02011R0543 — SV — 01.01.2021 — 027.001

Den här texten är endast avsedd som ett dokumentationshjälpmedel och har ingen rättslig verkan. EU-institutionerna tar inget ansvar för innehållet. De autentiska versionerna av motsvarande rättsakter, inklusive ingresserna, publiceras i Europeiska unionens officiella tidning och finns i EUR-Lex. De officiella texterna är direkt tillgängliga via länkarna i det här dokumentet

Ändrad genom:





Rättad genom:









▼B

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) nr 543/2011

av den 7 juni 2011

om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker







AVDELNING I

INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde och termanvändning

1. I denna förordning fastställs tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1234/2007 vad gäller sektorn för frukt och grönsaker och sektorn för bearbetad frukt och bearbetade grönsaker.

Avdelningarna II och III i denna förordning ska emellertid endast tillämpas på de produkter i sektorn för frukt och grönsaker som avses i artikel 1.1 i i förordning (EG) nr 1234/2007 och på sådana produkter som endast är avsedda för bearbetning.

2. De termer som används i förordning (EG) nr 1234/2007 ska ha samma betydelse när de används i denna förordning, om inte annat föreskrivs i denna förordning.

▼M29 —————

▼B







AVDELNING II

KLASSIFICERING AV PRODUKTER







KAPITEL 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 3

Handelsnormer – innehavare

1. De krav som anges i artikel 113a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska utgöra den allmänna handelsnormen. Den närmare utformningen av den allmänna handelsnormen ges i del A i bilaga I till denna förordning.

Frukt och grönsaker som inte omfattas av en produktspecifik handelsnorm ska överensstämma med den allmänna handelsnormen. Om innehavaren kan visa att produkterna överensstämmer med en tillämplig norm antagen av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (FN/ECE), ska dock produkten anses överensstämma med den allmänna handelsnormen.

2. De produktspecifika handelsnormer som avses i artikel 113.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 anges i del B i bilaga I till denna förordning och avser följande produkter: (a) Äpplen. (b) Citrusfrukter. (c) Kiwifrukter. (d) Huvudsallat, frisésallat och escarolesallat. (e) Persikor och nektariner. (f) Päron. (g) Jordgubbar. (h) Paprika. (i) Bordsdruvor. (j) Tomater.

3. För tillämpningen av artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska med innehavare avses en fysisk eller juridisk person som fysiskt innehar produkterna i fråga.

Artikel 4

Undantag och befrielse från tillämpningen av handelsnormerna

1. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla handelsnormerna: (a) Produkter som, förutsatt att de är tydligt märkta med uppgiften ”avsedda för bearbetning” eller ”avsedda att användas som foder” eller likvärdig uppgift, är (i) avsedda för industriell bearbetning, eller (ii) avsedda att användas som foder eller för annan icke-livsmedelsanvändning. (b) Produkter som producenten på sin egen anläggning överlåter till konsumenter för personligt bruk. ▼M18 (c) Produkter som enligt ett beslut som kommissionen fattat på begäran av en medlemsstat i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195.2 i förordning (EG) nr 1234/2007 har erkänts som produkter från en viss region som säljs i detaljhandeln i den regionen eller, i vederbörligen motiverade undantagsfall, i den medlemsstaten, i fall av väl etablerad, traditionell lokal konsumtion. ▼B (d) Produkter som har genomgått ansning eller klippning för att bli ”konsumtionsfärdiga” eller ”köksfärdiga”. (e) Produkter som saluförs som ätliga groddar och som framställts genom groddning av utsäde till frukter och grönsaker enligt artikel 1.1 i och bilaga I del IX till förordning (EG) nr 1234/2007.

2. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla handelsnormerna inom produktionsområdet: (a) Produkter som säljs eller levereras av odlaren till berednings- eller förpackningscentraler eller lagercentraler eller som transporteras från odlarens företag till sådana centraler. (b) Produkter som transporteras från lagercentraler till berednings- eller förpackningscentraler.

3. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 får medlemsstaterna bevilja undantag från de produktspecifika handelsnormerna för produkter som presenteras för detaljhandelsförsäljning till konsumenter för personligt bruk och som är märkta med uppgiften ”produkt avsedd för bearbetning” eller likvärdig uppgift samt är avsedda för annan bearbetning än vad som avses i punkt 1 a i i denna artikel.

4. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 får medlemsstaterna bevilja undantag från handelsnormerna för produkter som producenten säljer direkt till slutkonsumenten för dennas personliga bruk, på marknader som är förbehållna för producenterna inom ett visst produktionsområde som definierats av medlemsstaten.

5. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 får frukt och grönsaker som inte tillhör klass ”Extra”, i förhållande till de produktspecifika handelsnormerna, efter avsändandet, uppvisa en viss bristande färskhet och saftspändhet samt en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas.

6. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla den allmänna handelsnormen: (a) Svamp av andra slag än odlad svamp enligt KN-nummer 0709 59 . (b) Kapris enligt KN-nummer 0709 90 40 . (c) Bittermandel enligt KN-nummer 0802 11 10 . (d) Skalad mandel enligt KN-nummer 0802 12 . (e) Skalade hasselnötter enligt KN-nummer 0802 22 . (f) Skalade valnötter med KN-nummer 0802 32 . (g) Pinjenötter enligt KN-nummer 0802 90 50 . (h) Pistaschmandel enligt KN-nummer 0802 50 00 . (i) Macadamianötter enligt KN-nummer 0802 60 00 . (j) Pekannötter enligt KN-nummer 0802 90 20 . (k) Andra slag av nötter enligt KN-nummer 0802 90 85 . (l) Torkade mjölbananer enligt KN-nummer 0803 00 90 . (m) Torkade citrusfrukter enligt KN-nummer 0805 . (n) Blandningar av tropiska nötter enligt KN-nummer 0813 50 31 . (o) Blandningar av andra nötter enligt KN-nummer 0813 50 39 . (p) Saffran enligt KN-nummer 0910 20 .

7. Det ska styrkas för den behöriga myndigheten i medlemsstaten att de produkter som avses i punkterna 1 a och 2 uppfyller de fastställda villkoren, särskilt vad gäller den användning som produkterna är avsedda för.

Artikel 5

Uppgifter som ska ingå i märkningen

1. De uppgifter i märkningen som krävs enligt detta kapitel ska anges tydligt på framträdande plats på någon av förpackningens sidor, tryckta antingen direkt på förpackningen med outplånlig skrift eller på en etikett som utgör en integrerad del av förpackningen eller är fäst på den.

2. I fråga om bulktransporter av varor, som lastas direkt ombord på ett transportmedel, ska de uppgifter som avses i punkt 1 anges i ett dokument som åtföljer varorna eller på ett anslag som placeras på framträdande plats inuti transportmedlet.

3. När det gäller distansavtal i den mening som avses i artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG ( 1 ), ska de uppgifter som ska ingå i märkningen vara tillgängliga innan avtalet ingås för att avtalet ska anses överensstämma med handelsnormerna.

4. I fakturor och andra handlingar som åtföljer produkterna, med undantag för kvitton avsedda för konsumenten, ska produkternas namn och ursprungsland anges samt, i tillämpliga fall, klass, sort eller handelstyp om detta krävs enligt en produktspecifik handelsnorm, eller om det förhåller sig så att produkterna är avsedda för bearbetning.

Artikel 6

Uppgifter som ska ingå i märkningen i detaljhandelsledet

1. I detaljhandelsledet ska de uppgifter som krävs enligt detta kapitel anges tydligt och framträdande. Produkterna får presenteras för försäljning under förutsättning att detaljhandlaren genom framträdande, närliggande och tydlig skyltning anger uppgifter avseende ursprungsland och, i tillämpliga fall, klass och sort eller handelstyp på ett sådant sätt att konsumenten inte vilseleds.

2. När det gäller de färdigpackade produkter i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG ( 2 ) ska, utöver samtliga uppgifter som föreskrivs i handelsnormerna, även nettovikten anges. För produkter som säljs styckevis ska skyldigheten att ange nettovikten dock inte tillämpas om man tydligt kan se hur många produkterna är och räkna dem utan att öppna förpackningen eller om antalet anges på etiketten.

▼M31

Artikel 7

Blandningar

1. Förpackningar med en nettovikt på högst 5 kg som innehåller blandningar av olika arter av frukt, av grönsaker eller av frukt och grönsaker får saluföras, under följande förutsättningar: a) Produkterna ska vara av enhetlig kvalitet och varje produkt som ingår ska uppfylla relevant produktspecifik handelsnorm eller, om ingen produktspecifik handelsnorm finns, den allmänna handelsnormen. b) Förpackningen ska vara korrekt märkt i enlighet med detta kapitel. c) Blandningen får inte vara utformad så att konsumenten vilseleds.

2. Kraven i punkt 1 a ska inte gälla sådana produkter i en blandning som inte är produkter inom den sektor för frukt och grönsaker som avses i artikel 1.2 i i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 ( 3 ).

3. Om produkterna i en blandning har sitt ursprung i mer än en medlemsstat eller ett tredjeland, får ursprungsländernas fullständiga namn ersättas med någon av följande beteckningar: a) ”Blandning av frukt med ursprung i EU”, ”blandning av grönsaker med ursprung i EU” eller ”blandning av frukt och grönsaker med ursprung i EU”. b) ”Blandning av frukt med ursprung utanför EU”, ”blandning av grönsaker med ursprung utanför EU” eller ”blandning av frukt och grönsaker med ursprung utanför EU”. c) ”Blandning av frukt med ursprung både i och utanför EU”, ”blandning av grönsaker med ursprung både i och utanför EU” eller ”blandning av frukt och grönsaker med ursprung både i och utanför EU”.

▼B







KAPITEL II

Kontroll av överensstämmelsen med handelsnormerna







Avsnitt 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 8

Tillämpningsområde

I detta kapitel fastställs regler om överensstämmelsekontroller, vilket ska avse de kontroller av frukt och grönsaker som genomförs i alla saluföringsled, för att kontrollera att produkterna överensstämmer med handelsnormerna och övriga bestämmelser i denna avdelning samt med artiklarna 113 och 113a i förordning (EG) nr 1234/2007.

Artikel 9

Samordnande myndigheter och kontrollorgan

1. Varje medlemsstat ska utse (a) en enda behörig myndighet (nedan kallad den samordnande myndigheten) som ska ansvara för samordning och kontakt på de områden som omfattas av detta kapitel, och (b) ett eller flera kontrollorgan som ska ansvara för tillämpningen av detta kapitel (nedan kallade kontrollorganen).

De samordnande myndigheter och kontrollorgan som avses i första stycket får vara offentliga eller privata. I båda fallen ska det vara medlemsstaterna som ansvarar för dem.

2. Medlemsstaterna ska tillhandahålla kommissionen (a) namn, postadress och e-postadress för den samordnande myndighet som de har utsett enligt punkt 1 a, (b) namn, postadress och e-postadress för de kontrollorgan som de har utsett enligt punkt 1 b, och (c) en fullständig beskrivning av de utsedda kontrollorganens verksamhetsområden.

3. Den samordnande myndigheten kan vara kontrollorganet (eller ett av kontrollorganen) eller ett annat organ som utsetts i enlighet med punkt 1.

4. Kommissionen ska, på det sätt som den finner lämpligt, offentliggöra en förteckning över de samordnande myndigheter som utsetts av medlemsstaterna.

Artikel 10

Databas över aktörer

1. Medlemsstaterna ska inrätta en databas över aktörer inom sektorn för frukt och grönsaker som, på de villkor som anges i den här artikeln, ska innehålla uppgifter om de aktörer som handlar med frukt och grönsaker för vilka normer har fastställts enligt artikel 113 i förordning (EG) nr 1234/2007.

Medlemsstaterna får för detta ändamål använda varje annan databas eller andra databaser som redan inrättats för andra ändamål.

2. I denna förordning avses med aktör varje fysisk eller juridisk person som (a) innehar frukt och grönsaker som omfattas av handelsnormer i syfte att (i) exponera dem i försäljningssyfte eller bjuda ut dem till försäljning, (ii) sälja dem, eller (iii) saluföra dem på annat sätt, eller (b) faktiskt utför någon av de verksamheter som avses i led a med avseende på frukt och grönsaker som omfattas av handelsnormer.

De verksamheter som avses i första stycket led a ska omfatta följande:

(a) Distansförsäljning via internet eller på annat sätt.

(b) Verksamhet som genomförs av den fysiska eller juridiska personen för egen eller en tredje parts del.

(c) Verksamhet som bedrivs i unionen och/eller genom export till tredjeländer och/eller import från tredjeländer.

3. Medlemsstaterna ska avgöra enligt vilka villkor följande aktörer ska föras in respektive inte föras in i databasen: (a) Aktörer vars verksamhet är av ett sådant slag att de, i enlighet med artikel 4, inte behöver uppfylla kraven på överensstämmelse med handelsnormerna. (b) Fysiska eller juridiska personer vars verksamhet inom frukt- och grönsakssektorn begränsar sig till varutransport eller detaljhandelsförsäljning.

4. Om databasen består av flera olika delar ska den samordnande myndigheten säkerställa att databasen och dess olika delar är enhetligt uppbyggda och att de uppdateras. Uppdateringen ska huvudsakligen bygga på de uppgifter som samlas in vid överensstämmelsekontrollerna.

5. För varje aktör ska databasen innehålla följande uppgifter: (a) Registernummer, namn och adress. (b) De uppgifter som krävs för klassificering av aktören i en av de riskkategorier som anges i artikel 11.2, särskilt aktörens placering i saluföringskedjan och information om omfattningen av företagets verksamhet. (c) Information om resultat av tidigare kontroller hos aktören. (d) All övrig information som bedöms vara nödvändig för kontrollerna, som t.ex. information om förekomsten av ett kvalitetssäkringssystem eller system för egenkontroll av överensstämmelsen med handelsnormerna.

Uppdateringen ska huvudsakligen bygga på de uppgifter som samlas in vid överensstämmelsekontrollerna.

6. Aktörerna ska lämna den information som medlemsstaterna anser sig behöva för att kunna inrätta och uppdatera databasen. Medlemsstaterna ska själva avgöra under vilka förutsättningar aktörer som inte är etablerade inom deras territorier men som bedriver verksamhet där ska tas med i databasen.







Avsnitt 2

Överensstämmelsekontroller som utförs av medlemsstaterna

Artikel 11

Överensstämmelsekontroller

1. Medlemsstaterna ska säkerställa att överensstämmelsekontroller genomförs selektivt, med utgångspunkt i en riskanalys och med tillräcklig frekvens för att garantera efterlevnad av handelsnormerna samt övriga bestämmelser i denna avdelning och i artiklarna 113 och 113a i förordning (EG) nr 1234/2007.

Kriterierna för riskanalys ska omfatta förekomsten av det intyg om överensstämmelse som avses i artikel 14, vilket ska vara utfärdat av en behörig myndighet i ett tredjeland vars överensstämmelsekontroller har godkänts enligt artikel 15. Förekomsten av ett sådant intyg ska betraktas som en faktor som minskar risken för icke-överensstämmelse.

Riskanalysen får även omfatta följande kriterier:

(a) Produktens natur, produktionsperioden, produktens pris, vädret, emballering och hantering, lagringsförhållanden, ursprungsland, transportmedel eller partiets volym.

(b) Aktörernas omfattning, deras placering i saluföringskedjan, deras saluförda volym eller värde, deras sortiment, leveransområde eller typ av affärsverksamhet, såsom lagring, sortering, förpackning eller försäljning.

(c) Resultaten av tidigare kontroller, inklusive antal och typ av konstaterade fel, gängse kvalitet på de saluförda produkterna eller nivå på den tekniska utrustning som används.

(d) Tillförlitligheten hos aktörernas kvalitetssäkringssystem eller system för egenkontroll med avseende på överensstämmelsen med handelsnormerna.

(e) Den plats där kontrollen utförs, särskilt om det är det ställe där produkterna först förs in i unionen, eller den plats där produkterna förpackas eller lastas.

(f) Varje annan uppgift som kan utgöra tecken på att det finns en risk för icke-överensstämmelse.

2. Riskanalysen ska baseras på de uppgifter som finns i den databas över aktörer som avses i artikel 10 och ska placera aktörerna i riskkategorier.

Medlemsstaterna ska i förväg fastställa

(a) kriterier för bedömning av risken för att partier inte överensstämmer med normerna,

(b) på grundval av en riskanalys för varje kategori, den minsta andelen aktörer eller partier och/eller kvantiteter som ska omfattas av en överensstämmelsekontroll.

Medlemsstaterna ska, på grundval av en riskanalys, kunna välja att inte genomföra selektiva kontroller av produkter som inte omfattas av produktspecifika handelsnormer.

3. Om det vid kontrollerna upptäcks betydande oegentligheter ska medlemsstaterna öka antalet kontroller avseende aktörer, produkter, ursprung eller övriga parametrar.

4. Aktörerna ska till kontrollorganen meddela alla uppgifter som dessa anser sig ha behov av för att organisera och genomföra överensstämmelsekontrollerna.

Artikel 12

Godkända aktörer

1. Medlemsstaterna får ge aktörer, som är klassificerade i den lägsta riskkategorin och kan lämna särskilda garantier för överensstämmelse med handelsnormerna, tillstånd att märka varje förpackning med en etikett enligt förlagan i bilaga II vid avsändandet och/eller underteckna det intyg om överensstämmelse som avses i artikel 14.

2. Tillståndet ska beviljas för en tid av minst ett år.

3. Aktörer som använder denna möjlighet ska (a) ha egen kontrollpersonal som genomgått utbildning godkänd av medlemsstaterna, (b) ha lämplig utrustning för att iordningställa och förpacka produkterna, och (c) förbinda sig att kontrollera att de varor som de sänder iväg är i överensstämmelse med handelsnormerna och föra register över alla kontroller som de har genomfört.

4. Om en aktör som beviljats tillstånd inte längre uppfyller kraven för detta ska medlemsstaten återkalla tillståndet.

5. ►M18 ◄ till dess att lagren är tömda. Trots punkt 1 får godkända aktörer fortsätta att använda förlagor som överensstämde med förordning (EG) nr 1580/2007den 21 juni 2011till dess att lagren är tömda.

Tillstånd som beviljats aktörer före ►M18 den 22 juni 2011 ◄ ska fortsätta gälla under den tid för vilken de beviljades.

Artikel 13

Tullmyndigheters godkännande av deklarationer

1. Tullen får bara godkänna tulldeklarationer för export och/eller tulldeklarationer för övergång till fri omsättning för produkter som omfattas av produktspecifika handelsnormer (a) om varorna åtföljs av ett intyg om överensstämmelse, eller (b) om det behöriga kontrollorganet har underrättat tullmyndigheten om att ett intyg om överensstämmelse har utfärdats för de berörda partierna, eller (c) om det behöriga kontrollorganet har underrättat tullmyndigheten om att det inte har utfärdat ett intyg om överensstämmelse för de berörda partierna därför att dessa, med hänsyn till den riskanalys som avses i artikel 11.1, inte behöver kontrolleras.

Detta ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av andra överensstämmelsekontroller som en medlemsstat kan genomföra enligt artikel 11.

2. Punkt 1 ska även gälla produkter som omfattas av den allmänna handelsnorm som fastställs i bilaga I del A och produkter som avses i artikel 4.1 a, om medlemsstaten anser att det är nödvändigt med hänsyn till den riskanalys som avses i artikel 11.1.

Artikel 14

Intyg om överensstämmelse

1. Behöriga myndigheter får utfärda intyg om överensstämmelse (nedan kallat intyget ) för att bekräfta att produkterna i fråga överensstämmer med den relevanta handelsnormen. Det intyg som ska användas av behöriga myndigheter i unionen återfinns i bilaga III.

I stället för intyg som utfärdas av behöriga myndigheter i unionen får de tredjeländer som avses i artikel 15.4 använda egna intyg, under förutsättning att de innehåller minst samma uppgifter som unionens intyg. Kommissionen ska på det sätt som den finner lämpligt göra prov på sådana intyg från tredjeländer tillgängliga.

2. Intygen får utfärdas antingen i pappersformat med underskrift i original eller i verifierat elektroniskt format med elektronisk signatur.

3. Varje intyg ska vara stämplat av den behöriga myndigheten och undertecknat av en eller flera behöriga personer.

4. Intyget ska utfärdas på minst ett av unionens officiella språk.

5. Varje intyg ska förses med ett löpnummer, varigenom det kan identifieras. Den behöriga myndigheten ska behålla en kopia av varje intyg som den utfärdar.

6. Trots punkt 1 första stycket får medlemsstaterna fortsätta att använda intyg som överensstämde med förordning (EG) nr 1580/2007 den 30 juni 2009 till dess att lagren är tömda.







Avsnitt 3

Överensstämmelsekontroller som utförs av tredjeländer

Artikel 15

Godkännande av överensstämmelsekontroller som utförs av tredjeländer före importen till unionen

▼M18

1. På begäran av ett tredjeland får kommissionen, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195.2 i förordning (EG) nr 1234/2007, godkänna kontroller av överensstämmelse med handelsnormer som genomförts av detta tredjeland före importen till unionen.

▼B

2. Det godkännande som avses i punkt 1 får beviljas för de tredjeländer som iakttar unionens handelsnormer eller minst likvärdiga normer för de produkter som exporteras till unionen.

I godkännandet ska det anges vilken offentlig myndighet i tredjelandet som ska ansvara för att de kontroller som avses i punkt 1 genomförs. Myndigheten ska ansvara för kontakterna med unionen. I godkännandet ska också anges vilka kontrollorgan i tredjelandet som ansvarar för de faktiska kontrollerna.

Godkännandet får endast gälla produkter med ursprung i det berörda tredjelandet och får begränsas till vissa produkter.

3. Kontrollorganen i tredjeländerna ska vara officiella organ eller organ som är officiellt erkända av den myndighet som avses i punkt 2, och de ska kunna ge tillräckliga garantier och förfoga över den personal, den utrustning och de anordningar som krävs för att genomföra kontroller enligt de metoder som anges i artikel 17.1 eller likvärdiga metoder.

4. De tredjeländer vars överensstämmelsekontroller har godkänts i enlighet med denna artikel och de berörda produkterna förtecknas i bilaga IV.

Kommissionen ska på det sätt som den finner lämpligt göra de berörda officiella myndigheternas och kontrollorganens kontaktuppgifter tillgängliga.

Artikel 16

Indragning av godkännandet för överensstämmelsekontroller

Kommissionen får dra in sitt godkännande av överensstämmelsekontrollerna om det för ett stort antal partier och/eller kvantiteter konstateras att varorna inte överensstämmer med de uppgifter som anges i de intyg om överensstämmelse som utfärdats av ett tredjelands kontrollorgan.







Avsnitt 4

Kontrollmetoder

Artikel 17

Kontrollmetoder

1. Med undantag för de kontroller som utförs i samband med detaljhandelsförsäljning till slutkonsumenter, ska de överensstämmelsekontroller som föreskrivs i detta kapitel, ske enligt de inspektionsmetoder som anges i bilaga V, om inte annat föreskrivs i denna förordning.

Medlemsstaterna ska fastställa särskilda bestämmelser för kontroll av överensstämmelse i samband med detaljhandelsförsäljning till slutkonsumenter.

2. Om det efter kontroll konstateras att varorna överensstämmer med handelsnormerna får kontrollorganet utfärda ett intyg om överensstämmelse enligt bilaga III.

3. Om bristande överensstämmelse konstateras ska kontrollorganet utfärda en förklaring om bristande överensstämmelse som är ställd till aktören eller till dennes representant. De varor för vilka en förklaring om bristande överensstämmelse utfärdats får inte förflyttas utan medgivande av det kontrollorgan som utfärdat förklaringen. Ett sådant medgivande får underställas kravet att de villkor som fastställts av kontrollorganet ska vara uppfyllda.

Aktörerna får besluta att vidta åtgärder för att anpassa alla eller en del av varorna så att de överensstämmer med normerna. Varor som anpassats så att de överensstämmer med normerna får inte saluföras förrän det behöriga kontrollorganet på lämpligt sätt har försäkrat sig om att produkterna faktiskt överensstämmer med normerna. I tillämpliga fall ska det behöriga kontrollorganet utfärda ett intyg om överensstämmelse enligt bilaga III för partiet eller för en del av det, men först efter det att varorna har anpassats så att de överensstämmer med normerna.

Om ett kontrollorgan beviljar en aktörs begäran att anpassa sina varor så att de överensstämmer med handelsnormerna i en annan medlemsstat än den där kontrollen visat att de inte överensstämmer med normerna, ska aktören meddela det behöriga kontrollorganet i mottagarmedlemsstaten om det parti som inte var överensstämmande. Den medlemsstat som utfärdar förklaringen om bristande överensstämmelse ska sända en kopia av denna till övriga berörda medlemsstater, inklusive den medlemsstat som är mottagare av partiet med bristande överensstämmelse.

Om varorna varken kan anpassas så att de överensstämmer med handelsnormerna, användas som foder eller användas inom bearbetningsindustrin eller som någon annan form av icke-livsmedel får kontrollorganet, om så visar sig vara nödvändigt, kräva att aktörerna vidtar lämpliga åtgärder för att se till att de berörda varorna inte saluförs.

Aktörerna ska tillhandahålla alla uppgifter som medlemsstaterna anser vara nödvändiga för tillämpningen av denna punkt.







Avsnitt 5

Meddelanden

Artikel 18

Meddelanden

1. En medlemsstat på vars territorium det konstateras att en försändelse från en annan medlemsstat inte överensstämmer med handelsnormerna på grund av fel eller kvalitetsförsämring som skulle ha kunnat upptäckts när varorna packades, ska genast meddela detta till kommissionen och de medlemsstater som kan komma att beröras.

2. En medlemsstat i vilken övergång till fri omsättning har avslagits för ett parti varor från ett tredjeland på grund av bristande överensstämmelse med handelsnormerna ska genast meddela detta till kommissionen, de medlemsstater som kan komma att beröras och det berörda tredjelandet enligt förteckningen i bilaga IV.

3. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen de bestämmelser som gäller för deras kontroll- och riskanalyssystem. De ska meddela kommissionen varje efterföljande ändring av dessa system.

4. Medlemsstaterna ska till kommissionen och medlemsstaterna meddela en sammanfattning av kontrollresultaten i alla saluföringsled under ett visst år senast den 30 juni påföljande år.

5. De meddelanden som avses i punkterna 1–4 ska lämnas på det sätt som anges av kommissionen.







AVDELNING III

PRODUCENTORGANISATIONER







KAPITEL I

Krav och erkännande

▼M29 —————

▼B







Avsnitt 4

Producentgrupper

Artikel 36

Inlämnande av erkännandeplaner

1. En juridisk person eller en klart definierad del av en juridisk person ska lämna in en sådan plan för erkännande som avses i artikel 125e.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den juridiska personen har sitt säte.

2. Medlemsstaterna ska fastställa följande: (a) Minimikriterier som den juridiska personen eller den klart definierade delen av en juridisk person ska uppfylla för att kunna lämna in en erkännandeplan. (b) Regler för utarbetande, innehåll och genomförande av erkännandeplanerna. (c) Den period efter det att en medlem av en producentorganisation har lämnat producentorganisationen under vilken det ska vara förbjudet för den tidigare medlemmen att ansluta sig till en producentgrupp när det gäller de produkter som producentorganisationen erkänts för. (d) Administrativa förfaranden för godkännande, övervakning och genomförande av erkännandeplanerna. ▼M8 (e) Regler för att undvika att en producent drar förmån av unionsstöd för producentgrupper under längre tid än fem år. ▼B

Artikel 37

Erkännandeplanernas innehåll

Förslag till erkännandeplaner ska minst innehålla följande:

(a) En beskrivning av utgångsläget, särskilt i fråga om antalet producentmedlemmar, med fullständig information om medlemmarna, produktionen, däribland värdet av den saluförda produktionen, saluföring och infrastruktur som producentgruppen förfogar över, däribland infrastruktur som ägs av enskilda medlemmar i producentgruppen.

(b) Förslag till första dag för genomförandet av planen och planens varaktighet, som inte får överstiga fem år.

(c) De åtgärder som ska vidtas och de investeringar som ska göras för att erkännande ska kunna beviljas.

▼M8

De investeringar som avses i första stycket led c ska inte inkludera investeringar som förtecknas i bilaga Va.

▼B

Artikel 38

Godkännande av erkännandeplanerna

▼M8

1. Medlemsstatens behöriga myndighet ska fatta ett av de beslut som avses i punkt 3 inom tre månader efter det att förslaget till erkännandeplan och samtliga styrkande handlingar lämnades in. Medlemsstaterna kan besluta om en kortare tidsfrist.

▼B

2. Medlemsstaterna får anta kompletterande regler för vilka åtgärder och utgifter som kan komma ifråga inom ramen för erkännandeplanerna, även regler om vilka investeringar som kan godkännas, för att säkerställa att producentgrupperna efterlever de erkännandevillkor som avses i artikel 125b.1 i förordning (EG) nr 1234/2007.

▼M8

3. Efter de kontroller av överensstämmelsen som avses i artikel 111 ska medlemsstatens behöriga myndighet antingen a) preliminärt godkänna planen och bevilja förhandserkännande, b) begära ändringar av planen, även ändringar vad gäller varaktighet; i synnerhet ska medlemsstaten bedöma huruvida de föreslagna stegen inte är otillbörligt långa och begära ändringar där en producentgrupp kan uppfylla erkännandekriterierna för producentorganisationer före slutet av den femårsperiod som avses i artikel 125e.1 tredje stycket i förordning (EG) nr 1234/2007, c) avslå planen, särskilt om den juridiska person eller den klart definierade del av en juridisk person som ansöker om preliminärt erkännande som producentgrupp redan uppfyller erkännandekriterierna för producentorganisation. Om ändringar begärts enligt b får preliminärt godkännande ges först när dessa ändringar har införlivats med planen.

▼M8

4. Medlemsstatens behöriga myndighet ska senast den 1 juli varje år meddela kommissionen sina beslut om preliminärt godkännande av erkännandeplanerna och de finansiella konsekvenserna av dessa planer, med hjälp av mallarna i bilaga Vb.

5. När de tilldelningskoefficienter som avses i artikel 47.4 andra stycket har fastställts ska medlemsstatens behöriga myndighet ge de berörda producentgrupperna möjlighet att ändra eller återkalla sina erkännandeplaner. Om en producentgrupp inte återkallar sin plan ska den behöriga myndigheten slutgiltigt godkänna planen, med förbehåll för sådana ändringar som den behöriga myndigheten anser nödvändiga.

6. Medlemsstatens behöriga myndighet ska underrätta den juridiska personen eller den klart definierade delen av en juridisk person om beslut som avses i punkterna 3 och 5.

▼B

Artikel 39

Genomförande av erkännandeplanerna

1. Erkännandeplaner ska genomföras under perioder på ett år från och med den 1 januari. Medlemsstaterna får tillåta att producentgrupperna delar upp dessa perioder i halvårsperioder.

Under det första genomförandeåret och i enlighet med det datum som avses i artikel 37 b ska erkännandeplanen börja genomföras

(a) den 1 januari som infaller efter det att medlemsstatens behöriga myndighet godkänt erkännandeplanen, eller

(b) den första kalenderdagen efter den dag då erkännandeplanen har godkänts.

Under alla omständigheter ska det första genomförandeåret löpa ut den 31 december.

▼M8

2. Medlemsstaterna ska fastställa på vilka villkor producentgrupperna får begära ändringar av planerna under genomförandet. En sådan begäran ska åtföljas av samtliga nödvändiga styrkande handlingar.

Medlemsstaterna ska fastställa på vilka villkor erkännandeplanerna får ändras under en ettårs- eller halvårsperiod utan förhandsgodkännande från medlemsstatens behöriga myndighet. Sådana ändringar kan bara komma i fråga för stöd om producentgruppen utan dröjsmål meddelar medlemsstatens behöriga myndighet därom.

Producentgrupper kan få tillstånd av medlemsstatens behöriga myndighet, under ett givet år och i samband med detta år, att öka det totala beloppet för de utgifter som anges i en erkännandeplan med högst 5 % av det belopp som ursprungligen godkändes, eller att minska det med en högsta procentsats som medlemsstaterna själva ska fastställa, i båda fallen under förutsättning att de övergripande målen för erkännandeplanen upprätthålls och under förutsättning att unionens övergripande utgifter på den berörda medlemsstatens nivå inte överstiger den finansiering som unionen lämnar till den medlemsstaten i enlighet med artikel 47.4.

Vid samgående mellan producentgrupper på det sätt som avses i artikel 48 ska begränsningen på 5 % gälla totalbeloppet för de utgifter som har angetts i de samgående producentgruppernas erkännandeplaner.

▼B

3. Medlemsstatens behöriga myndighet ska fatta beslut om eventuella ändringar av en plan inom tre månader efter det att myndigheten tar emot begäran om ändring och efter att ha granskat de handlingar som lämnats in. Varje begäran om ändring för vilken beslut inte fattats inom denna tidsfrist ska anses som avslagen. Medlemsstaterna kan besluta om en kortare tidsfrist.

Artikel 40

Ansökningar om erkännande som producentorganisation

1. Producentgrupper som genomför en erkännandeplan får när som helst lämna in en ansökan om erkännande enligt artikel 125b i förordning (EG) nr 1234/2007. Ansökan ska under alla omständigheter lämnas in innan den övergångsperiod som avses i artikel 125e.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 löper ut.

2. Från och med dagen för inlämnandet av ansökan får den berörda gruppen överlämna ett förslag till verksamhetsprogram enligt artikel 63.

Artikel 41

Producentgruppernas huvudsakliga verksamheter

1. En producentgrupps huvudsakliga verksamhet ska bestå i att koncentrera utbudet och saluföringen av de av medlemmarnas produkter som den har beviljats preliminärt erkännande för.

2. En producentgrupp får saluföra produkter från producenter som inte är medlemmar av någon producentgrupp förutsatt att producentgruppen har erkänts för produkterna ifråga och att värdet av den verksamheten är lägre än värdet av den saluförda produktion som kommer från producentgruppens egna medlemmar och från medlemmar av andra producentgrupper.

Artikel 42

Värdet av saluförd produktion

1. Punkterna 1–4, punkt 7 samt första meningen i punkt 6 i artikel 50 ska i tillämpliga delar tillämpas på producentgrupper.

2. Om värdet av den saluförda produktionen har sjunkit med minst 35 % på grund av faktorer, som motiverats väl för medlemsstaten, och som ligger utanför producentgruppens kontroll och ansvarsområde, ska det totala värdet av den saluförda produktion anses vara 65 % av det värde som angavs i den eller de tidigare ansökningar om stöd för den senaste årsperioden som kontrollerats av medlemsstaten och, i avsaknad av detta, av det värde som ursprungligen angavs i den godkända erkännandeplanen.

3. Värdet av den saluförda produktionen ska beräknas enligt den lagstiftning som gällde under den period för vilken stöd begärs.

Artikel 43

Finansiering av erkännandeplaner

1. De stödnivåer som anges i artikel 103a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska minskas med hälften när det gäller saluförd produktion vars värde överstiger 1 000 000 euro.

▼C1

2. Det stöd som avses i artikel 103a.1 a i förordning (EG) nr 1234/2007 får per producentgrupp högst uppgå till 100 000 euro per årsperiod.

▼B

3. Det stöd som avses i artikel 103a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska betalas ut (a) i årliga eller halvårsvisa delbetalningar i slutet av varje års- eller halvårsperiod för genomförande av erkännandeplanen, eller (b) i delbetalningar som täcker en del av en årsperiod om planen påbörjas under en årsperiod eller om erkännande ges enligt artikel 125b i förordning (EG) nr 1234/2007 innan en årsperiod har löpt ut. I sådana fall ska det högsta belopp som anges i punkt 2 i denna artikel sänkas proportionerligt.

Som grundval för beräkning av delbetalningarna får medlemsstaterna använda den saluförda produktionen för en annan period än den för vilken delbetalningen betalas, om så krävs i kontrollsyfte. Skillnaden mellan perioderna ska vara mindre än den faktiska perioden för delbetalningen.

4. Den växelkurs som ska tillämpas för de belopp som avses i punkterna 1 och 2 ska vara den senaste växelkurs som offentliggjorts av Europeiska centralbanken före den första dagen under den period för vilken stödet i fråga beviljas.

Artikel 44

Stöd till nödvändiga investeringar i samband med erkännandet

När det gäller investeringar i samband med genomförandet av de erkännandeplaner som avses i artikel 37 c i denna förordning för vilka stöd kan beviljas enligt artikel 103a.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 ska stöd beviljas i förhållande till den betydelse investeringarna har för de medlemmar som producerar de produkter för vilka producentgruppen har beviljats förhandserkännande.

Inget stöd från unionen ska beviljas för investeringar som kan snedvrida konkurrensen i förhållande till producentgruppens andra ekonomiska verksamheter.

▼M8

Investeringar får genomföras på producentgruppens producentmedlemmars enskilda jordbruksföretag och/eller anläggningar, på villkor att investeringarna bidrar till att uppfylla erkännandeplanens mål. Om en medlem lämnar producentgruppen ska medlemsstaterna säkerställa att investeringen eller dess restvärde, om amorteringsperioden ännu inte har löpt ut, återvinns.

▼B

Artikel 45

Ansökan om stöd

1. Varje producentgrupp ska lämna in en samlad ansökan om sådant stöd som avses i artikel 103a.1 a och b i förordning (EG) nr 1234/2007, inom tre månader efter utgången av varje årsperiod eller halvårsperiod enligt artikel 43.3 i den här förordningen. Värdet av den saluförda produktionen för den period för vilken stöd begärs ska deklareras i ansökan.

2. Ansökningar om stöd för halvårsperioder får endast lämnas in om erkännandeplanen är indelad i halvårsperioder enligt artikel 39.1. Alla stödansökningar ska åtföljas av en skriftlig förklaring från producentgruppen om att (a) den iakttar och kommer att iaktta bestämmelserna i förordning (EG) nr 1234/2007 och denna förordning, och (b) inte direkt eller indirekt tar emot, har tagit emot eller kommer att ta emot dubbelt unionsstöd eller nationellt stöd för insatser som genomförs enligt dess erkännandeplan som beviljas finansiering från unionen enligt denna förordning.

3. Medlemsstaterna ska fastställa en sista dag för utbetalning av stödet som inte i något fall får infalla senare än sex månader efter mottagandet av ansökan.

Artikel 46

Rätt till stöd

Medlemsstaterna ska utvärdera producentgruppernas rätt till stöd enligt denna förordning i syfte att fastställa att stödet är välmotiverat, med hänsyn till villkor och datum för eventuellt tidigare beviljande av offentliga stöd till de producentorganisationer eller producentgrupper som medlemmarna i producentgruppen i fråga kommer från, samt med hänsyn till eventuella förflyttningar av medlemmar mellan producentorganisationer och producentgrupper.

▼M8

Artikel 47

Finansiering från unionen

1. Om inte annat följer av punkt 4 i denna artikel ska unionens finansiering av stöd som avses i artikel 103a.1 a i förordning (EG) nr 1234/2007 uppgå till a) 75 % i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och b) 50 % i övriga regioner.

Medlemsstaten får betala sitt nationella stöd i form av ett schablonbelopp. Inga styrkande handlingar när det gäller hur stödet kommer att användas behöver bifogas stödansökan.

2. Unionens finansiering av det stöd som avses i artikel 103a.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007, uttryckt som kapitalbidrag eller som kapitalbidragsekvivalent, får i förhållande till de stödberättigande investeringskostnaderna uppgå till högst a) 50 % i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och b) 30 % i övriga regioner.

Berörda medlemsstater ska förbinda sig att bidra med minst 5 % av de stödberättigande investeringskostnaderna.

Mottagare av stöd till stödberättigande investeringskostnader ska betala minst

a) 25 % i de regioner som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och

b) 45 % i övriga regioner.

3. Om inte annat följer av punkt 4 i denna artikel ska unionens finansiering av stöd som avses i artikel 103a.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 fastställas för varje producentgrupp på grundval av den saluförda produktionens värde och ska omfattas av följande regler: a) När det gäller producentgrupper i medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 maj 2004 eller senare ska inget tak gälla under de första två årens genomförande av dessa staters erkännandeplaner, och ett tak på 70 %, 50 % och 20 % av den saluförda produktionens värde ska tillämpas under det tredje, fjärde respektive femte årets genomförande av erkännandeplanerna. b) När det gäller producentgrupper i unionens yttersta randområden, som avses i artikel 349 i fördraget, eller på de mindre Egeiska öarna, som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1405/2006 ( 4 ), ska unionens finansiering begränsas till högst 25 %, 20 %, 15 %, 10 % och 5 % av den saluförda produktionens värde under det första, andra, tredje, fjärde respektive femte årets genomförande av erkännandeplanerna.

4. De totala utgifterna för unionens finansiering av stöd som avses i artikel 103a i förordning (EG) nr 1234/2007 får inte överstiga 10 000 000 euro per kalenderår.

På grundval av de meddelanden som avses i artikel 38.4 ska kommissionen fastställa tilldelningskoefficienter, och på grundval av dessa koefficienter fastställa unionens totala tillgängliga finansiering per medlemsstat och år. Om det totala beloppet till följd av de meddelanden som avses i artikel 38.4 för något år inte överstiger det högsta beloppet för unionens finansiering ska tilldelningskoefficienten fastställas till 100 %.

Unionens finansiering ska beviljas i enlighet med den tilldelningskoefficient som avses i andra stycket. Finansiering från unionen ska inte beviljas för erkännandeplaner som inte har meddelats i enlighet med artikel 38.4.

Den växelkurs som ska tillämpas för unionens finansiering per medlemsstat ska vara den som senast offentliggjorts av Europeiska centralbanken före den dag som avses i artikel 38.4.

▼B

Artikel 48

Samgåenden

1. Stöd enligt artikel 103a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 får ges, eller fortsätta att ges, till producentgrupper som beviljats förhandserkännande och som bildats genom samgående mellan två eller flera producentgrupper som beviljats förhandserkännande.

2. Vid beräkningen av stödbelopp som ska betalas ut enligt punkt 1 ska den producentgrupp som uppstått genom samgåendet ersätta de samgående grupperna.

3. Om två eller flera producentgrupper går samman ska den nya juridiska personen överta de rättigheter och skyldigheter som innehades av den producentgrupp som först beviljades förhandserkännande.

4. Om en producentgrupp som har beviljats förhandserkännande går samman med en erkänd producentorganisation ska den juridiska person som bildas inte längre kunna komma i fråga för förhandserkännande som producentgrupp eller ha rätt till det stöd som avses i artikel 103a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007. Den juridiska person som bildas ska fortsättningsvis behandlas som en erkänd producentorganisation om den respekterar gällande villkor. Om så krävs ska producentorganisationen begära en ändring av sitt verksamhetsprogram, varvid artikel 29 ska gälla i tillämpliga delar.

Insatser som producentgrupper genomför före ett sådant samgående ska dock fortsätta att vara stödberättigande enligt villkoren i erkännandeplanen.

Artikel 49

Konsekvenser av erkännande

1. Det stöd som avses i artikel 103a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska upphöra så snart erkännande har getts.

2. Om ett verksamhetsprogram lämnas in enligt denna förordning ska den berörda medlemsstaten säkerställa att det inte föreligger någon dubbel finansiering av de åtgärder som anges i erkännandeplanen.

3. Investeringar som berättigar till stöd eller de kostnader som avses i artikel 103a.1 b i förordning (EG) nr 1234/2007 får föras över till verksamhetsprogrammen om de uppfyller villkoren i den här förordningen.

4. Medlemsstaterna ska fastställa den period räknat från genomförandet av erkännandeplanen, inom vilken producentgruppen måste erkännas som producentorganisation. Denna period får uppgå till högst fyra månader.

▼M29 —————

▼B







AVDELNING V

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER, ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER

▼M29 —————

▼B

Artikel 149

Upphävande

Förordning (EC) nr 1580/2007 ska upphöra att gälla.

Artikel 134 i förordning (EG) nr 1580/2007 ska dock fortsätta att gälla till och med den 31 augusti 2011.

Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till denna förordning och ska, i tillämpliga fall, läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga XIX.

Artikel 150

Övergångsbestämmelser

1. Verksamhetsprogram som faller inom ramen för artikel 203a.3 a i förordning (EG) nr 1234/2007 får genomföras fram till dess att löper ut, förutsatt att de uppfyller de bestämmelser som gällde före den 1 januari 2008.

2. Vid tillämpningen av punkt 6 i artikel 203a i förordning (EG) nr 1234/2007 ska minimikraven för råvaror som levereras för bearbetning och de kvalitativa minimikraven för färdiga produkter som ska fortsätta att gälla för råvaror som skördas i de medlemsstater som utnyttjar övergångsarrangemangen enligt den punkten regleras genom de relevanta handelsnormer som avses i avsnitt 2 i denna förordning samt bestämmelserna i de kommissionsförordningar som förtecknas i bilaga XX.

3. Erkännandeplaner som godkänts enligt förordning (EG) nr 2200/96 och som fortsätter att vara godkända enligt artikel 203a.4 i förordning 1234/2007 för producentgrupper som inte är etablerade i någon av de medlemsstater som anslöt sig till EU den 1 maj 2004 eller därefter, eller i unionens yttre randområden enligt artikel 349 i fördraget eller på de mindre Egeiska öarna enligt artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1405/2006 ( 5 ) ska finansieras enligt de satser som anges i artikel 103a.3 b i förordning (EG) nr 1234/2007.

Erkännandeplaner som godkänts enligt förordning (EG) nr 2200/96 och som omfattats av artikel 14.7 i den förordningen och som även fortsättningsvis åtnjuter erkännande enligt artikel 203a.4 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska finansieras till de satser som anges i artikel 103a.3 a i förordning (EG) nr 1234/2007.

4. Senast den 15 september 2011 ska medlemsstaterna ändra sina nationella strategier om detta är nödvändigt för att (a) Vederbörligen motivera vad som ska betraktas som ett signifikant avstånd enligt artikel 50.7 b, (b) Fastställa den maximala procentandel av de årliga utgifterna inom ett verksamhetsprogram som kan användas för insatser för miljövänlig hantering av förpackningar enligt artikel 60.4 andra stycket.

5. Verksamhetsprogram som har godkänts före den dag då denna förordning träder i kraft får fortsätta att löpa till sista dagen, utan krav på att de ska uppfylla den högsta procentandel som avses i artikel 60.4 andra stycket.

Artikel 151

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

▼M31









BILAGA I

HANDELSNORMER SOM AVSES I ARTIKEL 3

DEL A

Allmän handelsnorm

Syftet med denna allmänna handelsnorm är att ange de kvalitetskrav som frukt och grönsaker ska uppfylla efter iordningställande och förpackning.

Efter avsändandet får dock produkterna i förhållande till kraven i normen uppvisa

— en viss bristande färskhet och saftspändhet,

— en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas.

1. Minimikrav

Om inte annat följer av de tillåtna toleranserna ska produkterna vara

— hela,

— friska, dvs. de får inte vara angripna av röta eller ha annan kvalitetsförsämring som gör dem olämpliga för konsumtion,

— rena, praktiskt taget fria från synliga främmande beståndsdelar,

— praktiskt taget fria från skadedjur,

— fria från skador på fruktköttet orsakade av skadedjur,

— fria från onormal yttre fuktighet,

— fria från främmande lukt och/eller smak.

Produkterna ska vara i ett sådant skick att de

— tål transport och hantering,

— är i tillfredsställande skick vid ankomsten till bestämmelseorten.

2. Minimikrav avseende mognad

Produkterna ska vara tillräckligt utvecklade, men inte överutvecklade, och frukter ska uppvisa tillfredsställande mognad, men får inte vara övermogna.

Produkterna ska ha nått ett sådant utvecklingsstadium och en sådan mognadsgrad att mognadsprocessen kan fortsätta och de kan uppnå en tillfredsställande mognadsgrad.

3. Tolerans

En tolerans av 10 % i antal eller vikt av produkten som inte uppfyller minimikraven avseende kvalitet ska medges i varje parti. Inom denna tolerans får högst 2 % utgöras av produkter angripna av röta.

4. Märkning

Varje förpackning ( 6 ) ska på en och samma sida och med tydligt, outplånligt och från utsidan synligt tryck vara märkt med följande uppgifter:

A. Identifiering

Packarens och/eller avsändarens namn och adress (t.ex. gatuadress/ort/region/postnummer och land, om det inte är detsamma som ursprungslandet).

Dessa uppgifter får ersättas med följande:

— För alla förpackningar med undantag av färdigförpackningar: En kod som identifierar packaren och/eller avsändaren och som utfärdats eller godkänts av en officiell myndighet och som föregås av uppgiften ”packare och/eller avsändare” eller motsvarande förkortning. Koden ska föregås av lands- och regionkoden enligt ISO 3166 (alfa) för det land som utfärdat godkännandet, om det inte är detsamma som ursprungslandet.

— För färdigförpackningar: Namn och adress till säljaren som är etablerad inom unionen, varvid dessa uppgifter ska föregås av uppgiften ”packad för:” eller likvärdig uppgift. I detta fall ska det på etiketten även finnas en kod som identifierar packaren och/eller avsändaren. Säljaren ska tillhandahålla all den information om betydelsen av denna kod som kontrollorganen anser vara nödvändig.

B. Ursprung

Ursprungslandets fullständiga namn ( 7 ). För produkter med ursprung i en medlemsstat ska namnet anges på ursprungslandets språk eller ett annat språk som kan förstås av konsumenterna i mottagarlandet. För andra produkter ska namnet anges på ett språk som kan förstås av konsumenterna i mottagarlandet.

Det är inte nödvändigt att på förpackningarna ange uppgifterna i första stycket, om dessa förpackningar innehåller detaljhandelsförpackningar som är väl synliga från utsidan och som samtliga är märkta med uppgifterna i fråga. Förpackningarna får inte vara märkta på något sätt som kan verka vilseledande. Om förpackningarna är lastade på pallar ska dock uppgifterna anges på en följesedel som ska fästas synligt på åtminstone två sidor av lastpallen.

DEL B

Produktspecifika handelsnormer

DEL 1: HANDELSNORM FÖR ÄPPLEN

I. DEFINITION AV PRODUKTEN

Denna norm gäller för äpplen av sorter av Malus domestica Borkh. som är avsedda att levereras färska till konsumenten, dock inte äpplen avsedda för industriell bearbetning.

II. KVALITETSBESTÄMMELSER

Syftet med normen är att ange de kvalitetskrav som äpplen ska uppfylla efter iordningställande och förpackning.

Efter avsändandet får dock produkterna i förhållande till kraven i normen uppvisa

— en viss bristande färskhet och saftspändhet,

— en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas, för produkter som klassificerats som andra klasser än klass ”Extra”.

A. Minimikrav

Om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för varje klass och de tillåtna toleranserna ska äpplen vara

— hela,

— friska, dvs. de får inte vara angripna av röta eller ha andra fel som gör dem olämpliga för konsumtion,

— rena, praktiskt taget fria från synliga främmande beståndsdelar,

— praktiskt taget fria från skadedjur,

— fria från skador på fruktköttet orsakade av skadedjur,

— fria från allvarlig glasighet (water core), utom när det gäller sorter märkta med ”V” i tillägget till denna norm,

— fria från onormal yttre fuktighet,

— fria från främmande lukt och/eller smak.

Äpplena ska ha en sådan utveckling och mognad att de

— tål transport och hantering,

— är i tillfredsställande skick vid ankomsten till bestämmelseorten.

B. Mognadskrav

Äpplena ska vara tillräckligt utvecklade och uppvisa tillfredsställande mognad.

Äpplena ska ha nått ett sådant utvecklingsstadium och en sådan mognadsgrad att mognadsprocessen kan fortsätta och de kan uppnå den mognad som krävs med hänsyn tagen till sortegenskaperna.

Flera parametrar kan användas för att verifiera minimikraven avseende mognad (t.ex. morfologiska aspekter, smak, fasthet och brytningsindex).

C. Klassificering

Äpplen indelas i följande tre klasser:

i) Klass ”Extra”

Äpplen i denna klass ska vara av högsta kvalitet. De ska vara typiska för sorten ( 8 ) och skaftet ska vara oskadat.

Äpplen ska ha minst följande yta i den färg som är typisk för sorten:

— 3/4 av den sammanlagda ytan med röd färg när det gäller färggrupp A.

— 1/2 av den sammanlagda ytan med delvis röda färger när det gäller färggrupp B.

— 1/3 av den sammanlagda ytan med den svagt röda, rödfärgade eller rödstrimmiga färgen när det gäller färggrupp C.

— Inga krav på minsta färgyta när det gäller färggrupp D.

Fruktköttet ska vara helt friskt.

De får inte ha några fel, med undantag av mycket små ytliga fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet eller presentation i förpackningen. De får dock uppvisa

— mycket små fel i skalet,

— mycket lite rostbildning ( 9 ) såsom — bruna fläckar som inte får gå utanför skafthålan och som inte får vara skrovliga och/eller — små och isolerade spår av rostbildning.

ii) Klass I

Äpplen i denna klass ska vara av god kvalitet. De ska ha de egenskaper som är typiska för sorten ( 10 ).

Äpplen ska ha minst följande yta i den färg som är typisk för sorten:

— 1/2 av den sammanlagda ytan med röd färg när det gäller färggrupp A.

— 1/3 av den sammanlagda ytan med delvis röda färger när det gäller färggrupp B.

— 1/10 av den sammanlagda ytan med den svagt röda, rödfärgade eller rödstrimmiga färgen när det gäller färggrupp C.

— Inga krav på minsta färgyta när det gäller färggrupp D.

Fruktköttet ska vara helt friskt.

De får dock ha följande mindre fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet och presentation i förpackningen:

— Mindre fel i formen.

— Mindre fel i utvecklingen.

— Mindre färgfel.

— Mindre stötskador, som inte är missfärgade, på en sammanlagd yta på högst 1 cm 2 .

— Mindre fel i skalet som ligger inom följande gränser: — Långsträckta fel får vara högst 2 cm långa. — Övriga fel får täcka en sammanlagd yta på högst 1 cm 2 , dock med undantag för skorv ( Venturia inaequalis ) som högst får täcka en yta på högst 0,25 cm 2 .

— Mindre rostbildning ( 11 ) såsom — bruna fläckar som får gå något utanför skafthålan eller foderhålan, men som inte får vara skrovliga och/eller — tunn, nätliknande rost som inte täcker mer än 1/5 av fruktens sammanlagda yta och som inte kontrasterar för starkt mot fruktens allmänna färg och/eller — kraftig rost som inte täcker mer än 1/20 av fruktens sammanlagda yta, — tunn, nätliknande rost och kraftig rost får sammantaget dock inte täcka mer än högst 1/5 av fruktens sammanlagda yta.

Skaftet får saknas förutsatt att brytstället är snyggt och skalet runtomkring oskadat.

iii) Klass II

Denna klass omfattar äpplen som inte uppfyller kraven för de högre klasserna men som uppfyller de minimikrav som anges ovan.

Fruktköttet får inte ha några större fel.

Följande fel får förekomma förutsatt att äpplena bibehåller sina väsentligaste egenskaper i fråga om kvalitet, hållbarhet och presentation:

— Fel i formen.

— Fel i utvecklingen.

— Färgfel.

— Mindre stötskador, som får vara lätt missfärgade, får täcka en sammanlagd yta på högst 1,5 cm 2 .

— Fel i skalet som ligger inom följande gränser: — Långsträckta fel får vara högst 4 cm långa. — Övriga fel får täcka en sammanlagd yta på högst 2,5 cm 2 , dock med undantag för skorv ( Venturia inaequalis ) som högst får täcka en yta på högst 1 cm 2 .

— Mindre rostbildning ( 12 ) såsom — bruna fläckar som får gå utanför skafthålan eller foderhålan och som får vara något skrovliga och/eller — tunn, nätliknande rost som inte täcker mer än 1/2 av fruktens sammanlagda yta och som inte kontrasterar för starkt mot fruktens allmänna färg och/eller — kraftig rost som inte täcker mer än 1/3 av fruktens sammanlagda yta, — tunn, nätliknande rost och kraftig rost får sammantaget dock inte täcka mer än högst 1/2 av fruktens sammanlagda yta.

III. BESTÄMMELSER ANGÅENDE STORLEKSSORTERING

Storleken bestäms av den största tvärsnittsdiametern eller av vikten.

Minimistorleken är 60 mm om storleken mäts efter diameter, och 90 g om den mäts efter vikt. Frukt av mindre storlek kan godkännas om produktens brixvärde ( 13 ) ligger på 10,5° brixgrader eller mer och storleken uppgår till minst 50 mm eller 70 g.

För att frukten i en förpackning ska uppfylla kraven på enhetlig storlek får skillnaden i storlek mellan frukterna i en och samma förpackning

a) för frukt som sorteras efter diameter, vara högst — 5 mm för frukt i klass ”Extra” och för frukt i klass I och II som är förpackad i rader och lager; för äpplen av sorterna Bramley's Seedling (Bramley, Triomphe de Kiel) och Horneburger får skillnaden i diameter dock vara 10 mm, och — 10 mm för frukt i klass I som är packad i detaljhandelsförpackningar eller löst packad i förpackningen; för äpplen av sorterna Bramley's Seedling (Bramley, Triomphe de Kiel) och Horneburger får skillnaden i diameter dock vara 20 mm, eller

b) för frukt som sorteras efter vikt, vara högst — för frukt i klass ”Extra” och för frukt i klass I och II som är förpackad i rader och lager:



Viktintervall (g) Viktdifferens (g) 70–90 15 g 91–135 20 g 136–200 30 g 201–300 40 g > 300 50 g — för frukt i klass I som är packad i detaljhandelsförpackningar eller löst packad i förpackningen:



Viktintervall (g) Enhetlighet (g) 70–135 35 136–300 70 > 300 100

För frukt i klass II som är packad i detaljhandelsförpackningar eller löst packad i förpackningen har det inte fastställts några bestämmelser om enhetlig storlek.

Miniatyrsorter av äpplen märkta med ”M” i tillägget till denna norm omfattas inte av storleksbestämmelserna. Dessa miniatyrsorter måste ha ett brixvärde ( 14 ) på minst 12° brixgrader.

IV. TOLERANSBESTÄMMELSER

I varje parti medges, i alla saluföringsled, en viss mängd produkter som inte uppfyller kvalitets- och storlekskraven för den angivna klassen.

A. Kvalitetstoleranser

i) Klass ”Extra”

5 % i antal eller vikt av äpplen som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass I. Inom denna tolerans får högst 0,5 % bestå av produkter som uppfyller kraven för klass II.

ii) Klass I

10 % i antal eller vikt av äpplen som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass II. Inom denna tolerans får högst 1 % bestå av produkter som varken uppfyller kraven för klass II eller minimikraven, eller av produkter angripna av röta.

iii) Klass II

10 % i antal eller vikt av äpplen som varken uppfyller kraven för klassen eller minimikraven. Inom denna tolerans får högst 2 % bestå av produkter angripna av röta.

B. Storlekstoleranser

För samtliga klasser: 10 % i antal eller vikt av äpplen som inte uppfyller storlekskraven för klassen. Denna tolerans omfattar dock inte frukt med en avvikelse på

— 5 mm eller mer under minimidiametern,

— 10 g eller mer under minimivikten.

V. BESTÄMMELSER ANGÅENDE PRESENTATION

A. Enhetlighet

Varje förpackning ska ha ett enhetligt innehåll och får endast innehålla äpplen av samma ursprung, sort, kvalitet, storlek (om frukten storlekssorteras) och mognad.

För klass ”Extra” gäller kravet på enhetlighet även färgen.

En blandning av äpplen av tydligt olika sorter kan dock förpackas tillsammans i en detaljhandelsförpackning om de är enhetliga avseende kvalitet och, för varje sort, avseende ursprung. Enhetlighet i fråga om storlek krävs inte.

Den synliga delen av förpackningens innehåll ska vara representativ för hela innehållet. Lasermärkning av enskilda frukter får inte leda till skador på köttet eller skalet.

B. Förpackning

Äpplena ska vara förpackade så att de ges ett ändamålsenligt skydd. Särskilt detaljhandelsförpackningar med en nettovikt på mer än 3 kg ska vara tillräckligt hårda för att skydda produkten på ett ändamålsenligt sätt.

De material som används inuti förpackningen ska vara rena och så beskaffade att de inte kan orsaka yttre eller inre skador på produkten. Det är tillåtet att använda material som t.ex. papper eller stämplar med handelsmässiga upplysningar, förutsatt att de färger och det lim som används är giftfria.

De etiketter som fästs på varje enskild produkt ska vara sådana att de, när de tas bort, inte lämnar några synliga spår av lim eller skadar skalet.

Förpackningarna får inte innehålla främmande beståndsdelar.

VI. BESTÄMMELSER ANGÅENDE MÄRKNING

Varje förpackning ( 15 ) ska på en och samma sida och med tydligt, outplånligt och från utsidan synligt tryck vara märkt med följande uppgifter:

A. Identifiering

Packarens och/eller avsändarens namn och adress (t.ex. gatuadress/ort/region/postnummer och land, om det inte är detsamma som ursprungslandet).

Dessa uppgifter får ersättas med följande:

— För alla förpackningar med undantag av färdigförpackningar: En kod som identifierar packaren och/eller avsändaren och som utfärdats eller godkänts av en officiell myndighet och som föregås av uppgiften ”packare och/eller avsändare” eller motsvarande förkortning. Koden ska föregås av lands- och regionkoden enligt ISO 3166 (alfa) för det land som utfärdat godkännandet, om det inte är detsamma som ursprungslandet.

— För färdigförpackningar: Namn och adress till säljaren som är etablerad inom unionen, varvid dessa uppgifter ska föregås av uppgiften ”packad för:” eller likvärdig uppgift. I detta fall ska det på etiketten även finnas en kod som identifierar packaren och/eller avsändaren. Säljaren ska tillhandahålla all den information om betydelsen av denna kod som kontrollorganen anser vara nödvändig.

B. Typ av produkt

— ”Äpplen”, om innehållet i förpackningen inte är synligt från utsidan.

— Sortens namn. Om det rör sig om en blandning av äpplen av tydligt olika sorter ska samtliga sorter i förpackningen anges. Sortens namn får ersättas med en synonym. Ett handelsnamn ( 16 ) får endast anges som komplement till sorten eller synonymen. När det gäller mutanter med sortskydd får namnet på denna sort anges i stället för namnet på den ursprungliga sorten. När det gäller mutanter utan sortskydd får namnet på denna sort endast anges som tillägg till namnet på den ursprungliga sorten.

— ”Miniatyrsort”, i tillämpliga fall.

C. Produktens ursprung

Ursprungsland ( 17 ) och eventuellt odlingsområde eller nationell, regional eller lokal benämning.

Om det rör sig om en blandning av äpplen av tydligt olika sorter och ursprung ska ursprungslandet anges i omedelbar närhet av motsvarande sorts namn.

D. Handelsmässiga upplysningar

— Klass.

— Storlek eller, för frukt förpackad i rader och lager, antal frukter.

Om storleken är angiven ska den uttryckas på följande sätt:

a) För frukt som omfattas av kraven på enhetlighet ska den anges som minsta och största diameter eller som minsta och största vikt.

b) För frukt som inte omfattas av kraven på enhetlighet ska den anges som diametern eller vikten på den minsta frukten i förpackningen, följt av ”och större” eller likvärdig benämning, eller, eventuellt, diametern eller vikten på den största frukten i förpackningen.

E. Officiellt kontrollmärke (frivilligt)

Det är inte nödvändigt att på förpackningarna ange uppgifterna i första stycket, om dessa förpackningar innehåller detaljhandelsförpackningar som är väl synliga från utsidan och som samtliga är märkta med uppgifterna i fråga. Förpackningarna får inte vara märkta på något sätt som kan verka vilseledande. Om förpackningarna är lastade på pallar ska dock uppgifterna anges på en följesedel som ska fästas synligt på åtminstone två sidor av lastpallen.

Tillägg

Icke uttömmande förteckning över äppelsorter

Frukter av sorter som inte återfinns i förteckningen ska delas in efter sortegenskaper.

Några av sorterna i nedanstående tabell får saluföras under handelsnamn för vilka man ansökt om eller erhållit varumärkesskydd i ett eller flera länder. I de tre första kolumnerna i tabellen nedan återges inte sådana varumärken. Vissa kända varumärken anges i den fjärde kolumnen, men endast för kännedom.

Förklaring:

M = Miniatyrsort

R = Rostbildning

V = Glasighet

* = Mutant som saknar sortskydd men som är knuten till ett registrerat/skyddat varumärke; mutanter som inte markeras med asterisk är skyddade sorter







Sort Mutanter Synonymer Varumärken Färggrupp Ytterligare specifikationer African Red African Carmine™ B Akane Tohoku 3, Primerouge B Alkmene Early Windsor C Alwa B Amasya B Ambrosia Ambrosia® B Annurca B Ariane Les Naturianes® B Arlet Swiss Gourmet B R AW 106 Sapora® C Belgica B Belle de Boskoop Schone van Boskoop, Goudreinette D R Boskoop rouge Red Boskoop, Roter Boskoop, Rode Boskoop B R Boskoop Valastrid B R Berlepsch Freiherr von Berlepsch C Berlepsch rouge Red Berlepsch, Roter Berlepsch B Braeburn B Hidala Hillwell® A Joburn Aurora™, Red Braeburn™, Southern Rose™ A Lochbuie Red Braeburn A Mahana Red Braeburn Redfield® A Mariri Red Eve™, Aporo® A Royal Braeburn A Bramley's Seedling Bramley, Triomphe de Kiel D Cardinal B Caudle Cameo®, Camela® B Cauflight Cameo®, Camela® A CIV323 Isaaq® B CIVG198 Modi® A Civni Rubens® B Collina C Coop 38 Goldrush®, Delisdor® D R Coop 39 Crimson Crisp® A Coop 43 Juliet® B Coromandel Red Corodel A Cortland B Cox's Orange Pippin Cox orange, Cox's O.P. C R Cripps Pink Pink Lady®, Flavor Rose® C Lady in Red Pink Lady® B Rosy Glow Pink Lady® B Ruby Pink B Cripps Red Sundowner™, Joya® B Dalinbel Antares® B R Delblush Tentation® D Delcorf Delbarestivale® C Celeste B Bruggers Festivale Sissired® A Dalili Ambassy® A Wonik* Appache® A Delcoros Autento® A Delgollune Delbard Jubilé® B Delicious ordinaire Ordinary Delicious B Discovery C Dykmanns Zoet C Egremont Russet D R Elise De Roblos, Red Delight A Elstar C Bel-El Red Elswout® C Daliest Elista® C Daliter Elton™ C Elshof C Elstar Boerekamp Excellent Star® C Elstar Palm Elstar PCP® C Goedhof Elnica® C Red Elstar C RNA9842 Red Flame® C Valstar C Vermuel Elrosa® C Empire A Fiesta Red Pippin C Fresco Wellant® B R Fuji B V Aztec Fuji Zhen® A V Brak Fuji Kiku® 8 B V Fuji Fubrax Fuji Kiku® Fubrax B V Fuji Supreme A V Heisei Fuji Beni Shogun® A V Raku-Raku B V Gala C Baigent Brookfield® A Bigigalaprim Early Red Gala® B Fengal Gala Venus A Gala Schnico Schniga® A Gala Schnico Red Schniga® A Galaval A Galaxy Selekta® B Gilmac Neon® A Imperial Gala B Jugula B Mitchgla Mondial Gala® B Natali Gala B Regal Prince Gala Must® B Royal Beaut A Simmons Buckeye® Gala A Gloster B Golden 972 D Golden Delicious Golden D CG10 Yellow Delicious Smothee® D Golden Delicious Reinders Reinders® D Golden Parsi Da Rosa® D Leratess Pink Gold® D Quemoni Rosagold® D Goldstar Rezista Gold Granny® D Gradigold Golden Supreme™, Golden Extreme™ D Gradiyel Goldkiss® D Granny Smith D Dalivair Challenger® D Gravensteiner Gravenstein D Hokuto C Holsteiner Cox Holstein C R Honeycrisp Honeycrunch® C Horneburger D Idared B Idaredest B Najdared B Ingrid Marie B R James Grieve D Jonagold C Early Jonagold Milenga® C Dalyrian C Decosta C Jonagold Boerekamp Early Queen® C Jonagold Novajo Veulemanns C Jonagored Morren's Jonagored® C Jonagored Supra Morren's Jonagored® Supra® C Red Jonaprince Wilton's®, Red Prince® C Rubinstar C Schneica Jonica C Vivista C Jonathan B Karmijn de Sonnaville C R La Flamboyante Mairac® B Laxton's Superb C R Ligol B Lobo B Lurefresh Redlove® Era® A Lureprec Redlove® Circe® A Luregust Redlove® Calypso® A Luresweet Redlove® Odysso® A Maigold B Maribelle Lola® B McIntosh B Melrose C Milwa Diwa®, Junami® B Moonglo C Morgenduft Imperatore B Mountain Cove Ginger Gold™ D Mutsu Crispin D Newton C Nicogreen Greenstar® D Nicoter Kanzi® B Northern Spy C Ohrin Orin D Paula Red B Pinova Corail® C RoHo 3615 Evelina® B Piros C Plumac Koru® B Prem A153 Lemonade®, Honeymoon® C Prem A17 Smitten® C Prem A280 Sweetie™ B Prem A96 Rockit™ B M Rafzubin Rubinette® C Rafzubex Rubinette® Rosso A Rajka Rezista Romelike® B Red Delicious Rouge américaine A Camspur Red Chief® A Erovan Early Red One® A Evasni Scarlet Spur® A Stark Delicious A Starking C Starkrimson A Starkspur A Topred A Trumdor Oregon Spur Delicious® A Reine des Reinettes Gold Parmoné, Goldparmäne C V Reinette grise du Canada Graue Kanadarenette, Renetta Canada D R Rome Beauty Belle de Rome, Rome, Rome Sport B Rubin C Rubinola B Šampion Shampion, Champion, Szampion B Reno 2 A Šampion Arno Szampion Arno A Santana B Sciearly Pacific Beauty™ A Scifresh Jazz™ B Sciglo Southern Snap™ A Scilate Envy® B Sciray GS48 A Scired Pacific Queen™ A R Sciros Pacific Rose™ A Senshu C Spartan A Stayman B Summerred B Sunrise A Sunset D R Suntan D R Sweet Caroline C Topaz B Tydeman's Early Worcester Tydeman's Early B Tsugaru C UEB32642 Opal® D Worcester Pearmain B York B Zari B

DEL 2: HANDELSNORM FÖR CITRUSFRUKT

I. DEFINITION AV PRODUKTEN

Denna norm gäller för citrusfrukter av sorter av följande arter som är avsedda att levereras färska till konsumenten, dock inte citrusfrukt avsedd för industriell bearbetning:

— Citroner av arter av Citrus limon (L.) Burm. f. och hybrider därav.

— Mandariner av arten Citrus reticulata Blanco, inbegripet satsumor ( Citrus unshiu Marcow.), clementiner ( Citrus clementina hort. ex Tanaka.), vanliga mandariner ( Citrus deliciosa Ten.) och tangeriner ( Citrus tangerina Tanaka) av dessa arter och hybrider därav.

— Apelsiner av arter av Citrus sinensis (L.) Osbeck och hybrider därav.

II. KVALITETSBESTÄMMELSER

Syftet med normen är att ange de kvalitetskrav som citrusfrukt ska uppfylla efter iordningställande och förpackning.

Efter avsändandet får dock produkterna i förhållande till kraven i normen uppvisa

— en viss bristande färskhet och saftspändhet,

— en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas, för produkter som klassificerats som andra klasser än klass ”Extra”.

A. Minimikrav

Om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för varje klass och de tillåtna toleranserna ska citrusfrukter vara

— hela,

— fria från stötskador och/eller större läkta skador,

— friska, dvs. de får inte vara angripna av röta eller ha annan kvalitetsförsämring som gör dem olämpliga för konsumtion,

— rena, praktiskt taget fria från synliga främmande beståndsdelar,

— praktiskt taget fria från skadedjur,

— fria från skador på fruktköttet orsakade av skadedjur,

— fria från begynnande skrumpenhet och uttorkning,

— fria från skador orsakade av låg temperatur eller frost,

— fria från onormal yttre fuktighet,

— fria från främmande lukt och/eller smak.

Citrusfrukterna ska ha en sådan utveckling och mognad att de

— tål transport och hantering,

— är i tillfredsställande skick vid ankomsten till bestämmelseorten.

B. Mognadskrav

Citrusfrukterna ska ha nått en lämplig utveckling och mognad enligt kriterierna för sorten, plockningstidpunkten och odlingsområdet.

Citrusfrukternas mognad fastställs med hjälp av de parametrar som anges nedan för varje art:

— Minsta saftinnehåll.

— Lägsta värde för relationen socker-syra ( 18 ).

— Färg.

Efter en normal utveckling ska citrusfrukterna ha en sådan färg att de på bestämmelseorten kan uppnå den färg som är normal för sorten.







Minsta saftinnehåll (i %). Lägsta värde för relationen sockersyra Färg Citroner 20 Färgen ska vara typisk för sorten. Citroner som är gröna (men inte mörkgröna) är dock tillåtna om de uppfyller minimikraven i fråga om saftinnehåll. Satsumor, clementiner, andra mandarinsorter och hybrider därav Satsumor 33 6.5:1 Minst en tredjedel av fruktens yta ska ha en färg som är typisk för sorten. Clementiner 40 7.0:1 Andra mandarinsorter och hybrider därav 33 7.5:1 (1) Apelsiner Blodapelsiner 30 6.5:1 Färgen ska vara typisk för sorten. Högst en femtedel av fruktens totala yta får ha ljusgrön färg om de uppfyller minimikraven i fråga om saftinnehåll. Apelsiner som produceras i områden med höga lufttemperaturer och hög relativ fuktighet under utvecklingsperioden får dock ha en grön färg på mer än en femtedel av fruktens totala yta, om de uppfyller kraven på minsta saftinnehåll. Gruppen navelapelsiner 33 6.5:1 Övriga sorter 35 6.5:1 Mosambi, Sathgudi och Pacitan med mer än en femtedel grön färg 33 Andra sorter med mer än en femtedel grön färg 45 ( 1 ) För sorterna Mandora och Minneola ska lägsta värde för relationen socker-syra vara 6.0:1 till och med utgången av det regleringsår som inleds den 1 januari 2023.

Citrusfrukter som uppfyller dessa krav på mognad får ha genomgått behandling för att avlägsna den gröna färgen (”avgröning”). Sådan behandling är endast tillåten om de övriga naturliga smakegenskaperna inte ändras.

C. Klassificering

Citrusfrukt inledas i följande tre klasser:

i) Klass ”Extra”

Citrusfrukt i denna klass ska vara av högsta kvalitet. De ska ha de egenskaper som är typiska för sorten och/eller handelstypen.

De får inte ha några fel, med undantag av mycket små ytliga fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet eller presentation i förpackningen.

ii) Klass I

Citrusfrukt i denna klass ska vara av god kvalitet. De ska ha de egenskaper som är typiska för sorten och/eller handelstypen.

De får dock ha följande mindre fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet och presentation i förpackningen:

— Mindre fel i formen.

— Mindre färgfel, inbegripet mindre solskador.

— Mindre, tilltagande fel i skalet, förutsatt att de inte påverkar fruktköttet.

— Mindre fel i skalet som uppstått i samband med fruktbildningen, t.ex. silverskorv, rostbildning eller skador orsakade av skadedjur.

— Läkta, mindre fel som uppstått genom yttre påverkan, t.ex. grenskav, hagelskada eller stötfläckar.

— Delvis lätt lossat skal för alla frukter i mandaringruppen.

iii) Klass II

Denna klass omfattar citrusfrukt som inte uppfyller kraven för de högre klasserna men som uppfyller de minimikrav som anges ovan.

Följande fel får förekomma förutsatt att de bibehåller sina väsentligaste egenskaper i fråga om kvalitet, hållbarhet och presentation:

— Fel i formen.

— Färgfel, inbegripet solskador.

— Tilltagande fel i skalet, förutsatt att de inte påverkar fruktköttet.

— Fel i skalet som uppstått i samband med fruktbildningen, t.ex. silverskorv, rostbildning eller skador orsakade av skadedjur.

— Läkta fel som uppstått genom yttre påverkan, t.ex. grenskav, hagelskada eller stötfläckar.

— Läkta, ytliga skalförändringar.

— Skrovligt skal.

— Delvis lätt lossat skal för apelsiner och delvis lossat skal för alla frukter i mandaringruppen.

III. BESTÄMMELSER ANGÅENDE STORLEKSSORTERING

Storleken bestäms av den största tvärsnittsdiametern eller av antalet.

A. Minimistorlek

Följande minimistorlekar ska tillämpas:







Frukt Diameter i mm Citroner 45 Satsumor, andra mandarinsorter och hybrider därav 45 Clementiner 35 Apelsiner 53

B. Enhetlighet

Citrusfrukter får storlekssorteras enligt ett av följande alternativ:

a) För att frukten i en förpackning ska uppfylla kraven på enhetlig storlek får skillnaden i storlek mellan frukterna i en och samma förpackning vara högst — 10 mm, om den minsta fruktens diameter (enligt uppgift på förpackningen) är under 60 mm. — 15 mm, om den minsta fruktens diameter (enligt uppgift på förpackningen) är minst 60 mm men under 80 mm. — 20 mm, om den minsta fruktens diameter (enligt uppgift på förpackningen) är minst 80 mm men under 110 mm. — För frukt som har en diameter på 110 mm eller mer har det inte fastställts någon begränsning av skillnaden i diameter.

b) Om storlekskoder tillämpas måste koderna och intervallen i följande tabell användas:



Storlekskod Diameter i mm Citroner 0 79–90 1 72–83 2 68–78 3 63–72 4 58–67 5 53–62 6 48–57 7 45–52 Satsumor, clementiner och andra mandarinsorter och hybrider därav 1 - XXX 78 och däröver 1 - XX 67–78 1 eller 1 - X 63–74 2 58–69 3 54–64 4 50–60 5 46–56 6 (1) 43–52 7 41–48 8 39–46 9 37–44 10 35–42 Apelsiner 0 92–110 1 87–100 2 84–96 3 81–92 4 77–88 5 73–84 6 70–80 7 67–76 8 64–73 9 62–70 10 60–68 11 58–66 12 56–63 13 53–60 ( 1 ) Storlekar på mindre än 45 mm i diameter gäller endast clementiner. Enhetligheten i fråga om storlek ska motsvara ovanstående storlekstabell, förutom i följande fall: För frukt i lös vikt i lådor och frukt i detaljhandelsförpackningar med en nettovikt på högst 5 kg får skillnaden inte vara större än det intervall som uppstår om tre på varandra följande storlekar i storlekstabellen slås samman till en enda.

c) För frukt som storlekssorteras efter antal ska storleksskillnaden uppfylla kraven i led a.

IV. TOLERANSBESTÄMMELSER

I varje parti medges, i alla saluföringsled, en viss mängd produkter som inte uppfyller kvalitets- och storlekskraven för den angivna klassen.

A. Kvalitetstoleranser

i) Klass ”Extra”

5 % i antal eller vikt av citrusfrukt som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass I. Inom denna tolerans får högst 0,5 % bestå av produkter som uppfyller kraven för klass II.

ii) Klass I

10 % i antal eller vikt av citrusfrukt som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass II. Inom denna tolerans får högst 1 % bestå av produkter som varken uppfyller kraven för klass II eller minimikraven, eller av produkter angripna av röta.

iii) Klass II

10 % i antal eller vikt av citrusfrukt som varken uppfyller kraven för klassen eller minimikraven. Inom denna tolerans får högst 2 % bestå av produkter angripna av röta.

B. Storlekstoleranser

För samtliga klasser: En total tolerans på 10 % i antal eller vikt av citrusfrukt som uppfyller storlekskraven för närmast över- eller underliggande storlek (eller storlekar vid kombination av tre storlekar) om detta anges på förpackningen.

Toleransen på 10 % får i samtliga fall endast tillämpas för frukt vars diameter inte understiger följande minimivärden:







Frukt Diameter i mm Citroner 43 Satsumor, andra mandarinsorter och hybrider därav 43 Clementiner 34 Apelsiner 50

V. BESTÄMMELSER ANGÅENDE PRESENTATION

A. Enhetlighet

Varje förpackning ska ha ett enhetligt innehåll och får endast innehålla citrusfrukt av samma ursprung, sort eller handelstyp, kvalitet och storlek och av praktiskt taget samma utveckling och mognad.

För klass ”Extra” gäller kravet på enhetlighet även färgen.

En blandning av citrusfrukt av tydligt olika arter kan dock förpackas tillsammans i en detaljhandelsförpackning om de är enhetliga avseende kvalitet och, för varje berörd art, avseende sort eller handelstyp och ursprung. Enhetlighet i fråga om storlek krävs inte.

Den synliga delen av förpackningens innehåll ska vara representativ för hela innehållet.

B. Förpackning

Citrusfrukterna ska vara förpackade så att de ges ett ändamålsenligt skydd.

De material som används inuti förpackningen ska vara rena och så beskaffade att de inte kan orsaka yttre eller inre skador på produkten. Det är tillåtet att använda material som t.ex. papper eller stämplar med handelsmässiga upplysningar, förutsatt att de färger och det lim som används är giftfria.

De etiketter som fästs på varje enskild produkt ska vara sådana att de, när de tas bort, inte lämnar några synliga spår av lim eller skadar skalet. Lasermärkning av enskilda frukter får inte leda till skador på köttet eller skalet.

Om frukten är inslagen ska papperet vara tunt, torrt, nytt och luktfritt ( 19 ).

Det är förbjudet att använda ämnen som kan ändra citrusfruktens naturliga egenskaper, särskilt dess smak eller doft ( 20 ).

Förpackningarna får inte innehålla främmande beståndsdelar. Frukten får dock presenteras med en kort fastsittande kvist som inte är träig och har några gröna blad.

VI. BESTÄMMELSER ANGÅENDE MÄRKNING

Varje förpackning ( 21 ) ska på en och samma sida och med tydligt, outplånligt och från utsidan synligt tryck vara märkt med följande uppgifter:

A. Identifiering

Packarens och/eller avsändarens namn och adress (t.ex. gatuadress/ort/region/postnummer och land, om det inte är detsamma som ursprungslandet).

Dessa uppgifter får ersättas med följande:

— För alla förpackningar med undantag av färdigförpackningar: En kod som identifierar packaren och/eller avsändaren och som utfärdats eller godkänts av en officiell myndighet och som föregås av uppgiften ”packare och/eller avsändare” eller motsvarande förkortning. Koden ska föregås av lands- och regionkoden enligt ISO 3166 (alfa) för det land som utfärdat godkännandet, om det inte är detsamma som ursprungslandet.

— För färdigförpackningar: Namn och adress till säljaren som är etablerad inom unionen, varvid dessa uppgifter ska föregås av uppgiften ”packad för:” eller likvärdig uppgift. I detta fall ska det på etiketten även finnas en kod som identifierar packaren och/eller avsändaren. Säljaren ska tillhandahålla all den information om betydelsen av denna kod som kontrollorganen anser vara nödvändig.

B. Typ av produkt

— ”Citroner”, ”mandariner” eller ”apelsiner”, om produkten inte är synlig från utsidan.

— ”Blandning av citrusfrukter” eller likvärdig benämning och de olika arternas namn när det rör sig om en blandning av citrusfrukter av olika arter.

— För apelsiner ska sortens namn och/eller respektive sortgrupp anges i fråga om ”Navels” och ”Valencias”.

— För ”satsumor” och ”clementiner” ska artens trivialnamn anges, och det är frivilligt att ange sortens namn.

— För andra mandariner och hybrider därav ska sortens namn anges.

— För citroner är det frivilligt att ange sortens namn.

— ”Med kärnor” i fråga om clementiner med fler än 10 kärnor.

— ”Kärnfria” (frivilligt – kärnfria citrusfrukter får någon gång innehålla kärnor).

C. Produktens ursprung

— Ursprungsland ( 22 ) och eventuellt odlingsområde eller nationell, regional eller lokal benämning.

— Om det rör sig om en blandning av citrusfrukter av tydligt olika arter och ursprung ska ursprungslandet anges i omedelbar närhet av motsvarande arts namn.

D. Handelsmässiga upplysningar

— Klass.

— Storlek uttryckt som — minsta och största storlek (i mm) eller — storlekskod, följt (frivilligt) av en minsta och största storlek eller — antal.

— I förekommande fall angivelse av att konserveringsmedel eller andra kemiska ämnen har använts i behandling efter skörd.

E. Officiellt kontrollmärke (frivilligt)

Det är inte nödvändigt att på förpackningarna ange uppgifterna i första stycket, om dessa förpackningar innehåller detaljhandelsförpackningar som är väl synliga från utsidan och som samtliga är märkta med uppgifterna i fråga. Förpackningarna får inte vara märkta på något sätt som kan verka vilseledande. Om förpackningarna är lastade på pallar ska dock uppgifterna anges på en följesedel som ska fästas synligt på åtminstone två sidor av lastpallen.

DEL 3: HANDELSNORM FÖR KIWIFRUKT

I. DEFINITION AV PRODUKTEN

Denna norm gäller för kiwifrukt (även känd som Actinidia eller kiwi) av sorter av Actinidia chinensis (Planch.) eller Actinidia deliciosa (A. Chev.), C.F. Liang och A.R. Ferguson som är avsedda att levereras färska till konsumenten, dock inte kiwifrukter avsedda för industriell bearbetning.

II. KVALITETSBESTÄMMELSER

Syftet med normerna är att ange de kvalitetskrav som kiwifrukt ska uppfylla efter iordningställande och förpackning.

Efter avsändandet får dock produkterna i förhållande till kraven i normen uppvisa

— en viss bristande färskhet och saftspändhet,

— en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas, för produkter som klassificerats som andra klasser än klass ”Extra”.

A. Minimikrav

Om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för varje klass och de tillåtna toleranserna ska kiwifrukterna vara

— hela (men utan stjälk),

— friska, dvs. de får inte vara angripna av röta eller ha annan kvalitetsförsämring som gör dem olämpliga för konsumtion,

— rena, praktiskt taget fria från synliga främmande beståndsdelar,

— praktiskt taget fria från skadedjur,

— fria från skador på fruktköttet orsakade av skadedjur,

— tillräckligt fasta, dvs. varken mjuka, skrumpna eller vattniga,

— välformade, dvs. inga dubbla eller multipla frukter,

— fria från onormal yttre fuktighet,

— fria från främmande lukt och/eller smak.

Kiwifrukterna ska ha en sådan utveckling och mognad att de

— tål transport och hantering,

— är i tillfredsställande skick vid ankomsten till bestämmelseorten.

B. Minimikrav avseende mognad

Kiwifrukterna ska vara tillräckligt utvecklade och uppvisa tillfredsställande mognad.

För att uppfylla detta krav ska frukten vid förpackningstillfället ha nått en mognad av minst 6,2° brixgrader ( 23 ) eller i genomsnitt 15 % torrsubstans, vilket innebär 9,5° brixgrader (23) när den kommer in i distributionskedjan.

C. Klassificering

Kiwifrukt indelas i följande tre klasser:

i) Klass ”Extra”

Kiwifrukter i denna klass ska vara av högsta kvalitet. De ska ha de egenskaper som är typiska för sorten.

De ska vara fasta och köttet ska vara helt friskt.

De får inte ha några fel med undantag av mycket små ytliga fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet eller presentation i förpackningen.

Förhållandet mellan fruktens minsta och största tvärsnittsdiameter ska vara minst 0,8.

ii) Klass I

Kiwifrukter i denna klass ska vara av god kvalitet. De ska ha de egenskaper som är typiska för sorten.

De ska vara fasta och köttet ska vara helt friskt.

De får dock ha följande mindre fel förutsatt att dessa inte försämrar produktens allmänna utseende, kvalitet, hållbarhet och presentation i förpackningen:

— Ett mindre fel i formen (dock inte svullnader eller missbildningar).

— Mindre färgfel.

— Mindre fel i skalet som täcker en yta av högst 1 cm 2 .

— Ett mindre ”Hayward-märke” i form av längsgående linjer utan förhöjning.

Förhållandet mellan fruktens minsta och största tvärsnittsdiameter ska vara minst 0,7.

iii) Klass II

Denna klass omfattar kiwifrukt som inte uppfyller kraven för de högre klasserna men som uppfyller de minimikrav som anges ovan.

Frukterna ska vara förhållandevis fasta och köttet får inte ha några allvarliga fel.

Följande fel får förekomma, förutsatt att kiwifrukten bibehåller sina väsentligaste egenskaper i fråga om kvalitet, hållbarhet och presentation:

— Fel i formen.

— Färgfel.

— Fel i skalet, t.ex. små läkta sår eller ärrad/skrubbad vävnad som täcker högst 2 cm 2 .

— Flera, mer uttalade ”Hayward-märken” med mindre förhöjning.

— Lätta stötskador.

III. BESTÄMMELSER ANGÅENDE STORLEKSSORTERING

Storleken bestäms av fruktens vikt.

Minimivikten för klass ”Extra” är 90 g, för klass I 70 g och för klass II 65 g.

För att frukten i en förpackning ska uppfylla kraven på enhetlig storlek får skillnaden i storlek mellan frukterna i en och samma förpackning vara högst

— 10 g om frukten väger mindre än 85 g,

— 15 g om frukten väger mellan 85 g och 120 g,

— 20 g om frukten väger mellan 120 g och 150 g,

— 40 g om frukten väger 150 g eller mer.

IV. TOLERANSBESTÄMMELSER

I varje parti medges, i alla saluföringsled, en viss mängd produkter som inte uppfyller kvalitets- och storlekskraven för den angivna klassen.

A. Kvalitetstoleranser

i) Klass ”Extra”

5 % i antal eller vikt av kiwifrukt som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass I. Inom denna tolerans får högst 0,5 % bestå av produkter som uppfyller kraven för klass II.

ii) Klass I

10 % i antal eller vikt av kiwifrukt som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass II. Inom denna tolerans får högst 1 % bestå av produkter som varken uppfyller kraven för klass II eller minimikraven, eller av produkter angripna av röta.

iii) Klass II

10 % i antal eller vikt av kiwifrukt som varken uppfyller kraven för klassen eller minimikraven. Inom denna tolerans får högst 2 % bestå av produkter angripna av röta.

B. Storlekstoleranser

För samtliga klasser: 10 % i antal eller vikt av kiwifrukt som inte uppfyller storlekskraven för klassen.

Kiwifrukt får dock inte väga mindre än 85 g i klass ”Extra”, 67 g i klass I och 62 g i klass II.

V. BESTÄMMELSER ANGÅENDE PRESENTATION

A. Enhetlighet

Varje förpackning ska ha ett enhetligt innehåll och får endast innehålla kiwifrukt av samma ursprung, sort, kvalitet och storlek.

Den synliga delen av förpackningens innehåll ska vara representativ för hela innehållet.

B. Förpackning

Kiwifrukterna ska vara förpackade så att de ges ett ändamålsenligt skydd.

De material som används inuti förpackningen ska vara rena och så beskaffade att de inte kan orsaka yttre eller inre skador på produkten. Det är tillåtet att använda material som t.ex. papper eller stämplar med handelsmässiga upplysningar förutsatt att de färger och det lim som används är giftfria.

De etiketter som fästs på varje enskild produkt ska vara sådana att de, när de tas bort, inte lämnar några synliga spår av lim eller skadar skalet. Lasermärkning av enskilda frukter får inte leda till skador på köttet eller skalet.

Förpackningarna får inte innehålla främmande beståndsdelar.

VI. BESTÄMMELSER ANGÅENDE MÄRKNING

Varje förpackning ( 24 ) ska på en och samma sida och med tydligt, outplånligt och från utsidan synligt tryck vara märkt med följande uppgifter:

A. Identifiering

Packarens och/eller avsändarens namn och adress (t.ex. gatuadress/ort/region/postnummer och land, om det inte är detsamma som ursprungslandet).

Dessa uppgifter får ersättas med följande:

— För alla förpackningar med undantag av färdigförpackningar: En kod som identifierar packaren och/eller avsändaren och som utfärdats eller godkänts av en officiell myndighet och som föregås av uppgiften ”packare och/eller avsändare” eller motsvarande förkortning. Koden ska föregås av lands- och regionkoden enligt ISO 3166 (alfa) för det land som utfärdat godkännandet, om det inte är detsamma som ursprungslandet.

— För färdigförpackningar: Namn och adress till säljaren som är etablerad inom unionen, varvid dessa uppgifter ska föregås av uppgiften ”packad för:” eller likvärdig uppgift. I detta fall ska det på etiketten även finnas en kod som identifierar packaren och/eller avsändaren. Säljaren ska tillhandahålla all den information om betydelsen av denna kod som kontrollorganen anser vara nödvändig.

B. Typ av produkt

— ”Kiwifrukt” och/eller ”Actinidia” om innehållet i förpackningen inte är synligt från utsidan.

— Sortens namn (frivilligt).

— Fruktköttets färg eller motsvarande angivelse, om det inte är grönt.

C. Produktens ursprung

Ursprungsland ( 25 ) och eventuellt odlingsområde eller nationell, regional eller lokal benämning.

D. Handelsmässiga upplysningar

— Klass.

— Storlek uttryckt som minsta och största fruktvikt.

— Antal frukter (frivilligt).

E. Officiellt kontrollmärke (frivilligt)

Det är inte nödvändigt att på förpackningarna ange uppgifterna i första stycket, om dessa förpackningar innehåller detaljhandelsförpackningar som är väl synliga från utsidan och som samtliga är märkta med uppgifterna i fråga. Förpackningarna får inte vara märkta på något sätt som kan verka vilseledande. Om förpackningarna är lastade på pallar ska dock uppgifterna anges på en följesedel som ska fästas synligt på åtminstone två sidor av lastpallen.

DEL 4: HANDELSNORM FÖR HUVUDSALLAT, FRISÉSALLAT OCH ESCAROLESALLAT

I. DEFINITION AV PRODUKTEN

Denna norm gäller för

— huvudsallat av sorter av — Lactuca sativa var. capitata L. (huvudsallat inklusive isbergssallat), — Lactuca sativa var. longifolia Lam. (romansallat), — Lactuca sativa var. crispa L. (plocksallat), — korsningar av dessa sorter, och

— frisésallat av sorter av Cichorium endivia var. crispum Lam., samt

— escarolesallat av sorter av Cichorium endivia var. latifolium Lam.,

som är avsedda att levereras färska till konsumenten.

Normen gäller dock inte sallat avsedd för industriell bearbetning eller sallat i form av lösa blad, huvudsallat med rotklump eller plocksallat i kruka.

II. KVALITETSBESTÄMMELSER

Syftet med normen är att ange de kvalitetskrav som sallaten ska uppfylla efter iordningställande och förpackning.

Efter avsändandet får dock produkterna i förhållande till kraven i normen uppvisa

— en viss bristande färskhet och saftspändhet,

— en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas.

A. Minimikrav

Om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för varje klass och de tillåtna toleranserna ska sallaten vara

— hel,

— frisk, dvs. den får inte vara angripen av röta eller ha annan kvalitetsförsämring som gör den olämplig för konsumtion,

— ren och putsad, dvs. praktiskt taget utan blad nedsmutsade med jord eller andra odlingssubstrat och praktiskt taget fri från synliga främmande beståndsdelar,

— färsk till utseendet,

— praktiskt taget fri från skadedjur,

— praktiskt taget fri från skador orsakade av skadedjur,

— saftspänd,

— utan stocklöpare,

— fri från onormal yttre fuktighet,

— fri från främmande lukt och/eller smak.

På huvudsallat tillåts en rödaktig missfärgning som beror på låg temperatur vid odlingen om denna inte ger en betydande förändring av sallatens utseende.

Rötterna ska vara prydligt avskurna omedelbart under det yttersta bladet.

Sallaten ska ha normal utveckling. Sallaten ska ha en sådan utveckling och mognad att den

— tål transport och hantering,

— är i tillfredsställande skick vid ankomsten till bestämmelseorten.

B. Klassificering

Sallat indelas i följande två klasser:

i) Klass I

Sallat i denna klass ska vara av god kvalitet. Den ska ha de egenskaper som är typiska för sorten och/eller handelstypen.

Den ska vara

— välformad,

— knuten (med beaktande av odlingssätt och produkttyp),

— fri från skador eller fel som försämrar ätbarheten,

— utan frostskador.

Huvudsallat ska ha ett välformat hjärta. På huvudsallat från täckt kultur får dock hjärtat vara litet.

Romansallat ska ha ett hjärta, som får vara litet till storleken.

Frisésallat och escarolesallat ska vara gul i mitten.

ii) Klass II

Denna klass omfattar sallat som inte uppfyller kraven för klass I men som uppfyller de minimikrav som anges ovan.

Sallaten ska vara

— förhållandevis välformad,

— fri från skador eller fel som allvarligt försämrar ätbarheten.

Följande fel får förekomma, förutsatt att produkten bibehåller sina väsentligaste egenskaper i fråga om kvalitet, hållbarhet och presentation:

— En lättare missfärgning.

— Lättare skador orsakade av skadedjur.

Huvudsallat ska ha ett hjärta, som får vara litet till storleken. För huvudsallat från täckt kultur får hjärta saknas.

Romansallat behöver inte ha ett hjärta.

III. BESTÄMMELSER ANGÅENDE STORLEKSSORTERING

Storleken bestäms av styckevikten.

För att garantera enhetlig storlek får skillnaden i storlek mellan produkterna i en och samma förpackning

a) när det gäller huvudsallat vara högst — 40 g om det lättaste huvudet väger mindre än 150 g per styck, — 100 g om det lättaste huvudet väger 150–300 g per styck, — 150 g om det lättaste huvudet väger 300–450 g per styck, — 300 g om det lättaste huvudet väger mer än 450 g per styck.

b) när det gäller frisésallat och escarolesallat vara högst — 300 g.

IV. TOLERANSBESTÄMMELSER

I varje parti medges, i alla saluföringsled, en viss mängd produkter som inte uppfyller kvalitets- och storlekskraven för den angivna klassen.

A. Kvalitetstoleranser

i) Klass I

10 % i antal av huvuden som inte uppfyller kraven för klassen, men som uppfyller kraven för klass II. Inom denna tolerans får högst 1 % bestå av produkter som varken uppfyller kraven för klass II eller minimikraven, eller av produkter angripna av röta.

ii) Klass II

10 % i antal av huvuden som varken uppfyller kraven för klassen eller minimikraven. Inom denna tolerans får högst 2 % bestå av produkter angripna av röta.

B. Storlekstoleranser

För samtliga klasser: 10 % i antal eller vikt av huvuden som inte uppfyller storlekskraven för klassen.

V. BESTÄMMELSER ANGÅENDE PRESENTATION

A. Enhetlighet

Varje förpackning ska ha ett enhetligt innehåll och får endast innehålla sallat av samma ursprung, sort eller handelstyp, kvalitet och storlek.

En blandning av sallat av tydligt olika sorter, handelstyper och/eller färger kan dock förpackas tillsammans i en förpackning, om de är enhetliga avseende kvalitet och, för varje sort, handelstyp och/eller färg, avseende ursprung. Enhetlighet i fråga om storlek krävs inte.

Den synliga delen av förpackningens innehåll ska vara representativ för hela innehållet.

B. Förpackning

Sallaten ska vara förpackad så att den ges ett ändamålsenligt skydd. Den ska vara packad på ett lämpligt sätt med beaktande av storleken och typen av förpackning, dvs. utan för stora mellanrum och inte alltför tätt.

De material som används inuti förpackningen ska vara rena och så beskaffade att de inte kan orsaka yttre eller inre skador på produkten. Det är tillåtet att använda material som t.ex. papper eller stämplar med handelsmässiga upplysningar förutsatt att de färger och det lim som används är giftfria.

Förpackningarna får inte innehålla främmande beståndsdelar.

VI. BESTÄMMELSER ANGÅENDE MÄRKNING

Varje förpackning ( 26 ) ska på en och samma sida och med tydligt, outplånligt och från utsidan synligt tryck vara märkt med följande uppgifter:

A. Identifiering

Packarens och/eller avsändarens namn och adress (t.ex. gatuadress/ort/region/postnummer och land, om det inte är detsamma som ursprungslandet).

Dessa uppgifter får ersättas med följande:

— För alla förpackningar med undantag av färdigförpackningar: En kod som identifierar packaren och/eller avsändaren och som utfärdats eller godkänts av en officiell myndighet och som föregås av uppgiften ”packare och/eller avsändare” eller motsvarande förkortning. Koden ska föregås av lands- och regionkoden enligt ISO 3166 (alfa) för det land som utfärdat godkännandet, om det inte är detsamma som ursprungslandet.

— För färdigförpackningar: Namn och adress till säljaren som är etablerad inom unionen, varvid dessa uppgifter ska föregås av uppgiften ”packad för:” eller likvärdig uppgift. I detta fall ska det på etiketten även finnas en kod som identifierar packaren och/eller avsändaren. Säljaren ska tillhandahålla all den information om betydelsen av denna kod som kontrollorganen anser vara nödvändig.

B. Typ av produkt

— ”Huvudsallat”, ”Bataviasallat”, ”isbergssallat”, ”romansallat”, ”plocksallat”, (eller t.ex. ekbladssallat, lollo bionda, lollo rossa), ”frisésallat”, ”escarolesallat” eller likvärdig benämning om innehållet i förpackningen inte är synligt från utsidan.

— ”Växthusodlad eller täckt kultur”, i förekommande fall, eller likvärdig benämning.

— Sortens namn (frivilligt).

— ”Salladsblandning”, ”Blandsallat” eller likvärdig benämning, om det rör sig om en blandning av sallat av olika sorter, handelstyper och/eller färger. Om produkten inte är synlig från utsidan måste sorter, handelstyper och/eller färger samt kvantiteten för var och en i förpackningen anges.

C. Produktens ursp