Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BRÅDETS DIREKTIV
av den 25 februari 1992
om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av
sådana varor
(92/12/EEG)
(EGT L 76, 23.3.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Rådets direktiv 92/108/EEG av den 14 december 1992 L 390 124 31.12.1992
"M2 Rådets direktiv 94/74/EG av den 22 december 1994 L 365 46 31.12.1994
"M3 Rådets direktiv 96/99/EG av den 30 december 1996 L 8 12 11.1.1997
"M4 Rådets direktiv 2000/44/EG av den 30 juni 2000 L 161 82 1.7.2000
Rättat genom:
"C1 Rättelse, EGT L 60, 9.3.1996, s. 30 (92/12/EEG)
"C2 Rättelse, EGT L 135, 6.6.1996, s. 35 (92/12/EEG)
"C3 Rättelse, EGT L 27, 30.1.1997, s. 27 (96/99/EG)1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV
av den 25 februari 1992
om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav,
flyttning och övervakning av sådana varor
(92/12/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 99 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),
och med beaktande av följande:Den inre marknadens inrättande och funktion kräver fria varurörelser,
även för punktskattebelagda varor.
Det bör definieras inom vilket territorium detta direktiv, liksom
direktiven om skattesatser och skattestrukturer för punktskattebelagda
varor, skall tillämpas.
Begreppet punktskattebelagda varor bör definieras. Endast varor som
betraktas som sådana i alla medlemsstater får vara föremål för
gemenskapens bestämmelser. Sådana varor får underkastas andra
indirekta skatter för särskilda ändamål. Bibehållandet eller införandet
av andra indirekta skatter får inte leda till gränsformaliteter.
För att garantera den inre marknadens upprättande och funktion bör
reglerna för punktskattepliktens inträde vara identiska i alla medlems-
stater.
Varje leverans, innehav med syfte på leverans eller användning för en
näringsidkares räkning som driver självständig verksamhet eller arbetar
åt ett offentligrättsligt reglerat organ och som äger rum i en annan
medlemsstat än den där varan släpps för konsumtion utlöser punkt-
skatteplikten i den förstnämnda medlemsstaten.
Då punktskattebelagda varor förvärvats av enskilda personer för deras
eget bruk och transporterats av dem, måste skatten påföras i det land där
de förvärvats.
För att fastställa att punktskattebelagda varor inte innehas för privata
utan för kommersiella ändamål, måste medlemsstaterna ta hänsyn till ett
antal kriterier.
Punktskattebelagda varor som inköps av personer som varken är
godkända lagerhavare eller näringsidkare med eller utan punktskatte-
registrering och som avsänds eller transporteras direkt eller indirekt av
säljaren eller för dennes räkning måste beläggas med punktskatt i
destinationsmedlemsstaten.
För att se till att förfallna skattebelopp betalas bör det vara möjligt att
genomföra kontroller i produktions- och lagringsanläggningar. Ett
system av upplag med auktorisation av behöriga myndigheter bör göra
det möjligt att genomföra sådana kontroller.!B
(1) EGT nr C 322, 21.12.1990, s. 1; och EGT nr C 45, 20.2.1992, s. 10
(2) EGT nr C 183, 15.7.1991, s. 131.
(3) EGT nr C 169, 18.3.1991, s. 25.1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 2
Flyttningar från en medlemsstats territorium till en annans får inte leda
till kontroller som är ägnade att hindra den fria rörligheten inom
gemenskapen. För att kunna bestämma när skattskyldighet inträder är det
icke desto mindre nödvändigt att känna till punktskattebelagda varors
flyttningar. Bestämmelser bör därför införas om en medföljande
handling, ett ledsagardokument, för sådana varor.
De krav som godkända upplagshavare och näringsidkare utan ställning
som godkända upplagshavare har att följa bör fastställas.
För att tillförsäkra skatteuppbörd enligt de skattesatser som fastställts av
medlemsstaterna bör ett förfarande inrättas för flyttning av sådana varor
under punktskatteuppskov.
I detta hänseende bör åtgärder först vidtas för att göra varje försändelse
lätt att identifiera. Åtgärder bör vidare vidtas för att göra det möjligt att
omedelbart identifiera försändelsens skattestatus. Det är därför nödvän-
digt att införa ett ledsagardokument som kan fylla dessa behov. Detta kan
vara antingen en officiell handling eller ett handelsdokument. Det
handelsdokument som används måste innehålla samma väsentliga
beståndsdelar som den officiella handlingen.
Det förfarande genom vilket medlemsstaternas skattemyndigheter av
näringsidkare underrättas om avsända eller mottagna leveranser med
hjälp av ett ledsagardokument bör förklaras.
Det finns inget behov att använda ledsagardokumentet när de punkt-
skattebelagda varorna flyttas i enlighet med en annan gemenskapens
tullprocedur än övergång till fri omsättning eller placering i en frizon
eller i ett frilager.
I fråga om nationella bestämmelser bör punktskatter i händelse av
överträdelser eller oegentligheter i princip uppbäras av den medlemsstat
på vars territorium överträdelserna eller oegentligheterna begåtts eller av
den medlemsstat där överträdelserna eller oegentligheterna konstaterades
eller, då varan i fråga inte kan företes i destinationsmedlemsstaten, av
avsändarmedlemsstaten.
Medlemsstaterna får föreskriva att varor som släpps för konsumtion skall
vara försedda med fiskala eller nationella identifieringsmärken.
Användandet av dessa märken får inte ställa några hinder i vägen för
handeln mellan medlemsstater.
Erläggande av punktskatter i den medlemsstat där varorna släppts för
konsumtion måste leda till återbetalning av dessa skatter när varorna inte
är avsedda för förbrukning i denna medlemsstat.
Som en följd av upphävandet av principen om införselskatter i
relationerna mellan medlemsstaterna, upphör bestämmelserna om
skattebefrielse och skattefria ransoner vid införsel att gälla med avseende
på relationerna mellan medlemsstaterna. Dessa bestämmelser bör därför
upphävas och direktiven i fråga i motsvarande mån anpassas.
En kommitté för punktskatter bör inrättas för att granska de gemen-
skapsåtgärder som är nödvändiga för att genomföra bestämmelserna om
punktskatter.
Artikel 1.2 i förordningen om undanröjande av kontroller och
formaliteter som är tillämpliga på handbagage och medföljande
lastrumsbagage för personer som reser med flyg eller båt inom
gemenskapen fastslår att dess tillämpning inte påverkar kontrollåtgärder
som avser förbud eller restriktioner som fastställts av medlemsstaterna,
förutsatt att de är förenliga med de tre fördragen om upprättandet av
Europeiska gemenskapen. I detta sammanhang måste de kontroller som
är nödvändiga för verkställigheten av de kvantitativa restriktioner som
avses i artikel 26 betraktas som sådana kontrollåtgärder och därmed som
förenliga med gemenskapslagstiftningen.
En viss tid kommer att krävas för att vidta de åtgärder som är nödvändiga
för att mildra både de sociala återverkningarna på områdena i fråga och
de regionala svårigheter, särskilt i gränsregioner, som skulle kunna
uppstå som en följd av upphävandet av införselskatter och skatte-
befrielser för export i handeln medlemsstaterna emellan. För den skull!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 3
bör medlemsstaterna tillåtas att under en period som slutar den 30 juni
1999 undanta varor som, inom givna begränsningar, tillhandahålls av
skattefria butiker i samband med passagerartrafik med flyg eller till sjöss
medlemsstaterna emellan.
Små vinproducenter får undantas från vissa krav enligt de allmänna
reglerna för punktskatt.
Slutligen bör rådsdirektiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om
ömsesidigt bistånd av medlemsstatens behöriga myndigheter på direkt-
beskattnings- och mervärdesskatteområdet (1) ändras för att utvidga dess
bestämmelser till att omfatta punktskatter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIV AS FÖLJANDE.
A VDELNING I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
1. Detta direktiv fastställer regler för varor som är belagda med
punktskatt och andra indirekta skatter, utom mervärdesskatt och skatter
som fastställs av gemenskapen, och som direkt eller indirekt påförs
konsumtionen av sådana varor.
2. De särskilda bestämmelser som hänför sig till skattestrukturerna och
skattesatserna för punktskattebelagda varor skall anges i särskilda
direktiv.
Artikel 2
1. Detta direktiv och de direktiv som avses i artikel 1.2 skall tillämpas
på gemenskapens territorium, såsom detta för varje medlemsstat
definieras av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, och särskilt artikel 227 i detta, utom följande nationella
territorier
— Tyskland:
ön Helgolandterritoriet Büsingen,
— Italien:
Livigno, Campione d’Italia
de italienska delarna av Luganosjön,
— Spanien:
CeutaMelilla.
2. Trots vad som sägs i punkt 1 skall detta direktiv och de direktiv som
avses i artikel 1.2 inte tillämpas på Kanarieöarna. Spanien får dock
tillkännage att direktiven gäller för dessa territorier med avseende på en
del av eller alla de varor som avses i artikel 3.1 nedan, från och med
första dagen i andra månaden efter tillkännagivandet.
3. Trots vad som sägs i punkt 1 skall varken detta direktiv eller de
direktiv som avses i artikel 1.2 tillämpas på Frankrikes utomeuropeiska
departement. Frankrike får dock tillkännage att direktiven gäller för
dessa territorier - med förbehåll för åtgärder för att kompensera dessas
extremt avlägsna läge - från och med första dagen i andra månaden efter
tillkännagivandet.
4. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att se till att
transaktioner som utgår från eller är avsedda för
— Monaco behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är
avsedda för Frankrike,!B
(1) EGT nr L 336, 27.12.1977, s. 15. Direktivet senast ändrat genom direktiv
79/1070/EEG (EGT nr L 331, 27.12.1979, s. 8).1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 4
— Jungholz och Mittelberg (Kleines Walsertal) behandlas som trans-
aktioner som har sitt ursprung i eller är avsedda för Tyskland,
— ön Man behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller är
avsedda för Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland,
— San Marino behandlas som transaktioner som har sitt ursprung i eller
är avsedda för Italien.
5. Bestämmelserna i denna artikel skall inte hindra Grekland från att
upprätthålla den särskilda status som garanteras berget Athos genom
artikel 105 i den grekiska författningen.
6. Om kommissionen anser att undantagen i punkt 1-4 inte längre är
berättigade, i synnerhet med hänsyn till sund konkurrens, skall den lägga
fram lämpliga förslag för rådet.
Artikel 3
1. Detta direktiv skall på gemenskapsnivå tillämpas på följande varor,
såsom de definieras i relevanta direktiv:
— Mineraloljor,— Alkohol och alkoholdrycker,— Tobaksvaror.
2. De varor som är förtecknade i punkt 1 kan vara föremål för andra
indirekta skatter för särskilda ändamål, förutsatt att dessa skatter är
förenliga med de regler som är tillämpliga på punktskatt och
mervärdesskatt vad gäller bestämning av skattebas, skatteberäkning,
skattskyldighet och övervakning.
3. Medlemsstaterna skall behålla rätten att införa eller bibehålla skatter
som påförs andra varor än de som är förtecknade i punkt 1, dock endast
under förutsättning att dessa skatter inte leder till gränsformaliteter i
handeln mellan medlemsstater.
Under samma förbehåll skall medlemsstaterna även behålla rätten att ta
ut sådana skatter som inte kan betecknas som omsättningsskatter på
tillhandahållande av tjänster, däribland sådana som har samband med
punktskattebelagda varor.
Artikel 4
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här
anges:
a)godkänd lagerhavare: fysisk eller juridisk person som av en
medlemsstats behöriga myndigheter fått tillstånd att tillverka,
bearbeta, förvara, ta emot och avsända punktskattebelagda varor
inom ramen för sin affärsverksamhet, varvid punktskatten är vilande
enligt uppskovsreglerna för skatteupplag.
b)skatteupplag: en plats där varor som är belagda med punktskatt
tillverkas, bearbetas, förvaras, mottas eller avsänds enligt uppskovs-
reglerna av en godkänd lagerhavare inom ramen för hans affärs-
verksamhet, under de särskilda villkor som fastställts av de behöriga
myndigheterna i den medlemsstat där skatteupplaget är beläget.
c)uppskovsregler: en skatteordning som tillämpas på tillverkning,
bearbetning, förvaring och flyttning av varor, varvid punktskatten är
vilande.
d)näringsidkare med punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk
person utan ställning som godkänd lagerhavare, som av behöriga
myndigheter i en medlemsstat fått tillstånd att, inom ramen för sin
affärsverksamhet, ta emot punktskattebelagda varor från en annan
medlemsstat enligt uppskovsreglerna. Denna typ av näringsidkare får
varken inneha eller avsända sådana varor enligt uppskovsreglerna.
e)näringsidkare utan punktskatteregistrering: fysisk eller juridisk
person utan ställning som godkänd lagerhavare, som har rätt att!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 5
inom ramen för sin affärsverksamhet tillfälligtvis ta emot punkt-
skattebelagda varor från en annan medlemsstat enligt uppskovs-
reglerna. Denna typ av näringsidkare får varken förvara eller avsända
sådana varor enligt uppskovsreglerna. En näringsidkare utan punkt-
skatteregistrering måste garantera betalningen av punktskatt till
skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaterna innan varorna
avsänds.
Artikel 5
1. De varor som avses i artikel 3.1 skall beläggas med punktskatt vid
den tidpunkt då de tillverkas inom gemenskapens territorium enligt
definitionen i artikel 2 eller när de importeras dit.
Import av en punktskattebelagd vara skall avse införandet av denna vara
till gemenskapens territorium, inklusive införandet av en sådan vara från
ett territorium som omfattas av artikel 2.1, 2.2 och 2.3 eller från
Kanalöarna.
Då varan omfattas av något gemenskapens tullförfarande vid införandet
till gemenskapens territorium, skall importen dock anses äga rum när
varan lämnar gemenskapens tullförfarande.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser och
gemenskapsbestämmelser om tullangelägenheter, skall punktskatten
anses vilande i följande fall
— när punktskattebelagda varor kommer från eller är på väg till tredje
land respektive de territorier som avses i artikel 2.1-2.3 eller
Kanalöarna och omfattas av något av de tulluppskovsförfaranden
som anges i artikel 84.1 a i förordning (EEG) nr 2913/92 (1) eller
placerats i en frizon eller ett frilager,
eller
— när punktskattebelagda varor sänds mellan medlemsstater via
EFTA-länder eller mellan en medlemsstat och ett EFTA-land enligt
gemenskapens interna transiteringsförfarande eller via ett eller flera
tredje länder utanför EFTA med användning av TIR- eller ATA-
carnet.
"M2När det administrativa enhetsdokumentet används 3 skall
följande beaktas:
— Fält 33 i enhetsdokumentet skall vara ifyllt med lämpligt KN-
nummer.
— Fält 44 i enhetsdokumentet skall tydligt visa att det rör sig om en
sändning av punktskattebelagda varor.
— Ett exemplar, ”exemplar 1”, av enhetsdokumentet skall behållas av
avsändaren.
— Ett i vederbörlig ordning påtecknat exemplar, ”exemplar 5”, av
enhetsdokumentet skall av mottagaren återsändas till avsändaren.
3. De ytterligare uppgifter som skall anges på det transport- eller
handelsdokument som tjänar som transiteringsdokument liksom de
ändringar som krävs för att anpassa avslutningen av uppskovsförfarandet
för de fall då punktskattepliktiga varor flyttas enligt ett förenklat
förfarande för intern gemenskapstransitering skall fastställas i enlighet
med det förfarande som anges i artikel 24.!B
(1) EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1.!M1
!M2
!M1
!M2
!M1
!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 6
Artikel 6
1. Skattskyldighet för punktskatt inträder när varan släpps för
konsumtion eller när sådana lagerbrister har registrerats som i enlighet
med artikel 14.3 måste beläggas med punktskatt.
Frisläppande av punktskattebelagda varor för konsumtion skall utgöras
av
a) varje avvikelse, inklusive otillåten avvikelse, från uppskovsreglerna,b) all tillverkning, inklusive otillåten tillverkning, av sådana varor utom
ramen för uppskovsreglerna,
c) all införsel, inklusive otillåten införsel, av sådana varor om de inte
omfattas av uppskovsregler.
2. De villkor för skatteuttag och punktskattesats som skall tillämpas
skall vara de som är i kraft den dag då skatten skall tas ut i den
medlemsstat där varan släpps för konsumtion eller lagerbrister
registreras. Punktskatt skall påföras och uppbäras enligt det förfarande
som har fastställts av varje medlemsstat, varvid medlemsstaterna skall
tillämpa samma förfaranden för skatteuttag och uppbörd på inhemska
varor som på sådana som kommer från andra medlemsstater.
Artikel 7
1. Då punktskattebelagda varor som redan släppts för konsumtion i en
medlemsstat förvaras för kommersiella ändamål i en annan medlemsstat,
skall punktskatten tas ut i den medlemsstat där varorna förvaras.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6 skall därför, då varor
som redan släppts för konsumtion enligt definitionen i artikel 6 i en
medlemsstat antingen levereras till,
"M1eller är avsedda att levereras
till en annan medlemsstat 3eller används i en annan medlemsstat av en
näringsidkare som bedriver självständig verksamhet eller ett offentlig-
rättsligt reglerat organ, punktskatten tas ut i denna andra medlemsstat.
3. Beroende på omständigheterna skall skatten betalas av den som utför
leveransen eller innehar de varor som är avsedda för leverans, av den som
tar emot varorna för användning i en annan medlemsstat än den där de
redan har blivit släppta för konsumtion eller av näringsidkaren eller det
offentligrättsliga organet.
4. De varor som avses i punkt 1 som flyttas mellan olika medlems-
staters territorier skall åtföljas av ett ledsagardokument som upptar de
väsentliga uppgifterna från den handling som avses i artikel 18.1.
Ledsagardokumentets form och innehåll skall fastställas i överens-
stämmelse med det förfarande som fastställs i artikel 24 i detta direktiv.
5. För den person, den näringsidkare eller det organ som avses i punkt 3
gäller följande:
a) Han skall innan varorna avsänds göra en deklaration till skattemyn-
digheterna i destinationsmedlemsstaten och garantera betalningen av
punktskatten.
b) Han skall betala punktskatten i destinationsmedlemsstaten i enlighet
med det förfarande som fastställts av denna medlemsstat.
c) Han skall samtycka till varje kontroll som gör det möjligt för
destinationsmedlemsstatens myndigheter att förvissa sig om att
varorna faktiskt har mottagits och att utgående punktskatt har
erlagts.
6. Den punktskatt som erlagts i den första medlemsstat som avses i
punkt 1 skall återbetalas i enlighet med artikel 22.3.
7. När punktskattepliktiga varor som redan frisläppts för konsumtion i
en medlemsstat skall flyttas till en bestämmelseort i samma medlemsstat
via en annan medlemsstats territorium skall de åtföljas av ledsagardo-
kument enligt punkt 4 och en lämplig väg skall väljas för transporten.!B
!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 7
8. I de fall som avses i punkt 7 skall
a) avsändaren, innan varorna sänds iväg, lämna en deklaration till den
skattemyndighet på avsändningsorten som ansvarar för punktskatte-
kontrollen,
b) mottagaren intyga mottagandet av varorna i enlighet med de
förskrifter som givits av den skattemyndighet på bestämmelseorten
som ansvarar för punktskattekontrollen,
c) avsändaren och mottagaren samtycka till varje kontroll som gör det
möjligt för deras respektive skattemyndigheter att förvissa sig om att
varorna verkligen har tagits emot.
9. Om punktskattepliktiga varor ofta och regelbundet flyttas på det sätt
som anges i punkt 7 kan medlemsstaterna, genom bilaterala avtal, tillåta
förenklingar som avviker från punkterna 7 och 8.
Artikel 8
Vad beträffar varor som förvärvats av enskilda individer för deras eget
bruk och transporterats av dem själva följer av principen för den inre
marknaden att punktskatt skall tas ut i den medlemsstat där de har
förvärvats.
Artikel 9
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6-8, inträder
skattskyldighet för punktskatt då varor för konsumtion i en medlemsstat
förvaras i en annan medlemsstat för kommersiella ändamål.
I detta fall skall skatten förfalla till betalning i den medlemsstat där
varorna finns och påföras innehavaren.
2. För att fastställa att de varor som avses i artikel 8 är avsedda för
kommersiella ändamål måste medlemsstaterna bl. a. ta hänsyn till
följande
— innehavarens kommersiella status och dennes skäl för att inneha
dem,
— den plats där varorna finns eller, i förekommande fall, det använda
transportsättet,
— alla handlingar som hänför sig till varorna,
— varornas beskaffenhet,— varornas kvantitet.
För att kunna tillämpa innehållet i första stycket femte strecksatsen får
medlemsstaterna fastställa referensnivåer, uteslutande till ledning för
bevisningen. Dessa får inte understiga följande:
a)Tobaksvaror
Cigaretter 800 st
Cigariller(cigarrer med en vikt av högst 3 g per
styck)400 st
Cigarrer 200 st
Röktobak 1,0 kg
b)Alkoholdrycker
Spritdrycker 10 l
Mellanprodukter 20 l
Viner (varav högst 60 l mousserande vin) 90 l
Öl 110 l.
Till och med den 30 juni 1977 tillåts Irland att tillämpa referensnivåer
som inte får understiga 45 liter för vin (varav högst 30 liter mousserande
vin) och 55 liter för öl.!M2
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 8
3. Medlemsstaterna får också föreskriva att punktskatt skall tas ut i den
medlemsstat där förbrukningen sker vid förvärv av mineraloljor som
redan släppts för förbrukning i en annan medlemsstat, om dessa
produkter transporteras med ovanliga transportsätt av enskilda individer
eller för deras räkning. Med ”ovanliga transportsätt” avses transport av
bränslen på annat sätt än i fordons tankar eller lämpliga reservdunkar
liksom transport av flytande eldningsbränsle på annat sätt än med tankrar
som används vid yrkesmässig handel.
Artikel 10
1. Punktskattebelagda varor inköpta av personer som varken är
godkända lagerhavare eller näringsidkare med eller utan punktskatte-
registrering och som avsänds eller transporteras direkt eller indirekt av
säljaren eller för dennes räkning skall beskattas i destinationsmedlems-
staten. I denna artikel avses med ”destinationsmedlemsstat” den
medlemsstat dit försändelsen eller transporten anländer.
2. Punktskatt skall därför tas ut i destinationsmedlemsstaten när
punktskattebelagda varor som redan släppts för konsumtion i en
medlemsstat levereras till en sådan person som avses i punkt 1, som är
etablerad i en annan medlemsstat, och varorna avsänds eller transporteras
direkt eller indirekt av säljaren eller för dennes räkning.
3. Skatten i destinationsmedlemsstaten skall påföras säljaren vid
leveranstidpunkten. Medlemsstaterna får dock införa bestämmelser
som stipulerar att punktskatten skall betalas av en annan skatte-
representant än mottagaren av varorna. Skatterepresentanten måste vara
etablerad i destinationsmedlemsstaten och godkänd av skattemyndighet-
erna där.
Den medlemsstat där säljaren är etablerad skall se till att denne uppfyller
följande krav:
— Han skall garantera betalning av punktskatt på de villkor som ställs
av destinationsmedlemsstaten innan varorna avsänds och se till att
punktskatten betalas efter det att varorna anlänt.
— Han skall föra bok över varuleveranser.
4. I det fall som åsyftas i punkt 2 skall den punktskatt som erlagts i den
första medlemsstaten återbetalas i enlighet med artikel 22.4.
5. Med förbehåll för vad som föreskrivs i gemenskapsrätten får
medlemsstater fastställa särskilda regler för tillämpningen av denna
bestämmelse på punktskattebelagda varor som omfattas av speciella
nationella distributionsregler som är förenliga med fördraget.
A VDELNING II
Tillverkning, bearbetning och förvaring
Artikel 11
1. Varje medlemsstat skall bestämma sina regler om tillverkning,
bearbetning och innehav av punktskattebelagda varor, med förbehåll för
vad som anges i detta direktiv.
2. Tillverkning, bearbetning och innehav av punktskattebelagda varor
för vilka punktskatt inte har erlagts skall äga rum i ett skatteupplag.
Artikel 12
Öppnande och drift av skatteupplag skall vara underkastade auktorisation
från medlemsstaternas behöriga myndigheter.!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 9
Artikel 13
En godkänd lagerhavare skall
a) om så är nödvändigt lämna en garantiförbindelse som täcker
tillverkning, bearbetning och förvaring samt, om inte annat följer
av artikel 15.3, en obligatorisk garantiförbindelse som täcker
flyttning, med villkor som skall bestämmas av de behöriga
myndigheterna i den medlemsstat där skatteupplaget är godkänt,
b) rätta sig efter de krav som fastställts av den medlemsstat inom vars
territorium skatteupplaget är beläget,
c) för varje upplag föra räkenskaper över varulager och varuflyttningar,
d) förete varorna närhelst det begärs,
e) samtycka till all övervakning och alla varulagerinventeringar.Dessa krav måste respektera principen om likabehandling av trans-
aktioner inom en medlemsstat och transaktioner inom gemenskapen.
Artikel 14
1. Godkända lagerhavare skall befrias från skatt som avser förluster
som uppkommer under punktskatteuppskov och är hänförliga till
oförutsebara händelser eller force majeure och konstaterats av dem
som bemyndigats av medlemsstaten i fråga. Under punktskatteuppskov
skall de likaså befrias från skatt på förluster som sker under tillverkning
och bearbetning, lagring och transport och är ofrånkomliga med hänsyn
till varornas beskaffenhet. Varje medlemsstat skall fastställa de beting-
elser under vilka dessa skattebefrielser beviljas. Dessa skattebefrielser
skall i samma mån tillämpas för de näringsidkare som avses i artikel 16
under transporten av varor under punktskatteuppskov.
2. Sådana förluster under transport inom gemenskapen av varor under
punktskatteuppskov som avses i punkt 1 måste fastställas enligt reglerna
i destinationsmedlemsstaten.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20 skall punktskatten
på andra lagerbrister än sådana förluster som avses i punkt 1 och
förluster för vilka skattebefrielse enligt punkt 1 inte beviljas påföras efter
de skattesatser som är tillämpliga i medlemsstaterna i fråga vid den
tidpunkt då förlusterna uppkom, om de behöriga myndigheterna kan
fastställa denna, och eljest då bristen registrerats.
4. De lagerbrister som anges i punkt 3 liksom de förluster som inte är
skattebefriade enligt punkt 1 skall alltid antecknas av de behöriga
myndigheterna på baksidan av det exemplar av det i artikel 18.1 angivna
ledsagardokumentet som skall återsändas till avsändaren.
Detta skall ske enligt följande:
— Då förlusterna eller bristerna uppkommit under transport inom
gemenskapen av punktskattepliktiga varor som omfattas av upp-
skovsförfarande, skall de behöriga myndigheterna i den medlemsstat
där förlusterna eller bristerna konstateras göra en anteckning om
detta på returexemplaret av ledsagardokumentet.
— Då varorna kommer fram till destinationsmedlemsstaten skall de
behöriga myndigheterna i den medlemsstaten ange om de beviljar
befrielse delvis eller inte alls för de konstaterade förlusterna.
I ovan angivna fall skall de ange beräkningsunderlaget för de skatter som
skall tas ut i enlighet med punkt 3. De behöriga myndigheterna i
destinationsmedlemsstaten skall skicka en kopia av ledsagardokumentets
returexemplar till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där
förlusterna konstaterades.!B
!M2
!B
!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 10
A VDELNING III
Varuflyttningar
Artikel 15
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 5.2, 16, 19.4 och
23.1a skall flyttningen av punktskattepliktiga produkter med punkt-
skatteuppskov ske från ett skatteupplag till ett annat.
Bestämmelserna i första stycket skall tillämpas på flyttning inom
gemenskapen av punktskattepliktiga varor med nollskattesats som inte
har frisläppts för konsumtion.
2. Upplagshavare som auktoriserats av en medlemsstats behöriga
myndigheter i enlighet med artikel 13 skall anses bemyndigade för både
inrikes transporter inom en medlemsstat och transporter inom gemen-
skapen.
3. De risker som är förknippade med flyttning inom gemenskapen skall
täckas av den garantiförbindelse som den avsändande godkända
lagerhavaren skall lämna enligt artikel 13 eller, om så behövs, av en
garantiförbindelse som avsändaren och transportören är solidariskt
ansvariga för. De ansvariga myndigheterna i medlemsstaterna får medge
transportören eller ägaren till varorna att lämna en garantiförbindelse i
stället för den som den avsändande godkända lagerhavaren lämnar. Om
det är lämpligt kan medlemsstaterna även kräva att mottagaren ställer
säkerhet.
Vid transport av punktskattepliktiga mineraloljeprodukter till sjöss eller
via rörledningar inom gemenskapen kan medlemsstaterna befria den
avsändande godkända lagerhavaren från skyldigheten att ställa den
säkerhet som anges i första stycket.
Detaljregler för garantiförbindelsen skall fastställas av medlemsstaterna.
Garantin skall vara giltig i hela gemenskapen.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20, får den avsändande
godkända lagerhavaren och, i förekommande fall, transportören befrias
från ansvar endast om han företer bevis på att mottagaren har tagit emot
varorna, t. ex. genom det ledsagardokument som avses i artikel 18 på de
villkor som fastställs i artikel 19.
5. En avsändande godkänd lagerhavare eller dennes företrädare får
ändra innehållet i fält 4, 7, 7a, 13, 14 och/eller 17 i ledsagardokumentet
så att det visar en annan mottagare, som skall vara en godkänd
lagerhavare eller registrerad näringsidkare, eller en ny leveransplats. Den
behöriga avsändarmyndigheten skall genast underrättas och den nya
mottagaren eller leveransplatsen skall genast anges på baksidan av
ledsagardokumentet.
6. När flyttning av mineraloljeprodukter äger rum till sjöss eller på inre
vattenvägar inom gemenskapen behöver den avsändande godkända
lagerhavaren inte fylla i fälten 4, 7, 7a, 13 och 17 i ledsagardokumentet
om mottagaren inte är slutligt känd vid avsändandet under förutsättning
att:
— den behöriga myndigheten i avsändarmedlemsstaten i förväg
godkänner att avsändaren inte behöver fylla i fälten,
— samma myndigheter informeras om mottagarens namn och adress,
punktskattenummer och destinationsland så snart som detta blir känt
eller senast när varorna når sin slutliga bestämmelseort.!B
!M2
!B
!M2
!B
!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 11
!M1
Artikel 15a
1. Senast den 1 april 1993 skall den behöriga myndigheten i varje
medlemsstat hålla en elektronisk databas, som skall innehålla ett register
över personer som är godkända lagerhavare eller näringsidkare, regis-
terade för punktskatt liksom också ett register över de lokaler som är
godkända som skatteupplag.
2. Registret skall innehålla
a) det registreringsnummer som utfärdats av behöriga myndigheter
beträffande personen eller lokalerna,
b) namn och adress till personen eller lokalerna,c) den kategori av varor som får hållas eller tas emot av personen eller i
lokalerna,
d) adressen till de behöriga myndigheter som kan kontaktas för
ytterligare upplysningar,
e) dagen då registreringsnumret utfärdats och i förekommande fall den
dag då det upphört att gälla.
3. De uppgifter som anges i punkterna 1 och 2 a-d skall lämnas till den
behöriga myndigheten i varje medlemsstat. I de fall då de uppgifter som
anges i punkt 2 e inte automatiskt vidarebefordras skall de tillhandahållas
på uttrycklig begäran från någon medlemsstat. Alla uppgifter skall
uteslutande användas för att avgöra om personen och lokalerna har
godkänts och registrerats eller inte.
4. Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat skall se till att
personer som berörs av flyttning inom gemenskapen av varor som är
belagda med punktskatt ges möjlighet att erhålla bekräftelse på de
uppgifter som hålls registrerade enligt denna artikel.
5. All information, oavsett form, som meddelas i kraft av denna artikel
skall vara insynsskyddad. Den skall omfattas av tystnadsplikt och åtnjuta
samma skydd som liknande information enligt lagstiftningen i den
medlemsstat som tog emot den.
6. Utan hinder av punkt 5 skall den behöriga myndigheten i den
medlemsstat som tillhandahåller informationen tillåta dess användning
för andra ändamål i den ansökande myndighetens medlemsstat, om
informationen enligt lagstiftningen i den tillfrågade myndighetens
medlemsstat skulle kunna användas i den tillfrågade myndighetens
medlemsstat för liknande ändamål.
Artikel 15b
1. Beträffande de stickprovskontroller som behandlas i artikel 19.6 kan
de behöriga myndigheterna i en medlemsstat begära information utöver
vad som framgår av artikel 15a av de behöriga myndigheterna i en annan
medlemsstat. Bestämmelserna om datasäkerhet i direktiv 77/799/EEG (
1)
skall tillämpas på sådant utbyte.
2. När information utbyts i enlighet med punkt 1 och nationell
lagstiftning i en medlemsstat föreskriver att de personer som berörs
måste tillfrågas får den lagstiftningen fortsätta att tillämpas.
3. Sådan information som krävs för att utföra stickprovskontroller
enligt punkt 1 skall utbytas genom en enhetlig kontrollblankett.
Blankettens form och innehåll skall fastställas i enlighet med förfarandet
i artikel 24.
(1) EGT nr L 336, 27.12.1977, s. 15.!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 12
Artikel 16
1. Utan hinder av artikel 15.1 får mottagaren vara näringsidkare utan
ställning som godkänd lagerhavare. Denne får inom ramen för sin
affärsverksamhet ta emot punktskattebelagda varor från andra medlems-
stater enligt reglerna om uppskov. Han får däremot varken förvara eller
avsända sådana varor.
Med förbehåll för vad som föreskrivs i gemenskapsrätten får medlems-
stater fastställa särskilda regler för tillämpningen av denna bestämmelse
på punktskattebelagda varor som omfattas av särskilda nationella
distributionsregler som är förenliga med fördraget.
2. Nyssnämnda näringsidkare får innan han har mottagit varorna
ansöka om att bli registrerad för punktskatt hos skattemyndigheterna i sin
medlemsstat.
En näringsidkare med punktskatteregistrering skalla) garantera betalning av punktskatt på de villkor som fastställts av
skattemyndigheterna i hans medlemsstat, utan att det påverkar till-
lämpningen av artikel 15.4,
b) föra bok över varuleveranser,
c) förete varorna närhelst det begärs,
d) samtycka till all övervakning och alla varulagerinventeringar.
För denna typ av näringsidkare skall punktskatt tas ut när varorna
mottagits och skall betalas i enlighet med det förfarande som fastställs av
varje medlemsstat.
3. Om den näringsidkare som avses i punkt 1 ovan inte är registrerad
för punktskatt hos skattemyndigheterna i sin medlemsstat, skall han
a) innan varorna avsänds lämna en deklaration till skattemyndigheterna
i destinationsmedlemsstaterna och garantera betalning av punktskatt,
utan att tillämpningen av artikel 15.4 påverkas.
b) betala destinationsmedlemsstatens punktskatt när varorna har
mottagits i enlighet med det förfarande som fastställs av denna
medlemsstat,
c) samtycka till alla kontroller som gör det möjligt för destinations-
medlemsstatens myndigheter att förvissa sig om att varorna
verkligen har mottagits och att den punktskatt som belastar dem
har erlagts.
4. Under förutsättning att de krav som anges i punkterna 2 och 3 är
uppfyllda skall de bestämmelser i denna artikel som avser flyttning av
punktskattebelagda varor under uppskovsregler tillämpas.
Artikel 17
En skatterepresentant får utses av den avsändande godkända lagerhava-
ren. Denna skatterepresentant måste vara etablerad i destinationsmed-
lemsstaten och godkänd av skattemyndigheterna där. Han skall, i stället
för en mottagare utan ställning som godkänd lagerhavare och i dennes
ställe,
a) garantera betalningen av punktskatt på de villkor som bestäms av
skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten, utan att till-
lämpningen av artikel 15.4 påverkas,
b) betala punktskatten i destinationsmedlemsstaten när varorna motta-
gits i enlighet med det förfarande som fastställs av destinations-
medlemsstaterna,
c) föra bok över varuleveranser och meddela skattemyndigheterna i
destinationsmedlemsstaterna vart varorna levererats.!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 13
Artikel 18
1. Oavsett eventuell användning av datoriserade förfaranden, skall alla
punktskattepliktiga varor som flyttas mellan medlemsstater under
skatteuppskov, inbegripet dem som flyttas till sjöss eller med flyg direkt
från en hamn eller flygplats i gemenskapen till en annan, åtföljas av ett
dokument som upprättas av avsändaren. Detta dokument kan vara
antingen en officiell handling eller ett handelsdokument. Dess form och
innehåll, liksom det förfarande som skall följas när dess användning
objektivt sett är olämplig, skall fastställas i enlighet med det förfarande
som fastställs i artikel 24.
2. För att göra det möjligt att identifiera varorna och utföra kontroller,
bör kollina numreras och varorna beskrivas med hjälp av det dokument
som avses i punkt 1. Vid behov skall varje behållare förseglas av
avsändaren när transportmedlet av avsändarmedlemsstaten är erkänt som
lämpat för försegling. Alternativt skall kollina förseglas av avsändaren.
3. I de fall då mottagaren inte är godkänd lagerhavare eller närings-
idkare med punktskatteregistrering måste trots vad som sägs i artikel 17
det dokument som avses i punkt 1 åtföljas av ett dokument som intygar
att punktskatt har erlagts i destinationsmedlemsstaten eller att något
annat förfarande för uppbörd av punktskatt har följts i överensstämmelse
med de villkor som fastställs av destinationsmedlemsstatens behöriga
myndigheter.
Detta dokument skall ange följande:
— Adressen till ifrågavarande kontor vid destinationsmedlemsstatens
skattemyndigheter.
— Datum för och uppgifter om betalningen eller skattekontorets
godkännande av betalningsgarantin.
4. Punkt 1 skall inte tillämpas när punktskattebelagda varor flyttas i
enlighet med artikel 5.2.
5. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 3.1, får medlemsstater
bibehålla sina regler om flyttning och lagring av råmaterial som används
vid tillverkning eller bearbetning av punktskattebelagda varor.
6. Denna artikel skall även gälla punktskattepliktiga varor som flyttas
under skatteuppskov mellan två skatteupplag i samma medlemsstat via
en annan medlemsstats territorium.
Artikel 19
1. Medlemsstaternas skattemyndigheter skall av näringsidkarna under-
rättas om avsända eller mottagna leveranser genom det dokument som
anges i artikel 18 eller en hänvisning till detta. Detta dokument skall
upprättas i fyra exemplar
— ett som avsändaren behåller,
— ett till mottagaren,— ett att återsändas till avsändaren för slutavräkning,
— ett till destinationsmedlemsstatens behöriga myndigheter.
De behöriga myndigheterna i varje avsändarmedlemsstat får föreskriva
att ytterligare ett exemplar av dokumentet skall framställas och tillställas
avsändarmedlemsstatens behöriga myndigheter.!B
!M1
!B
!M2
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 14
!M2
De behöriga myndigheterna i avsändar- och mottagarmedlemsstaten kan
bestämma, att innehållet i de exemplar av ledsagardokumentet som är
avsedda för dem skall sändas via datorsystem.
Destinationsmedlemsstaterna får föreskriva att det exemplar som skall
återsändas till avsändaren skall förses med intyg av eller bekräftas av
deras nationella myndigheter. De medlemsstater som tillämpar denna
bestämmelse måste underrätta kommissionen om detta, och denna skall i
sin tur skall underrätta de övriga medlemsstaterna.
Det förfarande som skall följas beträffande det exemplar som skall gå till
destinationsmedlemsstatens behöriga myndigheter skall införas i enlighet
med det förfarande som föreskrivs i artikel 24.
2. När punktskattebelagda varor under uppskovsregler flyttas till en
godkänd lagerhavare eller till en näringsidkare med eller utan punk-
skatteregistrering skall ett exemplar av det administrativa ledsagardoku-
mentet eller handelsdokumentet, vederbörligen påtecknat, återsänds av
mottagaren till avsändaren att användas för friskrivning från betalnings-
ansvaret, senast inom 15 dygn efter den månad då mottagaren mottog
försändelsen.
Utan hinder av ovanstående regler kan avsändarmedlemsstaten tillåta att
en kopia av returexemplaret omedelbart sänds med fax till avsändaren för
att påskynda att säkerheten kan lyftas. Förfarandet skall inte påverka
skyldigheten att återsända ledsagardokumentet i original på sätt som
anges i första stycket.
När punktskattepliktiga varor ofta och regelbundet flyttas mellan två
medlemsstater under skatteuppskov kan de behöriga myndigheterna i
medlemsstaterna efter överenskommelse tillåta ett förenklat förfarande
för slutbehandling av ledsagardokumentet i form av en sammanfattning
eller en automatisk påskrift.
Returexemplaret skall innehålla följande uppgifter, som krävs för
slutavräkningen:
a) Adressen till mottagarens skattemyndighet.
b) Dag och plats för varornas mottagande.
c) En beskrivning av de mottagna varorna för att möjliggöra kontroll av
huruvida försändelsen stämmer med de uppgifter som finns i
dokumentet; om så är fallet skall anteckningen ”försändelsen
kontrollerad” tillfogas.
d) I förekommande fall det referensnummer eller det registrerings-
nummer som utfärdats av de behöriga myndigheterna i destinations-
medlemsstater som använder sådan numrering eller bekräftelse från
de behöriga myndigheterna i destinationsmedlemsstaten, om denna
medlemsstat föreskriver att returexemplaret måste bestyrkas eller
bekräftas av dess myndigheter.
e) Mottagarens behöriga underskrift.
3. Det uppskovsförfarande som definieras i artikel 4 c avslutas genom
att man låter de punktskattebelagda varorna omfattas av något av de
förfaranden som avses i artikel 5.2 och underkastas de villkor som där
anges, efter det att avsändaren har mottagit returexemplaret av
ledsagardokumentet, vederbörligen påtecknat, där det skall antecknas
att varorna har omfattats av sådant förfarande.
4. Punktskattepliktiga varor som sänds för export av en godkänd
lagerhavare, etablerad i en medlemsstat, via en eller flera andra
medlemsstater skall kunna flyttas enligt de uppskovsregler som anges i
artikel 4 c. Uppskovsförfarandet skall avslutas genom ett intyg som
upprättas av tullkontoret på avsändningsplatsen från gemenskapen och
som bekräftar att varorna verkligen har lämnat gemenskapen. Detta
kontor måste till avsändaren återsända den bestyrkta kopian av
ledsagardokumentet som är avsedd för honom.!B
!M2
!B
!M21992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 15
!B
5. Om uppskovsförfarandet inte avslutats, skall avsändaren underrätta
skattemyndigheterna i sin medlemsstat inom en tidsfrist som dessa
bestämmer. Tidsfristen får dock inte överstiga tre månader från det att
varorna avsänts.
6. Medlemsstaterna skall samarbeta för att införa stickprovskontroller
vilka, om det behövs, får genomföras genom datoriserade förfaranden.
Artikel 20
1. Då en oegentlighet eller överträdelse har begåtts i samband med en
varuflyttning som berör punktskattepliktens inträde, skall punktskatten
betalas i den medlemsstat där överträdelsen eller oegentligheten begicks
och erläggas av den fysiska eller juridiska person som garanterade
betalningen av punktskatterna i överensstämmelse med artikel 15.3, utan
att det påverkar frågan om brottsutredning.
När punktskatten uppbärs i någon annan medlemsstat än avsändar-
medlemsstaten, skall den medlemsstaten underrätta behöriga myndighe-
ter i avsändarlandet.
2. Då en överträdelse eller en oegentlighet har begåtts i samband med
en varuflyttning utan att det går att avgöra var detta skedde, skall det
anses ha skett i den medlemsstat där upptäckten gjordes.
3. När punktskattebelagda varor inte når sin destination och det inte går
att fastställa var överträdelsen eller oegentligheten har begåtts, skall
överträdelsen eller oegentligheten utan att det påverkar tillämpningen av
bestämmelsen i artikel 6.2 anses ha begåtts i avsändarmedlemsstaten,
som skall uppbära punktskatterna enligt de skattesatser som gällde den
dag då varorna avsändes, om inte de behöriga myndigheterna inom fyra
månader funnit styrkt att transaktionen gått rätt till eller underrättats om
var överträdelsen eller oegentligheten i själva verket begicks.
"M1Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för
att bekämpa överträdelser eller oegentligheter och för att införa
verksamma påföljder. 3
4. Om det före utgången av en treårsperiod från den dag dåledsagardokumentet upprättades kan fastställas i vilken medlemsstat
överträdelsen eller oegentligheten i själva verket begicks, skall denna
medlemsstat uppbära punktskatten enligt den skattesats som gällde den
dag då varorna avsändes. I detta fall skall, så snart som utredning om
betalning har tillhandahållits, den punktskatt som ursprungligen påförts
återbetalas.
Artikel 21
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.1, får medlems-
staterna kräva att varor som släpps för konsumtion på deras territorium
bär skattemärken eller nationella identifieringsmärken för fiskala
ändamål.
2. Varje medlemsstat som kräver användning av sådana skattemärken
eller nationella identifieringsmärken som avses i punkt 1 skall göra dem
tillgängliga för godkända lagerhavare från de andra medlemsstaterna.
Varje medlemsstat får dock kräva att fiskala märken görs tillgängliga för
en skatterepresentant som auktoriserats av skattemyndigheten i denna
medlemsstat.
Medlemsstaterna skall, utan att det påverkar tillämpningen av de
bestämmelser som kan införas i syfte att säkerställa en korrekt till-
lämpning av denna artikel och för att förhindra bedrägeri, skatteundan-
dragande eller missbruk, se till att dessa märken inte skapar hinder för
den fria rörligheten för punktskattebelagda varor.
3. Skattemärken eller identifieringsmärken i den mening som anges i
punkt 1 skall vara giltiga i den medlemsstat som har utfärdat dem.!M2
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 16
Medlemsstater får dock komma överens om att erkänna varandras
märken.
4. Mineraloljor får på Irland inte förvaras, transporteras eller användas
annat än då de uppfyller Irlands övervaknings- och märkningskrav, utom
i bränsletankarna på fordon som tillåts använda rabatterat bränsle.
5. Flyttning inom gemenskapen av varor som bär skattemärke eller
nationell identifieringsmärkning från en medlemsstat i den mening som
anges i punkt 1 och är avsedda för försäljning i den medlemsstaten men
finns inom en annan medlemsstats territorium, skall ske tillsammans
med ett ledsagardokument såsom föreskrivs i artikel 18.1 och 18.3 eller i
förekommande fall i överensstämmelse med artikel 5.2.
AVDELNING IV
Återbetalning
Artikel 22
1. På begäran av en näringsidkare inom ramen för dennes affärsverk-
samhet kan i tillämpliga fall punktskattebelagda varor som har släppts för
konsumtion komma i fråga för återbetalning av punktskatt från
skattemyndigheterna i den medlemsstat där de släpptes för konsumtion,
då de inte är avsedda att förbrukas i den medlemsstaten.
Medlemsstater får dock avslå en begäran om återbetalning om den inte
uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 skall följande bestämmelser tillämpas:a) Innan varorna avsänds måste avsändaren anhålla om återbetalning
från de behöriga myndigheterna i sin medlemsstat och förete bevis
på att punktskatten har erlagts. De behöriga myndigheterna får dock
inte vägra återbetalning enbart på den grunden att det dokument som
har utfärdats av samma myndigheter och som intygar att den
ursprungliga betalningen blivit gjord inte företetts.
b) Sådana varuflyttningar som avses i punkt a skall ske
"M1i
överensstämmelse med bestämmelserna i avdelning III. 3
c) Avsändaren skall till de behöriga myndigheterna i sin medlemsstat
lämna returexemplaret av det dokument som avses i punkt b,
vederbörligen påtecknat av mottagaren. Detta måste antingen
åtföljas av en handling som intygar att punktskatten kommer att
betalas i konsumtionsmedlemsstaten eller förses med följande
uppgifter:
— Adressen till det berörda skattekontoret hos skattemyndigheterna
i destinationsmedlemsstaten.
— Datum för detta skattekontors godkännande av deklarationen
tillsammans med hänvisnings- eller registreringsnumret på
denna deklaration.
d) Punktskattebelagda varor som släppts för konsumtion i en medlems-
stat och således bär den statens skattemärke eller identifieringsmärke
kan komma i fråga för återbetalning av punktskatt från de
skattemyndigheterna som utfärdat skattemärkena eller identifierings-
märkena, förutsatt att dessa skattemyndigheter har konstaterat att
märkena har makulerats.
3. I de fall som avses i artikel 7 är avsändarmedlemsstaten skyldig att
återbetala den erlagda punktskatten endast om punktskatten tidigare har
erlagts i destinationsmedlemsstaten i enlighet med det förfarande som
fastställs i artikel 7.5.
Medlemsstaterna får dock avslå denna begäran om återbetalning då den
inte uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 17
4. I de fall som avses i artikel 10 måste avsändarmedlemsstaten på
säljarens begäran återbetala den punktskatt som erlagts om säljaren har
följt de förfaranden som fastställs i artikel 10.3.
Medlemsstaterna får dock avslå denna begäran om återbetalning om den
inte uppfyller de krav på korrekthet som de lägger fast.
Då säljaren är godkänd upplagshavare får medlemsstaterna föreskriva ett
förenklat återbetalningsförfarande.
5. Skattemyndigheterna i varje medlemsstat skall bestämma de metoder
och övervakningsförfaranden som gäller återbetalningar på deras
territorium. Medlemsstaterna skall se till att återbetalningen av punkt-
skatt inte överstiger det belopp som verkligen har erlagts.
AVDELNING V
Skattebefrielser
Artikel 23
1. Punktskattebelagda varor skall befrias från betalning av punktskatt
om de är avsedda för
— leverans i samband med diplomatiska eller konsulära förbindelser,
— internationella organisationer som är erkända som sådana av de
offentliga myndigheterna i värdmedlemsstaten, samt för medlemmar
i sådana organisationer, inom de gränser och på de villkor som
fastställts genom de internationella konventionerna om upprättandet
av dessa organisationer eller genom avtal med organisationernas
ledning,
— de väpnade styrkorna i varje stat som är medlem i Atlantpakten,
utom den medlemsstat där punktskatten kan tas ut, samt de väpnade
styrkor som avses i artikel 1 i beslut 90/640/EEG (1), för eget bruk,
för civilpersonal som medföljer dem eller för mässar och
marketenterier,
— konsumtion enligt avtal som ingåtts med icke-medlemsländer eller
internationella organisationer, förutsatt att avtalet är tillåtet eller
godkänt med hänsyn till befrielse från mervärdesskatt.
Dessa skattebefrielser skall gälla med förbehåll för de villkor och
begränsningar som fastställts av värdmedlemsstaten till dess att enhetliga
skatteregler har införts. Befrielse får beviljas i överensstämmelse med ett
förfarandet för återbetalning av punktskatter.
1a. De väpnade styrkor och organisationer som avses i punkt 1 skall
tillåtas att från andra medlemsstater ta emot varor med skatteuppskov
med användning av det ledsagardokument som avses i artikel 18, under
förutsättning att dokumentet åtföljs av ett intyg om undantag. Intygets
form och innehåll skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 24.
2. Rådet kan enhälligt på kommissionens förslag ge en medlemsstat
tillåtelse att med ett icke-medlemsland eller en internationell organisa-
tion sluta ett avtal som innehåller befrielser från punktskatt.
En stat som önskar träffa ett sådant avtal skall hänskjuta saken till
kommissionen och förse denna med all nödvändig bakgrundsinfor-
mation. Kommissionen skall inom en månad underrätta de övriga
medlemsstaterna. Rådet skall anses ha fattat beslut om saken inte har
tagits upp inför rådet inom två månader efter det att övriga medlems-
stater informerades.!B
(1) EGT nr L 349, 13.12.1990, s. 19.!M2
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 18
3. De bestämmelser om punktskatt som fastställts i följande direktiv
skall upphöra att gälla den 31 december 1992:
— Direktiv 74/651/EEC (1)
— Direktiv 83/183/EEC (2)
— Direktiv 68/297/EEC (3)
4. De bestämmelser om punktskatt som fastställts i direktiv
69/169/EEC (4) skall upphöra att gälla den 31 december 1992 med
avseende på relationerna mellan medlemsstaterna.
5. Till dess att rådet enhälligt på kommissionens förslag har infört
gemenskapsbestämmelser om furnering för fartyg och luftfartyg får
medlemsstaterna bibehålla sina nationella bestämmelser i detta ämne.
AVDELNING VI
Kommitté för punktskatter
Artikel 24
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté för punktskatter, nedan
betecknad som ”kommittén”. Kommittén skall vara sammansatt av
företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen
som ordförande. Kommittén skall själv fastställa sin arbetsordning.
2. De åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av artiklarna 5, 7,
15b, 18, 19 och 23 skall införas i enlighet med de förfaranden som
fastställs i punkterna 3 och 4.
3. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till
åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som
ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är.
Kommittén skall fatta sitt beslut beslut med den majoritet som anges i
artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.
4. a) Kommissionen skall besluta om de föreslagna åtgärderna om de
är förenliga med kommitténs yttrande.
b) Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs
yttrande eller i avsaknad av dennas yttrande, skall kommissionen
genast lämna rådet ett förslag till åtgärder. Rådet skall fatta sitt
beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det
att saken hänsköts till rådet, skall kommissionen införa de
föreslagna åtgärderna, såvida inte rådet med enkel majoritet har
avvisat förslaget.
5. Förutom de åtgärder som avses i punkt 2 skall kommittén granska de
frågor rörande tillämpningen av gemenskapens punktskattesystem som
dess ordförande hänskjuter till den, antingen på eget initiativ eller på
begäran av företrädaren för en medlemsstat.
Artikel 25
Medlemsstaterna och kommissionen skall granska och bedöma till-
lämpningen av gemenskapens bestämmelser om punktskatter.!B
(1) EGT nr L 354, 30.12.1974, s. 6. Direktivet senast ändrat genom direktiv
88/663/EEG (EGT nr 382, 31.12.1988, s. 40).
(2) EGT nr L 105, 23.4.1983, s. 64. Direkt ivet ändrat genom direktiv
89/604/EEG (EGT nr L 348, 29.11.1989, s. 28).
(3) EGT nr L 175, 25.7.1968, s. 15. Direktivet senast ändrat genom direktiv
85/347/EEG (EGT nr L 183, 16.7.1985, s. 22).
(4) EGT nr L 135, 4.6.1969, s. 6. Direktivet senast ändrat genom direktiv
91/191/EEG (EGT nr L 94, 16.4.1991, s. 24).!M2
!B
!M2
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 19
A VDELNING VII
Slutbestämmelser
Artikel 26
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 skall Danmark och
Finland till och med den 31 december 2003 ha rätt att tillämpa de
särskilda regler som anges i andra och tredje styckena på vissa
alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror som har förts in på deras
territorium av enskilda för eget bruk.
Från och med den 1 januari 1997 skall Danmark och Finland ha rätt att
fortsätta tillämpa samma kvantitativa restriktioner som de tillämpade den
31 december 1996 för varor som får föras in på deras territorium utan
betalning av ytterligare punktskatter. Dessa restriktioner skall avskaffas
sucessivt av dessa medlemsstater.
När sådana varor förs in av personer som är bosatta inom respektive
lands territorium skall Danmark och Finland ha rätt till att begränsa
tillståndet att införa skattefria rasoner till personer som har vistats
utanför deras territorium längre än 24 timmar.
2. Kommissionen skall före den 30 juni 2000 överlämna en rapport till
Europaparlamentet och rådet om punkt 1 tillämpas.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 skall Sverige ha rätt
att tillämpa de restriktioner som anges i bilagan om kvantiteter av
alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror.
Tillståndet avser den kvantitet av alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror
som får föras in på svenskt territorium av enskilda för eget bruk utan att
ytterligare punktskatter skall betalas.
Det skall gälla till och med den 31 december 2003.
4. Danmark, Finland och Sverige får ta ut punktskatter och utföra
nödvändiga kontroller med avseende på de varor som omfattas av denna
artikel.
Artikel 26a
Punktskattebelagda varor som omfattas av andra uppskovsförfaranden än
de som anges i artiklarna 5.2 och 18.1 före den 1 januari 1993 och som
inte har avslutats skall efter den dagen anses omfattade av punkt-
skatteuppskov.
När den situation som beskrivs i första stycket omfattar gemenskapens
interna uppskovsförfaranden vid transitering, skall de bestämmelser som
var i kraft vid den tidpunkt då varorna hänfördes under detta förfarande
fortsätta att tillämpas under den tid varorna lyder under dessa regler,
vilket skall avgöras i enlighet med de nämnda bestämmelserna.
När den nämnda situationen berör nationella uppskovsförfaranden, skall
medlemsstaterna bestämma de betingelser och de formaliteter enligt
vilka dessa skall avslutas efter den 1 januari 1993.
Artikel 27
Före den 1 januari 1997 skall rådet enhälligt på grundval av en rapport
från kommissionen på nytt granska bestämmelserna i artikel 7-10 samt
på grundval av kommissionens förslag och efter samråd med
Europaparlamentet införa alla nödvändiga ändringar.!B
!M3
!M4
!M3
!M1
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 20
Artikel 28
Följande bestämmelser gäller för den period som slutar den 30 juni 1999:
1. Medlemsstaterna får skattebefria varor som tillhandahålls av
skattefria butiker och som medtas i det personliga bagaget av
resande vid flyg- eller sjöresa från en medlemsstat till en annan.
I denna bestämmelse används följande beteckningar i den betydelse
som här anges:
a)skattefri butik: inrättning belägen inom en flygplats eller hamn
som uppfyller de villkor som fastställts av de behöriga
myndigheterna bl.a. i punkt 3 i denna artikel.
b)resande till en annan medlemsstat: passagerare som innehar en
färdhandling för flyg- eller sjöresa som anger att den omedelbara
destinationen är en flygplats eller hamn i en annan medlemsstat.
c)flyg- eller sjöresa inom gemenskapen: resa med flyg eller till
sjöss som börjar inom en medlemsstat och har den faktiska
ankomstorten i en annan medlemsstat.
Varor som tillhandahålls ombord på ett flygplan eller fartyg i
passagerartrafik inom gemenskapen skall behandlas på samma sätt
som varor som tillhandahålls av skattefria butiker.
Denna befrielse skall också tillämpas på varor som tillhandahålls av
skattefria butiker som är belägna inom någon av de två terminalerna
för Kanaltunneln till passagerare med färdhandlingar som är giltiga
för resan mellan de båda terminalerna.
2. Den befrielse som avses i punkt 1 skall endast gälla kvantiteter som
inte överskrider begränsningarna, per person och per resa, i gällande
gemenskapsbestämmelser vid resa mellan icke-medlemsländer och
gemenskapen.
3. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se
till att de undantag som föreskrivs i denna artikel tillämpas korrekt
och utan krångel och för att förebygga skatteundandragande,
skatteflykt eller missbruk.
Artikel 29
1. Medlemsstaterna får undanta små vinproducenter från kraven i
avdelningarna II och III och från de övriga krav som avser rörlighet och
övervakning. Då dessa producenter själva genomför transaktioner inom
gemenskapen, skall de underrätta berörda myndigheter och rätta sig efter
de krav som fastställts genom kommissionens förordning (EEG) nr
986/89 (1) av den 10 april 1989, särskilt vad beträffar registret över
utförda varor och ledsagardokumentet.
Med ”små vinproducenter” avses personer som producerar i genomsnitt
mindre än 1 000 hektoliter vin per år.
2. Skattemyndigheterna i destinationsmedlemsstaten skall underrättas
av mottagaren om mottagna vinleveranser genom den handling som
avses i punkt 1 eller genom en hänvisning till denna.
3. Medlemsstaterna skall på bilateral basis vidta nödvändiga åtgärder
för att införa punktkontroller, vilka om så behövs får genomföras med
datoriserade förfaranden.
Artikel 30
Direktiv 77/799/EEG ändras på följande sätt:
1. Titeln skall ersättas med följande:”Rådets direktiv av den 19
december 1977 om ömsesidigt bistånd av medlemsstaternas behöriga
myndigheter på området direkt och indirekt beskattning”.!B
(1) EGT nr L 106, 18.4.1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning
nr (EEG) 592/91 (EGT nr L 66, 13.3.1991, s. 13)1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 21
2. I artikel 1:
a) Punkt 1 skall ersättas med följande:
”1. I överensstämmelse med detta direktiv skall medlemsstatens
behöriga myndigheter utbyta alla uppgifter som kan göra det
möjligt för dem att genomföra en korrekt bestämning av skatter
på inkomst och kapital och alla uppgifter som avser bestämning
av följande indirekta skatter:
— mervärdesskatt,
— punktskatt på mineraloljor,
— punktskatt på alkohol och alkoholdrycker,
— Punktskatt på tobaksvaror.”
b) Punkt 5 skall ersättas med följande vad gäller Danmark,
Grekland, Storbritannien och Portugal:
I Danmark:
Skatteministeren eller ett ombudI Grekland:Υπ/omikronυργ/omikronacuteς /Omikronικ/omikronν/omikronµικών eller ett ombud
I Storbritannien:
— The Commissioners of Customs and Excise eller ett ombud
vad beträffar nödvändiga uppgifter om mervärdesskatt och
punktskatt,
— The Commissioners of Inland Revenue eller ett ombud för
alla andra uppgifter.
I Portugal:O Ministro das Finanças eller ett ombud.”
Artikel 30a
Direktiv 76/308/EEG ändras på följande sätt:
1. Titeln skall ersättas med följande:”Rådets direktiv av den 15 mars
1976 om ömsesidigt bistånd för återvinning av fordringar uppkomna
till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet
för Europeiska struktur- och garantifonden för jordbruket och av
jordbruksavgifter och tullar samt beträffande mervärdesskatt och
vissa punktskatter.”
2. I artikel 2 skall följande ändringar göras:
a) Bokstaven e skall ersättas med f.
b) Följande tillägg skall införas efter d:
”e) följande punktskatter:
— Punktskatt på tobaksvaror.
— Punktskatt på alkohol och alkoholdrycker.
— Punktskatt på mineraloljor.”
Artikel 31
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, och andra författningar
som är nödvändiga för att följa dessa direktiv den 1 januari 1993.
Med hänsyn till artikel 9.3 får dock Danmark rätt att införa de
bestämmelser som är nödvändiga för att följa dessa bestämmelser senast
den 1 januari 1993.!B
!M1
!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 22
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning vid
publiceringen. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de bestämmel-
ser i nationell lagstiftning som de inför för att följa detta direktiv.
Artikel 32
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.!B1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 23
!M4
BILAGA
Artikel 26.3
Kvantiteter av alkoholhaltiga drycker och tobaksvaror som får föras in på svenskt territorium av privatpersoner
för eget bruk utan att ytterligare punktskatt skall betalas
Alkoholhaltiga drycker
Från 1 juli 2000 Från 1 januari 2001 Från 1 januari 2002 Från 1 januari 2003
Spritdrycker 1 l 1 l 2 l 5 l
Mellanprodukter 3 l 3 l 3 l 3 lVin (inbegripet mousserande vin) 20 l 26 l 26 l 52 lÖl 24 l 32 l 32 l 64 l
Tobaksvaror
Från 1 juli 2000
Cigaretter eller 400
cigariller eller 200
cigarrer eller 100
röktobak 550 g1992L0012 — SV — 01.07.2000 — 002.001 — 24