1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV 92/49/EEG
av den 18 juni 1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsä-
kring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan
direkt försäkring än livförsäkring)
(EGT L 228, 11.8.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG av den 7 november
2000L 290 27 17.11.2000
►M3Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december
2002L 35 1 11.2.2003
Rättat genom:
►C1Rättelse, EGT L 311, 14.11.1997, s. 35 (92/49/EEG)
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/49/EEG
av den 18 juni 1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser annan
direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt
försäkring än livförsäkring)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
(1)Det är nödvändigt att genomföra den inre marknaden i fråga om
annan direkt försäkring än livförsäkring med hänsyn till såväletableringsfriheten som friheten att tillhandahålla tjänster så attdet blir lättare för försäkringsföretag med huvudkontor inom ge-
menskapen att täcka risker belägna inom gemenskapen.
(2)Rådets andra direktiv av den 22 juni 1988 om samordning av
lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkringän livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra detlättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samtom ändring av direktiv 73/239/EEG (88/357/EEG) (
4) har redan
bidragit påtagligt till förverkligandet av den inre marknaden i
fråga om annan direkt försäkring än livförsäkring genom att det
ger full valfrihet på bredast möjliga försäkringsmarknad åt deförsäkringstagare som på grund av sin ställning, storlek eller deslags risker försäkringen gäller inte behöver särskilt skydd i denmedlemsstat där risken är belägen.
(3)Direktiv 88/357/EEG är därför ett viktigt steg i sammanslag-ningen av de nationella marknaderna till en integrerad marknad,
och detta steg måste följas av andra åtgärder av gemenskapen i
syfte att göra det möjligt för alla försäkringstagare oberoende avderas ställning, storlek eller de slags risker försäkringen gäller attanlita varje försäkringsgivare med huvudkontor inom gemenska-pen, som är verksam där med stöd av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster, och samtidigt vara garanterade
ett tillfredsställande skydd.
(4)Detta direktiv skall ingå i en samlad gemenskapslagstiftning som
redan trätt i kraft och som innefattar rådets första direktiv av den24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningarangående rätten att etablera och driva verksamhet med annandirekt försäkring än livförsäkring (73/239/EEG) (
5) och rådets
direktiv av den 19 december 1991 om årsbokslut och
sammanställd redovisning för försäkringsföretag (91/674/
EEG) (6).
(5)Den metod som valts för att uppnå den grad av samordning somär väsentlig, nödvändig och tillräcklig för att uppnå ett ömsesi-digt erkännande av auktorisationer och system för tillsyn av1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 2
(1) EGT nr C 244, 28.9.1990, s. 28 och
EGT nr C 93, 13.4.1992, s. 1
(2) EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 98 och
EGT nr C 150, 15.6.1992
(3) EGT nr C 102, 18.4.1991, s. 7.
(4) EGT nr L 172, 4.7.1988, s. 1. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(5) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(6) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 7.
▼B
säkerheten och därigenom göradet möjligt a tt beviljaen enda
auktorisation, som är giltig inom hela gemenskapen, samt atttillämpaprincipen om hemla ndstillsyn.
(6)Till följd av detta krävs hädanefter för etablering och verksamhetinom försäkringsbranschen en enda officiell auktorisation somutfärdas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat därförsäkringsföretaget har sitt huvudkontor. Denna auktorisationgör det möjligt för företaget att bedriva verksamhet inom hela
gemenskapen med stöd av etableringsfriheten och friheten att
tillhandahålla tjänster. Medlemsstater där företag har filialer ellertillhandahåller tjänster får inte längre kräva att försäkringsföretagsom redan är auktoriserade i hemlandet och som önskar bedrivaförsäkringsverksamhet skall söka ny auktorisation. Direktiv 73/
239/EEG och 88/357/EEG bör därför ändras i enlighet med
detta.
(7)De behöriga myndigheterna i hemländerna skall hädanefteransvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi ärsund, vilket bl.a. innebär kontroll av deras solvensmarginal ochskapandet av tillräckliga tekniska avsättningar, samt att dessa
avsättningar täcks av matchande tillgångar.
(8)Vissa bestämmelser i detta direktiv avser minimikrav. Hemlandet
får dock fastställa strängare regler för försäkringsföretag som ärauktoriserade av dess egna behöriga myndigheter.
(9)De behörigamyndigheternai medlemssta ternamåste hade till-
synsmöjligheter som krävs för att säkerställa att
försäkringsföretagen bedriver sin verksamhet på ett korrekt sättinom hela gemenskapen, vare sig verksamheten utövas medstöd av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster. Myndigheternamåste särskilt hamöjlighet a tt införa
lämpliga skyddsåtgärder eller sanktioner i avsikt att förhindra
oegentligheter och brott mot bestämmelsernaom tillsyn överförsäkringsverksamhet.
(10)Den inre marknaden är ett område utan inre gränser som gertillgång till alla försäkringsslag utom livförsäkring inom hela ge-
menskapen och därigenom möjlighet för varje vederbörligen
auktoriserad försäkringsgivare att täcka vilken som helst av derisker som avses i bilagan till direktiv 73/239/EEG. Det monopoli fråga om vissa slag av risker som vissa organ åtnjuter i någramedlemsstater måste därför avskaffas.
(11)Bestämmelsernaom överlåtelse a v försäkringsbestånd måste
anpassas så att de överensstämmer med det system med en
enda auktorisation som införs genom detta direktiv.
(12)Genom direktiv 91/674/EEG har redan den nödvändiga samord-ningen genomförts av medlemsstaternas regler för de tekniskaavsättningar, som krävs av försäkringsgivarna för att täcka sina
åtaganden, och denna samordning möjliggör ett ömsesidigt
erkännande av sådana avsättningar.
(13)De regler som styr spridningen, lokaliseringen och matchningenav de tillgångar som används för att täcka de tekniska avsätt-ningarna måste samordnas för att underlätta ett ömsesidigt
erkännande av medlemsstaternas regler. Vid denna samordning
måste man beakta de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelsersom antogs genom rådets direktiv av den 24 juni 1988 förgenomförandet av fördragets artikel 67 (88/361/EEG) (
1) och de
framsteg som gjorts av gemenskapen på vägen mot en ekono-misk och monetär union.
(14)Hemländerna får dock inte kräva att försäkringsföretagen skallinvestera de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna isärskilda tillgångsslag, eftersom ett sådant krav skulle varaoförenligt med de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelsernasom antogs genom direktiv 88/361/EEG.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 3
(1) EGT nr L 178, 8.7.1988, s. 5.
▼B
(15)I avvaktan på att ett direktiv om investeringstjänster antas som
bl.a. samordnar definitionen av begreppet reglerad marknad
måste en provisorisk definition av begreppet göras i dettadirektiv utan att kommande samordning påverkas. Denna defini-tion kommer att ersättas med den som samordnas pågemenskapsnivå och som kommer att lägga ansvaret på markna-dens hemland, medan ansvaret i detta direktiv temporärt läggs på
försäkringsföretagets hemland.
(16)Den förteckning över poster som får ingå i den solvensmarginalsom krävs i direktiv 73/239/EEG måste kompletteras med
hänsyn till nyafina nsiellainstrument och de möjligheter somandra finansiella institut beviljats vid uppbyggnaden av sinafonder.
(17)Inom ramen för en integrerad försäkringsmarknad börförsäkringstagare, som på grund av sin ställning, storlek ellerslag av risk inte kräver särskilt skydd i den medlemsstat där
risken är belägen, ges fullständig frihet att välja vilken lag som
skall tillämpas på deras försäkringsavtal.
(18)Samordningen av försäkringsavtalsrätten är inte en förutsättningför att uppnå en inre marknad för försäkringar. Den möjlighet,som ges medlemsstaterna att föreskriva att deras respektive lagarskall tillämpas på försäkringsavtal som täcker risker som ärbelägna inom deras territorier, bör därför ge tillräckliga garantier
för försäkringstagare som behöver särskilt skydd.
(19)Inom ramen för en inre marknad ligger det i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till bredast möjliga utbud av de
försäkringsprodukter som finns att tillgå inom gemenskapen såatt de kan välja vad som bäst motsvarar deras behov. Denmedlemsstat där risken är belägen har ansvaret för att det intefinns några hinder inom dess territorium mot att tillhandahålla
alla de försäkringsprodukter som saluförs inom gemenskapen,
förutsatt att de inte strider mot de rättsregler till skydd för detallmänna bästa som gäller i den medlemsstaten och att detallmänna bästa inte skyddas av hemlandets rättsregler, samtmed kravet att sådana rättsregler måste tillämpas utan diskrimi-nering på alla företag som är verksamma i den medlemsstaten
och vara objektivt nödvändiga samt stå i proportion till det
avsedda målet.
(20)Medlemsstaterna måste kunna säkerställa att de försäkringspro-dukter och de avtalshandlingar som, enligt etableringsfriheteneller friheten att tillhandahålla tjänster, används för att täckarisker som är belägnainom dera s territorier överensstämmermed de särskildarättsregler till skydd för det a llmännabästa
som är tillämpliga. De tillsynssystem som skall tillämpas måste
motsvara den inre marknadens krav utan att vara en förutsättningför att bedriva försäkringsverksamhet. Med detta synsättförefaller det inte berättigat med system med förhandsgodkän-nande av avtalsvillkor. Det är därför nödvändigt att införa andrasystem som är bättre anpassade till den inre marknadens krav
och som ger varje medlemsstat möjlighet att garantera
försäkringstagare ett tillfredsställande skydd.
(21)Om försäkringstagaren är en fysisk person bör försäkringsföre-taget upplysa denne om vilken lag som skall tillämpas påavtalet och hur försäkringstagares klagomål beträffande avtalenbehandlas.
(22)I vissa medlemsstater utgör privat eller frivillig sjukförsäkringhelt eller delvis ett alternativ till det skydd vid sjukdom som
ingår i socialförsäkringssystemet.
(23)Arten och de sociala konsekvenserna av sjukförsäkringsavtal gördet berättigat för de behöriga myndigheterna i den medlemsstat
där risken är belägen att kräva att de kontinuerligt underrättasom de allmänna och särskilda avtalsvillkoren för att kunnaavgöra om dessa avtal helt eller delvis är ett alternativ till detskydd vid sjukdom som ingår i socialförsäkringssystemet. Ensådan kontroll får inte vara en förutsättning för att produkterna1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 4
▼B
skall få tillhandahållas. Sjukförsäkring som helt eller delvis
ersätter det skydd vid sjukdom som ges genom socialförsäkrings-systemet skiljer sig på grund av sin särskilda natur från andra
former av skade- och livförsäkring, i den utsträckning det är
nödvändigt att kontrollera att försäkringstagarna i realiteten hartillgång till privat eller frivilligt tecknat skydd vid sjukdomoberoende av sin ålder eller sitt hälsotillstånd.
(24)I detta syfte har några medlemsstater antagit särskilda rättsregler.
Till skydd för det allmänna bästa är det möjligt att anta eller
behålla sådana rättsregler, förutsatt att de inte på ett otillbörligtsätt inskränker etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster, dock att dessa bestämmelser måste tillämpas lika,oavsett vilket hemland företaget har. Dessa rättsregler kan skiljasig åt beroende på förhållanden i den enskilda medlemsstaten. I
sådana rättsregler kan föreskrivas öppet tillträde, enhetlig
premiesättning för varje avtalstyp och livsvarigt skydd. Dettamål kan även uppnås genom att krav ställs på de företag somerbjuder privat eller frivilligt tecknade sjukförsäkringar att deskall använda standardavtal som motsvarar det skydd som ges i
de lagstadgade socialförsäkringsprogrammen med en premiesätt-
ning som inte får överskrida ett fastställt maximum samt att dedeltar i förlustutjämningsprogram. En ytterligare möjlighet är attkräva att privat eller frivilligt tecknade sjukförsäkringar teknisktutformas på liknande sätt som livförsäkringar.
(25)På grund av den samordning som införts genom direktiv 73/239/
EEG, efter ändring genom dettadirektiv, är den möjlighet som
Tyskland ges i artikel 7.2 c i samma direktiv att förbjuda attsjukförsäkring samordnas med andra försäkringsklasser intelängre berättigad och måste därför avskaffas.
(26)Medlemsstaterna kan kräva att alla försäkringsföretag, som påegen risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom deras
territorier, skall följa de särskilda bestämmelser för sådan
försäkring som ingår i deras nationella lagstiftning. Detta kravfår dock inte gällabestämmelsernaom fina nsiell tillsyn somuteslutande är hemlandets ansvar.
(27)För att utöva etableringsfriheten krävs att företaget är stadigva-rande representerat i filialstaten. För att det, såvitt gäller
ansvarsförsäkring för motorfordon, skall kunna ta individuella
hänsyn till försäkringstagarna och de skadelidande är detnödvändigt med en organisation i filialstaten som kan inhämtaall nödvändig information om ersättningskrav som gäller dettaslag av risk och som har tillräckliga befogenheter att företräda
företaget mot skadelidande i ersättningsfrågor och även att betala
ut sådan ersättning samt företräda företaget eller, om så ärnödvändigt, se till att företaget blir företrätt i domstol och införtillsynsmyndigheterna i medlemsstaten i samband med sådanaersättningskrav.
(28)Inom ramen för den inre marknaden får ingen medlemsstat
längre förbjuda att försäkringsverksamhet inom dess territorium
samtidigt bedrivs med stöd av etableringsfriheten och av frihetenatt tillhandahålla tjänster. Den valmöjlighet i detta avseende somdirektiv 88/357/EEG ger medlemsstaterna bör därför avskaffas.
(29)Det bör införas ett sanktionssystem som skall tillämpas om ettförsäkringsföretag i den medlemsstat där risken är belägen inte
följer de bestämmelser till skydd för det allmänna bästa som
det omfattas av.
(30)Vissa medlemsstater pålägger inte försäkringstransaktionernågon form av indirekt beskattning, medan flertalet medlems-stater tillämpar särskilda skatter och andra former av avgifter
som t.ex. extraavsättning till garantifonder. I de olika medlems-
stater där de tillämpas är dessa skatter och avgifter av varierandestruktur och omfattning. Det är önskvärt att förhindra att de skill-nader som finns leder till en snedvridning av konkurrensen ifråga om försäkringstjänster mellan medlemsstaterna. I avvaktanpå ytterligare samordning bör detta problem kunna avhjälpas1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 5
▼B
genom tillämpning av skattesystemen och de övriga avgiftsfor-
merna i de medlemsstater där riskerna är belägna, och det ärmedlemsstaternas uppgift att vidta åtgärder så att dessa skatter
och avgifter betalas.
(31)Återkommande tekniska ändringar av de närmare reglerna i detta
direktiv kan bli nödvändiga med hänsyn till försäkringsbran-schens fortsatta utveckling. Kommissionen kommer, om och närså är nödvändigt, att genomföra sådana ändringar efter samrådmed den försäkringskommitté som inrättats genom direktiv 91/
675/EEG (
1) och därvid utövade verkställa nde befogenheter
som den givits genom fördraget.
(32)Det är nödvändigt att anta särskilda bestämmelser som syftar tillen smidig övergång från den befintligarättsordningen, då dettadirektiv skall börja tillämpas, till den ordning som införs genomdirektivet utan att någon ytterligare arbetsbelastning läggs på debehöriga myndigheterna i medlemsstaterna.
(33)Enligt artikel 8 c i fördraget bör hänsyn tas till graden av de
påfrestningar som för vissa ekonomier på skilda utvecklings-
nivåer blir nödvändiga. Övergångsbestämmelser bör därför antasså att tillämpningen av detta direktiv kan införas gradvis i vissamedlemsstater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
DEFINITIONER OCH RÄCKVIDD
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)försäkringsföretag: företag som har fått officiell auktorisation enligt
artikel 6 i direktiv 73/239/EEG.
b)filial:agentur eller filial till ett försäkringsföretag med beaktande av
artikel 3 i direktiv 88/357/EEG.
c)hemland: medlemsstat där det försäkringsföretag som försäkrar en
risk har sitt huvudkontor.
d)filialstat: medlemsstat där den filial som försäkrar en risk är
belägen.
e)medlemsstat där tjänsterna utförs: medlemsstat där en risk är
belägen, så som definierats i artikel 2 d i direktiv 88/357/EEG, omrisken försäkras från ett försäkringsföretag eller en filial i en annanmedlemsstat.
f)ägarkontroll: förhållande mellan ett moderföretag och ett dotter-
företag, så som definierats i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG (
2),
eller motsvarande förhållande mellan en fysisk eller juridisk person
och ett företag.
g)kvalificerat innehav: direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtligaröster eller som möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningenav företaget.
Vid tillämpning av denna definition på artiklarna 8 och 15 och på
andra nivåer av ägande enligt artikel 15, skall rösträtter som avsesi artikel 7 i direktiv 88/627/EEG (
3) beaktas.
h)moderföretag: moderföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 6
(1) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 32.
(2) EGT nr L 193, 18.7.1983, s. 1.
(3) EGT nr L 348, 17.12.1988, s. 62.
▼B
i)dotterföretag: dotterföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG; ett dotterföretag till ett dotterföretag skallockså betraktas som dotterföretag till det företag som ytterst är
moderföretaget för dessa företag.
j)reglerad marknad: finansiell marknad, som av ett företags
hemland anses som en reglerad marknad, i avvaktan på att en defi-nition antas genom ett direktiv om investeringstjänster, och somutmärks av
— en regelbunden verksamhet, och
— förhållandet att bestämmelser som har utfärdats eller godkänts av
de behöriga myndigheterna fastslår villkoren för marknadensverksamhet, tillträdet till marknaden och, om rådets direktiv avden 5 mars 1979 om samordning för villkoren för upptagandeav värdepapper till officiell notering vid fondbörs (79/279/
EEG) (
1) är tillämpligt, de villkor för upptagande till notering
som fastställs i det direktivet eller, om direktiv 79/279/EEGinte är tillämpligt, de villkor som ett finansiellt instrumentmåste uppfylla för att faktiskt kunna omsättas på marknaden.
En reglerad marknad kan, inom ramen för detta direktiv, vara
belägen i en medlemsstat eller i tredje land. I det senare falletmåste marknaden vara godkänd av hemlandet och uppfylla
jämförbara krav. Varje finansiellt instrument som omsätts på denna
marknad måste vara av en kvalitet som är jämförbar med kvalitetenhos de instrument som omsätts på den reglerade marknaden, eller dereglerade marknaderna, i medlemsstaten i fråga.
k)behöriga myndigheter: nationella myndigheter som enligt lag eller
annan författning har behörighet att utöva tillsyn över försäkrings-
företag.
l)nära förbindelser: en situation där två eller flera fysiska eller juri-
diskapersoner är förena de genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll
av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett
dotterföretag i alla de fall som omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2
i direktiv 83/349/EEG (
2), eller en likartad förbindelse mellan
någon fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotter-företag till ett dotterföretag skall också anses som dotterföretagtill moderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera
fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom en varaktig
förbindelse till en och samma person.
Artikel 2
1. Detta direktiv skall tillämpas på de försäkringsformer och verk-
samhetsformer som avses i artikel 1 i direktiv 73/239/EEG.
2. Detta direktiv skall varken tillämpas på försäkringsformer och
verksamheter eller företag och institutioner som inte omfattas avdirektiv 73/239/EEG eller på de organ som avses i artikel 4 i detdirektivet.
Artikel 3
Utan hinder av artikel 2.2 skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga
åtgärder för att säkerställa att de etableringsmonopol inom vissaförsäkringsklasser som beviljats organ etablerade inom deras territorier1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 7
(1) EGT nr L 66, 13.3.1979, s. 21. Senast ändrat genom direktiv 82/148/EEG
(EGT nr L 62, 5.3.1982, s. 22).
(2) EGT nr L 193, 18.7.1993, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼M1
▼B
▼B
och som avses i artikel 4 i direktiv 73/239/EEG skall ha upphävts före
den 1 juli 1994.
AVDELNING II
ETABLERING INOM FÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Artikel 4
Artikel 6 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 6
Auktorisation av behörig myndighet skall föreskrivas för direkt
försäkringsverksamhet.
En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats
territorium,
b) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
avses i första stycket, utvidgar sin verksamhet till en helförsäkringsklass eller till andra försäkringsklasser.”
Artikel 5
Artikel 7 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela gemenskapen.
Den skall ge företaget rätt att bedriva verksamhet där med stödantingen av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass.
Den skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökandeönskar försäkra endast en del av de risker som hänför sig till
försäkringsklassen enligt punkt A i bilagan.
Dock skall följande gälla:
a) Medlemsstaterna får bevilja auktorisation för de grupper av
försäkringsklasser som anges i punkt B i bilagan och förse demmed däri angivna beteckningar.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnaderisker som tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren ipunkt C i bilagan är uppfyllda.”
Artikel 6
Artikel 8 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att försäkringsföretag som ansöker
om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: ’société anonyme — naamloze vennootschap’,
’société en commandite par actions — commanditaire
vennootschap op aandelen’, ’association d'assurancemutuelle — onderlinge verzikeringsverenigung’, ’sociétécoopérative — cooperatieve vennootschap’,
— Danmark: ’aktieselskaber’, ’gensidige selskaber’,— Frankrike: ’société anonyme’, société d'assurance mutuelle,
’institution de prévoyance régie par le code de la sécurité
sociale’, ’institution de prévoyance régie par le code rural’,’mutuelles régies par le code de la mutualité’,
— Grekland: ’annumh etaira’, ’allhlasjalistikV sunetairismV’,— Irland: ’incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited’,1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 8
▼B
— Italien: ’società per azioni’, ’società cooperativa’, ’mutua di
assicurazione’,
— Luxemburg: ’société anonyme’, ’société en commandite par
actions’, ’association d'assurances mutuelles’, ’société coopé-rative’,
— Nederländerna: ’naamloze vennootschap’, ’onderlinge waar-
borgmaatschappij’,
— Portugal: ’sociedade anónima’, ’mútua de seguros’,— Spanien: ’sociedad anónima’, ’sociedad mutua’, ’sociedad
cooperativa’,
— Storbritannien: ’incorporated companies limited by shares or
by guarantee or unlimited’, ’societies registered under theIndustrial and Provident Societies Acts’, ’societies registeredunder the Friendly Societies Acts’, de försäkringsgivare somuppträder under beteckningen ’Lloyd's’,
— Tyskland: ’Aktiengesellschaft’, ’Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit’, ’Öffentlichrechtliches Wettbewerbsversi-
cherungsunternehmen’.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag
(SE) när dennaha r införts.
Vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera
företag inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning,
förutsatt att ändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrö-relse på samma villkor som gäller för privaträttsligt verksammaföretag.
b) begränsa sin verksamhet till försäkringsområdet och sådan verk-
samhet som är direkt anknuten till detta område med uteslutandeav all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfa-renhet.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin
verksamhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga en auktori-sation som endast täcker vissa risker inom en försäkringsklass, skallförete en verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minstagarantifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådanaförsäkringsklasser som auktorisationen utvidgats till att omfatta.
3. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att
upprätthålla eller införa lagar och andra författningar som föresk-
river godkännande av stiftelseurkund och bolagsordning samt attalla andra handlingar som krävs för normal tillsyn skall företes.
Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande eller löpande anmälan av allmänna och
särskilda försäkringsvillkor, premietariffer eller andra tryckta hand-lingar som företaget avser att använda i sina mellanhavanden medförsäkringstagarna.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa krav på förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna
premiehöjningar, utom då detta ingår som en del i allmänna pris-kontrollsystem.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att kräva att
företag, som söker eller har beviljats auktorisation för klass 18 i
punkt A i bilagan, skall genomgå kontroller beträffande sina direkta
och indirekta resurser i fråga om personal och utrustning som bl.a.omfattar den medicinska personalens kvalifikationer och kvalitetenpå den utrustning som dessa företag förfogar över för att utföra deåtaganden som sammanhänger med försäkringsklassen.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 9
▼B
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan
om auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadensekonomiskabehov.”
Artikel 7
Artikel 9 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla
uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra,
b) grundprincipernaför återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel och, om de risker som skall försäkras tillhör försäkring-
sklass 18 i punkt A i bilagan, de resurser som står till
företagets förfogande för tillhandahållande av den utlovade assi-stansen,
samt, därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren om
e) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av
kostnaderna för dess uppbyggnad, och i synnerhet löpande
allmänna omkostnader och provisioner,
f) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar,
g) en prognos för balansräkningen,h) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsför-
pliktelser och solvensmarginal.”
Artikel 8
De behöriga myndigheterna i hemlandet får inte bevilja auktorisation
för försäkringsverksamhet förrän de har fått information om vilkaaktieägare eller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkteller indirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av dessainnehav.
Dessa myndigheter skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till
behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av försäkrings-företaget, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmarsom avses i första stycket inte är tillfredsställande.
AVDELNING III
SAMORDNING AV VILLKOREN FÖR FÖRSÄKRINGSRÖRELSE
Kapitel 1
Artikel 9
Artikel 13 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 13
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen
över försäkringsföretagen, även i fråga om den del av deras verk-
samhet som de utövar via filialer eller med stöd av friheten att
tillhandahålla tjänster.
2. I den finansiella tillsynen skall ingå kontroll av försäkrings-
företagets hela verksamhet, av dess solvens, bildandet av tekniskaavsättningar och de tillgångar som täcker dessa enligt de reglersom hemlandet fastställt, eller den praxis som hemlandet följermed iakttagande av bestämmelser som antagits på gemenskapsnivå.
Om företaget i fråga har auktorisation att försäkra risker som förts
till försäkringsklass 18 i punkt A i bilagan skall tillsynen utvidgas1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 10
▼B
till att gälla kontroll av de resurser i tekniskt avseende som
företaget förfogar över för att kunna utföra den assistans som dethar åtagit sig att lämna, om hemlandets lagstiftning föreskriver
kontroll av sådana resurser.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag skall ha sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.”
Artikel 10
Artikel 14 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat
utövar verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall filials-
taten ge de behöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att, efteratt ha underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten, självaeller genom därför utseddaombud på pla ts kontrollerade uppgiftersom är nödvändiga för den finansiella tillsynen över företaget.
Myndigheterna i filialstaten får medverka i denna kontroll.”
Artikel 11
Artikel 19.2 och 19.3 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med
följande:
”2. Medlemsstaterna skall ålägga företag med huvud-kontor
inom deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammansmed statistisk dokumentation som behövs för tillsyn. De behörigamyndigheterna skall utväxla sådan information och dokumentationsom behövs för tillsynen.
3 Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
se till att de behöriga myndigheterna har de befogenheter och
resurser som behövs för att övervaka den verksamhet som bedrivs
av försäkringsföretag med huvudkontor inom respektive medlems-stats territorium, inklusive verksamhet som bedrivs utanför dessterritorium i enlighet med rådsdirektiv som är tillämpligapå såda nverksamhet, i syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessabefogenheter och resurser ska ll särskilt göradet möjligt för
de behörigamyndigheternaa tt
a) göra ingående undersökningar om ett företags ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående
försäkringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande
företaget, dess ledning eller personer med avgörande inflytandeöver företaget för att se till att verksamheten bedrivs iöverensstämmelse med de lagar och andra författningar somföretaget har att efterleva i varje medlemsstat, och särskilt att
företaget följer verksamhetsplanen till den del denna är tving-
ande, samt för att förhindra eller undanröja missförhållandensom är till förfång för de försäkrade,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom
tvångsmedel, vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befo-
genhet att inhämta alla upplysningar rörande försäkringsavtal sominnehas av förmedlare.”
Artikel 12
1. Artikel 11.2 - 11.7 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som ställts upp i nationell
lag, ge företag med huvudkontor inom dess territorium tillstånd att, helteller delvis, överlåta sådana egna bestånd av försäkringsavtal, somslutits med stöd antingen av etableringsfriheten eller av friheten att till-1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 11
▼B
handahålla tjänster, till ett acceptkontor etablerat inom gemenskapen,
dock under förutsättning att de behöriga myndigheterna i acceptkonto-rets hemland intygar att acceptkontoret har tillräcklig solvensmarginal
sedan överlåtelsen beaktats.
3. Om en filial avser att, helt eller delvis, överlåta sådana egna
bestånd av försäkringsavtal, som slutits med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller av friheten att tillhandahålla tjänster, skallfilialstaten rådfrågas.
4. I de fall som avses i punkt 2 och 3 skall de behöriga myndighe-
terna i det överlåtande företagets hemland ge tillstånd till överlåtelsenefter att ha inhämtat godkännande av de behöriga myndigheterna i denmedlemsstat där riskerna är belägna.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sina
synpunkter eller sitt tillstyrkande till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de myndigheter sområdfrågats inte lämnat något svar inom denna tid skall detta tolkassom att de har givit sitt stöd eller sitt tysta medgivande.
6. En överlåtelse som tillåtits med stöd av denna artikel skall offent-
liggöras i den medlemsstat där risken är belägen i överensstämmelsemed nationell lag. Sådana överlåtelser skall automatiskt bli gällandegentemot försäkringstagare, de försäkrade och alla andra för vilka deöverlåtna avtalen medför rättigheter eller skyldigheter.
Denna bestämmelse skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagarna möjlighet att säga upp avtal inom en fastställd tid
efter en överlåtelse.
Artikel 13
1. Artikel 20 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får den
behöriga myndigheten, efter att först ha underrättat de behörigamyndigheternai de medlemssta ter där riskernaär belägnaom sinavsikt, i dess hemland förbjuda företaget att fritt förfoga över sina
tillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag, vars
solvensmarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel
16.3, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära att det
upprättas en plan för att återställa en sund finansiell ställning ochatt denna plan överlämnas till myndigheten för godkännande.
I undantagsfall, då den behöriga myndigheten bedömer att företa-
gets finansiella ställning ytterligare kommer att försämras, fårmyndigheten även inskränkaföreta gets rätt, eller helt förbjudaföretaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skallunderrätta de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterinom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet om de
åtgärder den vidtagit, varpå dessa på den första medlemsstatens
begäran skall vidta samma åtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den i artikel 17
angivna garantifonden, skall den behöriga myndigheten i hemlandet
begära att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig finan-siering till myndigheten för godkännande.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i de andramedlemsstater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhetom detta, varpå dessa på den förstnämnda myndighetens begäranskall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som anges i punkterna 1, 2 och 3 får de
behörigamyndigheternadessutom vidtaa llabehövligaåtgärder tillskydd för de försäkrades intressen.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 12
▼B
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag attfritt förfogaöver tillgånga r som är belägnainom dess territorium
om företagets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna
1, 2 och 3, och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångarsom skall omfattas av dessa åtgärder.”
Artikel 14
Artikel 22 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 22
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland kan återkallas av samma
myndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen
avstår från den eller upphör att utöva verksamhet under längretid än sex månader, såvida inte medlemsstaten i fråga har
utfärdat bestämmelser om att auktorisationen i sådana fall auto-
matiskt upphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i
en sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses iartikel 20,
d) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas, eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta
lämpliga åtgärder för att förhindra att företaget inleder ny verk-
samhet inom deras territorier med stöd antingen avetableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Denbehöriga myndigheten i hemlandet skall i samarbete med de övrigamyndigheternavidtaa llade åtgärder som behövs till skydd för deförsäkrades intressen och särskilt inskränka företagets rätt att fritt
förfoga över sina tillgångar enligt artikel 20.1, 20.2, andra stycket,
eller 20.3, andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av en
närmare motivering och meddelas företaget.”
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som►
C1avser att inneha, ◄direkt eller indirekt, ett kvalificerat
innehav i ett försäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna
i företagets hemland om storleken av det tilltänkta innehavet. Under-
rättelse skall lämnas även av den som avser att öka sitt kvalificeradeinnehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet kommeratt uppgå till 20 %, 33 % eller 50 %, eller så att försäkringsföretagetkommer att få ställning av dotterföretag.
De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall ha rätt att, inom
en tid av högst tre månader från det att underrättelse enligt föregåendestycke gjorts, motsättasig förvärvet om de, med hänsyn till behovet a vsund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretag, bedömer attlämpligheten inte är tillfredsställande hos de personer som avses iföregående stycke. Om myndigheternainte motsätter sig förvärvet, får
de föreskriva en viss tid inom vilken förvärvet skall vara genomfört.
1a. Om köparen av det innehav som avses i punkt 1 är ett
försäkringsföretag, ett kreditinstitut eller ett värdepappersföretag med
auktorisation i en annan medlemsstat eller moderföretag till en sådanenhet, eller en fysisk eller juridisk person som har ägarkontroll överen sådan enhet, och om det företag som köparen vill förvärva ettinnehav i som resultat av detta förvärv skulle komma att bli ett dotter-företag till köparen eller hamna under dennas ägarkontroll, skall1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 13
▼M3
▼M3
bedömningen av förvärvet föregås av ett sådant samråd som avses i
artikel 12a i direktiv 73/239/EEG.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettförsäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna i företagetshemland om storleken av innehavet. Underrättelse skall lämnas ävenav den som avser att minska sitt kvalificerade innehav i sådan mån atthans andel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga 20 %, 33 %
eller 50 %, eller så att försäkringsföretagets ställning som dotterföretag
därigenom skulle upphöra.
3. Försäkringsföretaget skall, då det får kännedom därom, underrätta
de behörigamyndigheternai sinahemländer om såda naförvärv elleravyttringar av innehav i försäkringsföretagets kapital som får till följdatt innehavanden överstiger eller understiger något av de gränstal som
anges i punkterna 1 och 2.
Varje försäkringsföretag skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter i hemlandet om namnen på aktieägare ochmedlemmar med kvalificerade innehav samt om storleken på sådanainnehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vidbolagsstämma om aktieägare och medlemmar eller av uppgifter som
redovisats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistrerade
bolag.
4. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretaget, kräva att debehöriga myndigheterna i hemlandet vidtar åtgärder. Sådana åtgärderfår bl.a. bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den
verkställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten
till de ifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier ellerandelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att de behöriga
myndigheterna i hemlandet har motsatt sig förvärvet, skall medlemssta-
terna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen attrösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna rösterskall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar
eller har arbetat för behöriga myndigheter, samt revisorer och expertersom är verksamma för behöriga myndigheters räkning skall vara
bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingen
förtrolig information som erhålls i tjänsten får röjas till någon personeller myndighet utom i sammandrag eller sammanställning somomöjliggör identifikation av enskilda försäkringsföretag, dock medförbehåll för fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Dock får, om ett försäkringsföretag har försatts i konkurs eller under-
kastats tvångslikvidation, förtrolig information som inte berör tredje
part, engagerad i försök att rädda företaget, yppas vid civilrättsliga ellerkommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas
behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med direktivsom gäller för försäkringsföretag. För sådan information skall tystnads-plikt gällaenligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal om utbyte av informa-
tion med behörigamyndigheter i tredje la nd eller med myndighetereller organ i tredje land enligt definitionen i punkterna 5 och 5a endastom den lämnade informationen omfattas av garantier om tystnadspliktsom minst är likvärdiga med dem som avses i denna artikel. Detta1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 14
▼B
▼M2
▼M2
utbyte av information måste vara avsett för de ovan nämnda myndig-
heternas eller organens utförande av sin tillsynsuppgift.
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat
får den endast lämnas vidare om uttryckligt medgivande ges från debehöriga myndigheter som har lämnat den, och i så fall endast i detsyfte som avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande.
4. Behörigamyndigheter, som erhåller förtrolig informa tion enligt
vad som sägs i punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänstenoch där endast
— för att kontrollera att villkoren för att försäkringsföretag skall få
starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta tillsyn översådan verksamhet, särskilt med avseende på kontroll av tekniska
avsättningar, solvensmarginal, redovisning och rutiner för administ-
ration samt internkontroll,
— för att ålägga sanktioner,— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av
den behörigamyndigheten,
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 56 eller med
stöd av särskilda bestämmelser i direktiv antagna med avseende på
försäkringsföretag.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-stat, och inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstateri fall då informationen lämnas till
— myndigheter som ansvarar för den officiella tillsynen över kreditin-
stitut och andra finansiella organisationer samt myndigheter medansvar för tillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med försäkringsföretags konkurs eller
likvidation eller liknande förfaranden,
— personer med ansvar för obligatorisk revision av försäkringsföretags
och andra finansiella instituts räkenskaper,
under utövandet av deras tillsynsfunktion eller för att till organ som
administrerar tvångslikvidationsförfaranden eller garantifonder lämna
sådan information som är nödvändig för att dessa skall kunna utförasina uppdrag. Den information som mottas av dessa myndigheter, organoch personer skall vara underkastad de krav på tystnadsplikt somfastställs i punkt 1.
5a. Utan hinder av punkterna 1-4 får medlemsstaterna tillåta infor-
mationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befatt-
ning med försäkringsföretags likvidation, konkurs och liknandeförfaranden,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-
pappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper, eller
— oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad
tillsyn över dessa företag samt de organ med uppgift att övervakadessa aktuarier.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att genomföra den övervakning
eller utövaden tillsyn som a nges i förstastycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter somhar lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket myndig-heten givit sitt tillstånd.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 15
▼B
▼M1
▼M1
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter, personer och organ som har tillåtelse attmottainforma tion enligt dennapunkt.
5b. Utan hinder av punkterna 1-4, får medlemsstaterna för att stärka
stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte avinformation mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter ellerorgan som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda överträ-
delser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
förstastycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål förvilket dessamyndigheter givit sitt tillstånd.
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp avpersoner som genom sin särskildakompetens är utseddatil dettaochsom inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjlig-heten till det informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas
till att omfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra
stycket.
För genomförande av andra stycket sista strecksatsen skall de myndig-
heter eller organ som avses i första stycket till de behöriga myndigheter
som lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområde
för de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligt
dennapunkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport
om tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.
5c. Denna artikel skall inte hindra en behörig myndighet från att
— till centralbanker och andra organ med liknande funktion i egenskap
av monetära myndigheter,
— i förekommande fall till andra myndigheter med ansvar för
övervakning av betalningssystem,
överföra uppgifter för att dessa skall kunna utföra sina uppgifter, och
den skall inte heller hindra sådana myndigheter eller organ från attvidarebefordra sådana uppgifter som de kan behöva enligt punkt 4.Uppgifter som erhålls i detta sammanhang skall omfattas av de
bestämmelser om tystnadsplikt som fastställs i denna artikel.
6. Medlemsstaterna får vidare, utan hinder av punkterna 1 och 4,
med stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas uttill andra organ inom deras centrala förvaltning som ansvarar förlagstiftning om tillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, investe-ringstjänster och försäkringsbolag samt till personer som företräder
sådana organ.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vidinspektion på platsen i enlighet med artikel 14 i direktiv 73/239/EEGaldrig får röjas i de fall som sägs i denna punkt 6 utan uttryckligt samt-ycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen eller avbehörigamyndigheter i den medlemssta t i vilken inspektionen utfördes.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 16
▼M3
▼B
▼M1
Artikel 16a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje, i enlighet med direktiv 84/253/EEG (1), auktoriserad
person som i ett försäkringsföretag utför ett i artikel 51 i direktiv
78/660/EEG (2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller artikel 31 i
direktiv 85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föresk-rivet i lag, är skyldig att omgående rapportera till de behörigamyndigheterna alla uppgifter eller beslut rörande detta företag som
han har fått kännedom om vid utförandet av sitt uppdrag, som är
ägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller somsärskilt reglerar bedrivandet av försäkringsföretags verksamhet,
— påverka det försäkringsföretagets fortsatta drift, eller
— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reserva-
tioner framställs,
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående
rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom
om vid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företagsom har nära förbindelser härrörande från kontroll över detförsäkringsföretag i vilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. Det förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådanauppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelseav någon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annanbestämmelse, och medför inte något som helst ansvar för dessa
personer.
Kapitel 2
Artikel 17
Artikel 15 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15
1. Hemlandet skall föreskriva att varje försäkringsföretag gör
tillräckliga tekniska avsättningar för hela verksamheten.
Storleken av dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler
som fastställs i direktiv 91/674/EEG.
2. Hemlandet skall kräva att varje försäkringsföretag täcker de
tekniska avsättningarna för sin verksamhet med matchande till-
gångar enligt artikel 6 i direktiv 88/357/EEG. Då det gäller riskersom är belägna inom Europeiska gemenskapen skall tillgångarnavara lokaliserade inom gemenskapen. Medlemsstaterna får intekräva att försäkringsföretag skall lokalisera sina tillgångar i någon
särskild medlemsstat. Hemlandet får emellertid medge lättnader
beträffande tillgångarnas lokalisering.
3. Om hemlandet medger att tekniska avsättningar till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa detprocenttal som tillåts. Hemlandet får i sådant fall inte ange var detillgångar som utgörs av sådana fordringar skall lokaliseras.”
Artikel 18
Artikel 15a i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje försäkringsföretag
med huvudkontor inom deras territorier som meddelar försäkringar1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 17
(1) EGT nr L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼B
▼B
inom klass 14 i punkt A i bilagan (i fortsättningen kallat
’kreditförsäkring’) skall upprätta en utjämningsreserv med ändamålatt täcka tekniska underskott eller en skadekvot som överstiger
genomsnittet och som uppstår i dennaförsäkringskla ss under ett
räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt regler som
hemlandet fastställt och som överensstämmer med någon av de
fyra metoder som anges i punkt D i bilagan, vilka skall anses
inbördes likvärdiga.
3. Utjämningsreserven får inte, till den del den beräknats enligt
metoderna i punkt D i bilagan, ingå i solvensmarginalen.
4. Medlemsstaterna får befria försäkringsföretag med huvud-
kontor inom deras territorier från skyldigheten att upprätthålla en
utjämningsreserv avseende kreditförsäkring, om premierna ellerbidragen för kreditförsäkring inte uppgår till fyra procent av detotala premierna eller bidragen och inte heller uppgår till2 500 000 ecu.”
Artikel 19
Artikel 23 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 20
De tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
uppbyggda med hänsyn till arten av den verksamhet som företagetbedriver så att dess investeringar, vilka skall vara diversifierade ochha lämplig spridning, tryggar säkerhet, avkastning och likviditet.
Artikel 21
1. Hemlandet får inte godkänna att försäkringsföretag täcker sina
tekniska avsättningar med andra slag av tillgångar än följande:
A.Investeringar
a) skuldförbindelser, obligationer och andra penningoch kapital-
marknadsinstrument,
b) utlåning,
c) aktier och andra andelar med rörlig avkastning,
d) andelar i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värde-
papper samt andra investeringsfonder,
e) mark, byggnader och rättigheter i fast egendom.
B.Fordringar
f) fordringar på återförsäkrare, inklusive återförsäkrares del av de
tekniska avsättningarna,
g) depositioner och andra fordringar på försäkringsföretag som
avgivit återförsäkring,
h) fordringar på försäkringstagare och förmedlare som härrör från
verksamhet med direkt försäkring och återförsäkring,
i) fordringar som härrör från räddning och subrogation,j) utestående skatteåterbäringar,
k) fordringar på garantifonder.
C.Övrigt
l) andra materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader,
är värdet fastställts enligt en betryggande avskrivningsplan,
m) kassa och bank, tillgodohavanden i kreditinstitut och andra
organ med tillstånd att motta insättningar,
n) förutbetalda anskaffningskostnader,o) upplupna räntor och hyror samt andra upplupna inkomster och
förutbetalningar.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 18
▼B
Då det gäller de försäkringsgivare som uppträder under beteckningen
Lloyd's skall bland tillgångsslagen även ingå garantier och rembursersom utfärdats av kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 77/780/
EEG (
1) eller av försäkringsföretag samt verifierbara belopp som
härrör från livförsäkringsavtal i den utsträckning de ingår i fondersom tillhör medlemmarna.
Det faktum att en tillgångspost eller ett tillgångsslag medtagits i första
stycket skall inte innebära att alla former av tillgångar automatisktgodkänns som täckning för tekniska avsättningar. Hemlandet skallfastställa mer detaljerade regler med villkor för användningen avgodtagbara tillgångar. I samband med detta kan hemlandet komma attkräva materiella säkerheter eller garantier, särskilt i fråga om fordringar
på återförsäkrare.
Då hemlandet fastställer och tillämpar dessa regler skall den särskilt se
till att följande principer iakttas:
i) Tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall värderas
exklusive varje skuld som härrör ur förvärvet.
ii) Alla tillgångar skall värderas på ett betryggande sätt med hänsyn
till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhet får andra mate-riella anläggningstillgångar än mark och byggnader endastgodkännas som täckning för tekniska avsättningar om de är värde-rade enligt en betryggande avskrivningsplan.
iii) Lån — oavsett om de ges till företag, stater eller internationella
organisationer, lokala eller regionala myndigheter eller till fysiskapersoner — får endast godkännas som täckning för tekniskaavsättningar om det finns tillräckliga garantier för deras säkerhet,oavsett om garantierna är grundade på låntagarens betal-ningsförmåga, pantförskrivning, bankgarantier, garantier som
lämnats av försäkringsföretag eller andra former av säkerhet.
iv) Derivatinstrument, såsom optioner, standardiserade terminsavtal
(futures) och svappar med anknytning till tillgångar sommotsvarar tekniska avsättningar får användas i den utsträckningsom de bidrar till att minska investeringsriskerna eller underlättar
en effektiv portföljförvaltning. De måste värderas försiktigt och
får beaktas vid värderingen av de underliggande tillgångarna.
v) Överlåtbara värdepapper som inte omsätts på någon reglerad
marknad får endast godkännas som täckning för tekniska avsätt-ningar om de är kortfristigt realiserbara.
vi) Lån till och fordringar hos tredje part får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar efter avdrag för samtliga even-tuella skulder till samma tredje part.
vii) Värdet av lån och fordringar som godkänns som täckning för
tekniska avsättningar måste beräknas med försiktighet med
vederbörlig hänsyn till risken för att de inte kan realiseras. I
synnerhet får lån till försäkringstagare och förmedlare i sambandmed direkta försäkringstransaktioner och återförsäkringstransak-tioner endast godkännas om de inte har varit förfallna tillbetalning längre tid än tre månader.
viii) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringarför dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regleroch principer som fastställs i denna artikel beakta de underlig-gande tillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet kanbehandla andra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
ix) Förutbetalda anskaffningskostnader får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar i den utsträckning som detta ärförenligt med beräkningen av den tekniska avsättningen för ickeintjänade premier.
2. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 19
(1) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Senast ändrat genom direktiv 89/646/EEG
(EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1).
▼B
ett vederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera andra kategorier
av tillgångar som täckning för tekniska avsättningar.
Artikel 22
1. I fråga om tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall
hemlandet föreskriva att varje försäkringsföretag högst får investera
följande:
a) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i en tomt
eller en byggnad, eller i en grupp tomter eller byggnader som ärbelägna så nära varandra att de faktiskt bör betraktas som en inve-
stering.
b) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier och
andra överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier, obli-
gationer, skuldförbindelser och andra penning- ochkapitalmarknadsinstrument från samma företag eller i lån till sammalåntagare, allt sammantaget, dock med undantag av lån till enstatlig, regional eller lokal myndighet eller till en internationell
organisation i vilken en eller flera medlemsstater är medlemmar.
Denna gräns får höjas till 10 % om högst 40 % av företagetstekniska bruttoavsättningar investeras i lån eller värdepapper, varvidmer än 5 % av företagets tillgångar investeras hos var och en avlåntagarna och utgivarna.
c) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i lån utan
säkerhet, varav högst 1 % för varje enskilt lån utan säkerhet, medundantag av lån till kreditinstitut, försäkringsföretag - i den utsträck-
ning dettaär förenligt med a rtikel 8 i direktiv 73/239/EEG - och
investeringsföretag som är etablerade i en medlemsstat.
d) 3 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i kontanta
medel.
e) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier,
andra värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbin-delser som inte omsätts på någon reglerad marknad.
2. Det faktum att någon gräns inte anges i punkt 1 för någon viss
kategori av investeringar innebär inte att tillgångar av denna kategoriskulle kunna godkännas som täckning för tekniska avsättningar iobegränsad utsträckning. Hemlandet skall fastställa närmarebestämmelser med villkor för användningen av godtagbara tillgångar.
Den skall särskilt sörja för att följande principer iakttas då dessa regler
fastställs och tillämpas:
i) Tillgångarna som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
diversifierade och ha en sådan spridning att frihet från ett alltförstort beroende av något särskilt slag av tillgångar eller någonsärskild investering eller marknad säkerställs.
ii) Investeringar som på grund av tillgångens art eller utställarens soli-
ditet innebär en hög risknivå skall begränsas till en betryggande
nivå.
iii) Vid begränsningar av vissa kategorier av tillgångar skall hänsyn tas
till hur återförsäkring behandlats vid beräkningen av de tekniskaavsättningarna.
iv) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringarför dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regleroch principer som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet får behandla
andra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
v) Av de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna skall den
procentuella andel som utgörs av icke likvida investeringar hållaspå en betryggande nivå.
vi) Om bland företagets tillgångar ingår lån till, eller skuldebrev som
utfärdats av, vissa kreditinstitut får hemlandet vid tillämpningenav de regler och principer som fastslås i denna artikel beakta deunderliggande tillgångar som dessa kreditinstitut innehar. Detta fårdock endast ske om kreditinstitutet har sitt huvudkontor i enmedlemsstat, är helägt av denna medlemsstat och/eller lokala1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 20
▼B
myndigheter i denna stat och dess verksamhet, enligt dess stiftel-
seurkund och bolagsordning, om dess verksamhet består i attförmedla lån till staten eller lokala myndigheter eller lån som
garanteras av dessa eller lån till organ som har nära samband med
staten eller med lokala myndigheter.
3. I samband med de närmare bestämmelserna med villkor för
användningen av godtagbara tillgångar skall medlemsstaten tillämpastörre restriktivitet i frågaom
— lån utan bankgaranti, garanti från försäkringsföretag, säkerhet mot
inteckning eller annan form av säkerhet, jämfört med lån medsådan säkerhet,
— fondföretag som inte är samordnade enligt direktiv 85/611/EEG (
1)
och andra investeringsfonder, jämfört med fondföretag som ärsamordnade enligt det nämnda direktivet,
— värdepapper som inte omsätts på någon reglerad marknad, jämfört
med värdepapper som omsätts på en sådan marknad,
— obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument som inte utfärdats av stater, lokala eller regionala
myndigheter eller företag i zon A, enligt definitionen i direktiv 89/
647/EEG (
2), eller som utfärdats av internationella organisationer till
vilka inte minst en medlemsstat i gemenskapen är ansluten, jämförtmed samma slag av finansiella instrument som utfärdats av deovannämnda organen.
4. Medlemsstaterna får höja den gräns som fastställs i punkt 1 b till
40 % i fråga om vissa skuldförbindelser som utfärdats av ett kreditin-stitut med huvudkontor inom gemenskapen som enligt lag står undersärskild offentlig tillsyn i syfte att skydda innehavarna av sådana
skuldförbindelser. Särskilt skall de belopp, som härrör från de utfärdade
skuldförbindelserna, enligt lag investeras i tillgångar som, under helagiltighetstiden för skuldförbindelserna, kan täcka fordringar som harsamband med dessa och som, i händelse av utställarens betalnings-oförmåga, prioriteras för återbetalning av kapital och upplupen ränta.
5. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
investera i vissa slag av tillgångar.
6. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genomett vederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera undantag frånreglernai punkt 1 a- 1 e.
Artikel 23
Punkt 8 och 9 i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG skall ersättas med
följande:
”8. Försäkringsföretag får ha icke-matchande tillgångar för
täckning av de belopp som inte överstiger 20 % av derasförpliktelser i en viss valuta.
9. Varje medlemsstat får föreskriva att detta krav, när en förplik-
telse, enligt ovan beskrivna metoder, skall motsvaras av
tillgångar uttryckta i en medlemsstats valuta, också skall anses
uppfyllt när dessatillgånga r är uttrycktai ecu.”
Artikel 24
Artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”1. Hemlandet skall föreskriva att alla försäkringsföretag skall
upprätthålla en tillräcklig solvensmarginal i förhållande till sintotala verksamhet.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 21
(1) EGT nr L 375, 31.12.1985, s. 3. Ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT
nr L 100, 19.4.1988, s. 31).
(2) EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14.
▼B
Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är
fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriellavärden. Här skall främst ingå följande:
— Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg föreventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande krite-rier uppfylls:
a) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att
betalningar från dessa konton till medlemmar endast får skei den utsträckning detta inte medför att solvensmarginalenunderstiger den föreskrivna nivån eller, efter att företaget
har upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.
b) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att, om
sådana betalningar sker av annan anledning än att ett enskiltmedlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna skallunderrättas minst en månad i förväg och under denna period
kunnaförbjudautbeta lningen.
c) De bestämmelser i stiftelseurkund och bolagsordning som
har samband med dessa konton får endast ändras om debehöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha någrainvändningar mot ändringen, vilket dock inte påverkartillämpningen av de kriterier som anges i punkterna a och b.
— Hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %.
— Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
— Balanserad vinst.
— Fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag
med variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form avbegärda extra bidrag inom ett visst verksamhetsår, med ettbelopp som uppgår till högst hälften av skillnaden mellan maxi-
malt uttaxeringsbart bidrag och faktiskt infordrade bidrag,
varvid sådana bidrag inte får motsvara mer än 50 % av margi-nalen.
— På begäran av företaget, som då har att styrka uppgivna
förhållanden, eventuella dolda reserver som uppkommit genom
undervärdering av tillgångar, i den mån dessa dolda reserverinte är av exceptionell natur.
— Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital får ingå,
men med högst 50 % av marginalen, varav högst 25 % får beståav förlagslån eller kumulativa preferensaktier med fast löptid,om följande minimikrav är uppfyllda:
a) För den händelse att försäkringsföretaget går i konkurs eller
likvidation skall det finnas bindande avtal om att förlagslåne-kapital och preferensaktiekapital skall ha prioritet efter allaövriga borgenärers fordringar och inte får betalas förrän alla
vid tillfället utestående skulder har lösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
b) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
c) För förlagslån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden
vara minst fem år. Senast ett år före förfallodatum skallförsäkringsföretaget till de behöriga myndigheterna för
godkännande lämna en plan för hur solvensmarginalen skall
kunna behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån dålånet löper ut, under minst fem år före förfallodatum såvidainte den andel av solvensmarginalen som motsvaras av lånetgradvis har minskat. De behöriga myndigheterna får tillåtaförtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsföretaget ansöker
om detta och förutsatt att dess solvensmarginal inte
därigenom faller under den föreskrivna nivån.
d) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägning, med
undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå i solven-smarginalen eller då ett förhandsgodkännande från debehörigamyndigheternasärskilt krävs för förtidsinlösen. I1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 22
▼B
det senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta de
behöriga myndigheterna senast sex månader före det datumdå det avser att göra förtidsinlösen, och företaget skall därvid
ange den faktiska och den föreskrivna solvensmarginalen,
såväl före som efter återbetalningen. De behöriga myndighe-terna får endast godkänna återbetalningen omförsäkringsföretagets solvensmarginal inte därigenom fallerunder den föreskrivnanivån.
e) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden,
under vissa särskilt angivna omständigheter utöver likvida-tion av försäkringsföretaget, kan komma att förfalla tillbetalning före de avtalade förfallodagarna.
f) Låneavtalet får endast ändras om de behöriga myndigheterna
har förklarat sig inte ha några invändningar mot den föres-lagna ändringen.
— Upp till 50 % av solvensmarginalen får utgöras av summan av
sådant förlagslånekapital som avses i föregående strecksats ochvärdepapper utan fast löptid och andra instrument, även andrakumulativa preferensaktier än sådana som avses i föregåendestrecksats, som uppfyller följande villkor:
a) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan
den behöriga myndighetens förhandsgodkännande.
b) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet att
uppskjuta räntebetalningar.
c) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin helhet
ha förmånsrätt efter samtliga prioriterade borgenärer.
d) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste
innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetaldaräntor får användas till förlusttäckning och möjliggöra förförsäkringsföretaget att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.”
Artikel 25
Senast tre år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas skall
kommissionen lämnaen ra pport till försäkringskommittén om behovet
av ytterligare harmonisering i fråga om solvensmarginalen.
Artikel 26
Artikel 18 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 18
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av
tillgångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses i
artikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel
20.1 - 20.3 och 20.5 samt artikel 22.1, sista stycket, får medlems-staterna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de
tillgångar, vare sig de är lös eller fast egendom, som ingår i det
auktoriserade försäkringsföretagets tillgångar.
3. Bestämmelsernai punkt 1 och 2 ska ll inte utgörahinder för
sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta iegenskap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt
att de försäkrades intressen tillgodoses.”
Kapitel 3
Artikel 27
Artikel 7.1 f i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”f) För risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG får
avtalsparterna fritt välja lag.”1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 23
▼B
Artikel 28
Den medlemsstat där risken är belägen får inte hindra en försäkringsta-
gare från att sluta avtal med ett försäkringsföretag som auktoriserats på
de villkor som anges i artikel 6 i direktiv 73/239/EEG, om detta avtalinte strider mot rättsreglernatill skydd för det a llmännabästai denmedlemsstat där risken är belägen.
Artikel 29
Medlemsstaterna får inte anta bestämmelser med krav på förhands-
godkännande eller löpande anmälan av allmänna och särskildaavtalsvillkor, premietariffer eller formulär och andra tryckta handlingarför användning i mellanhavanden med försäkringstagarna. De fårendast kräva att sådana avtalsvillkor och andra dokument företes vid
enstaka tillfällen så att deras överensstämmelse med de nationella
bestämmelserna om försäkringsavtal skall kunna kontrolleras, och dettakrav får inte vara en förutsättning för att företaget skall få bedrivaverksamhet.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa system med förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar,
om detta inte är en del av allmänna priskontrollsystem.
Artikel 30
1. Artikel 8.4 b i direktiv 88/357/EEG skall utgå. Artikel 8.4 a i det
direktivet skall därför ändras på följande sätt:
”a) Om inte annat följer av punkt c nedan skall artikel 7.2, tredje
stycket, gälla i de fall försäkringsavtalet ger skydd i två eller
flera medlemsstater, av vilka minst en föreskriver obligatorisk
försäkring.”
2. Utan hinder av bestämmelser om motsatsen får en medlemsstat
som föreskriver obligatorisk försäkring kräva att de allmänna ochsärskilda villkoren för den obligatoriska försäkringen skall överlämnas
till dess behöriga myndighet innan de får spridas.
Artikel 31
1. Innan ett försäkringsavtal ingås skall försäkringsföretaget infor-
mera försäkringstagaren om
— vilken lag som skall tillämpas på avtalet, om parterna inte har fritt
val, eller att parterna fritt kan välja vilken lag som skall tillämpas,och i det senare fallet vilken lag försäkraringsgivaren föreslår,
— på vilket sätt försäkringstagarnas klagomål beträffande avtalen
handläggs och även, i förekommande fall, vilket särskilt organ
som handhar sådana klagomål, utan att detta inskränker försäkring-stagarens rätt att vidta rättsliga åtgärder.
2. Den förpliktelse som avses i punkt 1 skall endast gälla om
försäkringstagaren är en fysisk person.
3. Bestämmelserna för genomförandet av denna artikel skall
fastställas enligt lagen i den medlemsstat där risken är belägen.
AVDELNING IV
BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHET ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER
Artikel 32
Artikel 10 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en
annan medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets
behörigamyndigheter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje
försäkringsföretag som önskar etablera en filial i en annan1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 24
▼B
medlemsstats territorium till underrättelse enligt punkt 1 samt att
lämnauppgifter om följa nde:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärs-
verksamhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga
och till vilken handlingar kan sändas och som också skall vara
den adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäkti-gade ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud som skall ha tillräck-
liga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binderföretaget i förhållande till tredje part och för att företräda detinför myndigheter och domstolar i filialstaten. Vad gällerLloyd's får i händelse av tvist i filialstaten på grund av ingångna
förpliktelser de försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt än
om tvisten hade förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudetskall därför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckasmot honom och att han skall kunna ingå bindande rättshand-lingar för försäkringsgivarna i Lloyd's.
Om företaget avser att dess filial skall försäkra risker i klass 10 i
punkt A i bilagan, exklusive fraktförares ansvar, skall det avge enförsäkran om att det har blivit medlem av filialstatens nationella
byrå och nationella garantifond.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administra-
tiva struktur eller finansiella situation eller hyser tvivel omföretagsledarnas eller det befullmäktigade ombudets personligalämplighet och yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter isamband med den planerade verksamheten, skall de inom tremånader från mottagandet av underrättelse enligt punkt 2 översända
den erhållna informationen till filialstatens behöriga myndighet och
underrätta det berörda företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att
försäkringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligtartikel 16 och 17.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända
den i punkt 2 omnämndainforma tionen till de behörigamyndighe-terna i filialstaten skall skälen härför lämnas till det berördaföretaget inom tre månader från det att fullständig informationföreligger. En vägran eller underlåtenhet att överlämna information
skall kunna bli föremål för domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall
de behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från det
att de mottagit underrättelse enligt punkt 3 i tillämpliga fallunderrättaden behörigamyndigheten i hemla ndet om de villkorsom, med hänsyn till det allmänna bästa, gäller för verksamhet ifilialstaten.
5. Efter underrättelse från de behörigamyndigheternai filia ls-
taten eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan attnågon underrättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin
verksamhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits
enligt punkt 2 b - 2 d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt
besked till de behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstatenminst en månad innan ändringen företas så att de behöriga myndig-heterna i hemlandet och i filialstaten kan fullgöra sina uppgifterenligt punkt 3 och 4.”
Artikel 33
Artikel 11 i direktiv 73/239/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 34
Artikel 14 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 25
▼B
”Artikel 14
Ett företag som första gången önskar utnyttja rätten att, inom ramen
för friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet i en ellerflera medlemsstater skall dessförinnan anmäla detta till de behöriga
myndigheterna i hemlandet och därvid ange vilka slag av risker det
avser att försäkra.”
Artikel 35
Artikel 16 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
1. Inom en månad efter den anmälan som avses i artikel 14 skall
de behörigamyndigheternai hemla ndet till den eller de medlems-stater inom vilkas territorier företaget avser att, inom ramen för
friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet överlämna
följande:
a) Ett intyg om att företaget har en minsta solvensmarginal,
beräknad enligt artikel 16 och 17 i direktiv 73/239/EEG.
b) De försäkringsklasser företaget har auktoriserats att erbjuda.
c) De slag av risker som företaget avser att försäkra i den
medlemsstat där tjänsterna utförs.
De skall samtidigt underrätta det berörda företaget om detta.Varje medlemsstat, inom vars territorium ett företag avser att, med
stöd av friheten att tillhandahålla tjänster, försäkra risker i klass 10
punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG exklusive fraktförares
ansvar, får kräva att företaget
— meddelar namn på och adress till den representant som avses i
artikel 12a. 4 i det direktivet,
— avger försäkran om att företaget har blivit medlem av den
nationella byrån och den nationella garantifonden i denmedlemsstat där tjänsterna utförs.
2. I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet inte
överlämnar i punkt 1 omnämnd information inom fastställd tid skall
de inom samma tidsperiod meddela skälen för sin vägran tillföretaget. En vägran skall kunna bli föremål för domstolsprövningi hemlandet.
3. Företaget får påbörja verksamheten det datum då det enligt
intyg mottog den i punkt 1 förstastycket omnämndainforma -tionen.”
Artikel 36
Artikel 17 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17
Varje ändring som ett företag avser att göra av de uppgifter som
avses i artikel 14 skall behandlas enligt det förfarande som före-skrivs i artiklarna 14 och 16.”
Artikel 37
Artikel 12.2, andra och tredje styckena, artikel 12.3 och artiklarna 13
och 15 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 38
De behöriga myndigheterna i filialstaten eller i den medlems-stat där
tjänsterna utförs får föreskriva att de upplysningar de enligt dettadirektiv har rätt att begära beträffande den verksamhet som försäkrings-företag bedriver inom deras territorier skall lämnas på det officiella
språket, eller de officiellaspråken, i den berördamedlemssta ten.
Artikel 39
1. Artikel 18 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 26
▼B
2. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte
anta bestämmelser om krav på förhandsgodkännande eller löpanderedovisning av allmänna och särskilda villkor, premietariffer eller av
formulär och andra tryckta handlingar för användning i mellanha-
vanden med försäkringstagarna. För att kontrollera överensstämmelsenmed nationell lagstiftning rörande försäkringsavtal får denna stat, avföretag som avser att bedriva försäkringsverksamhet inom dess territo-rium med stöd av etableringsfriheten eller inom ramen för friheten att
tillhandahålla tjänster, endast i enstaka fall kräva redovisning av dess
villkor och andra tryckta handlingar. Detta krav får inte utgöra enförutsättning för att företaget skall få bedriva verksamhet.
3. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte
upprätthålla eller införa system med förhandsanmälan eller förhands-
godkännande av föreslagna premiehöjningar, om detta inte är en del
av allmänna priskontrollsystem.
Artikel 40
1. Artikel 19 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje företag som utövar verksamhet med stöd av etableringsfri-
heten eller friheten att tillhandahålla tjänster skall till de behöriga
myndigheterna i filialstaten och/eller i den medlemsstat där tjänsternautförs överlämna alla handlingar som begärs från företaget vid tillämp-ning av denna artikel, i den utsträckning även företag med huvudkontori dessa medlemsstater har sådana skyldigheter.
3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att
ett företag som har filial där, eller utövar verksamhet med stöd avfriheten att tillhandahålla tjänster inom statens territorium, inte följerde rättsregler det omfattas av i denna stat, skall myndigheterna anmodaföretaget att vidta rättelse.
4. Om företaget i fråga underlåter att vidta de begärda åtgärderna,
skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaten i fråga underrätta de
behöriga myndigheterna i hemlandet om detta. Dessa skall snarast vidtaalla åtgärder som behövs för att företaget skall åstadkomma rättelse avmissförhållandet. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten i frågaskall underrättas om arten av sådana åtgärder.
5. Om företaget fortsätter att överträda rättsregler som gäller i
medlemsstaten i fråga, trots de åtgärder som hemlandet vidtagit ellertill följd av att dessa åtgärder har visat sig otillräckliga eller har intehar vidtagits i den medlemsstat det gäller, får denna medlemsstat, efteratt ha underrättat de behöriga myndigheterna i hemlandet, vidta de
åtgärder som behövs för att hindra eller ingripa mot fortsatta överträ-
delser, däribland, om det oundgängligen krävs, förbud för företaget attingå ytterligare försäkringsavtal inom dess territorium. Medlemssta-terna skall se till att delgivning kan ske inom deras territorier avsådana rättsliga handlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder motförsäkringsföretag.
6. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på de berörda medlemssta-
ternas extraordinära befogenheter att vidta lämpliga åtgärder för attförhindraoegentligheter inom dera s territorier. Dettainnebär ocksåmöjlighet att förhindra att försäkringsföretag ingår nya försäkringsavtalinom berördasta ters territorium.
7. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på medlemsstaternas rätt
att ingripa mot överträdelser som begåtts inom deras territorier.
8. Om det företag som har begått överträdelsen har ett driftsställe
eller innehar egendom i den berörda medlemsstaten får de behörigamyndigheterna i den staten enligt nationell lagstiftning tillämpa de
administrativa påföljder i form av tvångsmedel mot driftsstället eller
egendomen som är föreskrivnaför överträdelsen.
9. Varje åtgärd som vidtas enligt punkterna 4 - 8 och som innefattar
ingripande mot eller begränsningar i utövandet av försäkringsverksam-heten skall vara välgrundad och meddelas det berörda företaget.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 27
▼B
10. Vartannat år skall kommissionen till den försäkringskommitté
som upprättats genom direktiv 91/675/EEG överlämna en rapport meden sammanställning av det antal och de olika typer av fall i varje
medlemsstat där tillstånd har förvägrats enligt artikel 10 i direktiv 73/
239/EEG eller artikel 16 i direktiv 88/357/EEG, efter ändring genomdetta direktiv, eller där åtgärder har vidtagits enligt punkt 5. Medlems-staterna skall samarbeta med kommissionen genom att förse den medden information som krävs för rapporten.
Artikel 41
Dettadirektiv medför inte något hinder för försäkringsföreta g med
huvudkontor i en medlemsstat att med alla tillgängliga media mark-nadsföra sina tjänster i filialstaten eller den medlemsstat där tjänsternautförs med iakttagande av eventuella regler för formen och innehållet isådan marknadsföring som antagits till skydd för det allmänna bästa.
Artikel 42
1. Artikel 20 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Om ett försäkringsföretag träder i likvidation skall de förpliktelser
som följer av avtal som tecknats genom en filial eller inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster inte behandlas annorlunda än deförpliktelser som följer av företagets övriga försäkringsavtal utanhänsyn till de försäkrades och förmånstagarnas nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel 21 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. När en försäkring erbjuds med stöd av etableringsfriheten eller
friheten att tillhandahålla tjänster skall försäkringstagaren, innan någotåtagande görs, underrättas om i vilken medlemsstat huvudkontoreteller, i tillämpliga fall, filialen med vilken avtalet skall ingås är
belägen.
Varje handling som lämnas ut till försäkringstagaren skall innehålla
den information som avses i föregående stycke.
Bestämmelserna i de båda föregående styckena skall inte tillämpas på
sådana risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG.
3. I avtalet eller andra handlingar som ger försäkringsskydd, samt i
försäkringsansökningen, i den mån den är bindande för sökanden, skallfinnas uppgift om adressen till huvudkontoret eller, i tillämpliga fall,till den filial till försäkringsföretaget som ger skyddet.
Varje medlemsstat får kräva att namn på och adress till den represen-
tant för försäkringsföretaget som avses i artikel 12a.4 i direktiv 88/357/
EEG även skall anges i de handlingar som avses i första stycket.
Artikel 44
1. Artikel 22 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje försäkringsföretag skall, uppdelat på verksamhet som
bedrivs med stöd av etableringsfriheten och verksamhet som bedrivsinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, underrätta den
behöriga myndigheten i sitt hemland om summan av premier,
försäkringsersättningar och provisioner, utan avdrag för återförsäkring,angivna per medlemsstat och per grupp av försäkringsklasser samtäven, vad gäller klass 10 punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG,exklusive fraktförares ansvar, skadefrekvens och genomsnittliga
försäkringsersättningar.
Försäkringsklasserna grupperas enligt följande:
— Olycksfall och sjukdom (1 och 2).
— Fordonsförsäkring (3, 7 och 10; sifferuppgifter för klass 10, exklu-
sive fraktförares ansvar, anges separat).
— Brand och annan skada på egendom (8 och 9).— Luftfart, sjöfart och transport (4, 5, 6, 7, 11 och 12).1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 28
▼B
— Allmän ansvarighet (13).
— Kredit och borgen (14 och 15).
— Övrigaförsäkringskla sser (16, 17 och 18).
Den behöriga myndigheten i hemlandet skall inom rimlig tid vidarebe-
fordra en sammanställning av dessa uppgifter till varje berördmedlemsstat som så begär.
Artikel 45
1. Artikel 24 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Detta direktiv skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att
föreskriva att företag, som utövar verksamhet inom deras territoriermed stöd av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänsterpå samma sätt som företag som fått tillstånd där, skall ansluta sig tilloch delta i varje garantisystem som är avsett att säkerställa utbetalning
av försäkringsersättning till försäkringstagare och skadelidande tredje
man.
Artikel 46
1. Artikel 25 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av senare harmonisering
skall, beträffande alla försäkringsavtal, uttag av indirekta skatter ochskatteliknande avgifter på försäkrings-premier kunna ske endast i den
medlemsstat där risken är belägen, i den betydelse som anges i artikel
2 d i direktiv 88/357/EEG, och även, såvitt avser Spanien, uttag avsådana tilläggsavgifter som i lag föreskrivits till förmån för det spanska”Consorcio de compensación de Seguros” för uppfyllandet av dessuppgifter i samband med ersättning för förluster som uppkommer vidovanliga händelser i den medlemsstaten.
Med avsteg från artikel 2 d, första strecksatsen, i direktiv 88/357/EEG
skall, vid tillämpningen av denna punkt, lös egendom som finns i enbyggnad som är belägen inom en viss medlemsstats territorium, medundantag för varor under handelstransport, anses utgöra en risk som är
belägen i denna medlemsstat, även om byggnaden och dess innehåll
inte omfattas av samma försäkring.
Den lag som enligt artikel 7 i direktiv 88/357/EEG är tillämplig på
avtalet skall inte inverka på den tillämpliga ordningen för skatter och
avgifter.
I avvaktan på kommande harmonisering skall varje medlemsstat med
avseende på de företag, som försäkrar risker inom dess territorium,tillämpa egna nationella bestämmelser, såvitt gäller åtgärder för att
säkerställa uppbörd av sådana indirekta skatter och skatteliknande av-
gifter som skall betalas i enlighet med första stycket.
AVDELNING V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 47
Tyskland får uppskjuta tillämpningen av artikel 54.2 andra stycket
första meningen till den 1 januari 1996. Under denna period skallbestämmelserna i följande stycke gälla i den situation som avses iartikel 54.2.
När det tekniska beräkningsunderlaget för premierna har meddelats till
de behöriga myndigheterna i hemlandet enligt artikel 54.2 andrastycket tredje meningen skall dessa myndigheter utan dröjsmål vidare-
befordradessauppgifter till de behörigamyndigheternai den
medlemsstat där risken är belägen så att de kan lämna synpunkter.Om de behöriga myndigheterna i hemlandet inte beaktar dessasynpunkter skall de på ett utförligt sätt och med angivande av sinaskäl underrättade behörigamyndigheternai den medlemssta t därrisken är belägen.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 29
▼B
Artikel 48
Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag med huvudkontor inom
deras territorier och för vilka värdet av byggnader och mark, somanvänds för täckning av deras tekniska avsättningar, vid anmälan av
detta direktiv överstiger den i artikel 22.1 a fastställda procentsatsen,
en övergångstid, som skall vara avslutad senast den 31 december1988, för att följa denna bestämmelse.
Artikel 49
Danmark får uppskjuta tillämpningen av detta direktiv på obligatorisk
arbetsskadeförsäkring till den 1 januari 1999. Under denna period skalldet undantag som föreskrivs för arbetsskador i artikel 12.2 i direktiv88/357/EEG fortsätta att gälla i Danmark.
Artikel 50
Spanien får, till och med den 31 december 1996, och Grekland och
Portugal, till och med den 31 december 1998, på avtal som gäller risker
som uteslutande är belägna i en av dessa medlemsstater, med undantag
av de risker som avses i artikel 5 d, i direktiv 73/239/EEG tillämpaföljande övergångsförfarande:
a) Med avsteg från artikel 8.3 i direktiv 73/239/EEG och från artik-
larna 29 och 39 i det här direktivet får de behöriga myndigheternai dessa medlemsstater föreskriva att allmänna och särskilda villkor iförsäkringsavtal skall meddelas dem innan de får tillämpas.
b) Storleken på de tekniska avsättningar som gäller sådana avtal som
avses i denna artikel skall fastställas under överinseende av denberörda medlemsstaten enligt statens egna regler eller, om sådanasaknas, enligt de förfaranden som fastställts inom dess territorium
enligt detta direktiv. Medlemsstaten i fråga skall enligt de regler
och den praxis den antagit enligt detta direktiv övervaka att dessatekniska avsättningar motsvaras av likvärdiga och matchande till-gångar och lokaliseringen av dessa.
AVDELNING VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 51
Följande tekniska anpassningar av direktiv 73/239/EEG och 88/357/
EEG samt av detta direktiv skall antas enligt det förfarande som
fastställs i direktiv 91/675/EEG:
— Utvidgning av artikel 8.1 a i direktiv 73/239/EEG till att omfatta
även andra företagsformer.
— Ändringar i förteckningen i bilagan till direktiv 73/239/EEG, eller
anpassning av dess terminologi, med hänsyn till utvecklingen påförsäkringsmarknaderna.
— Precisering med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment av de poster som ingår i solvensmarginalen och somuppräknas i artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG.
— Ändring av den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2 i
direktiv 73/239/EEG med hänsyn till den ekonomiskaoch fina nsiel-
lautvecklingen.
— Ändringar, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment, av den förteckning över tillgångar som kan godkännas som
täckning för tekniska avsättningar som lämnas i artikel 21 i dettadirektiv samt av de regler för spridning av investeringarna somfastställs i artikel 22.
— Förändringar av de lättnader beträffande matchningsreglerna som
fastställs i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG, med hänsyn tillutvecklandet av nya instrument för säkring av valuta eller till deframsteg som gjorts mot en ekonomisk och monetär union.
— Precisering av definitionerna i syfte att säkerställa en likformig
tillämpning av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG samt av dettadirektiv inom helagemenska pen.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 30
▼B
Artikel 52
1. Filialer, som har påbörjat sin verksamhet enligt de bestämmelser
som gällde i den medlemsstat där de är etablerade innan debestämmelser som skall antas vid genomförandet av detta direktiv trätt
i kraft, skall anses ha följt det förfarande som föreskrivs i artikel 10.1 -
10.5 i direktiv 73/239/EEG. Från och med dagen för det ikraftträdandesom avses i föregående mening skall de omfattas av artiklarna 15, 19,20 och 22 i direktiv 73/239/EEG samt av artikel 40 i det här direktivet.
2. Artiklarna 34 och 35 skall inte inverka på sådana rättigheter som
har förvärvats av försäkringsföretag som innan de bestämmelser somantas för tillämpningen av detta direktiv trätt i kraft bedriver verk-samhet inom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster.
Artikel 53
Följande artikel skall införas i direktiv 73/239/EEG:
”Artikel 28a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av denna avdel-
ning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till
acceptkontor som är etablerade i samma medlemsstat, förutsatt attde behörigamyndigheternai den medlemssta ten eller, i tillämpligafall, i den medlemsstat som avses i artikel 26 intygar att acceptkon-toret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändigsolvensmarginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av denna avdel-ning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal tillförsäkringsföretag med huvudkontor i en annan medlemsstat, förut-
satt att de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten intygar att
acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen harnödvändig solvensmarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den nation-
ella lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, som upprättats
inom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt
eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till en agentureller filial, som omfattas av denna avdelning och som upprättats ien annan medlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa att debehöriga myndigheterna i acceptkontorets hemland eller, i tillämp-liga fall, i den medlemsstat som avses i artikel 26 kan intyga att
acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har
nödvändig solvensmarginal, att lagstiftningen i acceptkontoretshemland tillåter en sådan överlåtelse samt att hemlandet harmedgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1, 2 och 3 skall den medlems-
stat där den överlåtande agenturen eller filialen är belägen, om
riskerna inte är belägna i samma stat, inhämta medgivande frånden medlemsstat där riskerna är belägna, innan den godkänneröverlåtelsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna
sina yttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna idet överlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågademyndigheterna inte lämnar något svar inom denna tid skall dettaanses likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall offent-
liggöras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning i denmedlemsstat där riskerna är belägna. Sådana överlåtelser skall auto-matiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varjeannan person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av deöverlåtna avtalen.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 31
▼B
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom enbestämd tid efter överlåtelsen.”
Artikel 54
1. Utan hinder av andra bestämmelser får en medlemsstat, i vilken
avtal om försäkring mot riskerna i klass 2 i punkt A i bilagan till
direktiv 73/239/EEG helt eller delvis kan ersätta det skydd vid sjukdomsom ges genom det lagstadgade socialförsäkringssystemet, föreskrivaatt sådana avtal skall följa de särskilda rättsregler som denna medlems-stat har antagit för denna försäkringsklass till skydd för det allmännabästa, samt att de allmänna och särskilda villkoren för denna försäkring
meddelas till de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten innan de
börjar tillämpas.
2. Medlemsstaterna får föreskriva att det sjukförsäkringssystem som
avses i punkt 1 tekniskt sett skall fungera på liknande sätt som enlivförsäkring, om
— premierna som skall betalas beräknas på grundval av tabeller över
sjukdomsfall och andra statistiska uppgifter som är relevanta förden medlemsstat där risken är belägen samt enligt de matematiskametoder som används inom försäkringsverksamhet,
— en reserv upprättas för stigande levnadsålder,— försäkringsgivaren endast får upphäva avtalet inom en bestämd
tidsperiod som fastställs av den medlemsstat där risken är belägen,
— avtalet innehåller bestämmelser om att premierna kan ökas och
ersättningarna minskas, även för löpande avtal,
— avtalet innehåller bestämmelser om att försäkringstagaren får byta
sitt befintliga avtal mot ett avtal som överensstämmer med punkt 1
och som erbjuds av samma försäkringsföretag eller samma filialsamt tar hänsyn till de rättigheter han förvärvat. Hänsyn skallsärskilt tas till reserven för stigande levnadsålder, och ny läkarun-dersökning får endast krävas om ersättningsnivån skall höjas.
I detta fall skall de behöriga myndigheterna i den berörda medlems-
staten offentliggöra de tabeller över sjukdomsfall och andra relevanta
uppgifter som avses i första stycket samt överlämna dem till debehöriga myndigheterna i hemlandet. Premierna skall, på välgrundadeförsäkringsmatematiska antaganden, vara tillräckliga för att företagenskall kunna uppfylla samtliga sina förpliktelser med hänsyn till samt-liga aspekter på deras finansiella situation. Hemlandet skall föreskriva
att de tekniska grunderna för premieberäkningen skall överlämnas till
dess behöriga myndigheter innan produkten släpps ut på marknaden.Denna punkt skall även gälla vid ändringar av befintliga avtal.
Artikel 55
Medlemsstaterna får föreskriva att varje försäkringsföretag som på egen
risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom deras territorierskall följa de särskilda bestämmelser som finns för detta slag avförsäkring i deras nationella lagstiftning, med undantag av
bestämmelser om den finansiella tillsynen för vilken hemlandet skall
vara ensamt ansvarigt.
Artikel 56
Medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag
som fattas enligt de lagar och andra författningar som antas enligt dettadirektiv skall kunna bli föremål för domstolsprövning.
Artikel 57
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 anta de lagar
och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktivoch sätta dem i kraft senast den 1 juli 1994. De skall genast underrättakommissionen om detta.
När medlemsstaterna antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla
en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 32
▼B
när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall
göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 58
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1992L0049 — SV — 11.02.2003 — 003.001 — 33