1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 25 juli 1978
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare
inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att
tillhandahålla tjänster
(78/686/EEG)
(EGT L 233, 24.8.1978, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 89/594/EEG av den 30 oktober 1989 L 341 19 23.11.1989
►M2Rådets direktiv 90/658/EEG av den 4 december 1990 L 353 73 17.12.1990
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland(*) L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 25 juli 1978
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för tandläkare inklusive åtgärder för attunderlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten
att tillhandahålla tjänster
(78/686/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 49, 57, 66 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande.
Enligt fördraget är all särbehandling som grundar sig på nationalitet när
det gäller rätten att etablera sig och tillhandahålla tjänster förbjudenfr.o.m. övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandling
som grundar sig på nationalitet förekommer särskilt vid beviljande av
de tillstånd som krävs för att vara verksam som tandläkare samt vidinregistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer eller motsvarandeorgan.
Det förefaller ändå önskvärt att vissa bestämmelser införs för att
underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att
tillhandahålla tjänster när det gäller verksamhet som tandläkare.
Enligt fördraget får medlemsstaterna inte bevilja någon form av
stödåtgärder som skulle kunna snedvrida etableringsvillkoren.
I artikel 57.1 i fördraget föreskrivs att direktiv skall utfärdas för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis; syftet med detta direktiv är att erkänna utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare för att göra detmöjligt att påbörja och utöva verksamhet som tandläkare och atterkänna utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för specia-
lister.
När det gäller utbildningen av specialister bör ett ömsesidigt erkän-
nande av utbildningsbevis genomföras, om dessa bevis utan att utgöraett villkor för att påbörja verksamhet som specialist ändå utgör ettvillkor för att använda specialisttiteln.
I betraktande av de skillnader som finns mellan medlemsstaterna när
det gäller antalet specialiteter inom tandläkaryrket samt utbildningensart och längd för dessa specialiteter bör vissa samordningsbestämmelserfastställas för att göra det möjligt för medlemsstaterna att fullfölja detömsesidiga erkännandet av utbildnings-, examens- och andra behörig-
hetsbevis; denna samordning har genomförts i rådets direktiv 78/687/
EEG av den 25 juli 1978 om samordning av bestämmelserna i lagaroch andra författningar om verksamhet som tandläkare(
3).
Då syftet med den samordning som avses ovan inte har varit att harmo-
nisera alla föreskrifter i medlemsstaterna om utbildning av specialister,
bör åtgärder vidtas för ett ömsesidigt erkännande av utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis för specialister som inte ärgemensamma för alla medlemsstater, utan att detta utesluter möjlig-heten till senare harmonisering inom detta område; det har i dettasammanhang ansetts vara nödvändigt att begränsa erkännandet av1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 2
(1) EGT nr C 101, 4.8.1970, s. 19.
(2) EGT nr C 36, 28.3.1970, s. 17.
(3) EGT nr L 233, 24.8.1978, s. 10.
▼B
utbildnings-, examen- och andra behörighetsbevis för specialister till att
endast omfatta de medlemsstater där sådana specialiteter är kända.
Då ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis inte
nödvändigtvis innebär likvärdighet när det gäller den utbildning somdessa bevis avser, bör rätten att använda yrkestitlar på grundval av
utbildningen endast vara tillåten på språket i den medlemsstat som är
ursprungsland eller senaste hemvistland.
För att underlätta tillämpningen av detta direktiv för de nationella
myndigheterna får en medlemsstat föreskriva att den person somuppfyller utbildningsvillkoren enligt detta direktiv samtidigt med debevisen skall förete ett intyg från de behöriga myndigheterna iursprungslandet eller det senaste hemvistlandet som visar att dessa
bevis är de som avses i direktivet.
När det gäller tillhandahållande av tjänster är det ganska klart att det
krav på inregistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer eller
motsvarande organ som är förknippat med utövandet av en stadigva-rande verksamhet i den medlemsstat som är värdland utgör ett hinderför den som vill tillfälligt tillhandahålla tjänsten i fråga i det landet;detta krav bör därför upphävas. Under sådana förhållanden bör emel-lertid tillsyn garanteras över det yrkesansvar som faller inom dessa
yrkesorganisationers eller organs verksamhetsområde; därför bör det
med tillämpning av artikel 62 i fördraget erbjudas en möjlighet attålägga personen i fråga att till den behöriga myndigheten i värdlandetinkomma med särskilda uppgifter som hänför sig till tillhandahållandetav tjänster.
När det gäller kraven på god vandel och gott anseende bör skillnad
göras mellan de krav som ställs för att påbörja verksamhet inom yrketoch de krav som skall uppfyllas för att få utöva yrket.
När det gäller verksamhet som anställd tandläkare fastslås inte några
särskilda bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den
15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(
1)
som hänför sig till god vandel eller gott anseende, yrkesansvar elleranvändningen av yrkestitlar; beroende på den enskilda medlemsstatentillämpas eller får dessa regler tillämpas på såväl anställda somsjälvständigt verksamma yrkesutövare; verksamhet som tandläkare är
eller kommer att i samtliga medlemsstater bli underkastad krav på
innehav av utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis förtandläkare; denna verksamhet utövas såväl av anställda somsjälvständigt verksamma yrkesutövare eller av samma personer omväx-lande som anställd eller som självständigt verksam yrkesutövare underderas yrkeskarriär; för att i möjligaste mån uppmuntra dessa yrkesu-
tövares fria rörlighet inom gemenskapen förefaller det nödvändigt att
utvidga detta direktiv till att även omfatta anställda tandläkare.
Tandläkaryrket är ännu inte organiserat i Italien; det är därför
nödvändigt att bevilja Italien ytterligare tidsfrist för att erkänna deexamensbevis för tandläkare som utfärdas i de övriga medlemsstaterna.
Detta innebär dessutom att innehavare av ett bevis om läkarexamen
som utfärdats i Italien inte kan förvärva ett intyg som uppfyller kraveni artikel 19 i detta direktiv.
Det är därför nödvändigt att uppskjuta Italiens skyldighet att erkänna
examensbevis, som utfärdats av de övriga medlemsstaterna, ochmedlemsstaternas skyldighet att erkänna de examensbevis somutfärdats i Italien enligt artikel 19.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 3
(1) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
RÄCKVIDD
Artikel 1
Detta direktiv skall tillämpas på verksamhet som tandläkare enligt den
definition som ges i artikel 5 i direktiv 78/687/EEG och som utövasunder följande titlar:
—I Tyskland
”Zahnarzt”.
—I Belgien
”licencié en science dentaire/licentiaat in de tandheelkunde”.
—I Danmark
”tandlæge”.
—I Frankrike
”chirurgien-dentiste”.
—I Irland
”dentist, dental practitioner or dental surgeon”.
—I Italien
”odontoiatra”.
—I Luxemburg
”médecin-dentiste”.
—I Nederländerna
”tandarts”.
—I Storbritannien
”dentist”, ”dental practitioner” or ”dental surgeon”.
—in Greece:
”οδοντίατρος ή χειρούργος οδοντίατρος ”.
—i Spanien:
”Licenciado en Odontología”.
—i Portugal:
”médico dentista”.
KAPITEL II
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVIS FÖR TANDLÄKARE
Artikel 2
Varje medlemsstat skall godkänna de utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för tandläkare som tilldelas medborgare i medlemssta-
terna av övriga medlemsstater i enlighet med artikel 1 i direktiv 78/687/EEG och som finns uppräknade i artikel 3 i detta direktiv genomatt ge dessa bevis, när det gäller rätten att påbörja och utöva verk-samhet som tandläkare, samma innebörd inom sitt territorium som
dem som medlemsstaten själv utfärdar.
Artikel 3
De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i
artikel 2 är följande:
a)I Tyskland
►
M2 ◄”Zeugnis aber die zahnärztliche Staatsprö-
fung” (statligt examensbevis för tandläkare) som utfärdas av debehöriga myndigheterna.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 4
▼M1
▼B
▼A1
▼A2
▼B
▼M2
b)I Belgien
”Diplôme legal de licencié en science dentaire/wettelijkdiploma
van licentiaat in de tandheelkunde” (lagstadgat examensbevis för
utexaminerade tandläkare) som utfärdas av universitetens medi-
cinska fakulteter eller av Centrala examensnämnden eller av destatliga examensnämnderna för universitetsundervisningen.
c)I Danmark
”Bevis for tandlægeeksamen (kandidateksamen)” (lagstadgat utbild-
ningsbevis som visar att innehavaren har avlagt examen för
tandläkare) som utfärdas av tandläkarhögskolorna samt ett bevissom utfärdas av ”Sundhedsstyrelsen”, som visar att han har fullgjortsin assistenttjänstgöring.
d)I Frankrike
1. ”Diplôme d'Etat de chirurgien-dentiste” (statligt examensbevis
för tandläkare) som utfärdades fram till 1973 av universitetens
medicinska fakulteter eller universitetsfakulteter gemensamma
för medicin och farmaci.
2. ”Diplôme d'Etat de docteur en chirurgie dentaire” (statligt
examensbevis för tandläkare) som utfärdas av ett universitet.
e)I Irland
Examensbevis som
— ”Bachelor in Dental Science (B.Dent.Sc)”,
— ”Bachelor of Dental Surgery (BDS)”, eller
— ”Licentiate in Dental Surgery (LDS)”,
som utfärdas av ett universitet eller ”The Royal College of
Surgeons” i Irland.
f)I Italien
Examensbevis vars benämning Italien kommer att anmäla till
medlemsstaterna och kommissionen inom den tidsfrist som
fastställts i artikel 24.1.
g)I Luxemburg
”Diplôme d'Etat de docteur en médecine dentaire” (statligt
examensbevis för tandläkare) som utfärdas av statens
examensnämnd.
h)I Nederländerna
”Universitair getuigschrift van een met goed gevolg afgelegd
tandartsexamen” (bevis om avlagd tandläkarexamen vid ett univer-sitet).
i)I Storbritannien
Utbildningsbevis som— ”Bachelor of Dental Surgery (BDS eller B.Ch.D.)”, eller
— ”Licentiate in Dental Surgery (LDS)”,
som utfärdas av ett universitet eller av ”The Royal Colleges”.
(j)in Greece
”Πτυχίο οδοντιατρικής του Πανεπιστηµίου ”.
k)I Spanien
Examensbevis, vars namn vid inträdet kommer att av Spanien
meddelas medlemsstaterna och kommissionen.
l)I Portugal
”Carta curso de licenciatura em medicina dentária” (examensbevis
som ger officiellt godkännande av fullgjorda studier i tandläkeri)utfärdat av en högre utbildningsanstalt.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 5
▼B
▼A1
▼A2
▼B
KAPITEL 111
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVIS FÖR SPECIALISTER SOM ÄR GEMENSAMMA FÖR
TVÅ ELLER FLERA MEDLEMSSTATER
Artikel 4
Varje medlemsstat, där det finns bestämmelser i lagar och andra
författningar inom detta område, skall erkänna de utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare med specialistut-
bildning i ortodonti och munkirurgi som tilldelas medborgare i
medlemsstaterna av andra medlemsstater i enlighet med artikel 2 och3 i direktiv 78/687/EEG och som finns uppräknade i artikel 5 genomatt ge dessa bevis samma innebörd inom sitt territorium som dem sommedlemsstaten själv utfärdar.
Artikel 5
De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i
artikel 4 är följande:
1.Ortodonti
—I Tyskland
fachzahnärztliche Anerkennung fur Kieferorthopädie (bevis som
specialisttandläkare i ortodonti) som utfärdas av en ”Landes-zahnärztekammer” (tandläkarorganisation som finns i samtliga
”Länder”).
—I Danmark
”bevis for tilladelse til at betegne sig som specialtandlæge i orto-
donti” (bevis som innebär rätt att använda titeln tandläkare medspecialistkompetens i ortodonti) som utfärdas av ”Sundhedssty-relsen”.
—I Frankrike
”le titre de spécialiste en orthodontie” (specialisttitel i ortodonti)
som utfärdas av den behöriga myndigheten.
—I Irland
intyg som specialisttandläkare i ortodonti som utfärdas av den
behöriga myndighet som godkänts för detta ändamål av denbehörige ministern.
—I Nederländerna
”getuigschrift van erkenning en inschrijving als orthodontist in
het Specialistenregister” (bevis om erkännande och inskrivning i
specialistregistret som specialisttandläkare i munkirurgi), som
utfärdas av ”Specialisten-Registratiecommissie (SRC)” (speciali-stregistreringsnämnden).
—I Storbritannien
intyg över avslutad specialistutbildning i ortodonti som utfärdas
av den behöriga myndigheten.
—I Grekland
”τίτλος της οδοντιατρικής ειδικότητας της Ορθοδοντικής ”
(bevis om universitetsgrad i hälso- och sjukvård) som utfärdasav en behörig myndighet.
2.Munkirurgi
—I Tyskland
”fachzahnärztliche Anerkennung fur Oralchirurgie/Mundchi-
rurgie” (intyg som specialist i munkirurgi) som utfärdas av en”Landeszahnärztekammer” (tandläkarorganisation för tandläkaresom finns i samtliga ”Länder”).1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
—I Danmark
”bevis for tilladelse til att betegne sig som specialtandlaege i
hospitalsodontologi” (intyg som innebär rätt att använda titeln
tandläkare med specialistkompetens i sjukhusodontologi) somutfärdas av ”Sundhedsstyrelsen”.
—I Irland
intyg som specialisttandläkare i munkirurgi som utfärdas av den
behöriga myndighet som erkänts för detta ändamål av den
behörige ministern.
—I Nederländerna
”getuigschrift van erkenning en inschrijving als kaakchirurg in
het Specialistenregister” (bevis om erkännande och inskrivning i
specialistregistret som specialisttandläkare i munkirurgi) som
utfärdas av ”Specialisten-Registratiecommissie (SRC)” (speciali-stregistreringsnämnden).
—I Storbritannien
intyg över avslutad specialistutbildning i munkirurgi som
utfärdas av den behöriga myndighet som erkänts för detta
ändamål.
Artikel 6
1. Medborgare i medlemsstaterna som vill förvärva utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis för specialister som inte utfärdas
i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet får av värdlandetåläggas att uppfylla de utbildningsvillkor som fastställts för speciali-teten i fråga i dess egna lagar och andra författningar.
2. Värdlandet skall emellertid helt eller delvis ta hänsyn till de
utbildningar som avslutats av de medborgare som avses i punkt 1 ochsom styrkts genom utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevisutfärdade av de behöriga myndigheterna i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet, förutsatt att villkoren för dessa utbildningar
motsvarar dem som i värdlandet krävs för specialistutbildningen i
fråga.
3. Sedan de behöriga myndigheterna eller organen i värdlandet på
grundval av företedda utbildnings-, examens- och andra behörighets-
bevis har kontrollerat den utbildning som tandläkaren genomgått med
avseende på dess längd och innehåll, skall de informera tandläkarenom den kompletterande utbildning som krävs och vilka områden denskall omfatta.
KAPITEL IV
NUVARANDE FÖRHÅLLANDEN
Artikel 7
1. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare inte uppfyllerminimikraven för utbildningen enligt artikel 1 i direktiv 78/687/EEG,skall varje medlemsstat som tillräckligt bevis godta de utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare som utfärdats av
dessa medlemsstater före genomförandet av nämnda direktiv tillsam-mans med ett intyg som visar att dessa medborgare faktiskt ochförfattningsenligt utövat verksamheten i fråga i minst tre år i följdunder en femårsperiod före dagen för utfärdandet av intyget.
2. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildning-,
examens- och andra behörighetsbevis för specialister inte uppfyllerminimikraven för utbildningen enligt artikel 2 och 3 i direktiv 78/687/EEG, skall varje medlemsstat som tillräckligt bevis godta de utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis för specialister som
utfärdats av dessa medlemsstater före genomförandet av direktiv 78/687/EEG. Medlemsstaterna får emellertid kräva att dessa utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis åtföljs av ett intyg utfärdat av debehöriga myndigheterna eller organen i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet, som visar att personen i fråga har utövat verk-1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 7
▼B
samhet som specialist under en period som motsvarar två gånger skill-
naden mellan specialistutbildningens längd i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet och den minimitid för utbildningen som avses i
direktiv 78/687/EEG, om dessa utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis inte uppfyller de minimikrav för utbildningen somfastställts i artikel 2 i direktiv 78/687/EEG.
Om det emellertid före genomförandet av det här direktivet av
värdlandet krävts en minimitid för utbildningen som är kortare än dentid som avses i artikel 2 i direktiv 78/687/EEG, får den skillnad som
omnämns i första stycket dock endast bestämmas med hänvisning till
den minimitid för utbildningen som föreskrivits av den staten.
3. När det gäller medborgare i medlemsstater vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare eller specialister(ortodonti och munkirurgi) inte överensstämmer med den kompetens
och de benämningar som anges i artikel 3 och 5, skall varje medlems-
stat som tillräckligt bevis godta de utbildnings-, examens- och andrabehörighetsbevis som utfärdats av dessa medlemsstater tillsammansmed ett intyg utfärdat av de behöriga myndigheterna eller organen.Av intyget skall framgå att utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis för tandläkare eller specialister (ortodonti och munkirurgi)
utfärdats efter avslutad utbildning i enlighet med de bestämmelser i
direktiv 78/687/EEG som avses i artikel 2 eller 4 i föreliggandedirektiv och av de medlemsstater som utfärdat dem betraktas som denkompetens eller de benämningar som anges i artikel 3 eller 5 i dettadirektiv.
Artikel 7a
1. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för tandläkare intygar utbildning
som fullgjorts inom f.d. Tyska Demokratiska Republikens territoriumoch som inte uppfyller de minimikrav för utbildningen som fastställtsi artikel 1 i direktiv 78/687/EEG, skall medlemsstaterna förutom Tysk-land erkänna dessa utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis
som tillräckligt bevis, om
— de intygar utbildning som påbörjats före det tyska enandet,
— de berättigar innehavarna att utöva verksamhet som tandläkare
inom Tysklands hela territorium på samma villkor som enligt debevis som utfärdats av de behöriga tyska myndigheterna och somavses i artikel 3 a, och
— de åtföljs av ett intyg utfärdat av de behöriga tyska myndigheterna
som visar att dessa medborgare faktiskt och författningsenligt harutövat verksamheten i fråga i Tyskland i minst tre år i följd under
en femårsperiod före tidpunkten för utfärdandet av intyget.
2. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för specialister intygar utbildningsom fullgjorts inom f.d. Tyska Demokratiska Republikens territoriumoch som inte uppfyller minimikraven för utbildningen enligt artiklarna2 och 3 i direktiv 78/687/EEG, skall medlemsstaterna förutom Tysk-
land erkänna dessa utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis
som tillräckligt bevis, om
— de intygar utbildning som påbörjats före det tyska enandet, och
— de berättigar innehavarna att som specialist utöva verksamheten i
fråga inom Tysklands hela territorium på samma villkor som enligtde bevis som utfärdats av de behöriga tyska myndigheterna och
som avses i artikel 5.1 och 5.2.
Medlemsstaterna får emellertid kräva att dessa utbildnings, examens-
och andra behörighetsbevis åtföljs av ett intyg utfärdat av de behörigatyska myndigheterna eller organen som visar att innehavarna av bevisför specialist har utövat verksamheten i fråga under en period sommotsvarar två gånger skillnaden mellan den utbildning som fullgjortsinom tyskt territorium och den minimitid för utbildningen som1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 8
▼M1
▼M2
▼M2
fastställts i direktiv 78/687/EEG, om de inte uppfyller minimikraven
för utbildningen enligt artikel 2 i direktiv 78/687/EEG.
KAPITEL V
ANVÄNDNING AV AKADEMISK TITEL
Artikel 8
1. Med beaktande av artikel 17 skall värdlandet se till att medbor-
gare i medlemsstaterna som uppfyller villkoren i artikel 2, 4, 7 och 19
får rätt att använda den erkända akademiska titeln, i den mån den inteär identisk med yrkestiteln, eller eventuellt förkortningen av denna iursprungslandet eller det senaste hemvistlandet på språket i det landet.Värdlandet får kräva att denna titel åtföljs av namnet på och platsen förden institution eller examensnämnd som utfärdat den.
2. Om den akademiska titel som används i ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet kan förväxlas med en titel som i värdlandet
kräver kompletterande utbildning, som personen i fråga inte hargenomgått, får värdlandet kräva att denne använder den först nämndatiteln i en lämplig form som värdlandet anger.
KAPITEL VI
BESTÄMMELSER FÖR ATT UNDERLÄTTA DET FAKTISKAUTÖVANDET AV ETABLERINGSRÄTTEN OCH FRIHETEN
ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER NÄR DET GÄLLER
VERKSAMHET SOM TANDLÄKARE
A.Särbestämmelser om etableringsrätten
Artikel 9
1. Ett värdland som kräver bevis om god vandel eller bevis om gott
uppförande av de egna medborgare som vill påbörja sådan verksamhet
som avses i artikel 1 skall när det gäller medborgare från andramedlemsstater som tillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av enbehörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet,som visar att det landets krav på god vandel eller gott anseende föratt påbörja verksamheten i fråga är uppfyllda.
2. Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte
krävs bevis om god vandel eller bevis om gott anseende för att påbörja
verksamheten i fråga, får värdlandet kräva att personen i fråga företerutdrag ur kriminalregistret eller eventuellt motsvarande handlingutfärdad av en behörig myndighet i ursprungslandet eller det senastehemvistlandet.
3. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i fråga
etablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverkarätten att påbörja verksamheten i fråga inom dess territorium, får detlandet underrätta ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet omdetta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rätten
att i den medlemsstaten påbörja verksamheten i fråga. Myndigheterna i
det landet skall avgöra vilket slags utredningar som skall göras och ivilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuellaåtgärder som de vidtar med avseende på de intyg eller handlingar somde har utfärdat.
4. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 10
1. Om det i ett värdland finns bestämmelser i lagar och andra
författningar om krav på god vandel eller gott anseende samt1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 9
▼B
▼B
bestämmelser om disciplinpåföljd i händelse av allvarligt fel i yrke-
sutövningen eller om fällande dom på grund av lagöverträdelser isamband med den yrkesutövning som avses i artikel 1, skall ursprung-
slandet eller det senaste hemvistlandet till värdlandet överlämna alla
upplysningar som behövs om de åtgärder eller disciplinpåföljder avyrkesmässig eller administrativ karaktär som vidtagits mot personen ifråga, eller om de straffrättsliga påföljder på grund av lagöverträdelsersom ådömts denne under yrkesutövningen i ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet.
2. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverkarätten att inom dess territorium utöva verksamheten i fråga, får det
landet underrätta ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet om
detta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rättenatt i den medlemsstaten utöva verksamheten i fråga. Myndigheterna i
det landet skall avgöra vilket slags utredningar som skall göras och i
vilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuellaåtgärder som de vidtar med avseende på de upplysningar som överläm-nats i enlighet med punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 11
Om värdlandet kräver intyg om den fysiska eller psykiska hälsan av de
egna medborgare som vill påbörja eller utöva sådan verksamhet som
avses i artikel 1, skall det landet som tillräckligt bevis godta den hand-
ling som krävs i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet.
Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte krävs
några handlingar av detta slag för att påbörja eller utöva verksamheteni fråga, skall värdlandet godta ett intyg som utfärdats av en behörig
myndighet i det landet och som motsvarar de intyg som utfärdas i
värdlandet.
Artikel 12
Handlingar som utfärdats i enlighet med artikel 9, 10 och 11 får när de
företes inte vara äldre än tre månader räknat från dagen för utfärdandet.
Artikel 13
1. Det förfarande som genomförs enligt artikel 9, 10 och 11 för att
personen i fråga skall beviljas tillstånd att utöva sådan verksamhet somavses i artikel 1 skall avslutas snarast möjligt och senast tre månaderefter det att samtliga handlingar som rör denna person inlämnats med
beaktande av de förseningar som kan uppstå på grund av eventuella
överklaganden efter det att detta förfarande genomförts.
2. I de fall som avses i artikel 9.3 och 10.2 skall en begäran om ny
utredning medföra att den tidsfrist som fastställts i punkt 1 förlängs.
Den medlemsstat som rådfrågats skall avge svar inom tre månader.
Efter att ha mottagit svaret eller efter tidsfristens utgång skall
värdlandet fortsätta det förfarande som avses i punkt 1.
Artikel 14
Om värdlandet kräver att de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva den verksamhet som avses i artikel 1 avlägger ed eller avger enhögtidlig försäkran och om formen för en sådan ed eller försäkran intekan användas av medborgare i andra medlemsstater, skall värdlandet setill att en lämplig och likvärdig form av ed eller försäkran erbjudspersonen i fråga.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 10
▼B
B.Särbestämmelser om tillhandahållande av tjänster
Artikel 15
1. Om en medlemsstat av de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva verksamhet enligt artikel 1 kräver antingen ett tillstånd ellermedlemskap eller inregistrering i yrkesorganisation eller motsvarandeorgan, skall det landet undanta medlemsstaternas medborgare från detta
krav.
Personen i fråga skall tillhandahålla tjänster med samma rättigheter och
skyldigheter som medborgarna i värdlandet; han skall särskilt varaunderkastad de administrativa reglerna för yrkesutövningen som tillä-mpas i värdlandet.
För detta ändamål och som komplettering till den förklaring om tillhan-
dahållande av tjänster som avses i punkt 2 får medlemsstaterna för attgöra det möjligt att tillämpa de disciplinära bestämmelser som gäller
för yrkesutövningen inom deras territorium kräva antingen automatisk
tillfällig inregistrering eller proformamedlemskap i en yrkesorganisa-tion eller motsvarande organ eller inregistrering, förutsatt att en sådaninregistrering inte fördröjer eller på något sätt komplicerar tillhandahål-landet av tjänster eller orsakar den person som tillhandahåller tjänster
extrakostnader.
Om värdlandet beslutar om en åtgärd enligt andra stycket eller blir
uppmärksam på sakförhållanden som strider mot dessa bestämmelser,skall det landet genast underrätta medlemsstaten där personen i frågahar etablerat sig.
2. Värdlandet får kräva att personen i fråga lämnar ett förhandsmed-
delande till de behöriga myndigheterna att han tillhandahåller tjänster, iden mån dessa innebär tillfällig vistelse inom den statens territorium.
I brådskande fall får detta meddelande lämnas så snart som möjligt
efter det att tjänsterna har tillhandahållits.
3. Enligt punkt 1 och 2 får värdlandet kräva att personen i fråga
företer en eller flera handlingar med följande upplysningar:
— det meddelande som avses i punkt 2,
— ett intyg som visar att personen i fråga författningsenligt utövar
verksamheten i fråga i den medlemsstat där han har etablerat sig,
— ett intyg att personen i fråga innehar ettdera av de utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis som krävs för att tillhan-dahålla tjänsterna i fråga och som avses i detta direktiv.
4. Den handling eller de handlingar som nämns i punkt 3 får när de
företes inte vara äldre än tolv månader räknat från dagen förutfärdandet.
5. Om en medlemsstat, tillfälligt eller varaktigt, helt eller delvis,
berövar en av de egna medborgarna eller en medborgare från en annan
medlemsstat som etablerat sig inom dess territorium rätten att utövaden verksamhet som avses i artikel 1, skall det landet där så är lämpligtse till att det intyg som avses i punkt 3 andra strecksatsen tillfälligteller varaktigt återkallas.
Artikel 16
Om inregistrering i socialförsäkringen krävs i värdlandet för att med ett
försäkringsorgan göra avräkning för tjänster som tillhandahålls personersom är försäkrade inom ramen för ett socialförsäkringssystem, skall det
landet undanta de yrkesutövare i medlemsstaterna som etablerat sig i en
annan medlemsstat från detta krav, om tillhandahållandet av tjänstermedför resor för personen i fråga.
I samtliga fall av tillhandahållande av tjänster som medför resor för
personen i fråga får värdlandet kräva att denne på förhand eller, ibrådskande fall, efteråt så snart som möjligt lämnar upplysningar tilldetta organ om de tjänster som tillhandahålls.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 11
▼B
C.Bestämmelser som är gemensamma för etableringsfriheten och
friheten att tillhandahålla tjänster
Artikel 17
1. Om användningen av yrkestiteln för sådan verksamhet som avses
i artikel 1 är reglerad i värdlandet, skall medborgare från andramedlemsstater som uppfyller villkoren i artikel 2, 7.1 och 19 använda
den yrkestitel i värdlandet som i det landet motsvarar dessa villkor,
även i titelns förkortade form.
2. Punkt 1 skall även tillämpas på användningen av yrkestitlar som
specialist för de tandläkare som uppfyller villkoren i artikel 4 och 7.2.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det
möjligt för personerna i fråga att erhålla upplysningar om hälso- ochsocialförsäkringslagstiftningen och, där så är lämpligt, om de yrkese-tiska reglerna i värdlandet.
För detta ändamål får medlemsstaterna upprätta informationskontor där
dessa personer kan få de upplysningar som behövs. Vid etablering fårvärdländerna kräva att personerna i fråga kontaktar dessa kontor.
2. Medlemsstaterna får upprätta de kontor som avses i punkt 1 vid
de behöriga myndigheterna och organen, som de måste utse inom dentidsfrist som fastställts i artikel 24.1.
3. Medlemsstaterna skall se till att, där så är lämpligt, personerna i
fråga i deras eget och deras patienters intresse förvärvar de språkkun-
skaper som krävs för att utöva yrket i värdlandet.
KAPITEL VII
ÖVERGÅNGSÅTGÄRDER FÖR DEN SPECIELLA SITUA-
TIONEN I ITALIEN
Artikel 19
Fr.o.m den tidpunkt då Italien vidtar de åtgärder som krävs för att
uppfylla villkoren i detta direktiv skall medlemsstaterna när det gällerrätten att utöva den verksamhet som avses i artikel 1 i detta direktiverkänna utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för läkaresom i Italien utfärdas till personer som hade påbörjat sin läkarutbild-ning på universitetsnivå senast 18 månader efter dagen för anmälan av
detta direktiv tillsammans med ett intyg utfärdat av de behöriga itali-
enska myndigheterna som visar att dessa personer faktiskt, påföreskrivet sätt och huvudsakligen har utövat den verksamhet somnämns i artikel 5 i direktiv 78/687/EEG i Italien i minst tre år i följdunder en femårsperiod före dagen för utfärdandet av intyget och att
dessa personer är behöriga att utöva nämnda verksamhet på samma
villkor som innehavare av de utbildnings-, examens- och andrabehörighetsbevis som avses i artikel 3 f i detta direktiv.
Undantagna från kravet på tre års erfarenhet enligt första stycket är de
personer som har avslutat studier som pågått i minst tre år och som av
de behöriga myndigheterna intygats vara likvärdiga med den utbildning
som avses i artikel 1 i direktiv 78/687/EEG.
Artikel 19a
Från den dag när Spanien vidtar nödvändiga åtgärder för att följa detta
direktiv skall medlemsstaterna för att utföra de verksamheter somanges i artikel 1 i detta direktiv erkänna de utbildnings-, examens-
och andra behörighetsbevis som utfärdats i Spanien till personer som
har påbörjat sin medicinska utbildning vid universitet innan inträdet,åtföljt av ett intyg utfärdat av de behöriga spanska myndigheterna omatt dessa personer faktiskt och författningsenligt har utövat verksam-heten i fråga, som anges i artikel 5 i direktiv 78/687/EEG, i Spanien iminst tre år i följd under en femårsperiod före utfärdandet av intyget1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 12
▼A2
▼A2
och att dessa personer är berättigade att utföra verksamheten enligt
samma villkor som innehavare av utbildnings-, examens- och andrabehörighetsbevis som anges i artikel 3 k i detta direktiv.
Kravet på tre års erfarenhet som anges i första stycket kan åsidosättas
vad avser personer som har fullgjort minst tre års studier som intygasav behöriga myndigheter som likvärdiga den utbildning som anges iartikel 1 i direkiv 78/687/EEG.
KAPITEL VIII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 20
De medlemsstater som kräver att de egna medborgarna avslutar en
förberedande praktiktjänstgöring för att kunna förordnas till tandläkare
inom socialförsäkringen får ålägga medborgare från andra medlems-stater samma krav för en tid av åtta år från dagen för anmälan avdetta direktiv. Praktiktjänstgöringen får emellertid inte överskrida sexmånader.
Artikel 21
Om det föreligger välgrundat tvivel får värdlandet kräva att de behöriga
myndigheterna i en annan medlemsstat styrker äktheten av de utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdats i den
andra medlemsstaten och som avses i kapitel II, III och IV samt styrkeratt personen i fråga har uppfyllt utbildningsvillkoren i direktiv 78/687/EEG.
Artikel 22
Inom den tidsfrist som fastställts i artikel 24.1 skall medlemsstaterna
utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda eller taemot utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis samt de hand-lingar och upplysningar som avses i detta direktiv och skall genast
underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om detta.
Artikel 23
Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna
som i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68 i egenskap avanställda utövar eller kommer att utöva sådan verksamhet som avses iartikel 1.
Artikel 24
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan ochgenast underrätta kommissionen om detta. Italien skall emellertid vidta
dessa åtgärder inom en tidsfrist av högst sex år och i alla händelser när
de åtgärder vidtas som är nödvändiga för att följa direktiv 78/687/EEG.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 25
Om det vid genomförandet av detta direktiv skulle uppstå allvarligare
svårigheter för en medlemsstat inom vissa områden, skall kommis-sionen i samverkan med det landet undersöka dessa svårigheter och
begära yttrande från den kommitte bestående av högre tjänstemän
inom hälsoväsendet som upprättats enligt beslut 75/365/EEG(
1) i dess
lydelse enligt beslut 78/689/EEG(2).1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 13
(1) EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 19.
(2) EGT nr L 233, 24.8.1978, s. 17.▼B
▼B
I mån av behov skall kommissionen lägga fram lämpliga förslag för
rådet.
Artikel 26
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1978L0686 — SV — 12.12.1990 — 004.001 — 14