En anställd eller egenföretagare som uppfyller villkoren i den
behöriga statens lagstiftning för att få förmåner, i förekommande fallmed beaktande av bestämmelserna i artikel 18, och
a) vars hälsotillstånd kräver omedelbara förmåner under en vistelse
inom en annan medlemsstats territorium, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till denmedlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till en annanmedlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hanshälsotillstånd kräver,
har rätt till följande förmåner:
i) Vårdförmåner som utges för den behöriga institutionens räkning av
institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmelserna
i den lagstiftning som den sistnämnda institutionen tillämpar som omhan vore försäkrad där. Längden av den period under vilken förmånerutges skall dock bestämmas enligt den behöriga statens lagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna institution tillämpar.Efter överenskommelse mellan den behöriga institutionen ochinstitutionen på vistelse- eller bosättningsorten, kan dock sådana
förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämndas
räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punkt 1 b får vägras bara om det är klarlagt att en
flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller försvåraläkarvården.
Tillstånd enligt punkt 1 c får inte vägras, om vården är en förmån som
utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumpersonen är bosatt och om han i den staten inte kan få vård inom den tid
som, med beaktande av hans aktuella hälsotillstånd och sjukdomens
sannolika förlopp, där är normal för vården i fråga.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 gäller också en anställds eller
egenföretagares familjemedlammar.
Vid tillämpningen av punkt 1 a och c i på de familjemedlemmar som
avses i artikel 19.2 som är bosatta inom en annan medlemsstatsterritorium än den inom vars territorium den anställde eller egenföret-agaren är bosatt gäller följande:
a) Vårdförmåner skall utges för institutionen i den medlemsstat inom
vars territorium familjemedlemmarna är bosatta av institutionen på
vistelseorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dennatillämpar som om den anställde eller egenföretagaren vore försäkraddär. Den period under vilken förmåner utges bestäms dock avlagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium familje-
medlemmarna är bosatta.
b) Frågan om tillstånd enligt punkt 1 c prövas av institutionen i den
medlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta.
4. Den omständigheten att bestämmelserna i punkt 1 gäller en
anställd eller en egenföretagare skall inte påverka hans familje-medlemmars rätt till förmåner.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 18
▼B
Artikel 22a (14)
Särskildareglerförvissagrupperavpersoner
Utan hinder av vad som sägs i artikel 2 i denna förordning, gäller artikel
22.1 a och 22.1 c också för personer som är medborgare i enmedlemsstat, och som är försäkrade i enlighet med lagstiftningen i enmedlemsstat, samt för familjemedlemmar som är bosatta tillsammansmed dem.
Artikel 22b (15)
Verksamhetsombedrivaienannanmedlemsstatändenbehörigastaten—
Vistelseidenstatdärverksamhetenbedrivs
För de anställda eller egenföretagare som avses i artikel 13.2 d, artikel
14, artikel 14 a, artikel 14 b, artikel 14 c a eller artikel 17 samt för
medföljande familjemedlemmar gäller bestämmelserna i artikel 22.1 anär dessa personers hälsotillstånd är sådant att det kräver förmåner,under vistelse i den medlemsstat där arbetet utförs, eller, när arbetetutförs ombord på ett fartyg, i det land vars flagga fartyget för.
Artikel 23 (A)
Beräkningavkontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att kontantförmåner skall beräknas med utgångspunkt från en
genomsnittlig inkomst, skall fastställa en sådan genomsnittlig inkomst
enbart på grundval av den inkomst som man kan konstatera att personenifråga haft under de perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall utgå ifrån enstandardinkomst, skall ta hänsyn enbart till standardinkomsten eller, iförekommande fall, till den genomsnittliga standardinkomsten för deperioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
storleken av kontanförmåner varierar med antalet familjemedlemmar,skall också ta hänsyn till personens familjemedlemmar bosatta inom enannan medlemsstats territorium som om de vore bosatta inom denbehöriga statens territorium.
Artikel 24
Vårdförmåneravstorvikt
1. Har en institution i en medlemsstat funnit att en anställd eller en
egenföretagare för sig själv eller för en familjemedlem har rätt till en
protes, ett hjälpmedel eller andra vårdförmåner av stor vikt och har
personen därefter blivit försäkrad hos en annan medlemsstats institution,skall han få förmånerna på den förstnämda institutionens bekostnad,även om de tillhandahålls efter det att han har blivit försäkrad hos densistnämnda institutionen.
2. Administrativa kommissionen skall utarbeta en förteckning över
förmåner på vilka bestämmelserna i punkt 1 skall tillämpas.
Avsnitt 3
Arbetslösapersonerochderasfamiljemedlemmar
Artikel 25
1. En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare,
och som omfattas av bestämmelserna i artikel 69.1 eller artikel 71.1 b iiandra meningen och som uppfyller villkoren för rätt till vård- ochkontantförmåner enligt den behöriga statens lagstiftning, i förekom-1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 19
▼M4
▼B
▼B
mande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, skall under
den period som anges i artikel 69.1 c få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen i den medlemsstat i vilken han söker arbete, enligtbestämmelserna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionen
tillämpar som om han vore försäkrad hos denna.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutioneni den medlemsstat där den arbetslösa personen söker arbete, kan dock
förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämnda
institutionens räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statenslagstiftning. Arbetslöshetsförmåner enligt artikel 69.1 får inte utgesunder en period under vilken kontantförmåner erhålls.
2. En helt arbetslös person som tidigare var anställd och som omfattas
av bestämmelserna i artikel 71.1 a ii eller i artikel 71.1 b ii förstameningen skall få vård- och kontantförmåner enligt bestämmelserna ilagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är bosatt som
om han hade omfattats av den lagstiftningen under sin senaste
anställning, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 18. Kostnaden för sådana förmåner skall betalas av institutionen ibosättningslandet.
3. Om en arbetslös person uppfyller villkoren för rätt till förmåner vid
sjukdom eller moderskap enligt lagstiftningen i den medlemsstat somsvarar för kostnaderna för förmåner vid arbetslöshet, i förekommandefall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, har hans familje-
medlemmar rätt till dessa förmåner, oavsett inom vilken medlemsstats
territorium de är bosatta eller vistas. Sådana förmåner skall utges
i) vad gäller vårdförmåner, av institutionen på bosättnings- eller
vistelseorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dennatillämpar för den behöriga institutionens räkning i den medlemsstatsom ansvarar för kostnaden för arbetslöshetsförmånerna,
ii) vad gäller kontantförmåner, av den behöriga institutionen i den
medlemsstat som ansvarar för kostnaden för förmåner vidarbetslöshet enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna
tillämpar.
4. Vid force majeure kan den behöriga institutionen förlänga den
period som föreskrivs i punkt 1. Denna bestämmelse påverkar inte
tillämpningen av bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning enligt
vilka förmåner vid sjukdom kan utges under ännu längre tid.
Artikel 25a (14)
Avgifterförheltarbetslösapersoner
Institutionen i en medlemsstat som utger vård- och kontantförmåner till
de arbetslösa personer som avses i artikel 25.2 och som tillämpar en
lagstiftning som föreskriver avdrag för avgifter som skall betalas av de
arbetslösa personerna för täckandet av förmåner vid sjukdom ochmoderskap, har rätt att göra sådana avdrag i enlighet med denlagstiftning den tillämpar.
Avsnitt 4
Pensionssökandeochderasfamiljemedlemmar
Artikel 26
Rätttillvårdförmånerifalldärrättentillförmånerfråndeninstitutionsom
senastvarbehörigharupphört
1. En anställd eller egenföretagare, hans familjemedlemmar eller
hans efterlevande som under behandlingen av en ansökan om pensionupphör att ha rätt till vårdformåner enligt lagstiftningen i den senastbehöriga medlemsstaten skall ändå få sådana förmåner på följandevillkor. Vårdförmåner skall utges enligt bestämmelserna i lagstiftningeni den medlemsstat inom vars territorium personen eller personerna är1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 20
▼B
bosatta, under förutsättning att de har rätt till sådana förmåner enligt den
lagstiftningen eller skulle ha rätt till dem enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat om de vore bosatta inom den statens territorium, i
förekommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18.
2. En pensionssökande, som har rätt till vårdförmåner enligt en
medlemsstats lagstiftning vilken kräver att personen själv betalarsjukförsäkringsavgifter medan hans ansökan om pension behandlas,skall vid utgången av andra månaden för vilken han inte har betalat
avgifterna förlora rätten till vårdförmåner.
3. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i punkt 1 skall
betalas av den institution som har mottagit avgifter enligt bestämmel-serna i punkt 2. Om inga avgifter skall betalas enligt bestämmelserna ipunkt 2, skall den institution som svarar för kostnaderna förvårdförmåner sedan pensionen har beviljats enligt bestämmelserna i
artikel 28 till institutionen på bosättningsorten betala tillbaka det belopp
varmed förmåner har utgetts.
Avsnitt 5
Pensionärerochderasfamiljemedlemmar
Artikel 27
Rätt till pensioner enligt lagstiftningen i flera stater om det finns rätt till
förmåneribosättningslandet
En pensionär som har rätt till pensioner enligt lagstiftningen i två eller
flera medlemsstater, av vilka en är lagstiftningen i den medlemsstat
inom vars territorium han är bosatt, och som har rätt till förmåner enligt
den sistnämnda medlemsstatens lagstiftning, i förekommande fall medbeaktande av bestämmelserna i artikel 18 och bilaga VI, skall,tillsammans med sina familjemedlemmar, få sådana förmåner fråninstitutionen på bosättningsorten och på denna institutions bekostnadsom om personen vore en pensionär med rätt till pension endast enligt
den sistnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 28
Rätttillpensionerenligtlagstiftningenienellerflerastaterifalldårätttill
förmånersaknasibosättningslandet
1. En pensionär som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt två eller flera medlemsstaterslagstiftning och som inte har rätt till förmåner enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium han är bosatt, skall ändå få sådanaförmåner för egen del och för sina familjemedlemmar om han, i
förekommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18 och
bilaga VI, skulle ha rätt till det enligt den medlemsstatens lagstiftningeller åtminstone enligt lagstift- ningen i en av de medlemsstater som ärbehöriga att utge pensioner om han vore bosatt inom en sådan statsterritorium. Förmånerna skall utges under följande förutsättningar:
a) Vårdförmåner skall utges för den institutions räkning som avses i
punkt 2 av institutionen på bosättningsorten som om personen voreen pensionär enligt lagstiftningen i den stat inom vars territorium hanär bosatt och hade rätt till sådana förmåner.
b) Kontantförmåner skall, i förekommande fall, utges av den institution
som är behörig enligtreglerna i punkt2 enligtden lagst ift ning somdenna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den behörigainstitutionen och institutionen på bosättningsorten kan dock sådanaförmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämnda
institutionens räkning enligt den behöriga statens lagstiftning.
2. I fall som omfattas av punkt 1 skall kostnaden för vårdförmåner
betalas av den institution som bestäms enligt följande regler:
a) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt endast en medlems-
stats lagstiftning skall kostnaden betalas av denna stats behörigainstitution.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 21
▼B
b) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt två eller flera
medlemsstaters lagstiftning skall kostnaden betalas av den behörigainstitutionen i den medlemsstat vars lagstiftning pensionären har
omfattats av under längst tid. Om tillämpningen av denna regel leder
till att flera institutioner är betalningsskyldiga, skall kostnadenbetalas av den institution som tillämpar den lagstiftning sompensionären senast har omfattats av.
Artikel 28a
Rätttillpensionerenligtlagstiftningenienellerfleraandramedlemsstater
änbosättningslandetifalldärdetfinnsrätttillförmåneridetsistnämnda
landet
1. Om en pensionär, som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt lagstiftningen i två eller fleramedlemsstater, är bosatt inom en medlemsstats territorium enligt vars
lagstiftning det för rätt till vårdförmåner inte uppställs några försäkrings-
eller anställningsvillkor och från vilket land inte heller någon pensionutges, skall den enligt reglerna i artikel 28.2 bestämda institutionen i enav de medlemsstater, som är behörig i fråga om pensioner, betalakostnaden för vårdförmåner till honom och hans familjemedlemmar i
den utsträckning som de skulle ha haft rätt till sådana förmåner enligt
den lagstiftning som tillämpas av denna institution om de hade varitbosatta inom den medlemsstats territorium där institutionen finns.
Artikel 29
Familjemedlemmarsbosättningienannanstatändenivilkenpensionären
ärbosatt—Flyttningtilldenstatdärpensionärenärbosatt
1. Familjemedlemmar till en pensionär, som har rätt till pension
enligt en medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två eller
flera medlemsstaters lagstiftning, bosatta inom en annan medlemsstats
territorium än det inom vilket pensionären är bosatt skall, om denne harrätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning, få förmåner somom pensionären vore bosatt inom samma territorium som de. Förmånerutges enligt följande villkor:
a) Vårdförmåner skall utges av institutionen på den ort där familje-
medlemmarna är bosatta enligt bestämmelserna i den lagstiftning
som institutionen tillämpar, på bekostnad av den institution somavses i artikel 27 eller artikel 28.2; om bosättningsorten är belägen iden behöriga medlemsstaten skall vårdförmånerna utges av denbehöriga institutionen och på denna institutions bekostnad.
b) Kontantförmåner utges i förekommande fall av den behöriga
institutionen, bestämd enligt artikel 27 eller 28.2, enligt bestämmel-serna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelsemellan den behöriga institutionen och institutionen på den ort därfamiljemedlemmarna är bosatta kan dock sådana förmåner utges av
den sistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens
räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
2. Familjemedlemmar som avses i punkt 1 och som bosätter sig i den
medlemsstat där pensionären är bosatt skall få följande förmåner:
a) Värdförmåner enligt bestämmelserna i den statens lagstiftning, även
om de redan har fått förmåner för samma fall av sjukdom ellermoderskap innan de flyttande.
b) Kontantförmåner som i förekommande fall utges av den behöriga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,
enligt den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelsemellan den behöriga institutionen och institutionen på den ort därpensionären är bosatt kan dock sådana förmåner utges av densistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkningenligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 22
▼M2
▼B
▼B
Artikel 30
Vårdförmåneravstorvikt
Bestämmelserna i artikel 24 gäller också pensionärer.
Artikel 31
Enpensionärsoch/ellerhansfamiljemedlemmarsvistelseienannanstatän
dendärdeärbosatta
En pensionär som har rätt till pension eller pensioner enligt en
medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två eller fleramedlemsstaters lagstiftning och som har rätt till förmåner enligt en avdessa staters lagstiftning skall, tillsammans med sina familjemedlemmarsom vistas inom en annan medlemsstat än den där de är bosatta, fåföljande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges av ►
M2institutionen på den ort där
pensionären är bosatt eller där familjemedlemmarna är bosatta ◄
enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar påbekostnad av institutionen på den ort där pensionären är bosatt.
b) Kontantförmåner som i förekommande fall utges av den behöriga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen
på vistelseorten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämnda
institutionen för den förstnämnda institutionens räkning enligtbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 32 (15)
...
Artikel 33 (7)
Avgiftersombetalasavpensionärer
1. Den institution i en medlemsstat som svarar för betalningen av en
pension och som tillämpar en lagstiftning med regler om avdrag på
pensioner för avgifter för sjukdom och moderskap skall vara behörig attgöra sådana avdrag, beräknande enligt lagstiftningen i fråga, på denpension som institutionen utger i den mån kostnaden för förmånernaenligt artikel 27, 28, 28a, 29, 31 och 32 skall betalas av en institution idenna medlemsstat.
2. Om i fall som avses i artikel 28a, förvärv av förmåner vid sjukdom
och moderskap grundas på betalning av avgifter eller liknande enligtlagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium pensionären ifråga är bosatt, skall sådana avgifter inte beaktas på grundval av dennabosättning.
Artikel 34
Allmännabestämmelser
1. Vid tillämpningen av artikel 28, 28a, 29 och 31 skall en pensionär
som får två eller flera pensioner enligt endast en medlemsstatslagstiftning betraktas som pensionär med rätt till pension enligt enenda medlemsstats lagstiftning på det sätt som avses i dessabestämmelser.
2. Artikel 27–33 gäller inte i fall då en pensionär eller hans
familjemedlemmar har rätt till förmåner enligt en medlemsstatslagstiftning på grund av förvärvsverksamhet. I ett sådant fall skallpersonen, vid tillämpningen av detta kapitel, anses vara anställd elleregenföretagare eller en familjemedlem till en anställd eller enegenföretagare.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 23
▼M4
Avsnitt 5a
Personer som studerar eller genomgår yrkesutbildning och deras
familjemedlemmar
Artikel 34 a
Särskildabestämmelserförstuderandeochderasfamiljemedlemmar
Bestämmelserna i artiklarna 18, 19, 22.1 a och 22.1 c, 22.2 andra
stycket, 22.3, 23 och 24 samt avsnitten 6 och 7 skall på motsvarande sätt
gälla studerande och deras familjemedlemmar, i förekommande fall.
Artikel 34 b
Gemensammabestämmelser
En sådan person som avses i artikel 22.1 och 22.3 samt i artikel 34 a,
som vistas i en annan medlemsstat än den behöriga staten för att studeradär eller genomgå en yrkesutbildning som leder till ett kompetensbevissom officiellt erkänns av en medlemsstats myndigheter, samt familje-medlemmar i hans sällskap under vistelsen, skall omfattas avbestämmelserna i artikel 22.1 a under alla omständigheter som gör
förmåner nödvändiga under vistelsen på den medlemsstats territorium
där denna person studerar eller genomgår yrkesutbildning.
Avsnitt 6
Diversebestämmelser
Artikel 35
System som skall gälla när det finns flera system i bosättnings- eller
vistelselandet — Tidigare sjukdom — Den längsta period under vilken
förmånerutges
1. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet innehåller flera
försäkningssystem för sjukdom eller moderskap skall, om något annat
inte följer av punkt 2, bestämmelserna i systemet för arbetare inom
stålindustrin gälla i fall som avses i artikel 19, 21.1, 22, 25, 26, 28.1,29.1 eller 31. Om denna lagstiftning omfattar ett särskilt system förarbetare i gruvor och liknande företag skall dock bestämmelserna i ettsådant system gälla för denna kategori av arbetare och deras familje-medlemmar, under förutsättning att institutionen på vistelse- eller
bosättningsorten, till vilken ansökan lämnas in, är behörig att tillämpa
ett sådant system.
2. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet omfattar ett
eller flera särskilda system som täcker alla eller de flesta kategorier avegenföretagare och som ger mindre förmånliga vårdförmåner än de som
gäller för anställda, skall vid tillämpningen av artiklarna 19.1 a 19.2 och
22.1 (under i) och 22.3, 28.1 a och 31 a, bestämmelserna i det eller desystem som har fastställts i den förordning som avses i artikel 98 gällaför personen och hans familjemedlemmar, om någon av följande tvåförutsättningar är uppfyllda:
a) Personen är försäkrad enligt ett särskilt system för egenföretagare i
den behöriga staten som också ger mindre förmånliga vårdförmånerän de som utges till anställda.
b) Personen får en eller flera pensioner, enligt pensionslagstiftningen i
den behöriga medlemsstaten eller de behöriga medlemsstaterna, ochendast har rätt till vårdförmåner enligt ett särskilt system föregenföretagare som också ger mindre förmånliga förmåner än de somutges till anställda.
3. Om utgivandet av förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
är beroende av ett villkor om sjukdomens ursprung, ►
M4skall detta
villkor inte gälla personer ◄för vilka denna förordning gäller, oavsett
inom vilken medlemsstat de är bosatta.
4. Om lagstiftningen i en medlemsstat fastställer en längsta period
under vilken förmåner kan utges, får den institution som tillämpar denna1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 24
▼B
▼B
lagstiftning i förekommande fall beakta den period under vilken
förmåner redan har utgetts av institutionen i en annan medlemsstat församma fall av sjukdom eller moderskap.
Avsnitt 7
Återbetalningmellaninstitutioner
Artikel 36 (15)
1. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i detta kapitel av
en medlemsstats institution för en annan medlemsstats institutionsräkning skall återbetalas i sin helhet.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall fastställas och
genomföras på det sätt som anges i den förordning som avses i artikel98, antingen efter styrkande av verkliga kostnader eller på grundval av
schablonbelopp.
I detsenare falletskall schablonbeloppen vara så nära den verkliga
kostnaden som möjligt.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga
myndigheter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller
avstå ifrån återbetalning mellan institutioner under dem.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Avsnitt 1
Anställda eller egenföretagare som omfattats av endast sådan
lagstiftning enligt vilken invaliditetsförmånernas storlek är
oberoendeavförsäkringsperiodernaslängd
Artikel 37 (11)
Allmännabestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare, som i en följd eller växelvis har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning och som har
fullgjort försäkringsperioder uteslutande enligt sådan lagstiftning där
invaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernaslängd skall få förmåner i enlighet med bestämmelserna i artikel 39.Denna artikel skall inte beröra sådana pensionshöjningar eller tillägg förbarn som har beviljats enligt bestämmelserna i kapitel 8.
2. Den lagstiftning som avses i punkt 1 och som gäller inom varje
berörd medlemsstats territorium anges i bilaga IV A.
Artikel 38 (11)
Beaktandeavförsäkrings-ellerbosättningsperiodersomfullgjortsenligtde
lagstiftningarsomenanställdelleregenföretagareharomfattatsav,föratt
få,bibehållaelleråterfårätttillförmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätt till förmåner enligt ett system som inte är ett särskilt
system i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- eller bosättningsperioderhar fullgjorts, skall den behöriga institutionen i den medlemsstaten, iförekommande fall, beakta försäkrings- eller bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning oavsett om sådanaperioder har fullgjorts enligt ett allmänt system eller enligt ett särskilt
system och oavsett om så skett som anställd eller som egenföretagare.
Dessa perioder skall därvid beaktas som om de hade fullgjorts enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall, ien särskild anställning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa förmåner1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 25
▼B
endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ett
sådantsaknas, i samma yrke, eller, i förekommande fall, i sammasysselsättning.
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller
villkoren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vidbeviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett sådant
saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller för arbetare
eller tjänstemän, allt efter omständigheterna och under förutsättning attpersonen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke som
omfattas av ett särskilt system för egenföretagare skall perioder som harfullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljandeav dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarandesystem eller, om ett sådant saknas, i samma yrke, eller, i förekommandefall, i samma sysselsättning. De särskilda system för egenföretagare som
avses i denna punktär fört ecknade i bilaga IV B för varje berörd
medlemsstat.
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller
villkoren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vid
beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett sådant
saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller för arbetareeller tjänstemän, allt efter omständigheterna, och under förutsättning attpersonen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
Artikel 39 (11) (14)
Utgivandeavförmåner
1. Institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning var tillämplig då
den arbetsförmåga uppkom som har följts av invaliditet, skall enligtdenna lagstiftning avgöra om personen uppfyller villkoren för rätt tillförmåner, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 38.
2. En person som uppfyller de villkor som avses i punkt1 skall få
förmåner enbart från den nämnda institutionen enligt bestämmelserna iden lagstiftning som denna tillämpar.
3. En person som inte har rätt till förmåner enligt punkt 1 skall få de
förmåner som han fortlöpande har rätt till enligt en annan medlemsstatslagstiftning, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 38.
4. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 föreskriver att
förmånernas storlek skall bestämmas med beaktande av andra familje-medlemmar än barn, skall den behöriga institutionen beakta ocksåsådana familjemedlemmar till personen och betrakta dem som om de
vore bosatta inom den behöriga statens territorium, även om de är
bosatta inom en annan medlemsstats territorium.
5. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 innehåller
bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av förmåner
vid sammanträffande med annan inkomst eller med förmåner av annat
slag som avses i artikel 46a.2, skall artikel 46a.3 och artikel 46c.5tillämpas på motsvarande sätt.
6. En helt arbetslös person som omfattas av bestämmelserna i artikel
71.1 a ii eller av första meningen i artikel 71.1 b ii skall få de
invaliditetsförmåner som utges av den behöriga institutionen i denmedlemsstat inom vars territorium han är bosatt och enligt denlagstiftning som denna tillämpar som om han hade omfattats av denlagstiftningen under sin senaste anställning, i förekommande fall medbeaktande av bestämmelserna i artikel 38 och/eller artikel 25.2.
Institutionen i bosättningslandet skall svara för kostnaden för dessa
förmåner.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandet1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 26
▼B
av invaliditetsförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighet
med bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om det i den lagstiftning som denna institution tillämpar föreskrivs att
beräkningen av förmåner skall grundas på lön skall institutionen beaktaden lön som personen haft i det senaste sysselsättningslandet och ibosättningslandet enligt den lagstiftning som den tillämpar. Om han inte
haft någon lön i bosättningslandet skall den behöriga institutionen, i den
utsträckning som behövs och enligt de regler som föreskrivs i desslagstiftning, grunda beräkningen på den lön som han haft i det senastesysselsättningslandet.
Avsnitt 2
Anställda eller egenföretagare som har omfattats antingen av
lagstiftningenligtvilkeninvalidetsförmånernasstorlekärberoendeavförsäkrings-eller bosättningsperiodernaslängdeller avlagstift-
ningavdennatypochavdentypsomavsesiavsnitt1
Artikel 40 (11)
Allmännabestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare som i en följd eller växelvis har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, av vilkaåtminstone en inte är av den typ som avses i artikel 37.1, skall få
förmåner enligt bestämmelserna i kapitel 3 och med beaktande av
bestämmelserna i punkt 4.
2. En anställd eller egenföretagare som drabbas av arbetsoförmåga
som leder till invaliditet medan han omfattas av en lagstiftning som
anges i bilaga IV A skall dock få förmåner enligtbest ämmelserna i
artikel 37.1 på följande villkor:
— Att han uppfyller villkoren i denna lagstiftning eller i en lagstiftning
av samma typ, i förekommande fall med beaktande av bestämmel-serna i artikel 38, men utan att behöva åberopa försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt en lagstiftning som inte anges i bilaga IV A.
— Att han inte uppfyller villkoren för rätt till invalidetsförmåner enligt
någon annan lagstiftning än den i bilaga IV A.
— Att han inte gör något anspråk på förmåner vid ålderdom med
beaktande av artikel 44.2 andra meningen.
3. a) Vid fastställandet av rätten till förmåner enligt en medlemsstats
lagstiftning, som anges i bilaga IV A, vilken för rätt tillinvaliditetsförmåner kräver att en person under en viss tid harfått kontantförmåner vid sjukdom eller har varit arbetsförmögen,skall, när en anställd eller egenföretagare som har omfattats avdenna lagstiftning drabbas av arbetsoförmåga som leder till
invalidet medan han omfattas av en annan medlemsstats lagstift-
ning, hänsyn tas till följande utan att det påverkar tillämpningenav artikel 37.1:
i) Varje period under vilken han på grund av denna arbets-
oförmåga enligt den andra medlemsstatens lagstiftning har fåttkontantförmåner vid sjukdom eller i stället har fortsatt att fålön,
ii) varje period under vilken han, på grund av den invaliditet som
har följt på denna arbetsoförmåga, har fått invaliditetsförmånerenligt den andra medlemsstatens lagstiftning enligt nuvarandekapitel 2 och kapitel 3 som följer,
skall beaktas som om det rörde sig om perioder under vilka
kontantförmåner vid sjukdom hade utgetts till honom enligt denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning eller under vilka han vararbetsoförmögen enligt denna lagstiftning.
b) Rätt till invaliditetsförmåner enligt den förstnämnda medlems-
statens lagstiftning förvärvas antingen vid utgången av denpreliminära perioden med ersättning för sjukdom enligt denna1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 27
▼B
lagstiftning eller vid utgången av den preliminära perioden av
arbetsoförmåga enligt samma lagstiftning och tidigast
i) den dag då rätt till invaliditetsförmåner som avses i a ii
förvärvas enligt den andra medlemsstatens lagstiftning, eller
ii) dagen efter den sista dagen med rätt till kontantförmåner vid
sjukdom enligt den andra medlemsstatens lagstiftning.
4. Ett beslut som har fattats av en medlemsstats institution om en
sökandes invaliditetsgrad skall vara bindande för andra medlemsstatersinstitutioner, under förutsättning att överensstämmelse mellan dessastaters lagstiftningar om villkor angående graden av invaliditet bekräftasi bilaga V.
Avsnitt 3
Förvärradinvaliditet
Artikel 41 (11)
1. I fall då den invaliditet förvärras för vilken en anställd eller
egenföretagare får förmåner enligt endast en medlemsstats lagstiftninggäller följande:
a) Om personen inte har omfattats av en annan medlemsstats lagstift-
ning sedan han började få förmåner, skall den förstnämndamedlemsstatens behöriga institution med beaktande av försämringenutge förmånerna enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna
tillämpar.
b) Om personen har omfattats av lagstiftningen i en eller flera andra
medlemsstater sedan han började få förmåner, skall med beaktandeav försämringen förmånerna utges till honom enligt bestämmelserna iartikel 37.1, 40.1 eller 40.2.
c) Om förmånens eller förmånernas totala belopp enligt bestämmelserna
i b är lägre än detförmånsbelopp som personen fick på bekost nad avden institution som tidigare svarade för utbetalningen, skall dennainstitution ge honom ett tillägg som motsvarar skillnaden mellan detvå beloppen.
d) Om, i det fall som avses i b, den institution som svarar för den första
arbetsoförmågan är en nederländsk institution, och om
i) den sjukdom som har förorsakatförsämringen är densamma som
den som föranledde förmåner enligt nederländsk lagstiftning,
ii) denna sjukdom är en arbetssjukdom enligt lagstiftningen i den
medlemsstat som personen senast omfattades av och som gerhonom rätt till det tillägg som avses i artikel 60.1 b, och
iii) den lagstiftning eller de lagstiftningar som personen har omfattats
av sedan han började få förmåner är sådan som anges i bilaga IV
A,
skall den nederländska institutionen fortsätta att utge den första
förmånen efter försämringen, och den förmån, som utges enligt
lagstiftningen i den medlemsstat som personen senast har omfattatsav, skall minskas med den nederländska förmånens belopp.
e) Om, i det fall som aves i b, personen inte har rätt till förmåner på
bekostnad av en annan medlemsstats institution, skall den behöriga
institutionen i den första staten med beaktande av försämringen och, i
förekommande fall, bestämmelserna i artikel 38, utge förmånernaenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning.
2. När en invaliditet förvärras för vilken en anställd eller egen-
företagare får förmåner enligt lagstiftningen i två eller fleramedlemsstater, skall förmånerna med beaktande av försämringen utgestill honom enligt bestämmelserna i artikel 40.1.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 28
▼B
Avsnitt 4
Utgivandeavförmånersomtidigareharinnehållitsellerdragitsin–
Omvandling av invaliditetsförmåner till förmåner vid ålderdom –
Omräkningavförmånersomharbeviljatsenligtartikel39
Artikel 42 (11)
Fastställande av ansvarig institution då utgivande av invaliditetsförmåner
återupptas
1. Om förmåner skall utges på nytt efter att ha innehållits skall, utan
att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 43, deninstitution eller de institutioner som svarade för utgivandet av förmåner
vid tidpunkten för innehållandet svara för utgivandet.
2. Om efter indragning av förmåner personens hälsotillstånd
motiverar att ytterligare förmåner beviljas, skall dessa i förekommande
fall utges enligt bestämmelserna i artikel 37.1, 40.1 eller 40.2.
Artikel 43 (11)
Omvandling av invaliditetsförmåner till förmåner vid ålderdom – Omräk-
ningavförmånersomharbeviljatsenligtartikel39
1. Invaliditetsförmåner skall i förekommande fall omvandlas till
förmåner vid ålderdom enligt villkoren i den eller de lagstiftningar enligtvilka de har beviljats och enligt bestämmelserna i kapitel 3.
2. Om en person som får invaliditetsförmåner med stöd av
bestämmelserna i artikel 49 kan göra anspråk på förmåner vid ålderdomenligt lagstiftningen i en eller flera medlemsstater skall varje institution ien medlemsstat som svarar för utgivande av invaliditetsförmånerfortsätta att till honom utge de invaliditetsförmåner som han har rätt
till enligt den lagstiftning som den tillämpar tills bestämmelserna i punkt
1 blir tillämpliga på institutionen eller så länge som personen uppfyllervillkoren för sådana förmåner.
3. Om invaliditetsförmåner som har beviljats i enlighet med artikel 39
enligt en medlemsstats lagstiftning omvandlas till förmåner vidålderdom och om personen ännu inte uppfyller de villkor som krävsav en eller flera nationella lagstiftningar för att få dessa förmåner, skallpersonen från denna eller dessa medlemsstater från dagen för omvand-
lingen få invaliditetsförmåner beviljade i enlighet med kapitel 3 som om
detta kapitel hade varit tillämpligt vid den tidpunkt då hansarbetsförmåga som ledde till invaliditet inträffade tills personenuppfyller kvalifikationsvillkoren för rätt till förmån vid ålderdom enligtlagstiftningen i den eller de berörda medlemsstaterna eller, om sådanomvandling inte föreskrivs, så länge som han har rätt till invalidi-
tetsförmåner enligt den eller de berörda lagstiftningarna.
4. De invaliditetsförmåner som utges enligt artikel 39 skall omräknas
enligt kapitel 3 så snart som förmånstagaren uppfyller kvalifikations-
villkoren för invaliditetsförmåner enligt en lagstiftning som inte anges ibilaga IV A eller så snartsom han får förmåner vid ålderdom enligtenannan medlemsstats lagstiftning.
Avsnitt 5
Personersomomfattasavettsärskiltsystemföroffentligtanställda
Artikel 43a
1. Bestämmelserna i artiklarna 37, 38.1, 39 och avsnitten 2, 3 och 4
skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ett särskilt systemför offentligt anställda.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, avveckling, bibehål-
lande eller återfående av rätt till förmåner enligt ett särskilt system föroffentligt anställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjortsenligt ett eller flera särskilda system för offentligt anställda i denmedlemsstaten, eller betraktas som likvärdiga med sådana perioder1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 29
▼M3
▼M3
enligt den medlemsstatens lagstiftning, skall emellertid endast de
perioder beaktas som kan erkännas enligt den medlemsstatens lagstift-ning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beaktats,
inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessa perioder
beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller,
om ett sådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gällerför arbetare eller tjänstemän, allt efter omständigheterna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste lönen eller de senaste lönerna under enreferensperiod skall den statens behöriga institution vid beräkningenenbartbeakt a dessa löner, vederbörligen omvärderade, under den ellerde perioder då den berörda personen omfattades av den lagstiftningen.
KAPITEL 3 (11)
ÅLDERDOMOCHDÖDSFALL(PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Allmänna bestämmelser om beviljande av förmåner till anställda eller
egenföretagare som har omfattats av lagstiftningen i två eller flera
medlemsstater
1. Rätten till förmåner för en anställd eller egenföretagare som har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, eller för hansefterlevande, skall fastställas enligt bestämmelserna i detta kapitel.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 49 skall en
ansökan om förmåner som personen lämnar in avse all lagstiftning somden anställde eller egenföretagaren har omfattats av. Undantag fråndenna regel skall göras om personen uttryckligen begär att beviljandet
av de förmåner vid ålderdom som han har rätt till enligt lagstiftningen i
en eller flera medlemsstater skjuts upp.
3. Detta kapitel skall inte tillämpas på de höjningar av eller tillägg till
pensioner som utges för barn eller för pensioner till barn som mist en av
föräldrarna eller båda föräldrarna enligt bestämmelserna i kapitel 8.
Artikel 45 (11) (14)
Beaktandeavförsäkrings-ellerbosättningsperiodersomharfullgjortsenligt
denlagstiftningsomenanställdelleregenföretagareharomfattatsav,föratt
få,bibehållaelleråterfårätttillförmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner enligt ett system som inte är ett särskiltsystem som avses i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- eller
bosättningsperioder har fullgjorts, skall den behöriga institutionen i den
medlemsstaten, i förekommande fall, beakta försäkrings- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftningoavsett om sådana perioder har fullgjorts enligt ett allmänt system ellerenligt ett särskilt system och oavsett om så skett som anställd eller som
egenföretagare. Dessa perioder skall därvid beaktas som om de hade
fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke som
omfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall, ien särskild sysselsättning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa förmånerendast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ett
sådant saknas, i samma sysselsättning skall perioder som har fullgjorts
enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessaförmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller,om ett sådant saknas, i samma yrke, eller, i förekommande fall, i sammasysselsättning. Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inteuppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 30
▼B
▼M5
▼B
▼B
beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller,
om ett sådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gällerför arbetare eller tjänstemän, allt efter omständigheterna och under
förutsättning att personen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att föräkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för egenföretagare, skall perioder som harfullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljandeav dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande
system eller, om ett sådant saknas, i samma yrke. De särskilda system
för egenföretagare som avses i denna punkt är förtecknade i bilaga IV Bför varje berörd medlemsstat. Om personen, sedan sådana perioder harbeaktats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner, skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmännasystemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i
förekommande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efter
omständigheterna, och under förutsättning att personen har varitförsäkrad enligt ett av dessa system.
4. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt ett särskilt system i
en medlemsstat skall beaktas enligt det allmänna systemet, eller om ettsådantsaknas, enligtdetsyst em som i förekommande fall gäller för
arbetare eller tjänstemän i en annan medlemsstat för att få bibehålla eller
återfå rätt till förmåner under förutsättning att personen har varitförsäkrad enligt ett av dessa system, även om dessa perioder redan harbeaktats i den senare staten enligt ett system som avses i punkt 2 eller ipunkt3 först a meningen.
5. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner kräver att personen är försäkrad vid
den tidpunkt då försäkringsfallet inträffade, skall detta villkor anses vara
uppfyllt om han vid den tidpunkten omfattas av lagstiftningen i en annanmedlemsstat, i enlighet med de bestämmelser som anges för varjemedlemsstat i bilaga VI.
6. En period med hel arbetslöshet under vilken en person uppbär
förmåner enligt artikel 71.1 a ii eller b ii, första meningen, skall beaktas
av den behöriga institutionen i den medlemsstat inom vars territorium
personen är bosatt i enlighet med den lagstiftning som den institutionentillämpar, som om denna lagstiftning gällde för honom under hanssenaste anställning.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav ålderspension och dödsfallsersättning, har den rätt att göra sådana
avdrag i enlighet med bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om den period med hel arbetslöshet som personen har fullgjort i
bosättningslandet endast kan beaktas om avgiftsperioder har fullgjorts idet landet, skall detta villkor anses vara uppfyllt om avgiftsperioder harfullgjorts i en annan medlemsstat.
Artikel 46 (11)
Beviljandeavförmåner
1. Om de villkor som krävs enligt en medlemsstats lagstiftning för
rätt till förmåner har uppfyllts utan tillämpning av artikel 45 eller artikel
40.3, skall följande regler gälla:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det förmånsbelopp som
skall utbetalas
i) å ena sidan, endast enligt bestämmelserna i den lagstiftning som
den tillämpar,
ii) å andra sidan, enligtpunkt2.
b) Den behöriga institutionen kan dock underlåta att företa beräkningen
i enlighet med a ii om resultatet av denna beräkning, bortsett frånskillnader som uppstår vid avrundningen av siffror, är lika med ellerlägre än resultatet av beräkningen enligt a i, om inte denna institutiontillämpar en lagstiftning som innehåller regler om förhindrande av1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 31
▼B
sammanträffande av förmåner som avses i artiklarna 46b och 46c
eller om nämnda institutioner tillämpar en lagstiftning som innehållerregler om förhindrande av sammanträffande av förmåner i fall som
avses i artikel 46c, under förutsättning att nämnda lagstiftning
föreskriver att förmåner av annat slag skall beaktas endast pågrundval av förhållandet mellan de försäkrings- eller bosättnings-perioder som har fullgjorts enbart enligt denna lagstiftning och deförsäkrings- eller bosättningsperioder som krävs enligt denna
lagstiftning för att få rätt till hel förmån.
I bilaga IV C anges för varje medlemsstat de fall när två beräkningar
skulle medföra ett sådant resultat.
2. Om villkoren i en medlemsstats lagstiftning för rätt till förmåner
uppfylls endast efter tillämpning av artikel 45 och/eller artikel 40.3 skallföljande regler tillämpas:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det teoretiska beloppet för
den förmån som personen skulle kunna göra anspråk på om allaförsäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt
lagstiftningen i de medlemsstater som den anställde eller egenföret-
agaren har omfattats av hade fullgjorts i den medlemsstaten ochenligt den lagstiftning som institutionen tillämpar den dag dåförmånen beviljas. Om förmånens belopp enligt den lagstiftningeninte är beroende av de fullgjorda periodernas längd, skall detta
belopp anses utgöra det teoretiska belopp som avses i detta stycke.
b) Den behöriga institutionen skall sedan fastställa förmånens faktiska
belopp på grundval av det teoretiska belopp som avses i föregåendestycke enligt proportionen mellan längden av de försäkrings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts innan försäkringsfallet
inträffar enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar ochden totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt alla de berörda medlemsstaternas lagstiftningarinnan försäkringsfalletint räffade.
3. Personen skall ha rätt till det högsta beloppet som har beräknats
enligt punkt 1 och 2, från den behöriga institutionen i varje medlemsstatutan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om minskning,innehållande eller indragning, som gäller enligt den lagstiftning enligtvilken förmånen skall utbetalas.
I förekommande fall skall den jämförelse som skall göras stå i relation
till de belopp som har fastställts efter tillämpningen av nämnda
bestämmelser.
4. Om deti fråga om invalid-, ålders- eller eft erlevandepensioner
skulle inträffa att summan av de förmåner som utges av de behörigainstitutionerna i två eller flera medlemsstater enligt bestämmelserna i en
sådan multilateral konvention om social trygghet som avses i artikel 6 b
är lägre än den summa som skulle utges av dessa medlemsstater enligtpunkterna 1 till 3, skall bestämmelserna i detta kapitel tillämpas påpersonen.
Artikel 46a (11)
Allmänna bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av
förmåner vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevande enligt medlems-
staternaslagstiftningar
1. Med sammanträffande av förmåner av samma slag avses i detta
kapitel: sammanträffande av förmåner vid invaliditet, ålderdom och tillefterlevande som beräknas eller utges på grundval av försäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts av en och samma person.
2. Med sammanträffande av förmåner av annat slag avses i detta
kapitel: sammanträffande av förmåner som inte kan betraktas som om devar av samma slag enligtpunkt1.
3. Följande regler skall gälla vid tillämpningen av reglerna om
minskning, innehållande eller indragning enligt en medlemsstatslagstiftning då en förmån vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevande1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 32
▼B
sammanträffar med en förmån av samma slag eller med en förmån av
annatslag eller med annan inkomst :
a) Hänsyn skall tas till förmåner som har förvärvats enligt en annan
medlemsstats lagstiftning eller till annan inkomst som har förvärvats
i en annan medlemsstat endast om lagstiftningen i den förstamedlemsstaten innehåller regler om att förmåner eller inkomst somhar förvärvats utomlands skall beaktas.
b) Hänsyn skall tas till det förmånsbelopp som skall utges av en annan
medlemsstat före avdrag för skatter, socialförsäkringsavgifter ochandra individuella premier eller avdrag.
c) Hänsyn skall inte tas till förmånsbelopp som har förvärvats enligt en
annan medlemsstats lagstiftning och som utges på grundval avfrivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring.
d) Om bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning
tillämpas enligt endast en medlemsstats lagstiftning med hänsyn tillatt personen uppbär förmåner av liknande eller annat slag och somutbetalas enligt andra medlemsstaters lagstiftningar eller till annaninkomst som har förvärvats inom andra medlemsstaters territorium,
får den förmån som betalas ut enligt lagstiftningen i den första
medlemsstaten minskas endast med ett belopp som motsvarar deförmånsbelopp som utbetalas enligt lagstiftningen inom andramedlemsstaters territorium eller den inkomst som har förvärvats där.
Artikel 46b (11)
Särskilda bestämmelser vid sammanträffande av förmåner av samma slag
enligttvåellerfleramedlemsstaterslagstiftning
1. Bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på en förmån som
beräknas i enlighetmed art ikel 46.2.
2. Bestämmelser om minskning, innhållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall tillämpas på en förmån som beräknas ienlighetmed art ikel 46.1 a i endastom förmånen är
a) antingen en förmån som avses i bilaga IV D, vars storlek inte beror
på de fullgjorda försäkrings- eller bosättningsperiodernas längd, eller
b) en förmån, vars storlek bestäms på grundval av en tillgodoräknad
period som avses vara fullgjord mellan den dag då försäkringsfalletinträffade och en senare dag. I det senare fallet skall nämnda
bestämmelser tillämpas vid sammanträffande av en sådan förmån
i) antingen med en förmån av samma slag, såvida inte en
överenskommelse har slutis mellan två eller flera medlemsstater
som föreskriver att en och samma tillgodoräknad period inte får
beaktas två eller flera gånger
ii) eller med en förmån av detslag som avses i a.
Förmåner som avses i a och b och överenskommelser som anges i bilaga
IV D.
Artikel 46c (11)
Särskildabestämmelservidsammanträffandeavenellerfleraförmånersom
avses i artikel 46a.1 med en eller flera förmåner av annat slag eller med
annaninkomstdåtvåellerfleramedlemsstaterberörs
1. Om uppbärandetav förmåner av annatslag eller av annan inkomst
medför minskning, innehållande eller indragning av två eller fleraförmåner som avses i artikel 46.1 a i skall de belopp som inte skulleutbetalas vid en strikt tillämpning av bestämmelserna om minskning,innehållande eller indragning i de berörda medlemsstaternas lagstiftning
delas med detant al förmåner som skall minskas, innehållas eller
indragas.
2. Om en förmån beräknas i enlighetmed art ikel 46.2 skall den
förmån eller de förmåner av annatslag som ut ges från andramedlemsstater eller annan inkomst och alla andra beståndsdelar somgäller enligt medlemsstatens lagstiftning vid tillämpning av bestämmel-1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 33
▼B
serna om minskning, innehållande eller indragning, beaktas i förhållande
till de försäkrings- och/eller bosättningsperioder som avses i artikel 46.2b och användas vid beräkningen av nämnda förmån.
3. Om uppbärandetav förmåner av annatslag eller av annan inkomst
medför minskning, innehållande eller indragning av en eller flera
förmåner som avses i artikel 46.1 a i och av en eller flera förmåner somavses i artikel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om detrör sig om en eller flera förmåner som avses i art ikel 46.1 a i
skall de belopp som inte skulle utbetalas vid en strikt tillämpning avbestämmelserna angående minskning, innehållande eller indragning
enligt medlemsstaternas lagstiftning delas med det antal förmåner
som skall minskas, innehållas eller indragas.
b) Om detrör sig om en eller flera förmåner som beräknas i enlighet
med artikel 46.2 skall minskningen, innehållandet eller indragningenske i enlighetmed punkt2.
4. Om i de fall som avses i punkt 1 och 3 a en medlemsstats
lagstiftning föreskriver att för tillämpning av bestämmelser angående
minskning, innehållande eller indragning, hänsyn skall tas till förmånerav annatslag och/eller annan inkomstoch andra best åndsdelar iförhållande till de försäkringsperioder som avses i artikel 46.2 b, skallden i nämnda punkter föreskrivna delningen inte gälla för den
medlemsstaten.
5. Alla ovannämnda bestämmelser skall tillämpas på motsvarande
sätt om lagstiftningen i en eller flera medlemsstater föreskriver att rätt
till en förmån inte kan förvärvas om personen uppbär en förmån avannat slag som utbetalas enligt en annan medlemsstats lagstiftning elleruppbär annan inkomst.
Artikel 47 (11)
Tilläggsbestämmelserförberäkningavförmåner
1. Vid beräkningen av det teoretiska belopp och det prorata-belopp
som avses i artikel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om den totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder
som har fullgjorts innan försäkringsfallet inträffade enligt alla de
berörda medlemsstaternas lagstifningar är längre än den maximipe-riod som krävs enligt lagstiftningen i en av dessa stater för rätt till helförmån, skall den behöriga institutionen i den staten beakta dennamaximiperiod i stället för de fullgjorda periodernas totala längd.
Denna beräkningsmetod får inte leda till att institutionen måste utge
förmån med högre belopp än det som har fastställts för oreduceradförmån i den lagstiftning som den tillämpar. Bestämmelsen gällerinte förmåner vilkas storlek är oberoende av försäkringsperiodernaslängd.
b) Förfarandet för beaktande av sammanfallande perioder är fastställt i
den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
c) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittliga inkomster, en genomsnittlig avgift, en
genomsnittlig ökning eller förhållandet mellan den sökandes brutto
inkomster och de genomsnittliga bruttoinkomsterna för allaförsäkrade personer utom lärlingar under försäkringsperioderna, skallsådana genomsnittliga eller proportionella tal fastställas av dennastats behöriga institution enbart på grundval av försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning eller bruttoinkomster
som personen har haftunder enbartdessa perioder.
d) Om förmåner enligt en medlemstats lagstiftning beräknas på
grundval av storleken av inkomster, avgifter eller ökningar, skalldenna stats behöriga institution fastställa de inkomster, avgifter och
ökningar som skall beaktas med avseende på försäkrings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning på grundval av de genomsnittliga inkomster, avgiftereller ökningar som har godtagits med avseende på de försäkringspe-rioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionentillämpar.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 34
▼B
e) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av standardinkomster eller ett fast belopp, skall denna statsbehöriga institution godta de standardinkomster eller det fasta belopp
som skall beaktas av den med avseende på försäkrings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning som är lika med de standardinkomster eller det fastabelopp eller, i förekommande fall, med de genomsnittliga standar-dinkomster eller det fasta belopp som svarar mot de
försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som
institutionen tillämpar.
f) Om förmåner enligt en medlemsstas lagstiftning för vissa perioder
beräknas på grundval av inkomsternas storlek och för andra perioderpå grundval av standardinkomster eller ett fast belopp skall dennastats behöriga institution, med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning beakta de inkomster eller fasta belopp som har fastställts
enligtbest ämmelserna i d eller e ovan eller i förekommande fall
genomsnittet av dessa inkomster eller fasta belopp. Om förmånerberäknas på grundval av standardinkomster eller ett fast belopp föralla perioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som denbehöriga institutionen tillämpar, skall institutionen godta de
inkomster som skall beaktas med avseende på försäkrings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftningar, som är lika med de fiktiva inkomster som svarar motstandardinkomster eller det fasta beloppet.
g) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittsavgifter, skall den behöriga institutionenfastställa detta genomsnitt med åberopande enbart av de försäkrings-perioder som har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning.
2. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om indexering av
de faktorer som skall beaktas vid beräkningen av förmåner skall iförekommande fall tillämpas på de faktorer som skall beaktas av dennamedlemsstats behöriga institution enligt bestämmelserna i punkt 1 medavseende på försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts
enligt andra medlemsstaters lagstiftning.
3. Om förmåners storlek enligt en medlemsstats lagstiftning fastställs
med beaktande av andra familjemedlemmar än barn, skall denna statsbehöriga institution ta hänsyn även till dessa familjemedlemmar till
personen och betrakta dem som om de vore bosatta inom den behöriga
statens territorium, även om de är bosatta inom en annan medlemsstatsterritorium.
4. Om den lagstiftning som den behöriga institutionen tillämpar
kräver att en lön skall beaktas vid beräkningen av förmåner då artikel
45.6 första och andra styckena har tillämpats och om i dennamedlemsstat endast perioder med hel arbetslöshet med förmån i enlighetmed artikel 71.1 a ii eller artikel 71.1 b ii första meningen beaktas vidbetalning av pension, skall den behöriga institutionen i den medlems-staten betala pension på grundval av den lön som den använde som
grund för utgivande av denna arbetslöshetsförmån i enlighet med den
lagstiftning som den tillämpar.
Artikel 48 (11)
Försäkrings-ellerbosättningsperioderkortareänettår
1. Utan hinder av bestämmelser i artikel 46.2 skall institutionen i en
medlemsstat inte vara skyldig att bevilja förmåner med anledning avperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som den tillämpar och
som skall beaktas då förskringsfallet inträffar
— om längden av nämnda perioder inte uppgår till ett år, och
— om endast dessa perioder beaktas, någon rätt till förmån inte skulle
finnas enligt bestämmelserna i denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i var och en av de andra medlems-
staterna skall beakta de perioder som avses i punkt 1 vid tillämpningenav bestämmelserna i artikel 46.2 utom de under b.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 35
▼B
3. Om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skulle leda till att
alla institutioner i de berörda medlemsstaterna befrias från sinaskyldigheter, skall förmåner beviljas uteslutande enligt lagstiftningen i
den sista av de stater vars villkor är uppfyllda, som om alla försäkkrings-
och bosättningsperioder som har fullgjorts och beaktats enligtbestämmelserna i artikel 45.1–45.4 hade fullgjorts enligt denna statslagstiftning.
Artikel 49 (11) (15)
Beräkningavförmånerförenpersonsomintesamtidigtuppfyllervillkoreni
alla lagstiftningar enligt vilka försäkrings- eller bosättningsperioder har
fullgjorts eller då han uttryckligen begärt att beviljandet av förmåner vid
ålderdomskjutsupp
1. Om en person vid en viss tidpunkt inte uppfyller de villkor som har
fastställts för beviljande av förmåner i alla de medlemsstaters lagstift-
ning som han har omfattats av, i förekommande fall med beaktande avbestämmelserna i artikel 45 och/eller artikel 40.3 men uppfyllervillkoren i endasten eller flera av dem, skall följande gälla:
a) Varje behörig institution som tillämpar en lagstiftning, vars villkor är
uppfyllda, skall beräkna detförmånsbelopp som skall ut ges enligtbestämmelserna i artikel 46.
b) Undantag:
i) Om personen uppfyller villkoren i åtminstone två lagstiftningar
utan att åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt de lagstiftningar vars villkor inte är uppfyllda,
skall dessa perioder inte beaktas vid tillämpningen av bestämmel-
serna i artikel 46.2 om inte beaktandet av sådana periodermöjliggör fastställandet av ett högre förmånsbelopp.
ii) Om personer uppfyller villkoren i endast en lagstiftning utan att
han behöver åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt de lagstiftningar vilkas villkor inte äruppfyllda, skall detförmånsbelopp som skall bet alas uti enlighetmed artikel 46.1 a i, beräknas enligt bestämmelserna i endast denlagstiftning vars villkor är uppfyllda med beaktande av endast de
perioder som fullgjorts enligt denna lagstiftning, om inte
hänsynen till de perioder som fullgjorts enligt de lagstiftningarvilkas villkor inte är uppfyllda gör det möjligt att fastställa etthögre förmånsbelopp i enlighetmed art ikel 46.1 a ii.
Bestämmelserna i denna punkt skall tillämpas på motsvarande sätt då
personen uttryckligen har begärt att beviljandet av förmåner vidålderdom skjuts upp i enlighet med artikel 44.2 andra meningen.
2. Den eller de förmåner som har beviljats enligt en eller flera
lagstiftningar i det fall som avses i punkt 1 skall automatisk räknas om
enligt bestämmelserna i artikel 46 när villkoren enligt en eller flera av de
lagstiftningar som personen har omfattats av är uppfyllda, i förekom-mande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 45 och iförekommande fall ännu en gång med beaktande av punkt 1. Dennapunkt skall tillämpas på motsvarande sätt då en person begär beviljande
av förmåner vid ålderdom som har förvärvats enligt lagstiftningen i en
eller flera medlemsstater och som dittills hade varit uppskjuten i enlighetmed artikel 44.2 andra meningen.
3. En omräkning skall automatiskt göras enligt bestämmelserna i
punkt 1, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel40.2, när villkoren i en eller flera lagstiftningar inte längre är uppfyllda.
Artikel 50 (11)
Beviljande av ett tillägg när det totala förmånsbeloppet enligt de olika
medlemsstaternas lagstiftningar inte uppgår till det fastställda minimibe-
loppetidenstatinomvarsterritoriummottagarenärbosatt
En förmånstagare på vilken detta kapitel är tillämpligt får inte, i den stat
inom vars territorium han är bosatt och enligt vars lagstiftning en förmånutges till honom, beviljas en förmån som är mindre än denminimiförmån som har fastställts enligt denna lagstiftning för en1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 36
▼B
försäkrings- eller bosättningsperiod som är lika med alla försäkringspe-
rioder som har beaktats vid betalning enligt bestämmelserna i deföregående artiklarna. Den behöriga institutionen i denna stat skall under
den tid han är bosatt inom dess territorium om det behövs betala ut ett
tillägg till honom som uppgår till skillnaden mellan det totalaförmånsbelopp som skall betalas ut enligt detta kapitel och mini-miförmånsbeloppet.
Artikel 51 (11)
Indexeringochnyberäkningavförmåner
1. Om förmånerna från de berörda staterna ändras med en fast
procentsats eller ett fast belopp till följd av ökade levnadskostnader,förändringar i lönenivån eller av andra ändringsorsaker, skall dennaprocentsats eller detta belopp tillämpas direkt på de förmåner som har
fastställts enligt bestämmelserna i artikel 46, utan att någon ny
beräkning behöver göras enligt bestämmelserna i den artikeln.
2. Om metoden för att fastställa eller reglerna för att beräkna
förmåner skulle ändras, skall dock en ny beräkning göras enligtbestämmelserna i artikel 46.
Artikel 51a
Personersomomfattasavettsärskiltsystemföroffentligtanställda
1. Bestämmelserna i artiklarna 44, 45.1, 45.5 och 45.6 samt artiklarna
46-51 skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ett särskiltsystem för offentligt anställda.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för att förvärva, avveckla,
bibehålla, eller återfå rätt till förmåner enligt ett särskilt system föroffentligt anställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjortsenligt ett eller flera särskilda system för offentligt anställda i den
medlemsstaten, eller betraktas som likvärdiga med sådana perioder
enligt den medlemsstatens lagstiftning, skall emellertid endast deperioder beaktas som kan erkännas enligt den medlemsstatens lagstift-ning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beaktats,
inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessa perioderbeaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller,
om ett sådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller
för arbetare eller tjänstemän, allt efter omständigheterna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste eller de senaste lönerna under en referensperiodskall den statens behöriga institution vid beräkningen enbart beaktalönerna, vederbörligen omvärderade, under den eller de perioder då denberörda personen omfattades av den lagstiftningen.
KAPITEL 4
OLYCKSFALLIARBETETOCHARBETSSJUKDOMAR
Avsnitt 1
Rätttillförmåner
Artikel 52
Bosättningienannanmedlemsstatändenbehörigastaten–Allmännaregler
En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i arbetet
eller drabbas av en arbetssjukdom och som är bosatt inom en annanmedlemsstats territorium än den behöriga statens skall i den stat i vilkenhan är bosatt få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad av
institutionen på hans bosättningsort enligt bestämmelserna i denlagstiftning som denna tillämpar som om han vore försäkrad där.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 37
▼M3
▼B
▼B
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen
på bosättningsorten kan dock dessa förmåner utges av den
sistnämnda institutionen på den förstnämndas bekostnad enligtbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 53
Gränsarbetare—Särskildregel
Också en gränsarbetare kan få förmåner inom den behöriga statens
territorium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionenenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning som om personen vore
bosatt där.
Artikel 54
Vistelseiellerflyttningtilldenbehörigastaten
1. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 och
som vistas inom den behöriga statens territorium skall få förmåner enligt
bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även om han redan har fåttförmåner före sin vistelse. Denna bestämmelse gäller dock integränsarbetare.
2. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 och
som bosätter sig inom den behöriga statens territorium skall få förmåner
enligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även om han redan harfått förmåner före flyttningen.
Artikel 55
Vistelseutanfördenbehörigastaten–Återkomstellerflyttningtillenannan
medlemsstatefterettolycksfallellerenarbetssjukdom–Behovavattbege
sigtillenannanmedlemsstatförattfålämpligvård
1. En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i
arbetet eller drabbas av en arbetssjukdom och
a) som vistas inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga
statens, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till den
medlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till en annan
medlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hans
hälsotillstånd kräver,
har rätt till följande:
i) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad av
institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmelsernai den lagstiftning som sistnämnda institution tillämpar som om hanvore försäkrad där. Den period under vilken förmåner får utges skalldock bestämmas enligt den behöriga statens lagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den
behöriga institutionen och institutionen på vistelse- eller bosättnings-orten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämnda institutionenpå den förstnämnda institutionens bekostnad enligt den behörigastatens lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punkt 1 b får vägras endast om det är klarlagt att en
flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller försvåraläkarvården.
Tillstånd enligt punkt 1 c får inte vägras om personen inte kan få sådan
vård inom den medlemsstats territorium där han är bosatt.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 38
▼B
Artikel 56
Olycksfallunderresa
Ett olycksfall som inträffar under en resa inom en annan medlemsstats
territorium än den behöriga statens skall anses ha inträffat inom denbehöriga statens territorium.
Artikel 57 (7)
Förmånervidarbetssjukdomdåenpersonharvaritutsattförsammariski
fleramedlemsstater
1. Om en person, som har drabbats av arbetssjukdom, enligt
lagstiftningen i en eller flera medlemsstater har utövat verksamhet aven artsom kan förorsaka denna sjukdom, skall de förmåner som haneller hans efterlevande kan göra anspråk på beviljas uteslutande enligtlagstiftningen i den stat där villkoren senast har uppfyllts, om så behövs
med beaktande av punkt 2–5.
2. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen ifråga först har diagnosticerats inom dess territorium, skall detta villkoranses vara uppfyllt, om sjukdomen först har diagnosticerats inom en
annan medlemsstats territorium.
3. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen ifråga har diagnosticerats inom en viss tid efter det att den senasteverksamhethar upphörtsom har kunnatförorsaka en sådan sjukdom,
skall den behöriga institutionen i den staten, vid undersökningen av när
denna senaste verksamhet utövades, beakta, i nödvändig utsträckning,liknande verksamhet som har utövats enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, som om verksamheten hade utövats enligt lagstiftningen iden förstnämnda staten.
4. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av villkor om att en verksamhet
som har kunnatförorsaka sjukdomen i fråga har varatunder en viss t id,skall den behöriga institutionen i den staten, i nödvändig utsträckning,beakta perioder under vilka sådan verksamhet har utövats enligtlagstiftningen i den förstnämnda staten.
5. I fall som rör sklerogen pneumokonios skall kostnaderna för
kontantförmåner, inklusive pensioner, fördelas mellan de behörigainstitutionerna i de medlemsstater inom vars territorier personen ifråga har utövat en verksamhet som har kunnat förorsaka sjukdomen.Denna fördelning skall ske på basis av hur längden av de perioder av
försäkring eller bosättning för ålderspension, som avses i artikel 45.1
och som har fullgjorts enligt lagstiftningen i var och en av staterna,förhåller sig till den totala längden av sådana perioder som har fullgjortsenligt lagstiftningen i alla stater vid de tidpunkter då förmånerna börjadeutgå.
6. På förslag från kommissionen skall rådetenhälligtbest ämma vilka
andra arbetssjukdomar som bestämmelserna i punkt 5 skall utvidgas till
att omfatta.
Artikel 58
Beräkningavkontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas pågenomsnittliga inkomster, skall fastställa sådana genomsnittligainkomster uteslutande på grundval av inkomster som faktiskt harutbetalats under de perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas påstandardinkomster, skall uteslutande beakta standardinkomsterna eller,i förekommande fall, de genomsnittliga standardinkomsterna förperioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 39
▼B
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att kontantförmånernas storlek skall variera med antaletfamiljemedlemmar, skall även beakta familjemedlemmar till personen
som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium som om de vore
bosatta inom den behöriga statens territorium.
Artikel 59
Kostnader för transport av en personsom harråkat ut för ett olycksfall i
arbetetellersomhardrabbatsavenarbetssjukdom
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
innehåller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport av en
person, som har råkat ut för ett olycksfall i arbetet eller som har drabbatsav en arbetssjukdom, antingen till hans bosättningsort eller till ettsjukhus, skall ansvara för kostnader för transport av personen tillmotsvarande ort inom en annan medlemsstats territorium där han ärbosatt, under förutsättning att institutionen i förväg lämnar sitt tillstånd
till en sådan transport och därvid beaktar skälen för transporten. Sådant
tillstånd skall inte krävas för gränsarbetare.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
innehåller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport tillbegravningsplatsen av en person som har avlidit till följd av ett
olycksfall i arbetet skall enligt bestämmelserna i den lagstiftning som
den tillämpar ansvara för kostnaderna för transport till motsvarande platsinom en annan medlemsstats territorium där personen var bosatt vidtiden för olycksfallet.
Avsnitt 2
Förvärrandeavenarbetssjukdomförvilkenförmånerharbeviljats
Artikel 60 (7) (11)
1. Vid försämring av en arbetssjukdom för vilken en anställd eller
egenföretagare har fått eller får förmåner enligt en medlemsstatslagstiftning gäller följande:
a) Om personen inte under den tid som han har fått förmåner har utfört
arbete som omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning och somsannoliktkan förorsaka eller förvärra sjukdomen, skall den behörigainstitutionen i den förstnämnda medlemsstaten med beaktande avförsämringen ansvara för kostnaden för förmånerna enligtbestämmelserna i den lagstiftning som institutionen tillämpar.
b) Om personen under den tid som han fått förmåner har utfört sådant
arbete enligt en annan medlemsstats lagstiftning, skall den behöriga
institutionen i den förstnämnda medlemsstaten ansvara för kostnaden
för förmånerna enligt den lagstiftning som den tillämpar utan attbeakta försämringen. Den behöriga institutionen i den andramedlemsstaten skall till personen i fråga utge ett tillägg, vars storlekskall uppgå till skillnaden mellan det förmånsbelopp som skall utgesefter försämringen och det belopp som skulle ha utgetts före
försämringen enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar
om sjukdomen hade uppkommit enligt den medlemsstatens lagstift-ning.
c) Om, i det fall som avses i b, en anställd eller egenföretagare som
lider av sklerogen pneumokonios eller av en sjukdom som anges iartikel 57.6, inte har rätt till förmåner enligt den andra medlems-statens lagstiftning, skall den behöriga institutionen i denförstnämnda medlemsstaten, med beaktande av försämringen, utge
förmåner enligt den lagstiftning som den tillämpar. Den behöriga
institutionen i den andra medlemsstaten skall dock svara förkostnaden för skillnaden mellan beloppet av kontantförmåner,inklusive pensioner, som med beaktande av försämringen skall utgesav den förstnämnda medlemsstatens behöriga institution, ochbeloppet av motsvarande förmåner som betalades ut före
försämringen.
d) Bestämmelserna om minskning, innehållande eller indragning i en
medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på personer som uppbär1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 40
▼B
förmåner som har beviljats av institutioner i två medlemsstater enligt
b.
2. Vid försämring av en arbetssjukdom som föranleder tillämpning av
bestämmelserna i artikel 57.5 gäller följande:
a) Den behöriga institution som har utgett förmånerna enligt
bestämmelserna i artikel 57.1 skall med beaktande av försämringenutge förmåner enligt den lagstiftning som den tillämpar.
b) Kostnaden för kontantförmåner, inklusive pensioner, skall fortsätta
att fördelas mellan de institutioner som enligt bestämmelserna iartikel 57.5 delade på kostnaderna för tidigare förmåner. Om
personen åter har börjat arbeta i en verksamhet som sannolikt kan
förorsaka eller förvärra arbetssjukdomen, antingen enligt lagstift-ningen i en av medlemsstaterna inom vilken han tidigare har arbetat ien verksamhet av samma slag eller enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, skall dock den behöriga institutionen i denna stat svaraför kostnaden för skillnaden mellan det förmånsbelopp som skall
utges med hänsyn till försämringen och det förmånsbelopp som
betalades ut före försämringen.
Avsnitt 3
Diversebestämmelser
Artikel 61
Reglerförbeaktandeavsärskildabestämmelserivissalagstiftningar
1. Om det inte finns någon försäkring mot olycksfall i arbetet eller
mot arbetssjukdomar inom den medlemsstats territorium inom vilketpersonen befinner sig eller om detfinns en sådan försäkring men int e
någon institution som svarar för utgivande av vårdförmåner, skall dessa
förmåner utges av den institution på vistelse- eller bosättningsorten somsvarar för utgivande av vårdförmåner vid sjukdom.
2. Om det enligt den behöriga statens lagstiftning för rätt till helt
kostnadsfria vårdförmåner krävs att sådan läkarvård som organiseras av
arbetsgivaren utnyttjas, skall vårdförmåner, som utges i fall som avses i
artiklarna 52 och 55.1, anses ha utgetts inom ramen för sådan läkarvård.
3. Om det i den behöriga statens lagstiftning finns ett system för
arbetsgivares ansvar, skall vårdförmåner som utges i fall som avses iartikel 52 och 55.1 anses ha utgetts på den behöriga institutionens
begäran.
4. Om den behöriga statens system för ersättning för olycksfall i
arbetet inte har karaktären av obligatorisk försäkring, skall vårdförmånerutges direkt av arbetsgivaren eller den försäkringsgivare som har trätt ihans ställe.
5. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har inträffateller godkänts tidigare skall beaktas för att fastställa graden avarbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för attbestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-
tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har
inträffat eller godkänts tidigare enligt en annan medlemsstats lagstift-ning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstiftning somdenna institution tillämpar.
6. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har inträffat
eller som godkänts senare skall beaktas för att fastställa graden avarbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för attbestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller som godkänts senare enligt en annan medlemsstats1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 41
▼B
lagstiftning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den
lagstiftning som denna institution tillämpar, dock endast om
1) ingen ersättning utges för det olycksfall i arbetet eller den arbets-
sjukdom som hade inträffat eller godkänts tidigare enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar,
och
2) ingen ersättning utges enligt den andra medlemsstatens lagstiftning
enligt vilken olycksfallet i arbetet eller arbetssjukdomen har inträffat
eller godkänts senare, med beaktande av bestämmelserna i punkt 5,vad gäller det olycksfallet i arbetet eller den arbetssjukdomen.
Artikel 62
Tillämpligtsystemomdetfinnsflerasystemivistelse-ellerbosättningslandet
—Maximitidförförmåner
1. Om vistelse- eller bosättningslandets lagstiftning har flera
försäkringssystem, skall bestämmelserna i systemet för arbetare inomstålindustrin gälla för anställda eller egenföretagare som omfattas avartikel 52 eller 55.1. Om denna lagstiftning innehåller ett särskilt systemför arbetare i gruvor eller liknande företag skall dock bestämmelserna i
detta system gälla för denna kategori arbetare om den institution på
vistelse- eller bosättningsorten, till vilken de lämnar in sin ansökan, ärbehörig att tillämpa detta system.
2. Om en medlemsstats lagstiftning föreskriver en maximiperiod
under vilken förmåner kan beviljas, kan institutionen som tillämpardenna lagstiftning beakta varje period under vilken förmåner redan harutgetts av en annan medlemsstats institution.
Avsnitt 4
Återbetalningmellaninstitutioner
Artikel 63
1. Den behöriga institutionen är skyldig att återbetala beloppet för
sådana vårdförmåner som utges för dess räkning enligt bestämmelserna i
artikel 52 och 55.1.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av de
verkliga kostnaderna, fastställas och genomföras enligt de regler som har
fastställts i den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga
myndigheter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller
avstå från återbetalning mellan institutioner under dem.
Avsnitt 5
Studerande
Artikel 63 a
Bestämmelserna i avsnitten 1-4 skall på motsvarande sätt gälla
studerande.
KAPITEL 5
DÖDSFALLSERSÄTTNINGAR
Artikel 64
Sammanläggningavförsäkrings-ellerbosättningsperioder
Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning kräver att
försäkrings- eller bosättningsperioder har fullgjorts för att någon skall få,bibehålla eller återfå rätt till dödsfallsersättningar, skall i den utsträck-ning som behövs beakta försäkrings- eller bosättningsperioder som har1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 42
▼M4
▼B
▼B
fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de hade
fullgjorts enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar.
Artikel 65
Rätttillersättningnärdödsfalletinträffariellerdenförmånsberättigadeär
bosattienannanmedlemsstatändenbehörigastaten
1. När en anställd, en egenföretagare, en pensionär eller en
pensionssökande, eller en familjemedlem till en sådan person, avlider
inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens skall
dödsfallet anses ha inträffat inom den behöriga statens territorium.
2. Den behöriga institutionen är skyldig att utge dödsfallsersättning
enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar, även om denförmånsberättigade är bosatt inom en annan medlemsstats territoriumän den behöriga statens.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 gäller även om dödsfallet har
inträffat på grund av ett olycksfall i arbetet eller en arbetssjukdom.
Artikel 66
Utgivandeavförmånerförenpensionärsomavliderunderbosättningien
annan medlemsstat än den där den institution finns, som svarade för
utgivandeavvårdförmåner
Om en pensionär, som hade rätt till pension enligt lagstiftningen i en
eller flera medlemsstater, avlider under bosättning inom en annanmedlemsstats territorium än det, vars institution svarade för att utgevårdförmåner till honom enligt bestämmelserna i artikel 28, skall de
dödsfallsersättningar som utges enligt den lagstiftning som denna
institution tillämpar, utges av institutionen på dess egen bekostnadsom om pensionären vid dödsfallet hade varit bosatt inom det territoriumdär denna institution finns.
Bestämmelserna i föregående punkt gäller också en pensionärs familje-
medlemmar.
Artikel 66 a
Studerande
Bestämmelserna i artiklarna 64-66 skall på motsvarande sätt gälla
studerande och deras familjemedlemmar.
KAPITEL 6
ARBETSLÖSHETSFÖRMÅNER
Avsnitt 1
Allmännabestämmelser
Artikel 67
Sammanläggningavförsäkrings-elleranställningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkringsperioder har fullgjorts för att någon skall få,
bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning sombehövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han harfullgjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som omde vore försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftningsom denna institution tillämpar, dock under förutsättning att
anställningsperioderna skulle ha ansetts som försäkringsperioder om
de hade fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att anställningsperioder har fullgjorts för att någon skall få,bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning sombehövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 43
▼M4
▼B
▼B
fullgjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om
de vore anställningsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftningsom denna institution tillämpar.
3. Utom i fall som avses i artikel 71.1 a ii och b ii, skall
bestämmelserna i punkt 1 och 2 gälla under villkor att personen senasthar fullgjort
— i fall som avses i punkt1, försäkringsperioder
— i fall som avses i punkt2, anst ällningsperioder
enligt bestämmelserna i den lagstiftning enligt vilken ansökan om
förmåner görs.
4. Om längden av den period under vilken förmåner kan utges är
beroende av försäkrings- eller anställningsperiodernas längd, gäller i
förekommande fall bestämmelserna i punkt 1 eller 2.
Artikel 68
Beräkningavförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av förmåner skall grundas på den tidigarelönens storlek, skall uteslutande beakta den lön som personen hade vid
sin senaste anställning inom denna stats territorium. Om den anställ-
ningen varade kortare tid än fyra veckor, skall dock förmånerna grundaspå normallönen på den arbetslösa personens bosättnings- eller vistelseortvid en anställning som motsvarar eller liknar hans senaste anställninginom en annan medlemsstats territorium.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
föreskriver att förmånernas storlek varierar med antalet familjemed-lemmar, skall också beakta personens familjemedlemmar bosatta inomen annan medlemsstats territorium som om de vore bosatta inom denbehöriga statens territorium. Denna bestämmelse gäller dock inte om en
annan person har rätt till arbetslöshetsförmåner i familjemedlemmarnas
bosättningsland och om familjemedlemmarna beaktas vid beräkningenav dessa förmåner.
Avsnitt 2
Arbetslösapersonersombegersigtillenannanmedlemsstatänden
behörigastaten
Artikel 69
Villkorochbegränsningarirättenattbehållaförmåner
1. En anställd eller egenföretagare, som är helt arbetslös och
uppfyller villkoren för rätt till förmåner enligt en medlemsstats
lagstiftning och som beger sig till en eller flera andra medlemsstater
för att söka arbete där, skall behålla rätten till sådana förmåner enligtföljande villkor och med följande begränsningar:
a) Före avfärden skall han ha varit registrerad som arbetssökande och ha
varit tillgänglig för den behöriga statens arbetsförmedling i
åtminstone fyra veckor efter det att han blev arbetslös. De behörigaförmedlingarna eller institutionerna kan dock ge tillstånd till att hanreser innan denna tid har gått ut.
b) Han skall registrera sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen i
varje medlemsstat som han reser till och underkasta sig den kontrollsom finns där. Detta villkor skall anses uppfyllt för perioden föreregistreringen, om personen har registrerat sig inom sju dagar från
den dag då han inte längre var tillgänglig för arbetsförmedlingen i
den stat som han har lämnat. I undantagsfall kan denna periodförlängas av de behöriga förmedlingarna eller institutionerna.
c) Rätten till förmåner skall bibehållas under en längsta tid av tre
månader från och med den dag då personen upphörde att varatillgänglig för arbetsförmedlingen i den stat som han har lämnat,under förutsättning att den totala förmånsperioden inte överstiger denförmånsperiod som han hade rätt till enligt denna stats lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 44
▼B
För säsongsarbetare skall denna tid dessutom begränsas till den tid
som återstår till slutet av den säsong för vilken han har anställts.
2. Om personen återvänder till den behöriga staten före utgången av
den period under vilken han har rätt till förmåner enligt bestämmelsernai punkt 1 c, skall han fortsätta att ha rätt till förmåner enligt denna statslagstiftning. Han skall förlora all rätt till förmåner enligt den behörigastatens lagstiftning, om han inte återvänder dit före utgången av dennatid. I undantagsfall kan denna tidsgräns utsträckas av de behöriga
förmedlingarna eller institutionerna.
3. Bestämmelserna i punkt 1 kan åberopas endast en gång mellan två
anställningsperioder.
4. Om den behöriga staten är Belgien skall en arbetslös person, som
återvänder dit efter utgången av den tremånadersperiod som anges i
punkt 1 c, inte där få rätt till förmåner på nytt förrän han har varit
anställd där i minst tre månader.
Artikel 70
Utgivandeavförmånerochåterbetalning
1. I de fall som avses i artikel 69.1 skall förmåner utges av
institutionen i varje stat till vilken en arbetslös person beger sig för att
söka arbete.
Den behöriga institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning den
anställde eller egenföretagaren omfattades av under den senastearbetsperioden, skall vara skyldig att återbetala beloppet för sådana
förmåner.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av de
verkliga kostnaderna eller i form av schablonbelopp, fastställas ochgenomföras enligt de regler som har fastställts i den tillämpningsför-ordning som avses i artikel 98.
3. Två eller fler medlemsstater eller dessa staters behöriga myndig-
heter kan komma överens om andra återbetalnings- eller
betalningsmetoder eller avstå från återbetalning mellan underställdainstitutioner.
Avsnitt 3
Arbetslösapersonersomundersinsenasteanställningvarbosattai
enannanmedlemsstatändenbehörigastaten
Artikel 71
1. En arbetslös person som tidigare var anställd och som under sin
senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territoriumän den behöriga statens skall få förmåner enligt följande bestämmelser:
a) i) En gränsarbetare som är delvis eller periodvis arbetslös i det
företag som sysselsätter honom skall få förmåner enligt
bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning som om han
vore bosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skallutges av den behöriga institutionen.
ii) En gränsarbetare som är helt arbetslös skall få förmåner enligt
lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han ärbosatt som om han hade omfattats av denna lagstiftning då hansenast var anställd. Dessa förmåner skall utges av institutionen på
bosättningsorten på dess bekostnad.
b) i) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir delvis,
periodvis eller helt arbetslös och som förblir tillgänglig för sin
arbetsgivare eller arbetsförmedlingen inom den behöriga statens
territorium skall få förmåner enligt bestämmelserna i denna statslagstiftning som om han vore bosatt inom dess territorium. Dessaförmåner skall utges av den behöriga institutionen.
ii) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir helt arbetslös
och som anmäler sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingeninom den medlemsstats territorium inom vilket han är bosatt eller1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 45
▼B
som återvänder till detta territorium skall få förmåner enligt denna
stats lagstiftning som om han senast hade varit anställd där.Institutionen på bosättningsorten skall på egen bekostnad utge
dessa förmåner. Om personen har fått rätt till förmåner på
bekostnad av den behöriga institutionen i den medlemsstat, varslagstiftning han senast har omfattats av, skall han dock fåförmåner enligt bestämmelserna i artikel 69. Förmåner enligtlagstiftningen i den stat där han är bosatt skall innehållas under
varje period under vilken den arbetslöse enligt bestämmelserna i
artikel 69 kan ansöka om förmåner enligt den lagstiftning som hansenast har omfattats av.
2. En arbetslös person har inte rätt till förmåner enligt lagstiftningen i
den medlemsstat inom vars territorium han är bosatt under den tid somhan har rätt till förmåner enligt bestämmelserna i punkt 1 a i eller 1 b i.
Avsnitt 4
Personersomomfattasavettsärskiltsystemföroffentligtanställda
Artikel 71a
1. Bestämmelserna i avsnitten 1 och 2 skall tillämpas analogt på
personer som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligtanställda.
2. Bestämmelserna i avsnitt 3 skall inte tillämpas på personer som
omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligt anställda. Enarbetslös som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligtanställda, som är helt eller delvis arbetslös, och som i samband med sin
senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territorium
än den behöriga medlemsstatens, skall erhålla förmåner i enlighet medbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning som om han varbosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skall tillhandahållasoch kostnaderna för dem bäras av den behöriga institutionen.
KAPITEL 7 (8)
FAMILJEFÖRMÅNER
Artikel 72 (8)
Sammanläggningavförsäkringsperioder,anställningsperioderellerperioder
avverksamhetsomegenföretagare
Om lagstiftningen i en medlemsstat för rätt till förmåner ställer krav på
fullgjorda försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder avverksamhet som egenföretagare, skall den behöriga institutionen i den
staten i nödvändig utsträckning beakta försäkrings- och anställningspe-
rioder samtperioder av verksamhetsom egenföret agare som harfullgjorts i en annan medlemsstat som om dessa perioder hade fullgjortsenligt den lagstiftning som denna tillämpar.
Artikel 72a (9) (14)
Anställdasomharblivitheltarbetslösa
En anställd som har blivit helt arbetslös och för vilken artikel 71.1 a ii
eller b ii första meningen gäller skall för sina familjemedlemmar som ärbosatta inom samma medlemsstats territorium som han själv fåfamiljeförmåner enligt lagstiftningen i den staten som om han hade
varit omfattad av denna lagstiftning under sin senaste anställning, med
beaktande, om så behövs, av bestämmelserna i artikel 72. Dessaförmåner skall utges på bekostnad av institutionen på bosättningsorten.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav familjeförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighet medbestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 46
▼M3
▼B
▼B
Artikel 73 (8)
Anställdaelleregenföretagarevarsfamiljemedlemmarärbosattaienannan
medlemsstatändenbehörigastaten
En anställd eller egenföretagare, som omfattas av lagstiftningen i en
medlemsstat, skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annanmedlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstift-ningen i den förra staten som om de vore bosatta i den staten, om någotannatint e följer av bilaga VI.
Artikel 74 (8)
Arbetslösavarsfamiljemedlemmarärbosattaienannanmedlemsstatänden
behörigastaten
En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare och
som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat
ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i den förrastaten, som om de vore bosatta i den staten, om något annat inte följer avbilaga VI.
Artikel 75 (8)
Utgivandeavförmåner
1. Familjeförmåner skall i fall som avses i artikel 73 utges av den
behöriga institutionen i den stat vars lagstiftning gäller för den anställdeeller egenföretagaren och i fall som avses i artikel 74 av den behörigainstitutionen i den stat enligt vars lagstiftning en arbetslös person somtidigare var anställd eller egenföretagare uppbär arbetslöshetsförmåner.Förmånerna skall utges i enlighet med de bestämmelser som gäller för
sådana institutioner oavsett om den fysiska eller juridiska person till
vilken sådana förmåner skall utbetalas är bosatt eller vistas inom denbehöriga statens territorium eller inom en annan medlemsstatsterritorium eller inom en annan medlemsstats territorium.
2. Om den person till vilken familjeförmånerna skall utbetalas inte
använder dessa förmåner till familjemedlemmarnas försörjning, skallden behöriga institutionen dock på begäran av och genom institutionenpå familjemedlemmarnas bostadsort eller den institution eller det organsom är utsett därtill av den behöriga myndigheten i det land därfamiljemedlemmarna är bosatta utbetala dessa förmåner med befriande
verkan till den fysiska eller juridiska person som faktiskt försörjer
familjemedlemmarna.
3. Två eller flera medlemsstater kan i enlighet med bestämmelserna i
artikel 8 komma överens om att den behöriga institutionen, antingen
direkt eller genom institutionen på familjemedlemmarnas bostadsort,
skall utbetala familjeförmånerna till vilka rätt föreligger enligtlagstiftnin- gen i dessa stater eller i en av dessa stater, till den fysiskaeller juridiska person som faktiskt försörjer familjemedlemmarna.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregler då rätt till familjeförmåner samtidigt föreligger enligt
lagstiftningenidenbehörigastatenochenligtlagstiftningenidenmedlems-
statdärfamiljemedlemmarnaärbosatta
1. Om familjeförmåner för samma tid och för samma familjemedlem
på grund av förvärvsverksamhet utges enligt lagstiftningen i den
medlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta,skall rätten till familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat, i förekommande fall med tillämpning av artikel 73eller 74, innehållas till det belopp som utbetalas enligt lagstiftningen iden förstnämnda medlemsstaten.
2. Om ansökan om förmåner inte görs i den medlemsstat inom vars
territorium familjemedlemmarna är bosatta kan den behöriga institu-tionen i den andra medlemsstaten tillämpa bestämmelserna i punkt 1som om förmånerna hade beviljats i den förstnämnda staten.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 47
▼M4
Artikel 76 a
Studerande
Bestämmelserna i artikel 72 skall på motsvarande sätt gälla studerande.
KAPITEL 8
FÖRMÅNER FÖR PENSIONÄRERSMINDERÅRIGA BARN OCH FÖR
BARN SOM MIST EN AV FÖRÄLDRARNA ELLER BÅDA FÖRÄLD-
RARNA
Artikel 77
Pensionärersminderårigabarn
1. I denna artikel avses med "förmåner" dels familjebidrag för
personer som får pension till följd av ålderdom, invaliditet, olycksfall iarbetet eller arbetssjukdom, dels sådana ökningar av eller tillägg tillpensioner som utges för barn till pensionären, med undantag för de
tillägg som utges enligt försäkringssystem för olycksfall i arbetet och
arbetssjukdomar.
2. Oavsett inom vilken medlemsstats territorium som pensionären
eller barnen är bosatta gäller följande:
a) Till den som får pension enligt endast en medlemsstats lagstiftning
skall förmånerna utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat somsvarar för pensionen.
b) Till den som får pensioner enligt flera medlemsstaters lagstiftning
skall förmånerna utges:
i) enligt lagstiftningen i den medlemsstat i vilken han är bosatt,
under förutsättning att han, i förekommande fall med beaktandeav bestämmelserna i artikel 79.1 a, har fått rätt till en av deförmåner som avses i punkt 1 enligt denna stats lagstiftning eller,
ii) om denna förutsättning inte är uppfylld, enligt den medlemsstats
lagstiftning som han längst har omfattats av, under förutsättning
att han, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 79.1 a, har rätt till en av de förmåner som avses i punkt 1enligt denna lagstiftning. Om han inte har sådan rätt enligt dennalagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordning allt
efter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder som har
fullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Artikel 78
Barnsommistenavföräldrarnaellerbådaföräldrarna
1. I denna artikel avses med ”förmåner” de familjebidrag och, i
förekommande fall, de tillägg eller särskilda bidrag som utges för barn
som misten av föräldrarna eller båda föräldrarna.
2. Förmåner till barn som mist en av föräldrarna eller båda
föräldrarna skall beviljas enligtföljande regler, oavset tinom vilken
medlemsstats territorium som barnet eller den fysiska eller juridiska
person som faktiskt försörjer barnet är bosatt:
a) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som
omfattades av endast en medlemsstats lagstiftning enligt denna stats
lagstiftning.
b) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som
omfattades av flera medlemsstaters lagstiftningar:
i) Enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium
barnet är bosatt, under förutsättning att det, i förekommande fallmed beaktande av bestämmelserna i artikel 79.1 a, enligt dennastats lagstiftning har rätt till en av de förmåner som avses i punkt1.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 48
▼B
▼M5
▼B
▼B
ii) I andra fall enligt lagstiftningen i den medlemsstat vars lagstift-
ning den avlidne längst hade omfattats av, under förutsättning attbarnet, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna i
artikel 79.1 a, enligt denna stats lagstiftning har rätt till en av de
förmåner som avses i punkt 1. Om det inte har sådan rätt enligtdenna lagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordning alltefter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder som har
fullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Den medlemsstats lagstiftning som gäller vid beviljande av de förmåner
som avses i artikel 77 till en pensionärs barn skall dock fortsätta att gällaefter pensionärens död vid utgivande av förmåner till hans barn.
Artikel 78a
Barnpensioner, förutom de som beviljats enligt försäkringssystem för
olycksfall i arbetet och yrkessjukdomar, skall behandlas som ”förmåner”enligt bestämmelserna i artikel 78.1 om den avlidne vid något tillfälleomfattades av ett system avsett enbart för familjebidrag eller tilläggs-bidrag eller särskilda bidrag för barn som misten av föräldrarna eller
båda föräldrarna. Dessa system anges i en förteckning i bilaga VIII.
Artikel 79 (7)
Gemensamma bestämmelser om förmåner för minderåriga barn till
pensionärerochförbarnsommistenavföräldrarnaellerbådaföräldrarna
1. Förmåner som avses i artiklarna ►M577, 78 och 78a ◄skall
utges enligt den lagstiftning som har fastställts med tillämpning avbestämmelserna i dessa artiklar av den institution som svarar för
tillämpningen av denna lagstiftning och på dess bekostnad som om
pensionären eller den avlidne endast hade omfattats av den behörigastatens lagstiftning.
Dock gäller följande:
a) Om denna lagstiftning föreskriver att rätten att få, bibehålla eller
återfå förmåner är beroende av längden av försäkrings-, anställnings-
eller bosättningsperioder eller perioder av verksamhet som egen-
företagare, skall längden i förekommande fall fastställas medbeaktande av bestämmelserna i artikel 45 eller artikel 72.
b) Om denna lagstiftning föreskriver att förmånsbeloppet skall beräknas
med utgångspunkt från pensionsbeloppet eller skall bestämmas efterförsäkringsperiodernas längd, skall dessa förmånsbelopp beräknasmed utgångspunkt från det teoretiska belopp som har fastställts enligtbestämmelserna i artikel 46.2.
2. Om tillämpningen av regeln i artiklarna 77.2 b ii och 78.2 b ii
skulle leda till att flera medlemsstater blir behöriga eftersom perioderna
är lika långa, skall förmåner som avses i artikel ►
M577, 78 eller
78a◄beviljas enligt lagstiftningen i de medlemsstater som
pensionären eller den avlidne senast har omfattats av.
3. Rätten till förmåner endast enligt nationell lagstiftning eller enligt
bestämmelserna i punkt 2 och enligt artiklarna ►M577, 78 och 78a ◄
skall innehållas om barnen ges rätt till familjeförmåner eller familje-bidrag enligt en medlemsstats lagstiftning på grund avförvärvsverksamhet. I så fall skall personerna anses som familje-medlemmar till en anställd eller egenföretagare.
Artikel 79a
Bestämmelseromförmånerförbarnsommistenavföräldrarnaellerbåda
föräldrarnaochsomärberättigadetillförmånerenligtettsärskiltsystemför
offentligtanställda
1. Utan hinder av bestämmelserna i ►M5artikel 78a ◄skall
pensioner, enligt ett särskilt system för offentligt anställda, till barn som1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 49
▼M5
▼B
▼M3
▼M3
misten av föräldrarna eller båda föräldrarna beräknas enligtbest ämmel-
serna i kapitel 3.
2. När perioder för försäkring, anställning, verksamhet som egen-
företagare eller bosättning, i de fall som föreskrivs i punkt 1, också harfullgjorts enligt ett allmänt system, skall förmåner som har uppkommit
enligt det allmänna systemet utges i enlighet med bestämmelserna i
kapitel 8 ►
M5om inte annat föreskrivs i artikel 44.3 ◄. Perioder för
försäkring, verksamhet som egenföretagare eller anställning som harfullgjorts i enlighet med lagstiftningen för ett särskilt system föroffentligt anställda eller perioder som enligt medlemsstatens lagstiftning
skall betraktas som likvärdiga med sådana perioder skall, när så är
lämpligt, beaktas för att förvärva, bibehålla eller återfå rätt till förmån ienlighet med lagstiftningen för det allmänna systemet.
AVDELNING ΙV
ADMINISTRATIV KOMMISSION FÖR SOCIAL TRYGGHET
FÖRMIGRERANDEARBETARE
Artikel 80
Sammansättningocharbetsmetoder
1. Till kommissionen skall det knytas en administrativ kommission
för social trygghet för migrerande arbetare (nedan benämnd "administ-rativa kommissionen") som består av en regeringsföreträdare för var ochen av medlemsstaterna, om det behövs biträde av sakkunniga. En
företrädare för kommissionen skall delta i administrativa kommissionens
arbete som rådgivare.
2. Administrativa kommissionen skall biträdas i tekniska frågor av
Internationella arbetsorganisationen enligt de överenskommelser somhar slutits för detta ändamål mellan Europeiska ekonomiska gemenska-pen och den Internationella arbetsorganisationen.
3. Stadgar för administrativa kommissionen skall fastställas genom
överenskommelse mellan ledamöterna.
Beslut i frågor om tolkning som avses i artikel 81 a skall vara enhälliga.
De skall ges nödvändig publicitet.
4. Kommissionen skall förse administrativa kommissionen med
sekretariatstjänster.
Artikel 81
Administrativakommissionensuppgifter
Administrativa kommissionen skall ha till uppgift
a) att handha samtliga administrativa frågor om tolkning av bestämmel-
serna i denna förordning och senare förordningar eller av
bestämmelser i andra överenskommelser eller arrangemang inom
ramen för dessa förordningar, utan att det påverkar den rätt sommyndigheter, institutioner och berörda personer har att utnyttja deförfaranden och domstolar som föreskrivs i medlemsstaternaslagstiftning, denna förordning eller fördraget,
b) att på begäran av myndigheter, institutioner och domstolar i
medlemsstaterna översätta handlingar som gäller tillämpningen avdenna förordning, särskilt översättningar av ansökningar som görs avpersoner som kan ha rätt till förmåner enligt bestämmelserna i dennaförordning,
c) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna i frågor
om social trygghet, framförallt vad gäller hälso- och sociala åtgärder
av gemensamtint resse,
d) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna genom att
modernisera de förfaranden som är nödvändiga för informations-utbyte, särskilt genom att anpassa informationsflödet mellaninstitutionerna till telematiskt utbyte, med beaktande av utvecklingen1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 50
▼B
▼M1
▼M1
av informationsbehandlingen i varje medlemsstat. Denna moderni-
sering har framför allt till syfte att påskynda beviljandet av förmåner,
e) att ställa samman de uppgifter som skall beaktas vid upprättande av
redovisningar av de kostnader som skall betalas av medlemsstaternasinstitutioner enligt bestämmelserna i denna förordning och fastställade årliga avräkningarna mellan dessa institutioner,
f) att utföra andra uppgifter inom dess kompetensområde enligt
bestämmelserna i denna och senare förordningar eller andraöverenskommelser eller arrangemang inom ramen för dessa förord-ningar,
g) att lämna förslag till kommissionen om utarbetande av ytterligare
förordningar och om ändring av denna och senare förordningar.
AVDELNING V
RÅDGIVANDEKOMMITTÉFÖRMIGRERANDEARBETARES
SOCIALATRYGGHET
Artikel 82 (B) (16)
Inrättande,sammansättningocharbetsmetoder
1. En rådgivande kommitté för migrerande arbetares sociala trygghet
(nedan benämnd "rådgivande kommittén") inrättas härmed. Den skall ha90 företrädare och bestå av följande företrädare från varje medlemsstat:
a) Två regeringsföreträdare, av vilken åtminstone en skall vara ledamot
av administrativa kommissionen.
b) Två företrädare för arbetstagarorganisationerna.
c) Två företrädare för arbetsgivarorganisationerna.
För var och en av de ovan nämnda kategorierna skall en ersättare utses
för varje medlemsstat.
2. Ledamöterna i rådgivande kommittén och deras ersättare skall
utses av rådet, som vid valet av företrädare för arbetstagarorganisationer
och arbetsgivarorganisationer skall sträva efter att åstadkomma en rättvis
representation för de olika intressområdena.
En förteckning över ledamöter och ersättare skall offentliggöras av rådet
iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Mandattiden för ledamöter och ersättare skall vara två år.
Mandaten kan förnyas. Vid utgången av mandattiden skall ledamöteroch ersättare stå kvar i sina uppdrag tills de ersätts eller tills derasmandathar förlängt s.
4. Rådgivande kommitténs ordförande skall vara representant för
kommissionen. Ordföranden har inte rösträtt.
5. Rådgivande kommittén skall sammanträda minst en gång om året.
Ordföranden sammankallar kommittén, antingen på eget initiativ eller pågrund av en till honom inlämnad skriftlig ansökan från minst entredjedel av ledamöterna. En sådan ansökan måste innehålla konkreta
förslag om dagordningen.
6. Rådgivande kommittén kan på ordförandens förslag i undantagsfall
besluta att samråda med personer eller företrädare för organisationersom har stor erfarenhet av frågor om social trygghet. Dessutom skall
kommittén få teknisk hjälp från Internationella arbetsorganisationen på
samma villkor som administrativa kommissionen enligt den överens-kommelse som har slutits mellan Europeiska gemenskapen ochInternationella arbetsorganisationen.
7. Rådgivande kommitténs utlåtanden och förslag skall vara motive-
rade. De skall beslutas med kvalificerad majoritet av de giltigt angivna
rösterna.
Kommittén skall genom majoritetsbeslut anta en arbetsordning, som
skall godkännas av rådet sedan yttrande har inhämtats från kommis-sionen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 51
▼B
▼B
8. Kommissionen skall förse rådgivande kommittén med sekreta-
riatstjänster.
Artikel 83
Rådgivandekommitténsuppgifter
Rådgivande kommittén skall på begäran av kommissionen, administra-
tiva kommissionen eller på eget initiativ
a) utreda allmänna eller principiella frågor eller problem som
uppkommer vid tillämpningen av de förordningar som har antagitsinom ramen för bestämmelserna i artikel 51 i fördraget,
b) avge yttranden till administrativa kommissionen och förslag till
ändringar i förordningarna.
AVDELNING VI
DIVERSEBESTÄMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbetemellanbehörigamyndigheter
1. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall till varandra
översända all information om
a) åtgärder som har vidtagits för att tillämpa denna förordning,
b) ändringar i nationell lagstiftning som kan påverka tillämpningen av
denna förordning.
2. Vid tillämpningen av denna förordning skall myndigheterna och
institutionerna i medlemsstaterna bistå varandra och handla som om detillämpade sin egen lagstiftning. Den administrativa hjälp som dessamyndigheter och institutioner tillhandahåller skall som regel varakostnadsfri. Medlemsstaternas behöriga myndigheter kan dock komma
överens om att vissa kostnader skall ersättas.
3. Medlemsstaternas myndigheter och institutioner kan vid tillämp-
ningen av denna förordning ta direkt kontakt med varandra och med depersoner som berörs eller deras företrädare.
4. En medlemsstats myndigheter, institutioner och domstolar får inte
avvisa en ansökan eller andra handlingar som lämnas in till dem på
grund av att de har skrivits på en annan medlemsstats officiella språk.
De kan i förekommande fall åberopa bestämmelserna i artikel 81 b.
5. a) Då en medlemsstats myndigheter eller institutioner enligt denna
förordning eller enligtden t illämpningsförordning som avses iartikel 98 överför personuppgifter till myndigheter eller institu-tioner i en annan medlemsstat, skall sådant överförande omfattas
av de lagbestämmelser om skydd av personuppgifter som gäller i
den medlemsstat som lämnar uppgifterna.
Alltsenare överförande av uppgift er såväl som lagring, ändring
och förstörande av uppgifter skall omfattas av bestämmelserna i
den mottagande medlemsstatens lagstiftning om skydd för
personuppgifter.
b) Användandetav personuppgift er för andra ändamål än social
trygghet kan ske endast med den berörda personens samtycke eller
i enlighet med de andra garantier som föreskrivs i nationell
lagstiftning.
Artikel 85
Befrielse från eller minskning av skatter – (SIC! —) Utantag (SIC!
Undantag)frånbestyrkande
1. Befrielse från eller minskning av skatter, stämpelavgifter,
notariats- eller registeringsavgifter som föreskrivs i en medlemsstatslagstiftning för intyg eller handlingar som krävs enligt denna statslagstiftning skall utsträckas till liknande handlingar som krävs enligt enannan medlemsstats lagstiftning eller enligt denna förordning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 52
▼B
2. Alla utlåtanden, handlingar och intyg som kan krävas för
tillämpningen av denna förordning skall undantas från krav påbestyrkande av diplomatiska eller konsulära myndigheter.
3. Ett elektroniskt meddelande som sänds av en institution i enlighet
med bestämmelserna i denna förordning samt tillämpningsförordningenkan inte avvisas av någon myndighet eller institution i en annanmedlemsstat med den motiveringen att det mottagits på elektronisk väg,
när den mottagande institutionen väl förklarat sig vara i stånd att motta
elektroniska meddelanden. Återgivande och registrering av sådanameddelanden skall presumeras vara ett korrekt och exakt återgivandeav originalhandlingen eller en återgivning av den information hand-lingen gäller, om inte motsatsen bevisas.
Ett elektroniskt meddelande anses giltigt om det datasystem i vilket
detta meddelande registreras är utrustat med nödvändiga säkerhets-funktioner för att förhindra att meddelandet ändras, sprids eller läses.Den registrerade informationen skall när som helst kunna återges i direkt
läsbar form. När ett elektroniskt meddelande överförs från en social-
försäkringsinstitution till en annan skall lämpliga säkerhetsåtgärdervidtas i enlighet med tillämpliga gemenskapsbestämmelser.
Artikel 86 (14)
Ansökningar, förklaringar eller överklaganden som lämnas in till en
myndighet,institutionellerdomstolienannanmedlemsstatändenbehöriga
staten
1. En ansökan, förklaring eller ett överklagande som enligt en
medlemsstats lagstiftning skulle ha kommit till en myndighet, institution
eller domstol i denna stat inom en viss tid skall anses ha kommit i rätt tidom den inom samma tidsperiod kommer till en motsvarande myndighet,institution eller domstol i en annan medlemsstat. I ett sådant fall skallmyndigheten, institutionen eller domstolen som tar emot ansökan,
förklaringen eller överklagandetut an dröjsmål vidarebefordra hand-
lingen till den behöriga myndigheten, institutionen eller domstolen i denförra medlemsstaten, antingen direkt eller genom de rätta myndigheternai de berörda medlemsstaterna. Den dag då ansökan, förklaringen elleröverklagandet kom till myndigheten, institutionen eller domstolen i denandra medlemsstaten skall anses som ankomstdag hos den rätta
myndigheten, institutionen eller domstolen.
2. Om en ansökan om familjeförmåner har ingivits i en medlemsstat
av en person som är berättigad att göra en sådan ansökan i enlighet med
den medlemsstatens lagstiftning och om denna stat inte i första hand är
behörig, skall den dag som ansökan förstingavs räknas som den dagansökan inkommit till behörig myndighet, institution eller domstol,under förutsättning att en ny ansökan inges i den i första hand behörigastaten av den person som är berättigad att göra det enligt statenslagstiftning. Den andra ansökan skall inges senast inom ett år efter
underrättelse om att den första ansökan avvisats eller att förmånerna
upphört att utbetalas i den första medlemsstaten.
Artikel 87
Läkarundersökningar
1. De läkarundersökningar som föreskrivs i en medlemsstats lagstift-
ning kan på den behöriga institutionens begäran utföras inom en annanmedlemsstats territorium genom institutionen på den ort där den personsom har rätt till förmåner vistas eller är bosatt enligt villkoren i dentillämpningsförordning som avses i artikel 98 eller, om sådana saknas,
enligtde villkor som de behöriga myndighet erna i de berörda
medlemsstaterna kommer överens om.
2. Läkarundersökningar som utförs enligt villkoren i punkt 1 skall
anses utförda inom den behöriga statens territorium.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 53
▼M1
▼B
▼B
Artikel 88 (16)
Överföring från en medlemsstat till en annan av betalningar enligt denna
förordning
I sådana fall skall penningöverföringar enligtdenna förordning ske
enligt de överenskommelser som gäller mellan medlemsstaterna vid
tidpunkten för överföringen. (SIC! I förekommande fall skall penningö-
verföringar som följer av tillämpningen av denna förordning göras enligtavtal som gäller på detta område mellan de berörda medlemsstaterna vidtidpunkten för överföringen.) Om inte några sådana överenskommelserfinns mellan två medlemsstater, skall de behöriga myndigheterna i dessa
stater eller de myndigheter som svarar för internationella betalningar
gemensamt besluta om de åtgärder som behövs för att utföra sådanaöverföringar.
Artikel 89
Särskildareglerförtillämpningenavvissalagstiftningar
Särskilda regler för tillämpningen av vissa medlemsstaters lagstiftning
finns i bilaga VI.
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Avgiftersomskallbetalasavarbetsgivareellerföretagutanfördenbehöriga
staten
En arbetsgivare skall inte vara skyldig att betala högre avgifter på grund
av att han bedriver sin verksamhet eller att hans företag har sitt säteinom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens.
Artikel 92
Uppbördavavgifter
1. Uppbörd av avgifter som skall betalas till en institution i en
medlemsstat kan göras inom en annan medlemsstats territorium enligtdet administrativa förfarande och med de garantier och privilegier som
gäller för uppbörd av avgift som skall betalas till en motsvarande
institution i den sistnämnda medlemsstaten.
2. Regler om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall, i den
utsträckning som behövs, finnas i den tillämpningsförordning som avsesi artikel 98 eller i överenskommelser mellan två eller flera medlems-stater. Dessa regler kan även gälla indrivning av avgifter.
Artikel 93
Betalningsskyldiga institutioners rätt gentemot en skadeståndsansvarig
tredjepart
1. Om en person får förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
för en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanstats territorium, gäller följande regler om rättsförhållandet mellan deninstitution som svarar för förmånerna och en tredje part som är skyldigatt ersätta skadan:
a) Om institutionen i kraft av den lagstiftning som den tillämpar inträder
i den rätt att kräva ersättning som förmånstagaren har gentemot en
tredje part, skall detta inträde erkännas av varje medlemsstat.
b) Om institutionen har en självständig rätt till krav gentemot en tredje
part, skall denna rätt erkännas av varje medlemsstat.
2. Om en person får förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning för
en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanmedlemsstats territorium, skall bestämmelserna i denna lagstiftning, omi vilka situationer arbetsgivare eller deras anställda skall undantas fråncivilrättsligt ansvar, gälla denna person eller den behöriga institutionen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 54
▼B
Bestämmelserna i punkt 1 skall även gälla krav som en betalnings-
skyldig institution har gentemot en arbetsgivare eller hans anställda i falldå dessa inte är undantagna från ansvar.
3. Om enligt bestämmelserna i artikel 36.3 och/eller artikel 63.3 två
eller flera medlemsstater eller dessa staters behöriga myndigheter har
kommit överens om att avstå från återbetalning mellan institutionerunder dem, gäller följande regler om krav gentemot en tredje part:
a) Om institutionen i den medlemsstat där någon vistas eller är bosatt
beviljar förmåner till honom för en skada som har inträffat inom dessterritorium, kan denna institution, enligt den lagstiftning som den
tillämpar, inträda i den skadades rätt eller göra gällande en
självständig rätt gentemot den tredje part som är skyldig att ersättaskadan.
b) Vid tillämpningen av a skall
i) personen som får förmåner anses vara försäkrad hos institutionen
på vistelse eller bosättningsorten, och
ii) denna institution anses vara den som svarar för förmånerna.
c) Bestämmelserna i punkt 1 och 2 skall fortsätta att gälla för förmåner
som inte omfattas av den överenskommelse om avstående frånåterbetalning som avses i denna punkt.
AVDELNING VII
ÖVERGÅNGS-OCHSLUTBESTÄMMELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Övergångsbestämmelserföranställda
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period före
den 1 oktober 1972 eller för den dag då förordningen började gälla inom
den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av den statens
territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla anställnings-
eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstatslagstiftning före den 1 oktober 1972 eller före den dag då förordningenbörjade gälla inom denna medlemsstats territorium eller inom en del av
den statens territorium skall beaktas vid fastställande av rätt till
förmåner enligtdenna förordning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänför sigtill ett försäkringsfall som inträffade före den 1 oktober 1972 eller föreden dag då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatensterritorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efter
ansökan av honom beviljas eller utges från och med den 1 oktober 1972eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte har
medfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer, som har beviljats pension före den 1
oktober 1972 eller den dag då denna förordning började gälla inom den
berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av den statensterritorium, kan på begäran av den berörda personen omprövas medbeaktande av bestämmelserna i denna förordning. Denna bestämmelseskall även gälla andra förmåner som avses i artikel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in inom t vå år
från den 1 oktober 1972 eller från den dag då förordningen började gälla
inom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättigheter som harförvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, och bestämmel-serna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkande av ellerbegränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot den berördapersonen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 55
▼B
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4
eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in eft er
utgången av tvåårsperioden efter den 1 oktober 1972 eller efter den dag
då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatens
territorium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallitbortgenom en t idsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in,såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstatslagstiftning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni 1992.
8. I fall av sklerogen pneumokonios skall bestämmelserna i artikel
57.5 gälla kontantförmåner för en arbetssjukdom vars kostnad inte harkunnat fördelas mellan de berörda institutionerna före den 1 oktober1972 på grund av att en överenskommelse mellan de berördainstitutionerna saknades.
9. De familjebidrag som utbetalas till anställda i Frankrike eller
arbetslösa arbetstagare som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt fransklagstiftning för deras familjemedlemmar som är bosatta i en annanmedlemsstat den 15 november 1989 skall fortsättningsvis utbetalas med
de belopp, inom de gränser och enligtde regler som gäller den dagen så
länge beloppen överstiger de förmånsbelopp som skulle ha utbetalatsfrån och med den 16 november 1989 och så länge som berörda personeromfattas av fransk lagstiftning. Därvid skall det bortses från avbrott somvarar kortare tid än en månad och från perioder för vilka arbetslöshets-
eller sjukförsäkringsförmåner utbetalas.
Regler för tillämpning av denna punkt och särskilt beträffande
fördelningen av kostnaden för dessa förmåner skall fastställas genomöverenskommelse mellan de berörda medlemsstaterna efter yttrande från
den administrativa kommissionen.
10. Rättigheter för personer som har beviljats pension före ikrafträ-
dandetav art ikel 45.6 kan omprövas på deras begäran på grundval avbestämmelserna i artikel 45.6.
Artikel 95 (6) (12)
Övergångsbestämmelserföregenföretagare
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period före
den 1 juli 1982 eller före den dag då förordningen började gälla inomden berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av den statens
territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla anställnings-
perioder, perioder av verksamhetsom egenföret agare ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstift-
ning före den 1 juli 1982 eller före den dag då förordningen började
gälla inom denna medlemsstats territorium eller inom en del av denstatens territorium skall beaktas vid fastställande av förmåner enligtdenna förordning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1, skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänför sigtill ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juli 1982 eller den dagdå förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatensterritorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efteransökan av honom beviljas eller utges på nytt från och med den 1 juli1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 56
▼B
under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte har
medfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juli
1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territoriumkan på begäran av personen i fråga omprövas med beaktande avbestämmelserna i denna förordning. Denna bestämmelse skall även gälla
andra förmåner som avses i artikel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in inom t vå år
från den 1 juli 1982 eller från den dag då förordningen började gällainom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättigheter som harförvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, och bestämmel-
serna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkande av eller
begränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot personen i fråga.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3
oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4
eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in eft er
utgången av tvåårsperioden efter den 1 juli 1982 eller efter den dag dåförordningen började gälla inom den berörda medlemsstatens territo-
rium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit bort
genom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in såvidainte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats lagstift-ning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni 1992.
Artikel 95a (11)
Övergångsbestämmelserförtillämpningavförordning(EEG)nr1248/92 (1)
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1248/92 för
en period före den 1 juni 1992.
2. Alla försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt
en medlemsstats lagstiftning före den 1 juni 1992 skall beaktas vidfastställande av rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1248/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
enligt förordning (EEG) nr 1248/92 förvärvas även om rätten hänför sigtill ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juni 1992.
4. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juni
1992 kan på ansökan av personen omprövas med beaktande av
bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1248/92.
5. Om en ansökan som avses i punkt4 lämnas in inom t vå år från den
1 juni 1992, skall rättigheter som har förvärvats enligt förordning (EEG)nr 1248/92 gälla från denna dag, och bestämmelserna i någon
medlemsstats lagstiftning om förverkande av eller begränsning i rätten
till förmåner kan inte åberopas mot personen ifråga.
6. Om ansökan som avses i punkt 4 lämnas in efter utgången av
tvåårsperioden efter den 1 juni 1992, skall rättigheter som inte har
förverkats eller inte har fallit bort genom en tidsspärr, gälla från den dag
då ansökan lämnades in, såvida inte förmånligare bestämmelser gällerenligt en medlemsstats lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 57
(1) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 7.
▼B
Artikel 95b (14)
Övergångsbestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 1247/
92(1)
1. Ingen rätt förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1247/92 för en
period före den 1 juni 1992.
2. Bosättningsperioder och anställningsperioder eller perioder som
egenföretagare som har fullgjorts på en medlemsstats territorium för den1 juni 1992 skall beaktas vid fastställande av rätten till förmåner enligt
bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1247/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätten
till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1247/92 förvärvas även om
rätten hänför sig till en händelse som inträffade före den 1 juni 1992.
4. Varje särskild icke avgiftsfinansierad förmån som inte har reglerats
eller som innehållits på grund av den sökandes medborgarskap skall, pådennes begäran, beviljas eller åter börja utbetalas från och med den 1juni 1992, under förutsättning att de tidigare rättigheterna inte medförtatt betalning skett i form av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som beviljats pension före den 1 juni 1992
kan på deras begäran omprövas enligtbest ämmelserna i förordning
(EEG) nr 1247/92.
6. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in inom t vå år
från och med den 1 juni 1992 skall rättigheter som har förvärvats enligtförordning (EEG) nr 1247/92 gälla från och med denna dag utan attbestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkandeeller preskription av rättigheterna kan åberopas mot den berörda
personen.
7. Om en ansökan som avses i punkt4 eller 5 lämnas in eft er
utgången av två år från och med den 1 juni 1992, skall rättigheter sominte förverkats eller preskriberats, gälla från den dag ansökan lämnas in,såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt någon medlemsstatslagstiftning.
8. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra indragning av förmåner som beviljats tidigare än den 1 juni
1992 av behöriga institutioner i medlemsstaterna med tillämpning av
avdelning III i förordning (EEG) nr 1408/71 och för vilka förmånerartikel 10 i förordningen är tillämplig.
9. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra avslag på en ansökan om en särskild icke avgiftsfinansieradförmån som utges som pensionstillägg från en person som uppfylldevillkoren för beviljande av sådan förmån före den 1 juni 1992, även om
den sökande är bosatt på en annan medlemsstats territorium än den
behöriga statens, under förutsättning att ansökan om förmånen görsinom fem år från och med den 1 juni 1992.
10. Trots vad som sågs i punkt 1, skall alla särskilda icke
avgiftsfinansierade förmåner som utges som pensionstillägg och sominte beviljats eller som innehållits på grund av den sökandes bosättning
på en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens, på
begäran av den sökande beviljas eller åter börja utbetalas från och medden 1 juni 1992, med i detförst a falletverkan från den dag då förmånenskulle ha beviljats och i det andra fallet från den dag förmåneninnehållits.
11. När särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner enligt artikel 4.2a
i förordning (EEG) nr 1408/71, under samma period och för samma
person, enligt artikel 10a i samma förordning kan utges av den behöriga
institutionen i den medlemsstat inom vilkens territorium personen ärbosatt och enligt punkterna 1–10 i denna artikel av en annanmedlemsstats behöriga institution, får personen i fråga inte sammanlagtuppbära ett belopp som är större än det högsta belopp han har rätt tillsom särskild förmån enligt en av de berörda lagstiftningarna.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 58
(1) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 1.
▼B
12. Närmare regler om tillämpningen av punkt 11, särskilt vad avser
tillämpningen av bestämmelser i en eller flera medlemsstaters lagstift-ning om minskning, innehållande eller bortfall av de i punkt 11
behandlade förmånerna och regler om beviljande av skillnadsbelopp
fastställs av Administrativa kommissionen för social trygghet förmigrerande arbetare, och när så är lämpligt genom överenskommelsemellan de berörda medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter.
Artikel 95c
Övergångsbestämmelserförtillämpningavförordning(EG)nr1606/98
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EG) nr 1606/98 (1) för
en period före den 25 oktober 1998.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 25 oktober 1998 skall beaktasvid fastställande av rätten till förmåner i enlighet med bestämmelserna iförordning (EG) nr 1606/98.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätten till
förmåner enligt förordning (EG) nr 1606/98 förvärvas även om rätten
hänför sig till en händelse som inträffat före den 25 oktober 1998.
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphörtpå grund av den berörda personens medborgarskap eller
bosättningsort skall på begäran från den berörda personen beviljas elleråterupptas från och med den 25 oktober 1998, förutsatt att de rättigheterför vilka förmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalning av enklumpsumma.
5. En person som före den 25 oktober 1998 beviljades en pension kan
på egen begäran få sina rättigheter omprövade, med beaktande avförordning (EG) nr 1606/98. Bestämmelsen är också tillämplig på de
övriga förmåner som anges i artiklarna 78 och 79 i den mån som den är
tillämplig på artikel 78 och 79a.
6. Om den begäran som avses i punkterna 4 eller 5 lämnas in inom
två år från och med den 25 oktober 1998 skall rättigheter som följer avförordning (EG) 1606/98 vara förvärvade från detta datum ochbestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om att rättighe-terna är förverkade eller förfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
7. Om den begäran som avses i punkterna 4 eller 5 lämnas in efter
utgången av den period på två år efter den 25 oktober 1998 skallrättigheter som inte är förverkade eller förfallna vara förvärvade från och
med datumet för en sådan begäran, om inte annat följer av eventuella
mer gynnsamma bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95d
Övergångsbestämmelserförstuderande
1. Enligt denna förordning skall inga rättigheter kunna förvärvas av
studerande, deras familjemedlemmar eller deras efterlevande för
perioder före den 1 maj 1999.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 1 maj 1999 skall beaktas vidberäkningen av förvärvade rättigheter i enlighet med bestämmelserna idenna förordning.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall en rättighet
vara förvärvad enligtdenna förordning även om den hänför sig t ill enhändelse som inträffade före den 1 maj 1999.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 59
(1) EGT L 209, 25.7.1998, s. 1.▼M3
▼M4
▼M4
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphörtpå grund av den berörda personens medborgarskap ellerbosättningsort, skall på begäran från den berörda personen beviljas eller
återupptas från och med 1 maj 1999, förutsatt att de rättigheter för vilka
förmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalning av en klump-summa.
5. Om den begäran som avses i punkt4 lämnas in inom t vå år från 1
maj 1999 skall rättigheter som följer av denna förordning varaförvärvade till förmån för studerande, deras familjemedlemmar och
deras efterlevande från detta datum och bestämmelserna i en annan
medlemsstats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade ellerförfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
6. Om den begäran som avses i punkt 4 lämnas in efter utgången av
den period på två år som följer på 1 maj 1999 skall rättigheter som inteär förverkade eller förfallna vara förvärvade från och med datumet för
en sådan begäran, om inte annat följer av eventuella mer gynnsamma
bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95e
Övergångsbestämmelserförtillämpningavförordning(EG)nr1399/1999 (1)
1. Förordning (EG) nr 1399/1999 skall tillämpas på rättigheter för
barn som misten av föräldrarna eller båda föräldrarna, om den förälder
som ger rättigheter till förmåner avlidit efter den 1 september 1999.
2. Varje försäkrings- och bosättningsperiod som har fullgjorts enligt
en medlemsstats lagstiftning före den 1 september 1999 skall ocksåbeaktas vid fastställande av rättigheter till förmåner enligt förordning(EG) nr 1399/1999.
3. Barn som misten av föräldrarna eller båda föräldrarna kan, om den
förälder som ger rättigheter till förmåner avlidit före den 1 september
1999, efter ansökan få sina rättigheter omprövade enligt förordning (EG)
nr 1399/1999.
4. Om den ansökan som avses i punkt 3 lämnas in inom två år efter
den 1 september 1999 skall rättigheter som följer av förordning (EG) nr1399/1999 vara förvärvade från detta datum, och bestämmelserna i enmedlemsstats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade eller
förfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
5. Om den ansökan som avses i punkt3 lämnas in senare än t vå år
efter den 1 september 1999 skall rättigheter som inte är förverkade ellerförfallna vara förvärvade från och med datumet för en sådan ansökan,om inte annat följer av eventuella mer gynnsamma bestämmelser i enmedlemsstats lagstiftning.
Artikel 96
Överenskommelseromersättninginstitutioneremellan
De överenskommelser som slutits i enlighet med artiklarna 36.3, 63.3
och 70.3 före den 1 juli 1982 skall tillämpas på samma sätt på personersom omfattas av den här förordningen genom den utökade tillämpningenfrån och med den dagen, utom vid fall av invändning från någon av de
fördragsslutande parterna till dessa överenskommelser.
En sådan invändning skall bara tas i beaktande om den behöriga
myndigheten i den medlemsstaten upplyser den behöriga myndigheten iden eller de andra berörda medlemsstaterna skriftligen före den 1oktober 1983. En kopia av detta meddelande skall sändas till denadministrativa kommissionen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 60
(1) EGT L 164, 30.6.1999, s. 1.▼M5
▼B
▼B
Artikel 97
Anmälanenligtvissabestämmelser
1. De anmälningar som avses i artikel 1 j, 5 och 8.2 skall sändas till
rådets ordförande. De skall ange den dag då de berörda lagarna och
systemen träder i kraft eller, beträffande de anmälningar som avses iartikel 1 j, den dag från och med vilken denna förordning skall tillämpaspå de system som avses i medlemsstaternas förklaringar.
2. Anmälningar enligt bestämmelserna i punkt 1 skall offentliggöras i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 98
Tillämpningsförordning
En ytterligare förordning skall ange hur denna förordning skall
genomföras.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 61
▼B
BILAGA I (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
PERSONERSOMOMFATTASAVFÖRORDNINGEN
I.Anställdaelleregenföretagare (Artikel 1 a ii och iii i förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
1. Alla som, på grund av att de utför ett arbete såsom anställda, är
omfattade av
a) lagstiftning om olycksfall i arbetet och arbetsskador under perioden
före den 1 september 1977,
b) lagstiftning om tilläggspension för anställda (arbejdsmarkedets
tillægspension, ATP) för en period som börjat den 1 september
1977 eller senare
skall betraktas som anställda enligt artikel 1 a ii i förordningen.
2. Alla som enligtlagen om daglig sjukpenning i händelse av sjukdom
eller moderskap har rätt till sådan ersättning på grundval av annan
inkomst än lön, skall betraktas som egenföretagare enligt artikel 1 a ii i
förordningen.
C. TYSKLAND
Om den behöriga myndighet som ansvarar för utbetalning av famil-
jeförmåner enligt avdelning III kapitel 7 i förordningen är en tysk
myndighet, skall följande definitioner gälla, enligt artikel 1 a ii i
förordningen:
a) anställd: en person som är obligatoriskt arbetslöshetsförsäkrad eller
som till följd av en sådan försäkring får sjukpenning från försäkring-
skassa eller motsvarande förmån ►M5eller offentligt anställda som
för sin tjänst uppbär en lön som minst motsvarar den nivå som för en
anställd person skulle medföra obligatorisk arbetslöshetsförsäkring ◄.
b) egenföretagare: den som bedriver verksamhet som egenföretagare och
som ära förpliktigad att
— gå med i eller betala avgifter till ett pensionssystem för
egenföretagare, eller
— gå med i ett system för obligatorisk pensionsförsäkring.
D. SPANIEN
Ej tillämplig.
E. FRANKRIKE
Om en fransk institution är behörig institution vid utgivande av
familjeförmåner enligtförordningens avdelning III kapit el 7 gäller
följande:
1. Med anställd i den mening som avses i förordningens artikel 1 a ii,
menas varje person som är obligatoriskt försäkrad enligt social-
försäkringssystemet i enlighet med artikel L 311-2 i Code de la
Sécurité Sociale (lagen om social trygghet) och som uppfyller deminimivillkor avseende arbete och lön som föreskrivs i artikel L 313-1
i Code de la Sécurité Social (lagen om social trygghet) för att få
kontantförmåner från sjukförsäkringen, moderskaps- och invalidi-
tetsförsäkringen eller den person som uppbär nämnda kontantförmåner.
2. Med egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a
ii menas varje person som är verksam som egenföretagare och som
måste teckna försäkring och betala avgift till ålderspensioneringen till
ett system för egenföretagare.
F. GREKLAND
1. Personer som är försäkrade inom OGA-systemet och som endast
arbetar som anställda eller som omfattas, eller har omfattats, av en
annan medlemsstats lagstiftning, samt endast är, eller har varit,
"anställda" enligt artikel 1 a, räknas såsom anställda enligt artikel 1 a
iii i förordningen.
2. Vad gäller utbetalning av nationella familjebidrag, räknas de personer
som avses i artikel 1 a i och iii som anställda enligt artikel 1 a ii i
förordningen.
G. IRLAND1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 62
▼B
1. Personer som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrade enligt
bestämmelserna i ►M2avsnitt 9, 21 och 49 i 1993 års socialvårdslag
(Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄skall räknas som
antällda enligt artikel 1 a ii i förordningen.
2. En person som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrad enligt
bestämmelserna i ►M2avsnitt 17 och 21 i 1993 års socialvårdslag
(Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄Act1981] skall anses
vara egenföretagare enligt förordningens artikel 1 a ii.
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Personer som utövar en verksamhet eller ett yrke utan anställningskon-
trakt skall räknas som egenföretagare enligt artikel 1 a ii i förordningen.
K. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Varje person som är anställd eller egenföretagare i den mening som avses
i lagstiftningen om arbetspension skall anses vara anställd respektive
egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a ii.
N. SVERIGE
Varje person som är anställd eller egenföretagare i den mening som avses
i lagstiftningen om arbetsskadeförsäkring skall anses vara anställd
respektive egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel
1 a ii.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Personer som är "anställda" (employed earner) eller "egenföretagare"
(self-employed earner) enligt Storbritanniens eller Nordirlands lagstift-
ning skall räknas som anställda respektive egenföretagare enligt artikel 1 a
ii. I fall där avgifter enligt Gibraltars lagstiftning betalas "för anställd"
eller "för egenföretagare" skall personen i fråga räknas som anställd
respektive egenföretagare enligt artikel 1 a ii.
II.Familjemedlemmar (artikel 1 f andra meningen i förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
Vid beslut om rätt till förmåner vid sjukdom eller moderskap enligt
förordningens artiklar 22.1 a och 31 avses med uttrycket "familjemedlem"
1) make till en anställd, en egenföretagare eller en annan person som har
rätt till förmåner enligt förordningen, under förutsättning att han inte
själv har rätt till förmåner enligt förordningen, eller
2) barn under 18 år som står under vårdnad av en person har rätt till
förmåner enligtförordningen.
C. TYSKLAND
Ej tillämplig.
D. SPANIEN
Ej tillämplig.
E. FRANKRIKE
Vid fastställande av rätten till familjebidrag eller familjeförmåner avser
uttrycket "familjemedlem" varje person som nämns i artikel L 512-3 i
Code de la Sécurité Sociale (lagen om social trygghet).
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. IRLAND
För att bestämma rätten till förmåner vid sjukdom och moderskap vid
tillämpningen av förordningen, avser beteckningen "familjemedlem" varje1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 63
▼M1
▼B
▼B
person som för sin försörjning är beroende av den anställde eller
egenföretagaren i enlighet med tillämpningen av 1947 och 1970 års lagar
om hälsa (Health Acts 1947-1970).
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
K. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn enligtdefinit ionen i sjukförsäkringslagen.
N. SVERIGE
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn under 18 år.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
För att bestämma rätten till vårdförmåner, avser besteckningen "familje-
medlem":
1. I lagstiftningarna för Storbritannien och Nordirland
1) maken, under förutsättning att
a) personen, om denna är anställd eller egenföretagare eller om det
gäller en annan person som har rätt till förmåner enligt
förordningen,
i) är bosatt tillsammans med sin make, eller
ii) bidrar till dennes hushåll,
och att
b) maken
i) inte uppbär inkomst i egenskap av anställd, egenföretagare
eller person som har rätt till förmåner enligt förordningen,
eller
ii) inte åtnjuter en förmån eller pension genom egen försäkring,
2) varje person som har vårdnad om ett barn, förutsatt att
a) den anställde, egenföretagaren eller annan person som är
berättigad till förmåner enligt förordningen
i) lever med personen i fråga som man eller hustru, eller
ii) bidrar till underhållet av personen i fråga,
och att
b) personen i fråga
i) inte har någon inkomst som anställd, egenföretagare, eller
som berättigad till förmåner enligt förordningen, eller
ii) inte åtnjuter förmåner eller pension genom egen försäkring,
3) alla barn för vilka personen, den anställde, egenföretagaren eller
den som har rätt till förmåner enligt förordningen erhåller eller
skulle kunna erhålla förmåner för barn.
2. Når (SIC! När) det gäller lagstiftningen på Gibraltar
alla personer som någon annan anses ha försörjningspliktför enligt
förordningen om grupp sjukförsäkring från 1973 (Group Practice
Scheme Ordinance).1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 64
▼B
BILAGA II (A) (B) (8) (10) (15)
(Artikel 1 j och 1 u i förordningen)
I.Särskildasystemföregenföretagaresominteomfattasavförordningeni
enlighetmedartikel1jfjärdestycket
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
Ej tillämplig.
C. TYSKLAND
Försäkrings- och välfärdsinstitutioner (Versicherungs- und Versorgungs-
werke) för läkare, tandläkare, veterinärer, apotekare, advokater, rådgivare
i patentfrågor (Patentanwälte), notarius publicus, revisorer (Wirtschaft-
sprüfer), skattekonsulter och skatterådgivare (Steuerbevollmächtigte),
lotsar (Seelotsen) samt arkitekter har inrättats i enlighet med
förbundsländernas lagstiftning. Därtill finns andra försäkrings- och
välfärdsinstitutioner, särskilt välfärds- fonder (Fürsorgeeinrichtungen),
och systemet för ökad fördelning av arvoden (erweiterte Honorarvertei-
lung).
D. SPANIEN
1. Egenföretagare enligt artikel 10.2c i den reviderade allmänna lagen
om social trygghet (kungligt lagdekret nr 1/1994 av den 20 juni 1994)
och artikel 3 i dekret nr 2530/1970 av den 20 augusti 1970 som
reglerar det särskilda systemet för egenföretagare som är medlemmar i
yrkessammanslutningar och väljer att registrera sig i det särskilda
försäkringssystem som inrättats av respektive yrkessammanslutning, i
stället för att registrera sig i det särskilda sociala trygghetssystemet för
egenföretagare.
2. Sociala system och/eller system av karaktären socialhjälp eller
välgörenhet, som administreras av institutioner som inte omfattas av
den allmänna lagen om social trygghet eller lagen av den 6 december
1941.
E. FRANKRIKE
1. För egenföretagare utanför jordbrukssektorn finns
a) system för tilläggspensionsförsäkring och för invaliditets- och
livförsäkring, vilka anges i artiklarna L 658, L 659, L 663-11, L
663-12, L 682 och L 683-1 i lagen om social trygghet (Code de la
sécurité sociale),
b) samt de tilläggsförmåner som anges i artikel 9 i lag nr 66.509 av
den 12 juli 1966.
2. För egenföretagare inom jordbrukssektorn finns
de försäkringssystem som anges i artiklarna 1049 och 1234.19 i
jordbrukslagen och som omfattar dels sjukdom, moderskap och
ålderdom, dels olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar inom
jordbruket.
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. IRLAND
Ej tillämplig.
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
K. ÖSTERRIKE
Försäkrings- och pensionsinstitutioner (Versicherungs- und Versorgungs-
werke), andra försäkrings- och pensionsinstitutioner, särskilt
socialhjälpsfonder (Fürsorgeeinrichtungen) och systemet för breddad1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 65
▼M1
▼B
▼B
honorarfördelning (erweiterte Honorarverteilung) för läkare, veterinärer,
advokater och civilingenjörer (Ziviltechniker).
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Ej tillämplig.
N. SVERIGE
Ej tillämplig.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Ej tillämplig.
II.Särskilda förmåner vid barns födelse eller vid adoption som enligt
artikel1uiinteomfattasavförordningen.
A. BELGIEN
a) Bidrag vid födelse.
b) Premie vid adoption.
B. DANMARK
Inga.
C. TYSKLAND
Inga.
D. SPANIEN
Inga.
E. FRANKRIKE
a) Bidrag för spädbarn under tre månader.
b) Bidrag vid adoption.
F. GREKLAND
Inga.
G. IRLAND
Inga.
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
a) havandeskapsförmåner.
b) moderskapsförmåner.
J. NEDERLÄNDERNA
Inga.
K. ÖSTERRIKE
Inga.
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Moderskapsförpackning eller moderskapsunderstöd som engångspresta-
tion med stöd av lagen om moderskapsunderstöd.
N. SVERIGE
Inga.
O. Inga.
FÖRENADE KUNGARIKET
III.Särskildaiekeavgiftsfinansieradeförmånerenligtartikel4.2bsominte
fallerinomförordningenstillämpningsområde
A. BELGIEN
Inga.
B. DANMARK
Inga.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 66
▼M2
▼B
▼B
C. TYSKLAND
a) Förmåner enligt delstaternas lagstiftning som beviljas för handikap-
pade och särskiltför blinda.
b) Socialtillägget enligt lagen av den 28 juni 1990 om anpassning av
pensioner.
D. SPANIEN
Inga.
E. FRANKRIKE
Inga.
F. GREKLAND
Inga.
G. IRLAND
Inga.
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
Inga.
J. NEDERLÄNDERNA
Inga.
K. ÖSTERRIKE
Förmåner enligt delstatlig lagstiftning för handikappade och vårdbehö-
vande.
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Inga.
N. SVERIGE
Inga.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 67
▼B
BILAGA II a (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDAICKEAVGIFTSFINANSIERADEFÖRMÅNER
(Förordningens artikel 10 a)
A. BELGIEN
a) Förmåner till handikappade personer (lag av den 27 februari 1987).
b) Garantiinkomst för äldre personer (lag av den 1 april 1969).
c) Garanterade familjeförmåner (lag av den 20 juli 1971).
B. DANMARK
a) Den fasta rehabiliteringspenningen som utbetalas enligt lagen om socialt
bistånd som hjälp till försörjning av personer under rehabilitering.
b) Bostadskostnader för pensionärer (lagen om hjälp till enskilt boende, lag
nr 204 av den 29 mars 1995).
c) Tillfällig förmån för arbetslösa som nyligen har varit anställda i ett
"flexjobb", under tolv månader (ledighedsydelse) (Lag nr 459 av den 10
juni 1997).
C. TYSKLAND
Inga.
D. SPANIEN
a) Förmåner enligtlagen om social anpassning av handikappade personer
(lag nr 13/82 av den 7 april 1982).
b) Kontantförmåner för bistånd till äldre personer och till invalider
oförmögna till arbete (kungligt dekret nr 2620/81 av den 24 juli 1981).
c) Icke avgiftsfinansierade invalid- och ålderspensioner och förmåner för
ekonomisktberoende barn enligtart ikel 38.1 c och 38.1 d i den reviderade
allmänna lagen om social trygghet som antagits genom kungligt lagdekret
nr 1/1994 av den 20 juni 1994.
E. FRANKRIKE
a) Tilläggsförmån från den nationella solidaritetsfonden (lag av den 30 juni
1956).
b) Förmån till handikappade vuxna (lag av den 30 juni 1975).
c) den särskilda förmånen (lag av den 10 juli 1952).
F. GREKLAND
a) Särskilda förmåner för äldre personer (lag 1296/82).
b) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män har inkallats till
militärtjänst (lag 1483/84, artikel 23.1).
c) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män är i fängelse (lag
1483/84, artikel 23.2).
d) Förmån för personer som lider av medfödd hemolytisk anemi (lag nr
2362/1995, gemensam ministeriell förordning G4a/F.167/2073/82 och
gemensam ministeriell förordning P47/F.222/225 oik. 4711/94).
e) Förmån för dövstumma (undantagslag nr 421/37; gemensam ministeriell
förordning D 8b 423/73, gemensam ministeriell förordning G4/F/11.2/oik.
1929/82 och gemensam ministeriell förordning G4/F.422/oik. 1142/85).
f) Förmån för allvarligthandikappade personer (lag-dekret162/73)
(gemensam ministeriell förordning G4a/F.225/oik.161).
g) Förmån för personer som lider av spasmofili (lag-dekretnr 162/73,
gemensam ministeriell förordning G4a/F.224/oik. 1434/84).
h) Förmån för personer som lider av allvarlig mental störning (lag-dekret nr
162/73; gemensam ministeriell förordning G4/F.12/oik. 1930/82,1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 68
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
gemensam ministeriell förordning G4b/F.423/oik. 1167/84 och gemensam
ministeriell förordning GH/F.423/oik. 82/oik. 529/85).
i) Förmån för blinda (lag nr 958/79).
G. IRLAND
a) Arbetslöshetsunderstöd (kapitel 2 i del III i 1993 års socialvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
b) Ålderspension och pension till blinda (icke avgiftsfinansierad) (kapitel 4
och 5 i 1993 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act
1993).
c) Änkepension och pension till föräldralösa barn (icke avgiftsfinansierad)
(kapitel 6 i del III i 1993 års socialvårdslag, såsom det ändrats genom del
V i 1997 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act 1993
respektive Social Welfare Act 1997).
d) Förmån för ensamförälder (kapitel 9 i del III i 1993 års socialvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
e) Vårdnadsbidrag (kapitel 10 i del III i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
f) Inkomsttillägg för familjer (del V i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
g) Invaliditetsbidrag (del IV i 1996 års socialvårdslag) (Social Welfare Act
1996).
h) Färdbidrag (Health Act, 1970, avsnitt 61).
i) Bidrag till personer som lider av smittsamma sjukdomar (Health Act,
1947, avsnitten 5 och 44.5).
j) Bidrag för vård i hemmet (Health Act, 1970, avsnitt 61).
k) Bidrag till blinda (Blind Persons Act, 1920, avsnitt 49).
l) Rehabiliteringsbidrag för handikappade personer (Health Act, 1970,
avsnitten 68, 69 och 72).
H. ITALIEN
a) Social pension för obemedlade personer (lag nr 153 av den 30 april 1969).
b) Pensioner och bidrag för civila handikappade eller invalider (lag nr 118 av
den 30 mars 1974, nr 18 av den 11 februari 1980 och nr 508 av den 23
november 1988).
c) Pensioner och bidrag för dövstumma (lag nr 381 av den 26 maj 1970 och
nr 508 av den 23 november 1988).
d) Pensioner och bidrag för civila blinda (lag nr 382 av den 27 maj 1970 och
nr 508 av den 23 november 1988).
e) Förmåner som tillägg till minimipension (lag nr 218 av den 4 april 1952,
nr 638 av den 11 november 1983 och nr 407 av den 29 december 1990).
f) Tillägg till invaliditetsförmåner (lag nr 222 av den 12 juni 1984).
g) Månatliga bidrag för fortlöpande personligt bistånd till dem som uppbär
pension på grund av arbetsoförmåga (lag nr 222 av den 12 juni 1984).
h) Socialbidrag (Lag nr 335 av den 8 augusti 1995).
I. LUXEMBURG
a) Särskiltbidrag vid svår invalidit et(lag av den 16 april 1979).
b) Moderskapsförmån (lag av den 30 april 1980).
J. NEDERLÄNDERNA
►M2Förmåner vid arbetsoförmåga för unga människor med funktions-
nedsättning (lag av den 24 april 1997). ◄
K. ÖSTERRIKE
a) Tilläggsersättning (Lag av den 9 september 1955 om allmän socialförsä-
kring — ASVG, Lag av den 11 oktober 1978 om socialförsäkring för
personer verksamma inom handeln — GSVG och Lag av den 11 oktober
1978 om socialförsäkring för jordbrukare — BSVG).1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 69
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
b) Vårdförmåner (Pflegegeld) enligtlagen om vårdförmåner (Bundespflege-
geldgesetz) med undantag för sådana vårdförmåner som betalas från
olycksfallsförsäkringar på grund av olycksfall eller sjukdom i arbetet.
L. PORTUGAL
a) Icke avgiftsfinansierat familjebidrag för barn och ungdomar med
tillhörande handikapptillägg (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj 1980,
senaständratgenom lagdekretnr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
b) Icke avgiftsfinansierat bidrag för elever vid specialskolor (lagdekret nr
160/80 av den 27 maj 1980, senaständratgenom lagdekretnr 133-C/97 av
den 30 maj 1997).
c) Icke avgiftsfinansierad barnpension (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj
1980, senaständratgenom lagdekretnr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
d) Icke avgiftsfinansierad ålders- och invalidpension (lagdekret nr 464/80 av
den 13 oktober 1980).
e) Icke avgiftsfinansierat bidrag för stöd som ges av utomstående (lagdekret
nr 160/80 av den 27 maj 1980, senaständratgenom lagdekretnr 133-C/97
av den 30 maj 1997).
f) Icke avgiftsfinansierad änkepension (förordning nr 52/81 av den 11
november 1981).
M. FINLAND
a) Vårdbidrag för barn (Lag om vårdbidrag för barn 444/69).
b) Handikappbidrag (Lag om handikappbidrag 124/88).
c) Bostadsbidrag för pensionstagare (Lag om bostadsbidrag för pensions-
tagare 591/78).
d) Arbetsmarknadsstöd (Lag om arbetsmarknadsstöd 1542/93).
N. SVERIGE
a) Bostadstillägg till pensionärer (Lag 1994:308).
b) Handikappersättning som inte utgör tillägg till pension (Lag 1962:381,
omtryckt 1982:120).
c) Vårdbidrag (Lag 1962:381, omtryckt 1982:120).
O. FÖRENADE KUNGARIKET
a ) ......
b) Vårdbidrag [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975, avsnitt 37
och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20 mars 1975,
avsnitt 37].
c) Skatteförmåner för arbetstagare med familj (Lag om socialförsäkringsav-
gifter och -förmåner, Social Security Contributions and Benefits Act, från
1992, avsnitt 123 (1) (b) eller Lag om socialförsäkringsavgifter och -
förmåner (Nordirland), Social Security Contributions and Benefits
(Northern Irland) Act, från 1992, avsnitt 122 (1) (b) samt Lag om
skatteförmåner, Tax Credits Act, från 1999).
d) Biståndsförmån [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975,
avsnitt 35 och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20 mars
1975, avsnitt 35].
e) Inkomsttillägg [1986 års lag om social trygghet den 25 juli 1986, avsnitten
20–23 och 1986 års förordning om social trygghet (Nordirland) den 5
november 1986, artiklarna 21–24].
f) Invalidpension [1991 års lag om invalidpension och invaliditetsförmån till
förvärvsarbetande handikappade den 27 juni 1991, avsnitt 1 och 1991 års
förordning om invalidpension och invaliditetsförmån till förvärvsarbe-
tande handikappade (Nordirland) den 24 juli 1991, artikel 3].
g) Skatteförmåner för funktionshindrade personer (Lag om socialförsäkrings-
avgifter och -förmåner, Social Security Contributions and Benefits Act,
från 1992, avsnitt 123 (1) (c) eller Lag om socialförsäkringsavgifter och -
förmåner (Nordirland), Social Security Contributions and Benefits1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 70
▼M5
▼B
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M6
▼B
▼M6
▼M6
(Northern Ireland) Act, från 1992, avsnitt 122 (1) (c) samt Lag om
skatteförmåner, Tax Credits Act, från 1999).
h) Inkomstprövade bidrag till arbetssökande [Jobseekers Act 1995 av den 28
juni 1995, avsnitt 1.2 d ii och Jobseekers (Northern Ireland) Order 1995 av
den 18 oktober 1995, artiklarna 3.2 d ii och 5].1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 71
▼B
▼B
BILAGA III (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTÄMMELSER I DE KONVENTIONER OM SOCIAL TRYGGHET
SOMFORTSÄTTERVARATILLÄMPLIGATROTSVADSOMSÄGSI
ARTIKEL 6 I DENNA FÖRORDNING; BESTÄMMELSER I DE
KONVENTIONEROMSOCIALTRYGGHETSOMINTEÄRTILLÄMP-
LIGAPÅALLAPERSONERSOMOMFATTASAVFÖRORDNINGEN
(Artiklarna7.2coch3.3iförordningen)
Allmännaanmärkningar
1. I den mån bestämmelserna i denna bilaga innehåller hänvisningar till andra
konventioner, skall dessa bytas ut mot hänvisningar till motsvarande
bestämmelser i denna förordning, såvida inte konventionernas bestämmelser
också finns i bilagan.
2. Den uppsägningsklausul som ingår i en konvention om social trygghet, av
vilken några bestämmelser anges i denna bilaga, skall fortsätta att tillämpas
vad gäller de bestämmelserna.
A.Bestämmelser i de konventioneromsocial trygghet som fortsätter vara
tillämpligatrotsvadsomsägsiartikel2idennaförordning (Artikel 7.2 c i
förordningen)
1. BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
2. BELGIEN — TYSKLAND
a) Artiklarna 3 och 4 i slutprotokollet till den allmänna konventionen av
den 7 december 1957, liksom i tilläggsprotokollet av den 10
november 1960.
b) Tilläggsavtal nr 3 av den 7 december 1957 till den allmänna
konventionen av samma datum, liksom i tilläggsprotokollet av den
10 november 1960 (utbetalning av pensioner för perioden som
föregick den allmänna konventionens ikraftträdande).
3. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
4. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Artiklarna 13, 16 och 23 i tilläggsavtalet av den 17 januari 1948 till
den allmänna konventionen av samma datum (arbetare i gruvor och
liknande företag).
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 i den allmänna konventionen av den 17 januari 1948).
c) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
5. BELGIEN — GREKLAND
Artiklarna 15.2, 35.2 och 37 i den allmänna konventionen av den 1 april
1958.
6. BELGIEN — IRLAND
Ingen konvention.
7. BELGIEN — ITALIEN
Artikel 29 i konventionen av den 30 april 1948.
8. BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
9. BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
10. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
11. BELGIEN — PORTUGAL1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 72
▼B
Artiklarna 1 och 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social
trygghet för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi), enligt
lydelsen i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
12. BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
13. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
14. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
15. DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti 1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konvention.
16. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
17. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
18. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.
19. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
20. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
21. DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
22. DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
23. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
24. DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.
25. DANMARK — FINLAND
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
26. DANMARK — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
27. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
28. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen om social trygghet av den 4
december 1973.
29. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 11.1, 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna
konventionen av den 10 juli 1950.
b) Artikel 9 i tilläggsavtal nr 1 av den 10 juli 1950 till den allmänna
konventionen av samma datum (arbetare i gruvor och liknande
företag).
c) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konventionen
av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
d) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
e) Punkt 6, 7 och 8 i det allmänna protokollet av den 10 juli 1950 till
konventionen av samma datum.
f) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 73
▼B
30. TYSKLAND — GREKLAND
a) Artikel 5.2 i den allmänna konventionen av den 25 april 1961.
b) Artikel 8.1, 8.2 b, 8.3 och artiklarna 9–11, samt kapitel I och IV där
de anknyter till dessa artiklar, i konventionen om arbetslöshetsförsä-
kring av den 31 maj 1961; därtill anmärkningen i protokollet av den
14 juni 1980.
c) Protokoll av den 7 oktober 1991 i samband med konventionen av den
6 juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikens
regering och Grekland om lösning av vissa problem i pensionsfrågor.
31. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
32. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2, 23.2, 26 och 36.3 i konventionen av den 5 maj 1953
(om socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-
tionens ikraftträdande).
33. TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 och 7 i fördraget av den 11 juli 1959
(Ausgleichsvertrag) (lösning av tvisten mellan Tyskland och Luxem-
burg).
34. TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.
b) Artiklarna 2 och 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättigheter
som förvärvats av nederländska arbetare under det tyska social-
försäkringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september
1945).
35. TYSKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet den 22 december 1966 i
dess lydelser enligt tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april 1969,
tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tilläggskonvention
nr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkterna 3 c, 3 d, 17, 20 a och 21 i slutprotokollet till konventionen.
c) Artikel 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje
land.
d) Punkt 3 g i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt vilken
olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysklands
territorium inte ger anledning till betalning av förmåner eller endast
ger anledning till betalning av förmåner på vissa villkor när de
förmånsberättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i de fall
då
i) förmån redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari 1994,
ii) personen ifråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den 1
januari 1994 och utbetalning av pension från en pensions- eller
olycksfallsförsäkring börjar före den 31 december 1994.
Detta gäller även för perioder under vilka en annan pension,
inklusive efterlevandepension, som ersätter den första, har utbetalats
när perioderna följer på varandra utan avbrott.
f) Punkt 19 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer 3 c i den bestämmelsen skall den behöriga institutionen inte
beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn till de
motsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
g) Artikel 2 i tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april 1969 till
konventionen.
h) Artiklarna 1.5 och 8 i konventionen om arbetslöshetsförsäkring av
den 19 juli 1978.
i) Punkt 10 i slutprotokollet.
36. TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
37. TYSKLAND — FINLAND1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 74
▼M5
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
38. TYSKLAND — SVERIGE
a) Artikel 4.2 i konventionen om social trygghet av den 27 februari
1976.
b) Punkt 8 a i slutprotokollet till konventionen.
39. TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artiklarna 3.1, 3.6 och 7.2–7.6 i konventionen om social trygghet av
den 20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsäkring
av den 20 april 1960.
40. SPANIEN — FRANKRIKE
Inga.
41. SPANIEN — GREKLAND
Ingen konvention.
42. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
43. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 18.1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
44. SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare av konventionen av den 8
maj 1969.
45. SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
46. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november 1981,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
47. SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i.
48. SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december 1985.
49. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
50. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
51. FRANKRIKE — GREKLAND
Artikel 16 fjärde stycket och artikel 30 i den allmänna konventionen av
19 april 1958.
52. FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
53. FRANKRIKE — ITALIEN
a) Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars
1948.
b) Skriftväxlingen av den 3 mars 1956 (sjukförsäkringsförmåner till
säsongsarbetare inom jordbruket).
54. FRANKRIKE — LUXEMBURG
Artiklarna 11 och 14 i tilläggsavtalet av den 12 november 1949 till den
allmänna konventionen av samma dag (arbetare i gruv- och liknande
företag).
55. FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 75
▼B
▼B
Artikel 11 i tilläggsavtalet av den 1 juni 1954 till den allmänna
konventionen av den 7 januari 1950 (arbetare i gruv- och liknande
företag).
56. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Inga.
57. FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
58. FRANKRIKE — FINLAND
Inga.
59. FRANKRIKE — SVERIGE
Inga.
60. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om social trygghet för lärare
från Förenade kungariket som tillfälligt arbetar i Frankrike enligt
kulturkonventionen av den 2 mars 1948.
61. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
62. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
63. GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
64. GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Artikel 4.2 i den allmänna konventionen av den 13 september 1966.
65. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
66. GREKLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
67. GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 och 21 i konventionen om social trygghet av den 11 mars
1988.
68. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 och 23 i konventionen om social trygghet av den 5 maj 1978
i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september 1984.
69. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
70. IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
71. IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
72. IRLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
73. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
74. IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
75. IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
76. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
77. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 8 i avtalet av den 14 september 1971 om social trygghet.
78. ITALIEN — LUXEMBURG1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 76
▼B
Artikel 18.2 och 24 i den allmänna konventionen av den 29 maj 1951.
79. ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 21.2 i den allmänna konventionen av den 28 oktober 1952.
80. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari 1981.
b) Artikel 4 i konventionen och punkt 2 i slutprotokollet till
konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
81. ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
82. ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
83. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september 1979.
84. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
85. LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
86. LUXEMBURG — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj 1973
och tilläggskonvention nr 2 den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
87. LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
88. LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
89. LUXEMBURG — SVERIGE
a) Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21
februari 1985, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Artikel 30 i konventionen.
90. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
91. NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1975 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980, såvitt
avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
92. NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 och 31 i konventionen av den 19 juli 1979.
93. NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
94. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli 1982,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
95. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
96. ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.
97. ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 77
▼B
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
98. ÖSTERRIKE-SVERIGE
Konvention om social trygghet av den 21 mars 1996.
99. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985
och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avser
personer som är bosatta i tredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3 såvitt avser personer som inte kan göra anspråk på
behandling enligtavdelning III kapit el 1 i förordningen.
100. PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
101. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
102. PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.
b) Då det gäller portugisiska anställda och för perioden från den 22
oktober 1987 till utgången av den övergångsperiod som föreskrivs i
artikel 220.1 i anslutningsakten för Spanien och Portugal: artikel 26 i
konventionen om social trygghet den 15 november 1978, med
ändringar enligt skriftväxling den 28 september 1987.
103. FINLAND — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
104. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
105. SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.
B.Bestämmelseridekonventionersominteärtillämpligapåallapersoner
somomfattasavförordningen (artikel 3.3 i förordningen)
1. BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
2 . .....3. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
4. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 i den allmänna konventionen av den 17 januari 1948).
5. BELGIEN — GREKLAND
Inga.
6. BELGIEN — IRLAND
Inga.
7. BELGIEN — ITALIEN
Inga.
8. BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
9. BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
10. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 78
▼M2
▼B
▼B
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
11. BELGIEN — PORTUGAL
Artiklarna 1 och 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social
trygghet för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi), enligt
lydelsen i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
12. BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
13. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
14. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
15. DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti 1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konvention.
16. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
17. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
18. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.
19. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
20. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
21. DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
22. DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
23. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt I i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
24. DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.
25. DANMARK — FINLAND
Inga.
26. DANMARK — SVERIGE
Inga.
27. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
28. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen den 4 december 1973 om social
trygghet.
29. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna konventionen av
den 10 juli 1950.
b) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konventionen
av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
c) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
d) Punkt 6, 7 och 8 i det allmänna protokollet av den 10 juli 1950 till
den allmänna konventionen av samma datum.
e) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).
30. TYSKLAND — GREKLAND1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 79
▼B
Protokoll av den 7 oktober 1991 i samband med konventionen av den 6
juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikens regering
och Grekland om lösning av vissa pensionsfrågor.
31. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
32. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2 och 26 i konventionen av den 5 maj 1953 (om
socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-
tionens ikraftträdande).
33. TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 och 7 i fördraget av den 11 juli 1959 (lösning av
tvisten mellan Tyskland och Luxemburg).
34. TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.
b) Artiklarna 2 och 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättigheter
förvärvades av nederländska arbetare under det tyska social-
försäkringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september
1945).
35. TYSKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet av den 22 december
1966 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 10 april
1969, tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tillä-
ggskonvention nr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkt 20 a slutprotokollet till konventionen.
c) Artikel 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje
land.
d) Punkt 3 g i slutprotokollet till konventionen.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt vilken
olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysklands
territorium och perioder som har fullgjorts utanför detta territorium
inte ger anledning till betalning av förmåner eller endast ger
anledning till betalning av förmåner på vissa villkor när de
förmånsberättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i de
fall då
i) personen redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari
1994,
ii) personen i fråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den
1 januari 1994 och pension från en pensions- eller olycks-
fallsförsäkring beviljas före utgången av år 1994.
f) Punkt 19 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer 3 c i den bestämmelsen skall den behöriga institutionen inte
beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn till de
motsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
36. TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
37. TYSKLAND — FINLAND
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
38. TYSKLAND — SVERIGE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 27 februari 1976.
39. TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3.1, 3.6 och 7.2–6 i konventionen om social trygghet av den
20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsäkring
av den 20 april 1960.
40. SPANIEN — FRANKRIKE1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 80
▼M5
▼B
▼B
Inga.
41. SPANIEN — GREKLAND
Ingen konvention.
42. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
43. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 18 1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
44. SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare i konventionen av den 8
maj 1969.
45. SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
46. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november 1981,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
47. SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i den allmänna konventionen av den 11 juni
1969.
48. SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december 1985.
49. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
50. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
51. FRANKRIKE — GREKLAND
Inga.
52. FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
53. FRANKRIKE — ITALIEN
Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars 1948.
54. FRANKRIKE — LUXEMBURG
Inga.
55. FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA
Inga.
56. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Ingen.
57. FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
58. FRANKRIKE — FINLAND
Ingen konvention.
59. FRANKRIKE — SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om den status inom systemet
för social trygghet som lärare från Storbritannien, Nordirland och
Gibraltar skall ha vid tillfällig tjänstgöring i Frankrike enligt kultur-
konventionen av den 2 mars 1948.
61. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
62. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 81
▼B
63. GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
64. GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Inga.
65. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
66. GREKLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
67. GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 11 mars 1988.
68. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 5 maj 1978 i dess
lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september 1984.
69. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
70. IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
71. IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
72. IRLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
73. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
74. IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
75. IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
76. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
77. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
78. ITALIEN — LUXEMBURG
Inga.
79. ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Inga.
80. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari 1981.
b) Artikel 4 i konventionen och punkt 2 i slutprotokollet till
konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
81. ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
82. ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
83. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september 1979.
84. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
85. LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
86. LUXEMBURG — ÖSTERRIKE1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 82
▼B
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj 1973
och tilläggskonvention nr 2 av den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
87. LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
88. LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
89. LUXEMBURG — SVERIGE
Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21 februari
1985, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
90. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
91. NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1974 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980, såvitt
avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
92. NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 19 juli 1979.
93. NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
94. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli 1982,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
95. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
96. ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.
97. ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
98. ÖSTERRIKE-SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social trygghet av den 21 mars 1996.
99. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985
och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avser
personer bosatta i tredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3, såvitt avser personer som inte kan göra anspråk på
behandling enligtavdelning III kapit el 1 i förordningen.
100. PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
101. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
102. PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.
103. FINLAND — SVERIGE
Inga.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 83
▼M2
▼B
▼B
104. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
105. SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 84
▼B
BILAGA IV (B) (11) (13) (15)
(Förordningens artiklar 37.2, 38.3, 45.3, 46.1 b och 46b.2)
A.Lagstiftningar som behandlas i förordningens artikel 37.1 enligt vilka
invaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernas
längd
A. BELGIEN
a) Lagstiftningen om det allmänna invaliditetssystemet, det särskilda
invaliditetssystemet för gruvarbetare samt det särskilda systemet för
sjömän i handelsflottan.
b) Lagstiftningen om försäkring mot arbetsoförmåga för egenföretagare.
c) Lagstiftningen om invaliditet inom systemet för social trygghet utanför
Europa och systemet för invaliditet avseende före detta anställda i
Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi.
B. DANMARK
Inga.
C. TYSKLAND
Inga.
D. SPANIEN
Lagstiftning som rör invaliditetsförsäkring inom det allmänna systemet
och inom de särskilda systemen, utom de särskilda systemen för offentligt
anställda, armén och domstolsväsendet.
E. FRANKRIKE
1.Anställda
All lagstiftning om invaliditetsförsäkring, med undantag för lagstift-
ningen om invaliditetsförsäkring enligt systemet för social trygghet för
gruvarbetare.
2.Egenföretagare
Lagstiftning om invaliditetsförsäkring för egenföretagare inom jord-
bruket.
F. GREKLAND
Lagstiftning om försäkringssystemet för jordbruket.
G. IRLAND
Kapitel 15 i del II i 1993 års socialvårdslag (Social Welfare
[Consolidation] Act 1993).
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
Inga.
J. NEDERLÄNDERNA
a) Lag av den 18 februari 1966 om försäkring motarbet soförmåga, med
ändringar.
b) Lag av den 24 april 1997 om försäkring motarbet soförmåga för
egenföretagare (WAZ), med ändringar.
K. ÖSTERRIKE
Inga.
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Folkpension till den som har ett medfött handikapp eller som blir
handikappad i unga år [Folkpensionslagen (547/93)].
N. SVERIGE1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 85
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
Inga.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
a)Storbritannien
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om social trygghet (Social Security
Act1975).
Avsnitten 14, 15 och 16 i 1975 års lag om sociala trygghetspensioner
(Social Security Pensions Act 1975).
b)Nordirland
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om sociala trygghet (Nordirland)
(Social Security [Northern Ireland] Act 1975).
Artiklarna 16, 17 och 18 i 1975 års lag om social trygghetspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions [Northern Ireland] Order
1975).
B.Särskildasystemföregenföretagaresomavsesiartiklarna38.3och45.3i
förordningnr1408/71
A. BELGIEN
Inget.
B. DANMARK
Inget.
C. TYSKLAND
Åldersförsäkring för jordbrukare (Alterssicherung für Landwirte).
D. SPANIEN
System avseende lägre pensionsålder för egenföretagare som år
sysselsatta i sjöfartsverksamhet enligt beskrivning i kungligt dekret nr
2309 av den 23 juli 1970.
E. FRANKRIKE
Inget.
F. GREKLAND
Inget.
G. IRLAND
Inget.
H. ITALIEN
Pensionsförsäkringssystem för (Assicurazione pensioni per)— läkare (medici).
— apotekare (farmacisti).— veterinärer (veterinari).
— barnmorskor (ostetriche).
— ingenjörer och arkitekter (ingegneri e architetti).
— lantmätare (geometri).
— advokater och rättegångsbiträden (avvocati e procuratori).— ekonomer (dottori commercialisti).
— revisorer och industriexperter (ragionieri e periti commerciali).
— arbetskonsulenter (consulenti del lavoro).— notarier (notai).
— tullspeditörer (spedizionieri doganali).
I. LUXEMBURG
Inget.
J. NEDERLÄNDERNA
Inget.
K. ÖSTERRIKE
Ingen.
L. PORTUGAL
Inget.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 86
▼B
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Inget.
C.Fallsomavsesiförordningensartikel46.1bdåberäkningenavförmåner
kanskemedbortseendefrånförordningensartikel46.2
A. BELGIEN
Inget.
B. DANMARK
Alla ansökningar om pension som avses i lagen om sociala pensioner,
med undantag för pensioner som nämns i bilaga IV D.
C. TYSKLAND
Inget.
D. SPANIEN
Inget.
E. FRANKRIKE
Alla ansökningar om pensioner eller efterlevandeförmåner inom tillä-
ggspensionssystemen för anställda, med undantag för ansökningar om
ålders- eller änkepension från systemet för tilläggspension för flygplans-
besättningar i yrkesmässig civil luftfart.
F. GREKLAND
Inget.
G. IRLAND
Alla ansökningar om ålderspension, (avgiftsfinansierade) ålderspensioner
och (avgiftsfinansierade) änkepensioner.
H. ITALIEN
Invalid-, ålders- och efterlevandepensioner för anställda och för följande
kategorier egenföretagare: jordbrukare, hälftenbrukare, arrendatorer,
hantverkare och personer sysselsatta inom handelsverksamhet.
I. LUXEMBURG
Inget.
J. NEDERLÄNDERNA
Alla ansökningar om ålderspensioner enligtlag av den 31 maj 1956 om
allmän åldersförsäkring, med ändringar.
K. ÖSTERRIKE
Ingen.
L. PORTUGAL
Alla ansökningar om invalid-, ålders- och änkepensioner.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Alla ansökningar om folkpension och tilläggspension i form av
ålderspension, utom de som avser sådan pension som anges i bilaga IV D.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Alla ansökningar om ålders- och änkepension som avgjorts genom
tillämpning av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i förordningen,
med undantag för sådana för vilka
a) under loppet av ett beskattningsår som tar sin början den 6 april 1975
eller senare,
i) den sökande har fullgjort försäkrings-, anställnings- eller bosätt-
ningsperioder enligt lagstiftningen i Förenade kungariket och i
någon annan medlemsstat, och
ii) ett (eller mer än ett) av de beskattningsår som avses under i inte
betraktas som kvalifikationsår enligt lagstiftningen i Förenade
kungariket
b) de försäkringsperioder som fullgjorts enligt gällande lagstiftning i
Förenade kungariketför perioder för den 5 juli 1948 skall beakt as1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 87
▼M6
▼B
▼M2
▼B
▼B
enligt artikel 46.2 i förordningen genom tillämpning av försäkrings-,
anställnings- eller bosättningsperioderna enligt lagstiftningen i en
annan medlemsstat.
D.Förmånerochöverenskommelsersomavsesiförordningensartikel46b.2
1.Förmåner som avses i förordningens artikel 46b.2 a och vars storlek är
oberoende av försäkringsperiodernas och bosättningsperiodernas längd:
a) Invaliditetsförmåner enligt den lagstiftning som anges i bilagans del A.
b) Sådan dansk folkpension som förutsätter tio års bosättning och som har
beviljats senast den 1 oktober 1989.
c) Spanska dödsfallsersättningar och efterlevandepensioner enligt det
allmänna systemet eller enligt särskilda system.
d) Förmåner till efterlevande make enligt den franska allmänna
försäkringen eller försäkringen för dem som är verksamma inom
jordbruket.
e) Invaliditetspension till efterlevande make enligt den franska allmänna
försäkringen eller försäkringen för dem som är verksamma inom
jordbruket, i fall då förmånen beräknas på grundval av en avliden
makes invaliditetspension enligt artikel 46.1 a i.
f) Nederländsk efterlevandepension enligt lagen av den 25 december 1995
om allmän försäkring för efterlevande underhållsberättigade personer.
g) Sådan finsk folkpension enligtfolkspensionslagen av den 8 juni 1956
som betalas med stöd av övergångsbestämmelserna till Folkpensions-
lagen (547/93) ►M5 och tilläggsbeloppet i barnpensionen i enlighet
med lagen om efterlevandepension av den 17 januari 1969. ◄
h) Oavkortad svensk folkpension som utges enligt den lagstiftning om
folkpension som var tillämplig före den 1 januari 1993 och oavkortad
folkpension som utges enligt övergångsbestämmelserna till den
lagstiftning som gäller från detta datum.
2.Förmåner som avses i förordningens artikel 46b.2 b och vars storlek är
beroendeavenfiktivperiodsomskallanseshafullgjortsmellandagenför
försäkringsfallet och en senare dag:
a) Dansk förtidspension vars storlek fastställs enligt den lagstiftning som
gällde före den 1 oktober 1984.
b) Tysk invaliditets- eller efterlevandepension som beviljas med hänsyn
till en tilläggsperiod, och tysk ålderspension som beviljas med hänsyn
till en redan fullgjord tilläggsperiod.
c) Italiensk pension vid fullständig arbetsoförmåga (inabilità);
d) Luxemburgsk invaliditets- och efterlevandepension.
e) Finsk arbetspension som beviljas med hänsyn till framtida perioder
enligt nationell lagstiftning.
3.Avtal enligt förordningens artikel 46b.2 b i för att undvika att samma
fiktiva period medräknas två eller flera gånger:
Den nordiska konventionen av den 15 juni 1992 om social trygghet.
Avtalet om social trygghet av den 28 april 1997 mellan Förbundsre-
publiken Tyskland och Republiken Finland.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 88
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M5
BILAGA V (15)
ÖVERENSSTÄMMELSEMELLANMEDLEMSSTATERNASLAGSTIFTNINGOMVILLKOROMGRADENAVINVALIDITET
(Artikel 40.4 i förordningen)
BELGIEN
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemssta-
ters institutioner som har fattat beslut
om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av belgiska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
Allmäntsyst emSystem för gruvarbetare
System för sjömän OSSOM
Allmän invaliditet Arbetsinvaliditet
FRANKRIKE 1. Allmäntsyst em:
— Grupp 3 (tredje person)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse — Grupp 2
— Grupp 1
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse — 2/3 allmän invaliditet
— Tredje person
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Tredje person
— Arbetsinvaliditet Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse
(SIC! Överensstäm-
melse)Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse
4. System för sjömän
— Allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Tredje person
— Arbetsinvaliditet Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse
ITALIEN 1. Allmäntsyst em
— Invaliditet - arbetare/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Invaliditet - tjänstemän
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga för arbete
till sjössInte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse Inte överensstämmelse▼B1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 89
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemssta-
ters institutioner som har fattat beslut
om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av belgiska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
Allmäntsyst emSystem för gruvarbetare
System för sjömän OSSOM
Allmän invaliditet Arbetsinvaliditet
LUXEMBURG Invaliditet — arbetare/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelseInvaliditet — tjänstemän▼B1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 90
FRANKRIKE
Medlems-
staterSystem som tillämpas av
medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om inva-
liditetsgradenSystem som tillämpas av franska institutioner för vilka beslutet är bindande då överenstemmelse föreligger
Allmänt system System för jordbrukare System för gruvarbetare System för sjömän
Grupp I Grupp IIGrupp III
Standigv.
tillsyn2/3 invali-
ditetTotal inva-
liditetStadigv.
tillsyn2/3 allmän
invaliditetStadigv.
tillsynArbetsinva-
liditet2/3 allmän
invaliditetTotal
arbetsinvali-
ditetStadigv.
tillsyn
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
2. System för gruvarbe-
tare
— Partiell allmän in-
validitetÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melse (2)
3. System för sjömän Ö-stäm-
melse (1)Inte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melse (1)Inte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melse (1)Inte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseIentö-
stämmelse
ITALIEN 1. Allmäntsyst em
— Invaliditet - arbe-
tareÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
— Invaliditet - tjän-
stemänÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga för
arbete till sjössInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
LUXEM-
BURGInvaliditet — arbetare Ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseÖ-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
Invaliditet — tjänstemän Inte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-stäm-
melseInte ö-
stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.
(2) Endast om den belgiska institutionen har medgett att arbetare inte är i stånd att arbeta under jorden eller på marknivå.▼B1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 91
ITALIEN
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner som har fattat beslut
om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av italienska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
Allmäntsyst emSystem för sjömän
Arbetsoförmåga för arbete till sjössArbetare Tjänstemän
BELGIEN 1. Allmänt system Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Ö-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
FRANKRIKE 1. Allmäntsyst em
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse — Grupp II
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse — Partiell allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet▼B1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 92
LUXEMBURG
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemstaters institutioner som har fattat beslut om
invaliditetsgradenSystem som tillämpas av Luxemburgska institutioner för vilka beslutet är bindande då
överensstämmelse föreligger
Invaliditet — arbetare Invaliditet — tjänstemän
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-stämmelse Ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Ö-stämmelse (1) Ö-stämmelse (1)
FRANKRIKE 1. Allmäntsyst em
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse — Grupp II
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse — 2/3 allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— 2/3 allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.▼B1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 93
▼B
BILAGA VI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDAREGLERFÖR TILLÄMPNINGENAVVISSAMEDLEMS-
STATERSLAGSTIFTNING
(Artikel 89 i förordningen)
A. BELGIEN
1. Personer som har rätt till vårdförmåner enligt det obligatoriska belgiska
systemet för sjuk- och invaliditetsförsäkring för egenföretagare skall ha
rätt till förmåner enligt bestämmelserna i avdelning III kapitel 1,
däribland artikel 35.1, i denna förordning på följande villkor:
a) Personer som vistas inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till
i) vårdförmåner vid sjukhusvård enligt lagstiftningen i den medlems-
stat i vilken de vistas,
ii) ersättning för andra vårdförmåner enligt det belgiska systemet från
den behöriga belgiska institutionen enligt den taxa som gäller
enligt lagstiftningen i den stat i vilken de vistas.
b) Personer som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till de vårdförmåner som utges enligt lagstift-
ningen i den medlemsstat i vilken de är bosatta, under förutsättning att
de till den behöriga belgiska institutionen betalar den tilläggsavgift
för detta som gäller enligt belgiska bestämmelser.
2. Vid den behöriga belgiska institutionens tillämpning av bestämmelserna i
avdelning III kapitel 7 och 8 i denna förordning skall ett barn anses växa
upp i den medlemsstat inom vars territorium barnet är bosatt.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder som har
fullgjorts inom försäkringen för ålderspension enligt belgisk lagstiftning
före den 1 januari 1945 även godtas som försäkringsperioder som har
fullgjorts enligt den belgiska lagstiftningen om det allmänna invaliditets-
systemet och systemet för sjömän.
4. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren har varit
arbetsoförmögen enligt belgisk lagstiftning.
5. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder, som har
fullgjorts av egenföretagare inom försäkringen för ålderspension enligt
belgisk lagstiftningen innan lagstiftningen om arbetsoförmåga för
egenföretagare trädde i kraft, godtas som perioder som har fullgjorts
enligt den senare lagstiftningen.
6. För att fastställa om villkoren enligt belgisk lagstiftning för rätt till
arbetslöshetsförmåner är uppfyllda, skall endast dagar med betald
anställning beaktas; dock skall dagar som godkänns som likvärdiga
enligt nämnda lagstiftning beaktas i den mån dessa dagar har föregåtts av
dagar med betald anställning.
7. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 72 och 79.1 a skall
anställningsperioder och/eller försäkringsperioder som har fullgjorts
enligt en annan medlemsstats lagstiftning beaktas, om det för rätt till
förmån enligt belgisk lagstiftning krävs att villkoren för rätt till
familjeförmåner enligt systemet för anställda har uppfyllts under en
bestämd föregående period.
8. Vid tillämpningen av artikel 14a. 2, 3 och 4, 14c a och 14d i förordning
(EEG) nr 1408/71, skall förvärvsintäkten under det referensår som tjänar
som underlag för fastställande av avgifter som skall betalas enligt den
sociala ordningen för egenföretagare beräknas genom användande av den
genomsnittliga avgiftssatsen för det år under vilket denna inkomst har
uppburits.
Omräkningskursen är det årliga genomsnittet av de omräkningskurser
som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning enligt
artikel 107.5 i förordning (EEG) nr 574/72.
9. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet för en invalidpension som
avses i förordningens artikel 46.2, skall den behöriga belgiska
institutionen lägga till grund den inkomst som har uppburits i det yrke
som personen senast har utövat.
10. Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad i Belgien
enligt lagstiftningen om sjuk- och invaliditetsförsäkring — som också
grundar beviljandetav förmåner på villkoretat tpersonen ifråga är
försäkrad vid försäkringsfallets inträffande — skall för tillämpningen av1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 94
▼B
förordningens del III kapitel 3 anses vara fortfarande försäkrad när
försäkringsfalletint räffar om han är försäkrad motsamma risk enligten
annan medlemsstats lagstiftning.
11. Om personen har rätt till en belgisk invaliditetsförmån enligt förord-
ningens artikel 45, skall denna förmån enligt reglerna i förordningens
artikel 46.2 beviljas
a) enligt bestämmelserna i lagen den 9 augusti 1963 om upprättandet
och organiserandet av ett obligatoriskt sjuk- och invaliditets-
försäkringssystem om han vid tidpunkten för arbetsoförmågans
inträffande var försäkrad mot samma risk enligt en annan medlems-
stats lagstiftning som anställd i den mening som avses i förordningens
artikel 1 a,
b) enligt bestämmelserna i det kungliga dekretet av den 20 juli 1971 om
upprättandet av ett försäkringssystem mot arbetsoförmåga för egen-
företagare om han vid arbetsoförmågans inträffande var
egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a.
12. Den skada som avses i artikel 1 av lagen av den 9 mars 1953 om vissa
anpassningar av militärpensioner och som beviljar militärer som
invalidiserats i fredstid fri läkarvård och mediciner skall anses utgöra
olycksfall i arbetet eller arbetssjukdom enligt vad som avses i avdelning
III kapitel 4 i förordningen.
B. DANMARK
2. De personer som enligtbest ämmelserna i förordningens avdelning III,
kapitel 1, har rätt till värdförmåner vid vistelse eller bosättning i
Danmark skall ha rätt till dessa förmåner på samma villkor som enligt
den danska lagstiftningen gäller för sådana personer som enligt lagen om
offentlig sjukförsäkring (lov om offentlig sygesikring) är försäkrade i
grupp 1. De personer som flyttar till Danmark och blir inskrivna i det
danska sjukförsäkringssystemet kan dock välja att försäkras i grupp 2 på
samma villkor som danska försäkrade.
3. a) Bestämmelserna i den danska lagstiftningen om social pension som
föreskriver att rätten till pension är beroende av att sökanden är bosatt
i Danmark gäller inte för anställda, egenföretagare eller deras
efterlevande som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium
än Danmark.
b) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts i
Danmark av en gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som
bosättningsperioder som har fullgjorts i Danmark av efterlevande
make, om den efterlevande maken under dessa perioder var gift med
gränsarbetaren eller säsongsarbetaren och de inte var separerade eller
levde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevandemaken under dessa perioder var bosatt inom en annan medlemsstats
territorium.
c) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts i
Danmark före den 1 januari 1984 av en anställd eller egenföretagare
som inte är gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som bosätt-
ningsperioder som har fullgjorts i Danmark av den efterlevande
maken om den efterlevande maken, under dessa perioder var gift med
den anställde eller egenföretagaren och de inte var separerade eller
levde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevande
maken under dessa perioder var bosatt i en annan medlemsstat.
d) Perioder som medräknas enligt b och c skall dock inte beaktas om de
sammanfaller med perioder som medräknas vid beräkningen av
pension som tillkommer personen i fråga enligt lagstiftningen om
obligatorisk försäkring i en annan medlemsstat eller med de perioder
för vilka personen uppbar pension enligt sådan lagstiftning.
Dessa perioder skall dock beaktas om det årliga pensionsbeloppet är
mindre än hälften av den sociala pensionens grundbelopp.
4. Förordningens bestämmelser berör inte övergångsbestämmelserna i de
danska lagarna av den 7 juni 1972 om rätt till pension för danska
medborgare som har varit bosatta i Danmark under en bestämd tidsperiod1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 95
▼M3
▼B
▼M2
▼M1
▼B
▼B
omedelbart före tidpunkten för pensionsansökan. Andra medlemsstaters
medborgare som har varit bosatta i Danmark under ett år omedelbart före
tidpunkten för ansökan har dock rätt till pension enligt samma villkor
som gäller för danska medborgare.
5. a) Perioder under vilka en gränsarbetare, som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än Danmark, har varit förvärvsverksam i
Danmark skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstift-
ning. Detsamma skall gälla för perioder under vilka en gränsarbetare
är utsänd till eller tillhandahåller tjänster i en annan medlemsstat än
Danmark.
b) Perioder under vilka en säsongsarbetare, som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än Danmark, har utfört arbete i Danmark
skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstiftning.
Detsamma skall gälla för perioder under vilka en säsongsarbetare är
utsänd till en annan medlemsstat än Danmark.
6. För att fastställa om villkoren för rätt till dagpenning vid sjukdom eller
födsel enligtlag av den 20 december 1989 om dagpenning vid sjukdom
och födsel är uppfyllda, när den berörda personen inte längre omfattas av
dansk lagstiftning under de referensperioder som fastställs i lagen
a) skall försäkrings- eller anställningsperioder beaktas som har fullgjorts
enligt en annan medlemsstats lagstiftning än Danmark under nämnda
referensperioder då den berörda personen inte var omfattad av dansk
lagstiftning, som om perioderna har fullgjorts enligt dansk lagstift-
ning, och
b) anses en egenföretagare eller en anställd (om i det senare fall
inkomsten inte kan ligga till grund för beräkning av dagpenning)
under de perioder som beaktas ha haft en genomsnittsinkomst
motsvarande den som ligger till grund för beräkningen av dagpenning
för de perioder som har fullgjorts enligt dansk lagstiftning under
referensperioderna.
7. Förordningens artikel 46a 3 d och artikel 46c 1 och 3 och tillämpnings-
förordningens artikel 7.1 skall inte tillämpas på pensioner som beviljas
enligt dansk lagstiftning.
8. Vid tillämpningen av förordningens artikel 67 skall arbets-
löshetsförmåner för egenföretagare som är försäkrade i Danmark
beräknas enligt dansk lagstiftning.
9. Om mottagaren av en dansk ålderspension eller förtida uttagen
ålderspension också har rätt till en efterlevandepension från en annan
medlemsstat skall dessa pensioner, vid tillämpningen av dansk lagstift-
ning, betraktas som förmåner av samma slag i den mening som avses i
förordningens artikel 46a 1, dock under förutsättning att den person vars
försäkrings- eller bosättningsperioder ligger till grund för beräkningen av
efterlevandepensionen också har fullgjort bosättningsperioder i Danmark.
10. Från en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda
som är bosatt i Danmark och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte är
tillämpliga, och
b) som inte har rätt till en dansk pension,
får de behöriga myndigheterna begära betalning för kostnaden för
naturaförmåner som beviljas i Danmark, i den mån naturaförmåner
omfattas av det särskilda systemet i fråga och/eller av en kompletterande
personlig försäkring. Detta gäller även en sådan persons make och barn
under 18 år.
C. TYSKLAND
1. Bestämmelserna i artikel 10 i förordningen skall inte påverka de
bestämmelser, enligt vilka olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar
utanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium och perioder som
fullgjorts utanför detta territorium, inte leder till eller endast under vissa
förhållanden leder till utbetalning av förmåner när förmånstagarna är
bosatta utanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium.
2. a) Den standardberäknade beräkningsperioden (pauschale Anrechnungs-
zeit) bestäms uteslutande på grundval av tyska perioder.
b) För beräkning av tyska pensionsperioder inom ramen för
pensionsförsäkringen för gruvarbetare är endast den tyska lagstift-
ningen tillämplig.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 96
▼M3
▼B
▼B
c) För beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
3. Om tillämpningen av denna förordning eller senare förordningar om
social trygghet medför exceptionella kostnader för vissa sjukförsäkrings-
institutioner kan dessa kostnader helt eller delvis kompenseras. Det tyska
förbindelsesorganet(SIC! förbindelseorganet) för sjukförsäkring i
utlandet (Krankenversicherung-Ausland), i Bonn och andra sjukkassors
centrala organisationer skall gemensamt komma överens om sådan
kompensation. Nödvändiga medel för denna kompensation skall tas ut
från samtliga sjukförsäkringsinstitutioner i förhållande till det genom-
snittliga antalet medlemmar under föregående år
►M5 ◄.
4. Artikel 7 i bok VI av sociallagen skall tillämpas på medborgare i övriga
medlemsstater samt på statslösa och flyktingar som är bosatta inom de
andra medlemsstaternas territorier på följande sätt:
Om de allmänna villkoren är uppfylda kan frivilliga avgifter till den
tyska pensionsförsäkringen betalas
a) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
b) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
c) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
5 . .....
6 . .....7 . .....8 . .....9. Om kostnaderna för vårdförmåner, som utges av bosättningsortens tyska
institutioner till pensionärer eller deras familjemedlemmar som är
försäkrade hos andra medlemsstaters behöriga institutioner, skall
återbetalas som månatliga schablonbelopp, skall dessa kostnader, för
att åstadkomma ekonomisk utjämning av sjukförsäkringen för
pensionärer mellan tyska institutioner, betraktas som kostnader för den
tyska sjukförsäkringen för pensionärer. De schablonbelopp som återbe-
talas till bosättningsortens tyska institutioner av andra medlemsstaters
behöriga institutioner skall betraktas som en inkomst som skall beaktas
vid den ovannämnda ekonomiska utjämningen.
10. För beviljande av arbetslöshetsunderstöd (Arbeitslosenhilfe) till egen-
företagare krävs att personen, innan han har anmält sig som arbetslös,
skall ha arbetat minst ett är huvudsakligen som egenföretagare inom
Förbundsrepubliken Tysklands territorium och att han inte bara tillfälligt
har lämnat sitt arbete.
11. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats
lagstiftning enligt ett särskilt åldersförsäkringssystem för jordbrukare
eller, om ett sådant system saknas, som jordbrukare enligt det allmänna
systemet skall beaktas för att uppfylla villkoren om minsta försäkringstid
som krävs för avgiftsplikt enligt artikel 27 i lagen om åldersförsäkring för
jordbrukare (Gesetz über die Alterssicherung der Landwirte — GAL),
under förutsättning att
a) den deklaration på vilken skyldigheten att betala avgifter grundas
lämnas in inom den föreskrivna tidsperioden, och
b) personen, innan han lämnade in deklarationen, senast har varit
avgiftspliktig enligt åldersförsäkringen för jordbrukare inom
Förbundsrepubliken Tysklands territorium.
12. Perioder av obligatorisk försäkring, som har fullgjorts enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, antingen enligt ett särskilt system för
hantverkare eller, om ett sådant system saknas, enligt ett särskilt system
för egenföretagare eller enligt det allmänna systemet, skall beaktas för att
uppfylla det krav på 18 års betalning av obligatoriska avgifter som gäller
för rätten till frivilligt utträde ur pensionsförsäkringen för hantverkare.
13. Vid tillämpningen av den tyska lagstiftningen om obligatorisk sjukförsä-
kring för pensionärer enligtart ikel 5.1 ii i bok V isocialförsäkringsbalken (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch — SGB V)
och artikel 56 i sjukförsäkringsreformlagen (Gesundheitsreformgesetz),
skall försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en
annan medlemsstats lagstiftning under vilka perioder personen i fråga var
berättigad till sjukvårdsförmåner beaktas i den mån det är nödvändigt,1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 97
▼M1
▼B
▼B
som försäkringsperioder som har fullgjorts enligt tyska lagstiftning under
förutsättning att de inte sammanträffar med försäkringsperioder som har
fullgjorts enligt denna lagstiftning.
14. För beviljande av kontantförmåner enligt artikel 47.1 i bok V i den tyska
socialförsäkringsbalken (SGB V) och enligtart iklarna 200.2 och 561.1 i
den tyska lagen om social trygghet (Reichsversicherungsordnung —
RVO), skall de tyska institutionerna fastställa den nettoinkomst som skall
beaktas vid beräkningen av förmånerna som om de försäkrade personerna
vore bosatta i Förbundsrepubliken Tyskland.
15. Grekiska lärare med ställning av statligt anställda som på grund av sin
anställning vid tyska skolor har betalat obligatoriska avgifter till den
tyska lagstadgade pensionsförsäkringen utöver avgifter till det grekiska
särskilda systemet för statligt anställda och som efter den 31 december
1978 har upphört att omfattas av det obligatoriska tyska systemet kan
efter ansökan återfå dessa obligatoriska avgifter enligt artikel 210 i bok
VI i sociallagen. Ansökan om återbetalning av avgifter skall göras inom
ett år efter det att denna bestämmelse har trätt i kraft. Den berörda
personen kan också utöva sin rätt inom två år efter det att han har upphört
att vara omfattad av den obligatoriska försäkringen.
Artikel 210.6 i bok VI i sociallagen gäller endast perioder för vilka
obligatoriska avgifter har betalats till den tyska pensionsförsäkringen
utöver de avgifter till det särskilda grekiska systemet för statligt anställda
och på motsvarande försäkringsperioder som följer omedelbart efter
sådana perioder för vilka obligatoriska avgifter har betalats.
1 6 . .....17. För beviljande av förmåner till personer som kräver ständig vård enligt
artikel 53 och följande artiklar i bok V i den tyska socialförsäkrings-
balken (SGB V), skall institutionen på bosättningsorten, vid utgivande av
bistånd i form av vårdförmåner, beakta försäkrings-, anställnings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats
lagstiftning som om de var perioder som hade fullgjorts enligt den för
denna institution tillämpliga lagstiftningen.
18. En person som uppbär pension enligt tysk lagstiftning och pension enligt
en annan medlemsstats lagstiftning skall vid tillämpning av förord-
ningens artikel 27 anses ha rätt till sjukvårds- och moderskapsförmåner
om han enligt artikel 8.1 punkt 4 i bok V av den tyska socialförsäkrings-
balken (SGB V) är undantagen från den obligatoriska sjukförsäkringen
(Krankenversicherung).
19. Som en försäkringsperiod för barnuppfostran enligt tysk lagstiftning
gäller även en period under vilken den anställde har uppfostrat barn i en
annan medlemsstat, om personen i fråga inte kunde utöva förvärvsverk-
samhetenligtart ikel 6.1 i lagen om skydd för mödrar
(Mutterschutzgesetz) eller åtnjöt föräldraledighet enligt artikel 15 i den
federala lagen om förmåner vid barnuppforstran (SIC! barnuppfostran)
(Bundeserziehungsgeldgesetz) och inte utövade någon mindre (gering-
fügig) anställning i den mening som avses i artikel 8 i SGB IV.
20. När bestämmelserna i tysk pensionslagstiftning som var i kraft den 31
december 1991 skall tillämpas, skall även bestämmelserna i bilaga VI
tillämpas i den version som gällde den 31 december 1991.
21. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2-7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på personer som har rätt till
naturaförmåner enligt ett system för offentligt anställda eller personer
som behandlas som sådana och som inte är försäkrade enligt det
lagstadgade sjukförsäkringssystemet.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett system för offentligt
anställda är bosatt i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga
myndigheter i den medlemsstat där han är bosatt att han inte önskar
begagna sig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den
nationella lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så är
lämpligt, får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förord-
ningen.
22. Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 21 ovan skall bestämmel-
serna i artikel 27 i förordningen när det gäller naturaförmåner anses vara
tillämpliga på varje person som är berättigad till både en pension enligt
Beamtenversorgungsrecht och en pension enligt lagstiftningen i en annan
medlemsstat.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 98
▼M3
▼M3
23. Kapitel 4 skall inte tillämpas på personer som har rätt till naturaförmåner
som tillhandahålls genom olycksfallsförsäkring för offentligt anställda
och personer som behandlas som sådana.
D. SPANIEN
1. Villkoret att en person antingen utövar avlönad verksamhet eller
verksamhet som egenföretagare, eller tidigare har varit obligatoriskt
försäkrad mot samma risk enligt ett system för anställda eller egen-
företagare i samma medlemsstat, vilket föreskrivs i förordningens artikel 1
a iv kan inte göras gällande mot personer som enligt bestämmelserna i det
kungliga dekretet nr 317/1985 av den 6 februari 1985 är frivilligt
försäkrade inom det allmänna systemet för social trygghet i egenskap av
tjänstemän eller på annat sätt anställda vid en internationell mellanstatlig
organisation.
2. De förmåner som föreskrivs i detkungliga dekret etnr 2805/79 av den 7
december 1979, om frivillig försäkring inom detallmänna syst emetför
social trygghet, skall i enlighet med principen om lika behandling
utsträckas till andra medlemsstaters medborgare, flyktingar och statslösa
som är bosatta inom gemenskapens territorium, och som upphör att vara
obligatoriskt försäkrade inom det spanska systemet för social trygghet i
och med att de blir anställda vid en internationell organisation.
3. a) I alla spanska socialförsäkringssystem, med undantag för systemet för
offentligt anställda, militär personal och domstolspersonal, skall varje
anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt spansk
lagstiftning fortfarande anses vara försäkrad vid försäkringsfallets
inträffande för tillämpningen av bestämmelserna i förordningens
avdelning III kapitel 3 om han är försäkrad enligt lagstiftningen i en
annan medlemsstat vid tidpunkten för försäkringsfallets inträffande,
eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges för samma riskfall
enligt en annan medlemsstats lagstiftning. Det senare villkoret skall
dock anses vara uppfyllti detfall som avses i art ikel 48.1.
b) För genomförandet av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i
förordningen skall de år arbetstagaren saknar för att uppnå den ålder,
då det är möjligt eller obligatoriskt att gå i pension enligt artikel 31.4 i
den konsoliderade texten till lagen om statlig pension, räknas som
pensionsgrundande endastom han, vid den t idpunktdå den risk
förverkligas som utlöser invalid- eller efterlevandepension, omfattas av
det spanska särskilda systemet för offentligt anställda eller utövar en
verksamhet som medför samma rättigheter enligt det systemet.
4. a) Enligt förordningens artikel 47 skall beräkningen av den teoretiska
spanska förmånen ske på grundval av den försäkrades faktiska avgifter
under åren närmast före betalningen av den sista avgiften till den
spanska socialförsäkringen.
b) Det fastställda pensionsbeloppet skall ökas med beloppet på de
uppräkningar och ökningar som beräknas för varje påföljande år för
pensioner av samma slag.
5. Perioder som har fullgjorts i andra medlemsstater och som måste räknas in
i det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal kommer, i enlighet med artikel 47 i förordningen, att
behandlas på samma sätt som perioder som ligger närmast den tid som har
fullgjorts som offentligt anställd i Spanien.
6. Enligt det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal avser uttrycket 'acto de servicio' (i tjänsten) olycksfall i
arbetet och arbetssjukdomar inom meningen för och tillämpningen av
bestämmelserna i avdelning III kapitel 4 i förordningen.
7. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2-7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på de förmånstagare inom det
särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal som omfattas av Spaniens 'Mutualismo administra-
tivo'.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett av dessa system är bosatt
i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 99
▼B
▼M1
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M3
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga
myndigheter i den medlemsstat där han är bosatt att han inte önskar
begagna sig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den
nationella lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så är
lämpligt, får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förordningen.
8. Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 7 ovan skall bestämmelserna
i artikel 27 i förordningen när det gäller naturaförmåner anses vara
tillämpliga på personer som är berättigad till både en pension enligt
särskilda system för offentligt anställda, militär personal och domstols-
personal och en pension enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.
9. Det spanska särskilda systemet för studerande (Seguro escolar) är, för
erhållande av förmåner, inte grundat på fullgörande av försäkrings-,
anställnings- och bosättningsperioder såsom dessa uttryck definieras i
artikel 1 r, s och s a i förordningen. De spanska institutionerna kan därför
inte utfärda intyg som gör sammanläggning av perioder möjligt.
Det spanska särskilda systemet kommer ändå att gälla för studenter som är
medborgare i andra medlemsstater och som studerar i Spanien, på samma
villkor som för studenter som är spanska medborgare.
E. FRANKRIKE
1. a) Bidrag till äldre anställda, bidrag till äldre egenföretagare och
åldersbidrag till jordbrukare skall utges enligt de villkor som gäller
för franska arbetare enligt fransk lagstiftning till alla anställda eller
egenföretagare som är medborgare i andra medlemsstater och vilka vid
tidpunkten för sin ansökan är bosatta inom franskt territorium.
b) Detsamma skall gälla flyktingar och statslösa personer.
c) Bestämmelserna i denna förordning skall inte påverka de bestämmelser
i fransk lagstiftning enligt vilka uteslutande perioder av arbete som
anställd eller perioder som jämställs med sådana eller, i förekommande
fall, perioder av arbete som egenföretagare inom den franska
republikens europeiska departement och utomeuropeiska departement
(Guadeloupe, Guyana, Martinique och Réunion) skall ge rätt till bidrag
till äldre anställda.
2. Det särskilda bidraget och den kumulativa ersättningen enligt den
särskilda lagstiftningen om social trygghet i gruvor skall endast utges
till anställda i franska gruvor.
3. Lag nr 65—555 av den 10 juli 1965, som ger franska medborgare som är
eller har varit förvärvsverksamma i utlandet rätt att ansluta sig till det
frivilliga åldersförsäkringssystemet, skall gälla medborgare i andra
medlemsstater på följande villkor:
— Den förvärvsverksamhet som ger rätt till frivillig försäkring enligt det
franska systemet får inte bedrivas eller ha bedrivits inom franskt
territorium eller inom en annan medlemsstats territorium, i vilken stat
den anställde eller egenföretagaren är medborgare.
— Den anställde eller egenföretagaren skall, när han ansöker om
försäkring enligt lagen, styrka att han antingen har varit bosatt i
Frankrike i minstt io år, i en följd eller sammanlagtunder flera
perioder, eller att han oavbrutet har varit omfattad av fransk
lagstiftning, obligatoriskt eller genom frivillig fortsättningsförsäkring,
under lika lång tid.
Föregående villkor skall också gälla vid tillämpning på medborgare från
andra medlemsstater av de bestämmelser som gör det möjligt för en fransk
arbetstagare, som är förvärvsverksam utanför Frankrike, att frivilligt
ansluta sig till ett franskt tilläggspensionssystem för arbetstagare, antingen
direkteller genom sin arbet sgivare.
4. En person som omfattas av fransk lagstiftning enligt förordningens artikel
14.1 eller artikel 14a.1 har för de familjemedlemmar som följer med
honom till den medlemsstat inom vars territorium han är förvärvsverksam
rätt till följande familjeförmåner:
a) förmåner för små barn som utbetalas till tre månaders ålder,
b) familjeförmåner som utbetalas enligt artikel 73 i förordningen.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 100
▼M4
▼B
▼M6
▼B
▼M6
5. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet enligt artikel 46.2 a i denna
förordning inom grundpensions- eller tilläggspensionssystem i vilka
ålderspensioner beräknas på grundval av pensionspoäng, skall den
behöriga institutionen, för alla försäkringsår som har fullgjorts enligt en
annan medlemsstats lagstiftning, beakta det antal pensionspoäng som fås
genom att dividera antalet pensionspoäng som har förvärvats enligt den
lagstiftning som denna tillämpar med antalet år som motsvarar dessa
poäng.
6. a) Gränsarbetare som är förvärvsverksamma som anställda inom en annan
medlemsstats territorium än Frankrike och som är bosatta i de franska
departementen Haut-Rhin, Bas-Rhin och Moselle skall inom dessa
departement vid tillämpningen av artikel 19 i denna förordning ha rätt
till vårdförmåner som föreskrivs i det lokala Alsace-Lorraine-systemet
enligtdekretnr 46—1428 av den 12 juni 1946 och nr 67—814 av den
25 september 1967.
b) Dessa bestämmelser gäller också personer som har rätt till förmåner
enligtart ikel 25.2, 25.3, 28 och 29 i denna förordning.
7. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 73 och 74 i förordningen,
skall bostadsförmåner, förmåner för vård av barn i hemmet, familjeförmån
för att anställa en registrerad barnskötare och vårdbidrag till föräldrar
utges endast till berörda personer och till deras familjemedlemmar som är
bosatta inom franskt territorium.
8. Varje anställd som inte längre är försäkrad enligt det franska allmänna
socialförsäkringssystemet om änkepensionsförsäkring eller systemet för
lantarbetare skall vid till lämpningen av reglerna i förordningens
avdelning III kapitel 3 anses ha samma status som en försäkrad som
anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning vid tidpunkten för
försäkringsfallets inträffande eller om så inte är fallet, om en efterle-
vandepension kan utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning för
anställda. Detta villkor skall dock anses vara uppfyllt i det fall som avses i
artikel 48.1.
9. Den franska lagstiftning som tillämpas på en arbetstagare eller tidigare
arbetstagare vid tillämpning av kapitel 3 i förordningens avdelning III
gäller både deteller de grundsyst em för ålderdomsförsäkring och deteller
de tilläggsförsäkringssystem som den berörde omfattas av.
F. GREKLAND
1 . ...
2. Lagen nr 1469/84 om frivillig anslutning till pensionsförsäkringssystemet
för grekiska medborgare och för utländska medborgare med grekisk
härkomst gäller enligt nedanstående bestämmelser för medborgare i andra
medlemsstater, statslösa och flyktingar som är bosatta inom en medlems-
stats territorium.
Under förutsättning att övriga villkor i nämnda lag är uppfyllda får
avgifter betalas.
a) om personen i fråga har sitt hemvist eller är bosatt inom en
medlemsstats territorium och någon gång tidigare har varit obligato-
riskt ansluten till det grekiska pensionssystemet, eller
b) om personen, oavsett vistelse- eller bostadsort, antingen tidigare har
varit bosatt i Grekland under 10 år oavsett om det har varit i följd eller
inte, eller tidigare har varit omfattad av den grekiska lagstiftningen,
obligatoriskt eller frivilligt, under en period om 1 500 dagar.
3. Trots gällande bestämmelser som tillämpas av OGA, skall perioder under
vilka förmåner utbetalas till följd av olycksfall i arbetet eller vid
arbetssjukdom enligt en medlemsstats lagstiftning som har en särskild
försäkringsgren för sådana riskfall, anses som försäkringsperioder enligt
den lagstiftning som OGA tillämpar och i den mening som avses i
förordningens artikel 1 r, under förutsättning att de sammanfaller med
sysselsättningsperioder inom jordbrukssektorn i Grekland.
4. Enligt grekisk lagstiftning är tillämpningen av förordningens artikel 49.2
förenad med villkor att den nya beräkningen som avses i nämnda artikel
inte leder till ett ogynnsamt resultat för personen.
5. När det enligt stadgebestämmelserna för de grekiska tilläggspensions-
försäkringskassorna ( επικουρικά ταµεία) är möjligtat terkänna1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 101
▼B
▼M2
▼B
▼M6
▼B
▼B
obligatoriska ålderspensionsförsäkringsperioder som fullgjorts hos
grekiska, institutioner för grundförsäkring ( κύριας ασφάλισης), skall
dessa bestämmelser också tillämpas på obligatoriska pensionsförsäkrings-
perioder som fullgjorts enligt lagstiftningen i alla andra medlemsstater
som ligger inom denna förordnings faktiska tillämpningsområde.
6. Arbetstagare som till och med den 31 december 1992 omfattats av en
annan medlemsstats obligatoriska pensionsförsäkring och som för första
gången anslutit sig till den obligatoriska grekiska socialförsäkringen efter
den 1 januari 1993 skall betraktas som en "tidigare försäkrad" enligt
bestämmelserna i lag nr 2084/92.
7. Offentligt anställda tjänstemän som är yrkesverksamma eller pensione-
rade, personer som behandlas som sådana, samtderas familjemedlemmar
som är försäkrade inom ett särskilt hälsovårdssystem, kan erhålla
vårdförmåner vid sjukdom och moderskap om de har omedelbartbehov
av sjukvård under en vistelse inom en annan medlemsstats territorium,
eller när de beger sig dit för att få den vård deras hälsotillstånd kräver med
förhandstillstånd från den behöriga grekiska institutionen, enligt villkoren
i artikel 22.1 a och 22.1 c, artikel 22.3 och artikel 31a i den här
förordningen, på samma villkor som anställda och egenföretagare som
täcks av den grekiska lagstiftningen om social trygghet (lagstadgade
system).
8. Artikel 22b skall på motsvarande sätt gälla alla offentligt anställda
tjänstemän, personer som behandlas som sådana, samt deras familje-
medlemmar som omfattas av ett särskilt grekiskt hälsovårdssystem.
7. (SIC! 9.) När det gäller offentligt anställda och personer som behandlas
som sådana och som har anställts fram till och med den 31 december
1982, skall bestämmelserna i avdelning III kapitel 2-3 i förordningen
tillämpas analogt på de berörda personerna om de har fullgjort
försäkringsperioder i en annan medlemsstat inom ramen antingen för ett
särskilt pensionsförsäkringssystem för offentligt anställda eller personer
som behandlas som sådana, eller inom ett allmänt system, under
förutsättning att de berörda personerna har varit offentligt anställda eller
personer som behandlas som sådana i enlighetmed den grekiska
lagstiftningen.
8. (SIC! 10.) Tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 43a.2 och 51a.2
skall, när inga pensionsrättigheter har förvärvats enligt ett särskilt system
för offentligt anställda eller personer som behandlas som sådana, inte
påverka tillämpningen av grekisk lagstiftning (lag om civila och militära
pensioner) när detgäller överföring av försäkringsperioder från et tsärskilt
system för offentligt anställda till det allmänna försäkringssystemet för
anställda genom betalning av de erforderliga bidragen.
G. IRLAND
1. De anställda, egenföretagare, arbetslösa personer, pensionssökande och
pensionärer samtderas familjemedlemmar som avses i art ikel 19.1, 22.1,
22.3, 25.1, 25.3, 26.1, 28a, 29 och 31 i förordningen och som är bosatta
eller vistas i Irland, skall kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård som
föreskrivs i irländsk lagstiftning när kostnaden för denna vård skall
betalas av en institution i en annan medlemsstat än Irland.
2. Familjemedlemmar till en anställd eller egenföretagare som omfattas av
en annan medlemsstats lagstiftning än Irlands och som uppfyller denna
lagstiftnings villkor för rätt till förmåner, i förekommande fall med
beaktande av förordningens artikel 18, skall, om de är bosatta i Irland,
kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård som föreskrivs i irländsk lagstift-
ning.
Kostnaden för dessa förmåner skall betalas av den institution hos vilken
den anställde eller egenföretagaren är försäkrad.
Om hustrun till den anställde eller egenföretagaren, eller den person som
sköter barnen, är förvärvsverksam i Irland skall dock förmåner till
familjemedlemmarna fortsatt betalas av den irländska institutionen i den
utsträckning som rätten till sådana förmåner har förvärvats uteslutande
enligt bestämmelser i irländsk lagstiftning.
3. Om en anställd som omfattas av irländsk lagstiftning har lämnat en
medlemsstats territorium för att under sin anställning bege sig till en
annan medlemsstats territorium och råkar ut för ett olycksfall innan han1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 102
▼M1
▼M3
▼B
▼B
kommer dit, skall hans rätt till förmåner med anledning av olycksfallet
fastställas
a) som om detta olycksfall hade inträffat inom Irlands territorium, och
b) utan att man beaktar att han inte befann sig inom Irlands territorium,
när man avgör om han till följd av sin anställning var försäkrad enligt
denna lagstiftning.
4 . ......
5. Vid beräkning av inkomsten som underlag för beviljande av den sjuk-
eller arbetslöshetsförmån som föreskrivs i den irländska lagstiftningen,
skall, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 23.1 och 68.1 i
förordningen, ett belopp som är lika med den genomsnittliga veckolönen
för året i fråga för antingen manliga eller kvinnliga arbetstagare,
beroende på vem som berörs, tillgodoräknas den anställde för varje vecka
som han eller hon fullgjort som anställd enligt en annan medlemsstats
lagstiftning under referensperioden.
6. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbets-
oförmögen enligt irländsk lagstiftning.
7. Vid tillämpningen av artikel 44.2 i fall då det för rätt till ålderspension
krävs att man avstår från förvärvsarbete skall en anställd anses
uttryckligen ha begärt uppskov med beviljande av ålderspension tillvilken han skulle ha rätt enligt Irlands lagstiftning om han fortsätter att
förvärvsarbeta.
8 . ......
9. En arbetslös person som återvänder till Irland efter utgången av den
tremånadersperiod under vilken han har fortsatt att uppbära förmåner
enligt lagstiftningen i Irland vid tillämpning av förordningens artikel 69.1
skall ha rätt till arbetslöshetsförmåner oavsett artikel 69.2, om han
uppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
10. En period som skall omfattas av irländsk lagstiftning enligt förordningens
artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt den bestämmelsen som en period omfattad av irländsk
lagstiftning vid tillämpningen av förordningens avdelning III,
eller
ii) göra Irland till behörig stat för utgivande av förmåner som avses i
förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
11. Rätten att få tillägg till familjeinkomst enbart enligt irländsk lagstiftning
skall innehållas när under samma period och för samma familjemedlem
familjeförmåner betalas ut enbart enligt Förenade kungarikets lagstift-
ning, eller med tilläHampning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller 78a i
förordningen med detbelopp dessa förmåner uppgår t ill.
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
1. Oavsett förordningens artikel 94.2 skall försäkringsperioder eller perioder
som behandlas som sådana och som har fullgjorts av anställda eller
egenföretagare enligt luxemburgsk lagstiftning om pensionsförsäkring vid
invaliditet, ålderdom och vid dödsfall, antingen före den 1 januari 1946
eller före den tidigare dag som föreskrivs i en bilateral konvention, beaktas
vid tillämpning av denna lagstiftning endast om personen i fråga kan
bevisa att han har fullgjort sex försäkringsmånader enligt det luxem-
burgska systemet efter ifrågavarande dag. Om flera bilaterala konventioner
är tillämpliga skall försäkringsperioder eller perioder som behandlas som
sådana beaktas från och med den dag som ligger längst tillbaka i tiden.
2. Vid beviljandetav den fast a delen av luxemburgska pensioner skall
försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstiftning, som har fullgjorts av
anställda eller egenföretagare som inte är bosatta inom luxemburgskt
territorium, från den 1 oktober 1972 anses som bosättningsperioder.
3. Artikel 22.2 andra stycket i denna förordning påverkar inte bestämmel-
serna i luxemburgsk lagstiftning enligt vilken sjukkassans godkännade av1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 103
▼M2
▼B
▼M5
▼B
▼B
behandling utomlands inte kan vägras då den nödvändiga behandlingen
inte kan ges i storhertigdömet Luxemburg.
4. För att beakta den försäkringsperiod som föreskrivs i artikel 171.7 i
socialförsäkringsbalken (Code des Assurances Sociales) skall den
luxemburgska institutionen erkänna försäkringsperioder som har fullgjorts
av personen i fråga enligt lagstiftningen i varje annan medlemsstat som omde var perioder som hade fullgjorts enligt den lagstiftning som den
tillämpar. Denna bestämmelse skall tillämpas endast om personen i fråga
senast har fullgjort försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstiftning.
5. För en offentligt anställd som inte är underkastad luxemburgsk lagstiftning
när han lämnar sin anställning skall beräkningsgrunden för tilldelning av
pension vara slutlönen för den berörda personen då han lämnar
luxemburgsk offentligt tjänst och denna lön skall fastställas i enlighet
med den lagstiftning som gäller då pensionen faller ut.
6. När en person flyttar från ett luxemburgskt lagstadgat system till ett
särskilt system för offentligt anställda eller personer som behandlas som
sådana i en annan medlemsstat, skall bestämmelserna i den luxemburgska
lagstiftningen om retroaktiv försäkring upphöra att gälla.
7. Godkännandet av perioderna i det luxemburgska lagstadgade systemet
skall endastvara grundade på de perioder som fullgjort s i Luxemburg.
8. De personer som åtnjuter sjukförsäkringsskydd i Storhertigdömet
Luxemburg och som bedriver sina studier i en annan medlemsstat befrias
från anslutning enligt lagstiftningen i det land där studierna bedrivs.
3. (SIC! J.) NEDERLÄNDERNA
1.Sjukvårdskostnadsförsäkring
a) Då det gäller rätt till vårdförmåner enligt nederländsk lagstiftning avses
med personer som har rätt till vårdförmåner personer som är försäkrade
eller medförsäkrade enligt det försäkringssystem som omfattas av den
nederländska lagen om sjukförsäkring för tillämpning av kapitel 1 i
avdelning III (Ziekenfondswet).
b ) ......
c) Vid tillämpningen av förordningen artikel 27—34 behandlas följande
pensioner som pensioner som utbetalas enligt de lagbestämmelser som
nämns i b (invaliditet) och c (ålderdom) i Nederländernas förklaring
enligtart ikel 5 i förordningen:
— Pensioner enligt lagen den 6 juni 1966 (Staatsblad 6) om nya regler
för tjänstemän och deras efterlevande (Algemene Burgerlijke
Pensioenwet).
— Pensioner enligt lagen den 6 oktober 1966 (Staatsblad 445) om nya
regler om pensioner för militär personal och deras efterlevande
(Algemene militaire Pensioenwet).
— Pensioner enligt lagen den 15 februari 1967 (Staatsblad 138) om
nya regler om pension för anställda vid de nederländska
järnvägarna och deras efterlevande (Spoorwegpensioenwet).
— Pensioner enligtförordningen om anst ällningsvillkoren vid de
nederländska järnvägarna (ReglementDienst voorwaarden Neder-
landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS).
— Förmåner vid pensionering före 65 års ålder enligtet tpensions-
system som syftar till hjälp till anställda och tidigare anställda eller
förmåner vid förtidspension enligt ett system för förtidspensio-
nering inrättat av staten eller genom eller enligt ett kollektivavtal
eller ett system som utformas av sjukförsäkringsrådet.
d) Familjemedlemmar enligt artikel 19.2, vilka är bosatta i Nederlän-
derna, och anställda eller egenföretagare och deras familjemedlemmar
enligt artikel 22.1 b och 22.3 jämförda med artikel 22.1 b och 22.3
jämförda med artikel 22.1 b och artiklarna 25—26, som har rätt till
förmåner enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat, skall inte vara
försäkrade enligt algemene Wet Bizondere Ziektekosten (Lagen om
allmän försäkring mot särskilda medicinska utgifter) (AWBZ).
2.Tillämpning av Nederländsk lagstiftning om allmän åldersförsäkring
(AOW)
a) Den minskning som avses i artikel 13.1 i lagen om åldersförsäkring
(AOW) skall inte tillämpas på kalenderår eller delar därav före den 1
januari 1957, under vilka en pensionsberättigad som inte uppfyller1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 104
▼M3
▼M4
▼B
▼B
villkoren för att få sådana år betraktade som försäkringsperioder var
bosatt inom Nederländernas territorium i åldern 15—65 år, eller under
vilka han vid bosättning inom en annan medlemsstats territorium
utövade verksamhet som anställd i Nederländerna för en arbetsgivare i
detlandet .
Personer som var bosatta eller arbetade enligt ovannämnda villkor
endast före den 1 januari 1957 skall oavsett artikel 7 i AOW anses vara
pensionsberättigade.
b) Den minskning som avses i artikel 13.1 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti 1989 under vilka den
person som är eller var gift— mellan 15 och 65 års ålder — int e var
försäkrad enligt nämnda lagstiftning trots att han var bosatt inom en
annan medlemsstats territorium än Nederländerna, om dessa kalenderår
eller delar därav sammanfaller, å ena sidan med de försäkringsperioder
som personens make har uppfyllt enligt den lagstiftningen förutsatt att
parets äktenskap bestod under dessa perioder, och å andra sidan med de
kalenderår eller delar därav som enligta skall beakt as.
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 7 i AOW skall personen ifråga
anses vara pensionsberättigad.
c) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 1 januari 1957 under vilka den
pensionsberättigades make, som inte uppfyller de villkor som ger
honom rätt att få dessa år behandlade som försäkringsperioder, var
bosatt i Nederländerna mellan 15 och 65 års ålder, trots att maken var
bosatt inom en annan medlemsstats territorium och utövade verk-
samhet som anställd i Nederländerna för en arbetsgivare där.
d) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti 1989 under vilka den
pensionsberättigades make var bosatt i en annan medlemsstat än
Nederländerna mellan 15 och 65 års ålder och inte var försäkrad enligt
nämnda lagstiftning, såvitt avser kalenderår eller delar därav som
sammanfaller, å ena sidan med de försäkringsperioder som personens
make har uppfyllt enligt denna lagstiftning förutsatt att parets
äktenskap bestod under dessa perioder, och å andra sidan med de
kalenderår eller delar därav som enligta skall beakt as.
e) Punkterna a, b, c och d är endast tillämpliga på en person som har varit
bosatt inom en eller flera medlemsstaters territorium efter att ha
uppnått en ålder av 59 år och så länge som denna person är bosatt inom
något av dessa medlemsstaters territorium.
f)►M2Som ett undantag från bestämmelserna i artikel 45.1 i AOW och
artikel 63.1 i den allmänna lagen om försäkring för efterlevande
underhållsberättigade personer (ANW), skall en make till en anställd
eller egenföretagare som omfattas av ett obligatoriskt försäkrings-
system, och som bor i en annan medlemsstat än Nederländerna, ha rätt
att vara frivilligt försäkrad enligt denna lagstiftning men endast för
perioder efter den 2 augusti 1989 under vilka den anställde eller
egenföretagaren är eller var obligatoriskt försäkrad enligt nämnda
lagstiftning. Denna rätt upphör att gälla den dag då den anställdes eller
egenföretagarens obligatoriska försäkring upphör. ◄
Nämnda rätt upphör dock inte om den anställdes eller egenföretagarens
obligatoriska försäkring upphör till följd av hans död och om hans änka
endastuppbär pension enligtden ►M2allmänna lagen om försäkring
för efterlevande underhållsberättigade personer ◄(AWW).
Under alla omständigheter upphör rätten till frivillig försäkring den dag
då den frivilligtförsäkrade uppnår 65 års ålder.
Den avgift som måste betalas för nämnda frivilliga försäkring för en
anställds eller en egenföretagares make som är obligatoriskt försäkrad
enligt den nederländska lagstiftningen om allmän åldersförsäkring
(AOW) och ►M2allmänna lagen om försäkring för efterlevande
underhållsberättigade personer ◄(AWW) skall fastställas enligt
bestämmelserna om fastställande av avgift till den obligatoriska
försäkringen, under förutsättning att makens inkomst i detta fall skall
anses vara förvärvad i Nederländerna.
För make till en anställd eller egenföretagare som var obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti 1989 eller därefter skall avgiften fastställas
enligt bestämmelserna om fastställande av avgifter till frivillig
försäkring enligt den nederländska lagstiftningen ►M2allmänna
lagen om försäkring för efterlevande underhållsberättigade
personer. ◄
g) Den rätt som avses i f gäller endast om maken till en anställd eller
egenföretagare, inom ett år efter det den obligatoriska försäkringen1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 105
▼B
börjatgälla, har informeratSocialförsäkringsbanken (Sociale Verze-
keringsbank) om avsikten att ansluta sig till den frivilliga försäkringen.
För make till en anställd eller egenföretagare som blev obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti 1989 eller omedelbart dessförinnan börjar
ettårsfristen att löpa den 2 augusti 1989.
Den rätt som avses i f fjärde stycket gäller inte en make — som inte är
bosatt i Nederländerna — till en anställd eller egenföretagare på vilken
bestämmelserna i artikel 14.1, artikel 14a.1 eller artikel 17 i
förordningen är tillämpliga, om maken i enlighet med bestämmelserna
i Nederländernas lagstiftning är eller var berättigad till att ensam
teckna en frivillig försäkring.
h) Punkterna a, b, c, d, och f skall inte tillämpas på vare sig de perioder
som sammanfaller med perioder som får beaktas vid beräkningen av
pension enligt lagstiftningen av pension enligt lagstiftningen om
försäkring för ålderspension i en annan medlemsstat än Nederländerna
eller på de perioder under vilka personen i fråga uppbar en
ålderspension enligt sådan lagstiftning.
i) Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall endast
försäkringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den
nederländska lagstiftningen om allmän försäkring (AOW) beaktas som
försäkringsperioder.
3.Tillämpning av Nederländernas allmänna lag om försäkring för
efterlevande underhållsberättigade personer.
a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre omfattas av den
nederländska allmänna lagen om försäkring för efterlevande under-
hållsberättigade personer skall för tillämpningen av bestämmelserna i
avdelning III kapitel 3 i förordningen anses vara försäkrad enligt denna
lag när försäkringsfalletint räffar, om personen är försäkrad motsamma
risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning, eller om så inte är fallet,
om en efterlevandeförsäkring kan utges enligt en annan medlemsstats
lagstiftning. Det senare villkoret skall dock anses vara uppfyllt i det fall
som avses i artikel 48.1.
b) Om en änka enligt a har rätt till änkepension enligt den nederländska
allmänna lagen om försäkring för efterlevande underhållsberättigade
personer skall denna pension beräknas enligtart ikel 46.2 i förord-
ningen.
För tillämpningen av dessa bestämmelser skall försäkringsperioder som
har fullgjorts före den 1 oktober 1959 under vilka den anställde eller
egenföretagaren var bosatt inom nederländskt territorium före 15 års
ålder eller under vilka han vid fortsatt bosättning inom en annan
medlemsstats territorium har förvärvsarbetat i Nederländerna för en
arbetsgivare i det landet, också betraktas som försäkringsperioder som
har fullgjorts enligt nämnda nederländska lagstiftning.
c) Hänsyn skall inte tas till perioder som skall beaktas enligt b, vilka
sammanfaller med försäkringsperioder som har fullgjorts enligt en
annan medlemsstats lagstiftning om efterlevandepension.
d) Vid tillämpningen av artikel 46.2 i förordningen skall endast
försäkringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den
nederländska lagstiftningen betraktas som fullgjorda försäkringspe-
rioder.
4.Tillämpningen av de nederländska lagarna om arbetsoförmåga.
a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt
lagen av den 18 februari 1966 om försäkring motarbet soförmåga
(WAO) och/eller enligtlagen av den 11 december 1975 om arbet s-
oförmåga (AAW) ►M2och lagen av den 24 april 1997 om försäkring
för egenföretagare vid arbetsförmåga ◄ (SIC!
►M2arbetsoförmåga ◄) skall anses vara fortfarande försäkrad vid
tidpunkten för försäkringsfallets inträffande för tillämpningen av
bestämmelserna i förordningens avdelning III kapitel 3 om han är
försäkrad mot samma risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning,
eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges enligt en annan stats
lagstiftning för samma riskfall. Det senare villkoret skall dock anses
vara uppfyllti detfall som avses i art ikel 48.1.
b) Om personen enligt a har rätt till en nederländsk invaliditetsförmån
skall denna förmån enligtreglerna i förordningens art ikel 46.2 beviljas
i) enligtbest ämmelserna i den ovannämnda lagen av den 18 februari
1966 (WAO) om han vid tidpunkten för försäkringsfallets1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 106
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
inträffande var försäkrad mot samma risk enligt en annan
medlemsstats lagstiftning som anställd i den mening som avses i
förordningens artikel 1 a,
ii) enligtbest ämmelserna i ►M2lagen av den 24 april 1997 om
försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga ◄om han vid
arbetsoförmågans inträde
— var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men inte som anställd i den mening som avses i
förordningens artikel 1 a, eller
— inte var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men kan göra anspråk på förmåner enligt en annan
medlemsstats lagstiftning.
►M2 ◄
c) Vid beräkning av förmåner som har beviljats enligt ►M2lagen av
den 24 april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbets-
oförmåga ◄eller enligtden ovannämnda lagen av den 11 december
1975 (AAW) skall de nederländska institutionerna beakta
— perioder med betald sysselsättning och perioder som betraktas som
sådana och som har fullgjorts i Nederländerna före den 1 juli 1967,
— försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda lagen
av den 18 februari 1966 (WAO),
— försäkringsperioder som har fullgjorts av personen i fråga efter
femton års ålder enligt den ovannämnda lagen av den 11 december
1975 (AAW) i den mån de inte sammanfaller med försäkringspe-
rioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda lagen av den 18
februari 1966 (WAO).
— försäkringsperioder som fullgjorts i enlighet med lagen av den 24
april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga
(WAZ).
d) Vid beräkningen av den nederländska invaliditetsförmånen enligt
förordningens artikel 40.1 skall de nederländska institutionerna inte
beakta tillägg som kan beviljas enligt bestämmelserna i lagen om
tillägg. Rätten till detta tillägg och storleken av detta beräknas endast
på grundval av bestämmelserna i lagen om tillägg.
5.Tillämpning av nederländsk lagstiftning om familjebidrag
a) En anställd eller egenföretagare som blir omfattad av nederländsk
lagstiftning om familjeförmåner under ett kvartal och som första dagen
i detta kvartal omfattas av en annan medlemsstats motsvarande
lagstiftning skall anses försäkrad enligt nederländsk lagstiftning från
och med denna första dag.
b) Storleken på de familjeförmåner, till vilka en anställd eller en
egenföretagare som enligt a anses försäkrad enligt nederländsk
lagstiftning om familjeförmåner har rätt, skall fastställas enligt närmare
regler i den tillämpningsförordning som avses i förordningens artikel
98.
6.Tillämpning av vissa övergångsbestämmelser
Artikel 45.1 skall inte gälla fastställande av rätt till förmåner enligt
övergångsbestämmelserna i lagstiftningarna om allmän åldersförsäkring
(artikel 46), om allmän försäkring för änkor och för barn, som mist en av
föräldrarna eller båda föräldrarna, och om allmän försäkring mot
arbetsoförmåga.
7. Tillämpning av avdelning II i förordningen på en ”directeur grootandeel-
houder” (direktör/största aktieägare) i ett andelsbolag:
Den person som, utöver en verksamhet inom ramen för en arbetsrelation, i
Nederländerna utövar en verksamhet för ett andelsbolags räkning i vilket
han har ett enligt nederländsk lagstiftning ”ansenligt intresse” (dvs. ett
intresse som ger mer än 50 % av rösterna), skall enligt bestämmelserna i
avdelning II i förordningen betraktas som anställd.
K. ÖSTERRIKE
1. Vid tillämpningen av förordningen skall den österrikiska lagstiftningen om
överföring av försäkringsperioder genom att en övergångssumma betalas1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 107
▼M2
▼B
▼M5
▼B
▼M3
▼M3
fortsätta att gälla när ett utbyte äger rum mellan ett allmänt system och ett
särskilt system för tjänstemän.
2. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall bortses från tillägg
till avgifterna för tilläggsförsäkring och tilläggsförmån för gruvarbetare
enligt österrikisk lagstiftning. I dessa fall skall det belopp som har
beräknats enligt förordningens artikel 46.2 ökas genom tillägg till
avgifterna för tilläggsförsäkring och tilläggsförmån till gruvarbetare.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall för österrikisk
lagstiftning den dag som gäller pension (Stichtag) anses som den dag då
försäkringsfalletint räffar.
4. Tillämpningen av förordningens bestämmelser skall inte innebära någon
reduktion i rätten till förmåner enligt österikisk lagstiftning med avseende
på personer vilkas socialförsäkringssituation har påverkats av politiska
eller religiösa skäl eller på grund av deras härkomst.
5. Bestämmelserna i artikel 22.1 a i förordningen skall även tillämpas på
personer som omfattas av en sjukförsäkring enligt en österrikisk lag om
skydd för särskilda offer (Versorgungsgesetze).
6. Vid tillämpning av förordningen skall förmåner enligt lagen om skydd av
väpnade styrkor (Heeresversorgungsgesetz — HVG) behandlas som
förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.
7. Detsärskilda bidrag som avses i lagen om särskiltbidrag av den 30
november 1973 (Sonderunterstützungsgesetz) skall betraktas som ålders-
pension vid tillämpningen av förordningen.
L. PORTUGAL
När det gäller personer som omfattas av det särskilda systemet för offentligt
anställda och personer som behandlas som sådana vilka inte längre arbetar för
den portugisiska förvaltningen när de går i pension eller när deras
pensionsrättigheter bestäms, skall den sista lönen som de mottog från den
förvaltningen beaktas vid uträkningen av pensionen.
M. FINLAND
1. För att fastställa om perioden mellan försäkringsfallets inträffande och
pensionsåldern (antagandeperiod) skall beaktas vid beräkning av den
finska arbetspensionen skall försäkrings- eller bosättningsperioder enligt
en annan stats lagstiftning, för vilken denna förordning gäller, beaktas
såvitt avser villkoret om bosättning i Finland.
2. Om anställning eller verksamhet som egenföretagare i Finland har uppfört
och försäkringsfallet inträffar under anställning eller verksamhet som
egenföretagare i en annan medlemsstat och om pensionen enligt den finska
lagstiftningen om arbetspension inte längre omfattar perioden mellan
försäkringsfallet och pensionsåldern (antagan- detid) skall försäkringspe-
rioder enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat beaktas vad avser
villkoren för antagandetid som om de vore försäkringsperioder i Finland.
3. Om enligt finländsk lagstiftning tillägg skall betalas av en institution i
Finland på grund av försening i handläggningen av en ansökan om förmån,
skall en ansökan som har lämnats till en institution i en annan medlemsstat
för tillämpning av bestämmelserna i den finska lagstiftningen avseende
sådant tillägg anses ha lämnats den dag då ansökan tillsammans med alla
nödvändiga bilagor när den behöriga institutionen i Finland.
4. Vid tillämpningen av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i
förordningen skall den anställde eller den egenföretagare som inte längre
är försäkrad enligt det nationella försäkringssystemet fortfarande betraktas
som försäkrad enligt denna lag om han är försäkrad enligt lagstiftningen i
en annan medlemsstat när försäkringsfallet inträffar eller, när detta inte är
fallet, om han har rätt till en motsvarande pension enligt samma villkor
enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat. Det senare villkoret skall
ändå anses vara uppfyllti detfall som avses i art ikel 48.1.
5. I de fall då en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt
anställda är bosatt i Finland och
a) bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte tillämpas och1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 108
▼B
▼M2
▼M3
▼M6
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M3
b) personen inte har rätt till pension från Finland,
skall personen ansvara för kostnaderna för de naturaförmåner som han
eller någon av hans familjemedlemmar beviljas i Finland i den mån de
ersätts genom det särskilda systemet för offentligt anställda och en
kompletterande personlig försäkring.
N. SVERIGE
1. Vid fastställandet av en persons rätt till föräldraförmån enligt artikel 72 i
förordningen skall försäkringsperioder som fullgjorts i en annan medlems-
stat anses vara grundade på samma genomsnittsinkomst som de svenska
försäkringsperioder som de läggs samman med.
2. Förordningens bestämmelser om sammanläggning av försäkringsperioder
skall inte tillämpas på övergångsbestämmelserna i den svenska lagstift-ningen om rätt till förmånligare beräkning av folkpension för personer
som är bosatta i Sverige under en fastställd period före pensionsansökan.
3. Vid fastställandet av rätten till förtids- eller efterlevandepension som
delvis baseras på framtida antagna försäkringsperioder skall en person
anses uppfylla försäkrings- och inkomstvillkoren i den svenska lagstift-
ningen om han som anställd eller egenföretagare omfattas av ett
försäkringssystem eller ett system som grundas på bosättning i en annan
medlemsstat.
4. År med vård av små barn skall enligtförerskrivna villkor i den svenska
lagstiftningen anses som försäkringsperioder för tilläggspension även om
barnet och personen i fråga är bosatt i en annan medlemsstat under
förutsättning att den person som vårdar barnet är föräldraledig enligt
bestämmelserna i lagen om ledighet för vård av barn.
5. En person som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda som
är bosatt i Sverige och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte är
tillämpliga, och
b) som inte har rätt till svensk pension,
skall ansvara för betalningen av sjukvård som tillhandahålls i Sverige till
de belopp som enligt svensk lagstiftning tillämpas på personer som inte är
bosatta i landet i den mån som den vård som tillhandahålls omfattas av det
särskilda systemet i fråga och/eller av det personliga försäkringssystemet
som kompletterar det. Detta tillämpas också en sådan persons make och
barn under 18 år.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
1. När en person som normalt är bosatt i Gibraltar, eller som sedan han
senast anlände till Gibraltar har varit skyldig att betala avgifter enligt
Gibraltars lagstiftning, såsom anställd ansöker om befrielse från
betalningen av avgifter under en viss tid till följd av arbetsoförmåga,
moderskap eller arbetslöshet och begär att avgifter för denna period
skall gottskrivas honom, skall vid prövningen av hans ansökan varje
period under vilken han har arbetat inom en annan medlemsstats
territorium än Förenade kungarikets betraktas som en period under
vilken han har varit anställd i Gibraltar och för vilken han har betalat
avgifter som anställd enligt Gibraltars lagstiftning.
2. En person har rätt till ålderspension enligt Förenade kungarikets
lagstiftning, om
a) tidigare makes avgifter beaktas som om de vore personens egna
avgifter, eller
b) de gällande avgiftsvillkoren uppfylls av personens make eller
tidigare make.
Dessutom gäller i båda fallen att om maken eller tidigare maken är eller
har varit omfattad av lagstiftningen i två eller flera medlemsstater som
anställd eller egenföretagare, bestämmelserna i förordningens avdel-
ning III kapitel 3 skall tillämpas vid fastställandet av rätten till förmån
enligt Förenade kungarikets lagstiftning. I sådant fall skall varje1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 109
▼B
▼M6
▼B
▼M3
▼B
▼B
hänvisning i nämnda kapitel 3 till försäkringsperioder anses som en
hänvisning till försäkringsperioder som har fullgjorts av
i) make eller tidigare make, om ansökan görs av en gift kvinna, av en
änkling eller av en person vars äktenskap har upphört av annan
orsak än genom makens död, eller
ii) tidigare make, om ansökan görs av en änka, som inte uppbar
efterlevandepension omedelbart före uppnåendet av pensionsåldern
eller som endastuppbar en åldersbest ämd änkepension beräknad
enligtförordningens art ikel 46.2.
3. a) Om en arbetslöshetsförmån enligt Förenade kungarikets lagstiftning
utges till en person enligt förordningens artikel 71.1 a ii eller b ii,
skall försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder som egen-
företagare, som har fullgjorts av denna person enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, betraktas som perioder av vistelse i
Storbritannien eller, i förekommande fall i Nordirland, för att
uppfylla kraven på en viss vistelseperiod i Storbritannien eller, i
förekommande fall Nordirland, för rätt till barnförmåner enligt
Förenade kungarikets lagstiftning.
b) Om Förenade kungarikets lagstiftning enligt förordningens avdel-
ning II med undantag för artikel 13.2 f skall tillämpas på en anställd
eller egenföretagare som inte uppfyller ett villkor om barnförmåner
(child benefit) i den lagstiftningen, gäller följande:
i) Om villkoret avser vistelse i Storbritannien eller, i förekom-
mande fall Nordirland, skall han, vid prövningen av om villkoret
är uppfyllt, behandlas som om han vistades där.
ii) Om villkoret avser en vistelseperiod i Storbritannien eller, i
förekommande fall, Nordirland, skall sådana försäkrings- eller
anställningsperioder eller perioder av verksamhet som egen-
företagare, som personen har fullgjort enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, anses som vistelseperioder i Storbri-
tannien eller, i förekommande fall, Nordirland vid prövningen av
om villkoretär uppfyllt .
c) För rätt till familjebidrag (family allowances) enligt Gibraltars
lagstiftning skall bestämmelserna i a och b ovan gälla på
motsvarande sätt.
4. De änkeförmåner som utges enligt Förenade kungarikets lagstiftning
skall vid tillämpningen av förordningens kapitel 3 betraktas som en
efterlevandepension.
5. För tillämpning av artikel 10a.2 på bestämmelserna om rätt till
biståndsförmån, vårdbidrag vid invaliditet och invalidpension skall
anställningsperiod, period av verksamhet som egenföretagare eller
bosättningsperiod som har fullgjorts inom en annan medlemsstats
territorium än Storbritanniens beaktas till den del det är nödvändigt för
att uppfylla vistelsekravet i Storbritannien före den dag då rätten till
förmånen ifråga förstuppkommer.
6. Om en anställd, som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning
råkar ut för en olycka efter att ha lämnat en medlemsstats territorium
för att i sin anställning resa till en annan medlemsstats territorium men
innan han kommer dit, skall hans rätt till förmåner till följd av detta
olycksfall bestämmas
a) som om olycksfallet hade inträffat inom Förenade kungarikets
territorium, och
b) fastställandet av om han var anställd (employed earner) enligt
Storbritanniens eller Nordirlands lagstiftning eller en anställd
(employed person) enligt Gibraltars lagstiftning skall ske utan
hänsyn till hans bortovaro från Storbritanniens, Nordirlands eller
Gibraltars territorier.
7. Förordningen gäller inte bestämmelser i Förenade kungarikets lagstift-
ning om ikraftträdande av avtal om social trygghet som har slutits
mellan Förenade kungariket och en tredje stat.
8. Vid tillämpningen av förordningens avdelning III kapitel 3 skall
progressiva avgifter som betalas av den försäkrade personen enligt
Förenade kungarikets lagstiftning eller progressiva pensionsförmåner
som utbetalas enligt denna lagstiftning inte beaktas. Beloppet av de
progressiva förmånerna skall läggas till beloppet av de förmåner som
betalas ut enligt Förenade kungarikets lagstiftning och som fastställs
enligt det nämnda kapitlet. Summan av dessa två belopp skall utgöra
den förmån som faktiskt skall utges till personen.
9 . ......
10. Vid tillämpningen av författningen om avgiftsfri social-
försäkringsförmån och arbetslöshetsförsäkring (Gibraltar), skall varje1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 110
▼B
person som omfattas av denna förordning anses vara normalt bosatt i
Gibraltar, om han är bosatt i en medlemsstat.
11. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 27, 28, 28a, 29, 30 och 31
skall förmåner som betalas ut utanför Förenade kungariket endast på
grundval av artikel 95b.8 i den här förordningen anses som en
invaliditetsförmån.
12. Vid tillämpningen av förordningens artikel 10.1 skall varje förmånsta-
gare enligt Förenade kungarikets lagstiftning som vistas inom en annan
medlemsstats territorium behandlas som om han under denna vistelse
vore bosatt inom denna andra medlemsstats territorium.
13.1. Vid beräkning av en inkomstfaktor för fastställande av rätten till
förmåner enligt Förenade kungarikets lagstiftning skall, om inte annat
följer av punkt15, varje vecka under vilken en anst älld eller
egenföretagare har varit omfattad av en annan medlemsstats lagstift-
ning och som började under det ifrågavarande inkomstskatteåret
beaktas i förhållande till Förenade kungarikets lagstiftning på följande
sätt:
a) Perioder mellan 6 april 1975 och 5 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen i fråga anses ha betalat avgifter som
anställd på grundval av inkomster som motsvarar två tredjedelar
av den övre inkomstgränsen för detta år,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen anses ha betalat klass 2-avgifter
som egenföretagare.
b) Perioder från och med den 6 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen i fråga anses ha uppburit en veckoin-
komst och betalat avgifter som anställd motsvarande två
tredjedelar av den övre inkomstgränsen för denna vecka,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen i fråga anses ha betalat klass 2-
avgifter som egenföretagare.
c) Före varje full vecka under vilken han har fullgjorten period som
har ansetts som försäkringsperiod, anställningsperiod, period av
verksamhet som egenföretagare eller bosättningsperiod, skall
personen i fråga anses ha haft tillgodoräknade avgifter eller
inkomster, allt efter omständigheterna, i den utsträckning som
krävs för att hans totala inkomstfaktor för detta skatteår skall nå den
nivå som behövs för att detta skatteår skall tillgodoräknas enligt
Förenade kungarikets lagstiftning om tillgodoräknande av avgifter
eller inkomster.
13.2. Vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 b gäller följande:
a) Om en anställd under något inkomstskatteår som börjar den 6 april
1975 eller senare har fullgjortförsäkrings-, anst ällnings- eller
bosättningsperioder uteslutande i en annan medlemsstat än
Förenade kungariketoch t illämpningen av punkt1 a i eller b i
medför att detta år räknas som kvalifikationsår enligt Förenade
kungarikets lagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel
46.2 a, skall han anses ha varit försäkrad i 52 veckor under detta år i
den andra medlemsstaten.
b) Då varje inkomstskatteår som börjar den 6 april 1975 eller senare
inte skall räknas som kvalifikationsår enligt Förenade kungarikets
lagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 a skall
varje försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperiod som har
fullgjorts under sådant år inte beaktas.
13.3. För att omvandla en inkomstfaktor till försäkringsperioder skall
inkomstfaktorn för det aktuella beskattningsåret enligt Förenade
kungarikets lagstiftning divideras med detta års lägsta inkomstgräns.
Resultatet skall anges som ett helt tal utan hänsyn till återstående
decimaler. Det tal som har beräknats på detta sätt skall anses motsvara
antalet försäkringsveckor som har fullgjorts enligt Förenade kunga-
rikets lagstiftning under detta år, under förutsättning att talet inte
överstiger det antal veckor under vilka personen under året var
omfattad av denna lagstiftning.
14. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast perioder beaktas
under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbetsoförmögen
enligt Förenade kungarikets lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 111
▼M1
▼B
▼B
15.1. Vid beräkningen enligt artikel 46.2 a av det teoretiska beloppet för den
del av pensionen som består av en tilläggsdel enligt Förenade
kungarikets lagstiftning
a) skall uttrycket "inkomster, avgifter eller ökningar" i förordningens
artikel 47.1 b förstås som ett överskott i inkomstfaktorer som detta
definieras i lagen om socialförsäkringspensioner (Social Security
Pensions Act 1975) eller, i förekommande fall, författningen om
socialförsäkringspensioner (Nordirland), [Social Security Pensions
(Northern Ireland) Order 1975],
b) skall det genomsnittliga överskottet i inkomstfaktorer beräknas
enligt förordningens artikel 47.1 b, tolkad på det sätt som anges i a
ovan, genom att de sammanlagda överskotten som har registrerats
enligt lagstiftning divideras med det antal beskattningsår enligt
Förenade kungarikets lagstiftning (inklusive beskattningsår med
delinkomst) som har fullgjorts enligt denna lagstiftning sedan den 2
april 1978 och som ligger inom den aktuella försäkringsperioden.
15.2. Uttrycket "försäkrings- eller bosättningsperioder" i förordningens
artikel 46.2 skall vid beräkningen av storleken av den del av pensionen,
som består av en tilläggsdel enligt Förenade kungarikets lagstiftning,
förstås som försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts
sedan den 6 april 1978.
16. En arbetslös person som återvänder till Förenade kungariket, efter
utgången av den tremånadersperiod under vilken han har fortsatt att
uppbära förmåner enligt lagstiftningen i Förenade kungariket enligt
förordningens artikel 69.1 skall ha fortsatt rätt till arbets-
löshetsförmåner oavsett bestämmelserna i artikel 69.2, om han
uppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
17. För rätt till förmåner vid svår invaliditet skall en anställd eller
egenföretagare som är eller har varit omfattad av Förenade kungarikets
lagstiftning i enlighet med förordningens avdelning II, med undantag
för artikel 13.2 f
a) anses ha vistats eller ha varit bosatt i Förenade kungariket under
hela den period då han var anställd eller verksam som egen-
företagare och var omfattad av Förenade konungarikets lagstiftning
även när han vistades eller var bosatt i en annan medlemsstat,
b) ha rätt att få försäkringsperioder som anställd eller egenföretagare,
som har fullgjorts inom en annan medlemsstats territorium och
enligt denna medlemsstats lagstiftning, tillgodoräknade som
vistelse- eller bosättningsperioder i Förenade kungariket.
18. En period som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning i enlighet
med förordningens artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt denna bestämmelse som en period omfattad av
Förenade kungarikets lagstiftning vid tillämpningen av förord-
ningens avdelning III,
eller
ii) medföra att Förenade kungariket blir behörig stat för utgivande av
de förmåner som avses i förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
19. Om inte annat följer av de konventioner som slutits med individuella
medlemsstater skall Förenade konungarikets lagstiftning, vid tillämp-
ning av förordningens artikel 13.2 f och tillämpningsförordningens
artikel 10b, upphöra att gälla för varje person som tidigare har varit
omfattad av Förenade kungarikets lagstiftning som anställd eller
egenföretagare, den sista av följande tre dagar:
a) Den dag då personen i fråga bosätter sig i den andra medlemsstat
som anges i artikel 13.2 f.
b) Den dag då anställningen eller verksamheten som egenföretagare,
under vilken personen i fråga var omfattad av Förenade kungarikets
lagstiftning, upphör, antingen varaktigt eller tillfälligt.
c) Den sista dagen i varje period då personen i fråga uppbär brittiska
förmåner vid sjukdom eller moderskap (inklusive vårdförmåner för
vilka Förenade kungariket är behörig stat) eller arbets-
löshetsförmåner, om perioden
i) började före den dag då personen i fråga bosatte sig i en annan
medlemsstat, eller, om perioden började senare,
ii) följde omedelbarteft er den period då personen i fråga var
anställd eller verksam som egenföretagare i en annan medlems-
stat och då var omfattad av Förenade kungarikets lagstiftning.
20. Den omständigheten att en person har blivit omfattad av en annan
medlemsstats lagstiftning i enlighet med förordningens artikel 13.2 f,1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 112
▼B
tillämpningsförordningens artikel 10b och punkt 19 ovan, skall inte
hindra att
a) Förenade kungariket som behörig stat på denna person tillämpar de
bestämmelser som avser anställda eller egenföretagare i förord-
ningens avdelning III kapitel 1, kapitel 2 avsnitt 1 eller artikel 40.2,
om han kvarstår som anställd eller egenföretagare i förhållande till
dessa bestämmelser och i denna egenskap senast var försäkrad
enligt Förenade kungarikets lagstiftning,
b) denna person behandlas som anställd eller egenföretagare vid
tilllämpningen av förordningens avdelning III kapitel 7 och 8 eller
tillämpningsförordningens artikel 10 eller 10a, förutsatt att den
britiska förmånen enligt avdelning III kapitel 1 kan betalas till
honom i enlighetmed a.
21. När det gäller antingen en studerande eller en studerandes familje-
medlemmar eller efterlevande skall artikel 10 a.2 i förordningen inte
gälla förmåner som är avsedda att enbart vara särskilt skydd för
människor med funktionshinder.
21. Rätten till familjetillägg enbart enligt Förenade kungarikets lagstiftning
skall innehållas när under samma period och för samma familjemedlem
familjeförmåner betalas ut enbart enligt Irlands lagstiftning, eller med
tillämpning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller 78a i förordningen med
detbelopp dessa förmåner uppgår t ill.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 113
▼M4
▼M5
▼B
BILAGA VII (B) (2) (5) (6) (15)
TILLFÄLLEN VID VILKA EN PERSON SAMTIDIGT SKALL
OMFATTASAVLAGSTIFTNINGENITVÅMEDLEMSSTATER
(Förordningens artikel 14c b)
1. När en person är egenföretagare i Belgien och anställd i en annan
medlemsstat.
2. När en person som är bosatt i Danmark är egenföretagare i Danmark och
anställd i en annan medlemsstat.
3. Vad avser olycksfallsförsäkringen inom jordbruketoch ålderspen-
sionsförsäkringen för jordbrukare: när en person är egenföretagare inom
jordbruket i Tyskland och anställd i en annan medlemsstat.
4. När en person som är bosatt i Spanien är egenföretagare i Spanien och
anställd i en annan medlemsstat.
5. När en person är egenföretagare i Frankrike och anställd i en annan
medlemsstat än Luxemburg.
6. När en person är egenföretagare inom jordbruket i Frankrike och anställd i
Luxemburg.
7. Vad avser pensionsförsäkringssystemet för egenföretagare: när en person är
egenföretagare i Grekland och anställd i en annan medlemsstat.
8. När en person är egenföretagare i Italien och anställd i en annan medlemsstat.
10. När en person är egenföretagare i Portugal och anställd i en annan
medlemsstat.
11. När en person är bosatt i Finland är egenföretagare i Finland och anställd i en
annan medlemsstat.
12. När en person som är bosatt i Sverige är egenföretagare i Sverige och anställd
i en annan medlemsstat.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 114
▼M5
▼B
▼M5
BILAGA VIII
(Artikel 78a i förordningen)
SYSTEM AVSEDDA ENBART FÖR FAMILJEBIDRAG ELLER
TILLÄGGSBIDRAG ELLER SÄRSKILDA BIDRAG FÖR BARN SOM
MISTENAVFÖRÄLDRARNAELLERBÅDAFÖRÄLDRARNA
A. BELGIEN
a) Familjetillägg enligt de samordnade lagarna om familjetillägg för
anställda.
b) Familjeförmåner enligt lagstiftningen om familjeförmåner för egen-
företagare.
c) Familjeförmåner enligt systemet för f.d. tjänstemän i Belgiska Kongo och
Rwanda–Urundi.
B. DANMARK
”De särskilda barnbidrag och de ordinarie och extra barnbidrag som beviljas
när vårdnadshavaren är ensamförsörjare.Dessutom barnfamiljetillägg, som
beviljas till alla barn under 18 år när de bor i Danmark och när
vårdnadshavaren är fullt skattepliktig enligt dansk lag.”
C. TYSKLAND
Inget
D. SPANIEN
Inget
E. FRANKRIKE
Samtliga bassystem för social trygghet, med undantag för de särskilda
systemen för anställda (tjänstemän, offentligt anställda, sjömän, notarier,
anställda vid EDF-GDF, SNCF och RATP, personalen vid Operan och vid
Comédie française, etc.), dock ej systemet för gruvarbetare.
F. GREKLAND
Inget
G. IRLAND
Förmåner för barn, förmåner (avgiftsfinansierade) för barn som mist en av
föräldrarna eller båda föräldrarna och höjningar av änkepensioner (avgiftsfi-
nansierade) som skall utges för behöriga barn enligt Social Welfare
(Consolidation) Act 1993 med ändringar.
H. ITALIEN
Inget
I. LUXEMBURG
Inget
J. NEDERLÄNDERNA
Inget
K. ÖSTERRIKE
Inget
L. PORTUGAL
Inget
M. FINLAND
Inget1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 115
▼M5
N. SVERIGE
Inget
O. FÖRENADE KUNGARIKET
”1.StorbritannienochNordirland
Bestämmelser enligt Social Security Contributions and Benefits Act 1992
(Lagen om socialförsäkringsavgifter och förmåner) och Social SecurityContributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992 om förmåner för
barn (däribland alla högre belopp för ensamstående föräldrar); bidrag för
barn vars vårdnadshavare är pensionär och bidrag till vårdnadshavare.”
2.Gibraltar
Bestämmelser enligt Social Security (Open Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1997 och Social Security (Closed Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1996 om ökning av bidrag för barn vars vårdnadshavare är
pensionär och bidrag till vårdnadshavare.1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 116
▼B
Tillägg
LISTAÖVERÄNDRINGSAKTER—RÅDETSFÖRORDNINGAR1408/71
OCH574/72
A. Anslutningsakten för Spanien och Portugal (EGT nr L 302, 15.11.1985, s. 2).
B. Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT nr C 241,
29.8.1994, s. 1), anpassad genom beslut95/1/EG (EGT nr L 1, 1.1.1995, s.
1).
1. Uppdatering har gjorts efter rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2
juni 1983 (EGT nr L 230, 22.8.1983, s. 6).
2. Rådets förordning (EEG) nr 1660/85 av den 13 juni 1985 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text:
DO Edición especial, 1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO Ediçao
Especìal, 1985 (04.F4) p. 142; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994, område
05 (04) s. 67; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 61).
3. Rådets förordning (EEG) nr 1661/85 av den 13 juni 1985 om teknisk
anpassning av gemenskapens regler om social trygghet för migrerande
arbetare avseende Grönland (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text: DO Edición
especial, 1985 (05.V4) p. 148; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985
(04.F4) p. 148; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 67;
finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens förordning (EEG) nr 513/86 av den 26 februari 1986 om
ändring av bilagorna 1, 4, 5 och 6 till rådets förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 51, 28.2.1986, s. 44; svensk text;
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 73; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 73).
5. Rådets förordning (EEG) nr 3811/86 av den 11 december 1986 om ändring
av dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för
social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar
flyttar inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning
av förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 335, 16.12.1986, s. 5; svensk text;
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 86; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 86).
6. Rådets förordning (EEG) nr 1305/89 av den 11 maj 1989 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 131, 13.5.1989, s. 1; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 143; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (04), s. 143).
7. Rådets förordning (EEG) nr 2332/89 av den 18 juli 1989 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 224, 2.8.1989, s. 1; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 154; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (04), s. 154).
8. Rådets förordning (EEG) nr 3427/89 av den 30 oktober 1989 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 331, 16.11.1989, s. 1; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 165; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (05), s. 165).
9. Rådets förordning (EEG) nr 2195/91 av den 25 juni 1991 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 117
▼B
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 206, 29.7.1991, s. 2; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 46; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (05), s. 46).
10. Rådets förordning (EEG) nr 1247/92 av den 30 april 1992 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr
1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 2; svensk text; EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (05) s. 124; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(05), s. 124).
11. Rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5. 1992, s. 7; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 130; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (05), s. 130).
12. Rådets förordning (EEG) nr 1249/92 av den 30 april 1992 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 28; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (06) s. 151; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (06), s. 151).
13. Rådets förordning (EEG) nr 1945/93 av den 30 juni 1993 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 181, 23.7.1993, s. 1; spansk text: DO Edición
especial 1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985
(04.F4) p. 142; svensk text; EGT Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 63;
finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 63).
14. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3095/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om
ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 samtförordning (EEG) nr 1945/93
om ändring av förordning (EEG) nr 1247/92. (EGT nr L 335, 30.12.1995, s.
1).
15. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3096/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen och förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 10.)
16. Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och
uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1.)1971R1408 — SV — 01.09.2001 — 002.001 — 118