1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verk-
samhet med annan direkt försäkring än livförsäkring
(73/239/EEG)
(EGT L 228, 16.8.1973, s. 3)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 76/580/EEG av den 29 juni 1976 L 189 13 13.7.1976
▼B
RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten
att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än
livförsäkring
(73/239/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta,
med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet(1) för upphävande
av begränsningar av etableringsfriheten, särskilt avdelning IV C,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(
2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:Enligt det ovan nämnda allmänna handlingsprogrammet är, såvitt gäller
verksamhet med direkt försäkring, ett upphävande av begränsningar
beträffande rätten till etablering av agenturer och filialer beroende av
samordningen av de villkor som gäller för att starta och driva sådanrörelse. En sådan samordning skall i första hand genomföras för direktförsäkring annan än livförsäkring.
Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella till-
synsregler för att göra det lättare att starta och drivaförsäkringsverksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkrade försäkrade och tredje man i samtliga medlemsstater ett tillräckligtskydd bör särskilt de bestämmelser samordnas som avser finansiellakrav på försäkringsföretagen.
Det är nödvändigt att indela riskerna i olika försäkringsklasser, främst
för att bestämma vilka former av försäkringsverksamhet som omfattasav en obligatorisk auktorisation och storleken på den minsta garanti-fond som är fastställd för respektive försäkringsklass.
Ömsesidiga institut bör undantas från tillämpningen av detta direktiv,
om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyller skäliga villkorbeträffande säkerhet och finansiella krav. Det är också önskvärt att iflera medlemsstater undanta vissa institut, vars verksamhet täckerendast en mycket begränsad sektor och som genom författning ärbegränsad till ett särskilt territorium eller till särskilda personer.
De olika nationella regelverken skiljer sig åt vad gäller föreskrifter om
samtidigt bedriven verksamhet med sjukförsäkring, kredit- ochborgensförsäkring, försäkring avseende regress mot tredje man samträttsskyddsförsäkring eller om sådan verksamhet som bedrivs i föreningmed andra försäkringsklasser. Om sådana skillnader skulle finnas kvar
även efter upphävandet av begränsningarna i etableringsrätten avseende
annan försäkring än livförsäkring, skulle detta innebära att det fortfa-rande förelåg hinder mot etablering. Detta problem måste lösas inomen förhållandevis kort tidsperiod genom den fortsatta samordningen.
Det är nödvändigt att i varje medlemsstat utvidga tillsynen till att avse
alla de försäkringsklasser som omfattas av detta direktiv. En sådantillsyn är möjlig endast om det krävs auktorisation av behörigmyndighet för att driva rörelse avseende dessa försäkringsklasser. Vill-koren för att bevilja eller återkalla en sådan auktorisation måste därförfastställas. Ett beslut om avslag på en ansökan om auktorisation eller1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 2
(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.
(2) EGT nr C 27, 28.3.1968, s. 15.
(3) EGT nr 158, 18.7.1967, s. 1.
▼B
om återkallande av en auktorisation måste kunna göras till föremål för
domstolsprövning.
För s.k. transportförsäkring i klasserna 4, 5, 6, 7 och 12 under punkt A
i bilagan samt för kreditförsäkring i klasserna 14 och 15 under punkt Ai bilagan bör gälla mer flexibla regler på grund av de ständiga variatio-nerna i villkoren för varu- och kredittransaktioner.
Inom gemenskapen utreds för närvarande möjligheterna att bestämma
en gemensam metod för beräkning av de tekniska reserverna. Samord-ningen i denna fråga samt i frågor som rör kapitalplacering i olika
tillgångsslag och värdering av tillgångar bör därför anstå till kommande
direktiv.
För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt
för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver av tillräcklig
storlek för att kunna uppfylla sina försäkringsåtaganden, en komplette-rande reserv i form av en s.k. solvensmarginal som skall motsvaras avfria tillgångar. För att man skall kunna vara säker på att de krav somställs på försäkringsföretagen är grundade på objektiva kriterier somtillförsäkrar företag av samma storlek likvärdiga konkurrensvillkor,
bör solvensmarginalen stå i förhållande till verksamhetens totala
omsättning och bestämmas med tillämpning av två säkerhetskriterier,varav det ena utgår från premier och det andra från försäkringsersätt-ningar.
För att säkerställa att varje företag vid bildandet innehar tillräckliga
resurser och att solvensmarginalen i den fortsatta verksamheten intevid något tillfälle underskrider ett visst minimum bör krävas en minstagarantifond, vars storlekbestäms med hänsyn till risk ernas storlekivarje försäkringsklass.
Det är nödvändigt att utforma bestämmelser för det fall att ett företags
ekonomiska ställning medför att det har svårt att uppfylla sinaförsäkringsåtaganden.
De samordnade reglerna för att starta och driva direkt försäkringsrö-
relse inom gemenskapen skall i princip tillämpas på allaförsäkringsföretag på marknaden och följaktligen också på agenturer
och filialer till företag med huvudkontor utanför gemenskapen. Det
bör emellertid finnas särskilda bestämmelser om tillsyn över sådanaagenturer och filialer med hänsyn till att dessa företags tillgångarbefinner sig utanför gemenskapen.
Det bör emellertid ges möjlighet till en uppmjukning av sådana
särskilda bestämmelser utan att frångå principen att sådana agentureroch filialer inte skall behandlas förmånligare än företag inom gemen-skapen.
Vissa övergångsbestämmelser behövs, främst för att små och medels-
tora företag, som redan driver verksamhet, skall kunna anpassa sig tillde krav som medlemsstaterna måste införa enligt detta direktiv; dockskall artikel 53 i fördraget beaktas.
Det är viktigt att de samordnade reglerna tillämpas enhetligt, och att
det därför skapas förutsättningar för ett nära samarbete mellan kommis-sionen och medlemsstaterna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
Detta direktiv rör rätten att starta och driva självständig direkt
försäkringsverksamhet, utövad av försäkringsföretag etablerade i enmedlemsstat eller som önskar etablera sig där, avseende de försäkring-sklasser som anges i bilagan till detta direktiv.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 3
▼B
Artikel 2
Detta direktiv gäller ej1. följande slag av försäkring:
a) Livförsäkring, dvs. försäkring som omfattar särskilt kapitalförsä-
kring för livsfall och/eller dödsfall, livförsäkring medåterbetalning av erlagda premier, tontiner, försäkring som utfaller
vid äktenskaps ingående och försäkring som utfaller vid födelsen.
b) Livräntor.
c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag, dvs.
försäkring mot personskada inklusive arbetsoförmåga, försäkring
mot dödsfall på grund av olyckshändelse och försäkring mot
invaliditet förorsakad av olyckshändelse eller sjukdom, i de falldessa försäkringar tecknas som tillägg till livförsäkring.
d) Försäkring som ingår som en del av ett lagfäst socialförsäkrings-
system.
e) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som
finns i Irland och i Storbritannien (permanent health insurance).
2. följande former av verksamhet:
a) Verksamhet avseende ”capital redemption” såsom denna defini-
eras i enskilda medlemsstaters lagstiftning.
b) Verksamhet som utövas av ömsesidiga understödsinstitut där
förmånerna varierar med tillgången på medel, medan bidragenfrån medlemmarna utgörs av ett fast belopp.
c) Verksamhet som utövas av sammanslutningar som inte är juri-
diska personer och vars ändamål är att tillhandahållamedlemmarna ömsesidig försäkring utan betalning av premiereller upprättande av tekniska reserver.
d) I avvaktan på ytterligare samordning, som skall genomföras inom
fyra år efter anmälan av detta direktiv: exportkreditförsäkring för
statens räkning eller med statligt stöd.
Artikel 3
1. Detta direktiv gäller inte ömsesidiga institut som uppfyller samt-
liga nedanstående villkor:
— Bolagsordningen skall innehålla bestämmelser som medger uttag av
extra bidrag eller minskning av förmånerna.
— Verksamheten får inte omfatta ansvarsförsäkring - utom som under-
ordnad försäkring i den mening som avses i punkt C i bilagan -eller kredit- och borgensförsäkring.
— Den årliga premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv får inte överstiga en miljon beräkningsen-heter.
— Minst hälften av premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv måste komma från personer som ärmedlemmar i det ömsesidiga institutet.
2. Vidare skall detta direktiv inte gälla ömsesidiga institut som med
andra institut av samma karaktär har ingått avtal, som omfattar full
återförsäkring av ingångna försäkringsavtal eller som innebär att detövertagande företaget inträder i det överlåtande företagets förpliktelserenligt försäkringsavtalen.
I sådant fall skall det övertagande företaget omfattas av bestämmel-
serna i detta direktiv.
Artikel 4
Detta direktiv gäller inte nedanstående institut, såvida inte deras
stadgar eller tillämplig författning ändras med avseende på derasbehörighet:
a)I Tyskland1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 4
▼B
Följande offentligrättsliga institut med monopolställning (”Monopo-
lanstalten”):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,
3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversi-
cherung, München,
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunsch-
weig,
5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg,
6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversiche-
rungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,
8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,
9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,
12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,
13. Feuersozietät Berlin, Berlin,
14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.
Den territoriella behörigheten skall emellertid inte anses ändrad
genom ett samgående mellan institut som nu nämnts och sominnebär att det nya institutet övertar den territoriella behörighetenhos de sammanslagna instituten; inte heller skall behörigheten avse-ende försäkringsklasser anses ändrad genom att något av dessa
institut avseende samma territorium övertar en eller flera försäkring-
sklasser från något av de övriga instituten.
Följande halvstatliga institut:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten.
b)I Frankrike
Följande institut:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,
3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,
4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,
5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault.
c)I Irland
Voluntary Health Insurance Board.
d)I Italien
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass).
e)I Storbritannien
The Crown Agents.
Artikel 5
I detta direktiv avses med
a)beräkningsenhet: den europeiska beräkningsenheten så som defini-
erad i kommissionens beslut 3289/75/EKSG(
1); varje gång1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 5
(1) EGT nr L 327, 19.12.1975, s. 4.▼M1
▼M1
hänvisning görs i detta direktiv till beräkningsenheten, skall värdet i
den nationella valutan från och med den 31 december varje år varadet värde som gällde sista dagen i närmast föregående oktober
månad för vilken dag värden för europeiska beräkningsenheter finns
noterade i samtliga valutor inom gemenskapen,
b)valutamatchande tillgångar: sådana tillgångar, som motsvarar
försäkringsåtaganden uttryckta i viss valuta, och som är uttryckta
eller realiserbara i samma valuta,
c)tillgångarnas lokalisering: förekomsten av tillgångar i form av lös
eller fast egendom i en medlemsstat, dockutan något k rav på depo-
sition av lös egendom eller åtgärder som innebär en inskränkning
avseende fast egendom som t.ex. inteckning. Tillgångar som utgörsav fordringar skall anses belägna i den medlemsstat där de skallinfrias.
AVDELNING II
Regler avseende företag med huvudkontor inom gemenskapen
Avsnitt A: Villkor för etablering
Artikel 6
1. Varje medlemsstat skall för direkt försäkringsrörelse inom sitt
territorium föreskriva auktorisation av behörig myndighet.
2. En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i respektive medlemsstat av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom en sådan
medlemsstats territorium,
b) varje företag som har sitt huvudkontor i en annan medlemsstat och
som etablerar en filial eller agentur inom medlemsstatens territo-
rium,
c) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
erfordras enligt a) eller b) ovan, utvidgar sin verksamhet inom ensådan medlemsstats territorium till andra försäkringsklasser,
d) varje företag som, efter att ha beviljats auktorisation för viss del av
en medlemsstats territorium enligt artikel 7.1, utvidgar sin verk-samhet utöver sådan del.
3. Medlemsstaterna får inte föreskriva deposition eller ställande av
säkerhet som villkor för en auktorisation.
Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela medlemsstatens
territorium såvida inte sökanden, inom ramen för vad landets lagstift-
ning medger, ansöker om auktorisation att bedriva verksamheten
endast inom en del av medlemsstatens territorium.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Den
skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökande önskarförsäkra endast en del av de risker som hänför sig till försäkring-sklassen enligt punkt A i bilagan.
Docksk all följande gälla:
a) Det skall stå varje medlemsstat fritt att bevilja auktorisation för de
grupper av försäkringsklasser som anges i punkt B i bilagan, förut-
satt att sådan auktorisation förses med den däri angivnabeteckningen.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnade risker
som tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren i punkt C i
bilagan är uppfyllda.
c) I avvaktan på ytterligare samordning, som måste genomföras inom
fyra år efter detta direktivs anmälan, har Förbundsrepubliken Tysk-1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 6
▼B
▼B
land rätt att upprätthålla förbudet att inom dess område samtidigt
driva verksamhet avseende sjukförsäkring, kredit- och borgensförsä-kring, försäkring avseende regress mot tredje man samt
rättsskyddsförsäkring eller att driva sådan verksamhet tillsammans
med andra försäkringsklasser.
Artikel 8
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att försäkringsföretag som
etableras inom dess territorium och som ansöker om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien:
”société anonyme — naamloze vennootschap”, ”société en
commandite par actions — vennootschap bij wijze van geld-
schieting opaandelen”, ”association d'assurance mutuelle —
onderlinge verzekeringsmaatschappij”, ”société coopérative —cooperative vennootschap”,
— Danmark:
”aktieselskaber”, ”gensidige selskaber”,
— Förbundsrepubliken Tyskland:
”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit”,
”Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunter-
nehmen”,
— Frankrike:
”société anonyme”, ”société à forme mutuelle”, ”mutuelle”,
”union de mutuelles”,
— Irland:
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”,
— Italien:
”società per azioni”, ”società cooperativa”, ”mutua di assicura-
zione”,
— Luxemburg:
”société anonyme”, ”société en commandite par actions”, ”asso-
ciation d'assurances mutuelles”, ”société coopérative”,
— Nederländerna:
”naamloze vennootschap”, ”onderlinge waarborgmaatschappij”,
”coöperative vereniging”,
— Storbritannien:
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”, ”societies registered under the Industrial and Provi-dent Societies Acts”, ”societies registered under the FriendlySocieties Act”, de försäkringsgivare som uppträder under beteck-ningen Lloyd's;
vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera företag
inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt attändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på sammavillkor som gäller för privaträttsligt verksamma företag,
b) begränsa sin näringsverksamhet till försäkringsområdet och sådan
verksamhet som är direkt anknuten till detta område med uteslu-tande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2.
2. Ett företag som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller, i sådant fall som avses iartikel 6.2 d, till en annan del av medlemsstatens territorium skallförete en verksamhetsplan enligt artikel 9 avseende sådana försäkring-
sklasser eller sådan annan del av territoriet.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minsta garan-tifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådana försäkringsklassersom auktorisationen utvidgats till att omfatta.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 7
▼B
3. Dessa samordningsåtgärder skall inte hindra medlemsstaterna att
tillämpa bestämmelser enligt vilka det krävs tekniska yrkeskvalifika-tioner hos styrelsemedlemmar och verkställande ledning eller
godkännande av stiftelseurkund, bolagsordning, allmänna och särskilda
försäkringsvillkor, tariffer och alla andra handlingar som krävs förnormal tillsyn.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
Artikel 9
En verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla uppgifter
eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra, de allmänna och
särskilda försäkringsvillkor som det avser att tillämpa,
b) de tariffer som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) sammansättningen av minsta garantifonden,
e) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsatta
medel,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren om
f) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av kost-
naderna för dess uppbyggnad, och i synnerhet löpande allmännaomkostnader och provisioner,
g) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar,
h) en prognos för balansräkning,
i) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsförplik-
telser och solvensmarginal.
De under a och b nämnda uppgifterna skall inte krävas beträffande de
risker som anges under 4, 5, 6, 7 och 12 i punkt A i bilagan; inte hellerskall uppgifterna enligt b ovan krävas beträffande de risker som angesunder 14 och 15 i punkt A i bilagan. De under a och b nämnda uppgif-terna skall inte krävas beträffande riskerna under 11 i samma punkt.
Artikel 10
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att ett företag som har sitt
huvudkontor inom en annan medlemsstats territorium och som ansöker
om auktorisation för etablering av en agentur eller en filial skall
a) förete sin bolagsordning samt en förteckning över styrelsemed-
lemmar och de personer som ingår i den verkställande ledningen,
b) förete ett intyg, utfärdat av behörig myndighet i det land där huvud-
kontoret ligger, till styrkande av vilka försäkringsklasser som får
omfattas av företagets verksamhet och att företaget har en minsta
garantifond eller, om en större sådan erfordras, den minsta solven-smarginal som beräknas enligt artikel 16.3, med angivande även avde risker företaget faktiskt försäkrar och de finansiella medel somavses i artikel 11.1 e,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 11,
d) befullmäktiga ett ombud om har sin stadigvarande hemvist i
värdlandet samt tillräckliga befogenheter för att ingå för företagetbindande rättshandlingar gentemot tredje man och att representera
företaget inför värdlandets myndigheter och vid dess domstolar; är
ombudet en juridiskperson måste dess huvudk ontor finnas ivärdlandet och denna juridiska person skall i sin tur till sitt ombudutse en fysiskperson om uppfyller ovannämnda k rav. Det utseddaombudet skall kunna avvisas av en medlemsstat endast av skäl somhänför sig till krav på god vandel eller till sådana yrkesmässiga1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 8
▼B
kvalifikationer som krävs även för personer som ingår i ledningen
för företag som har huvudkontor i den medlemsstaten.
Såvitt gäller Lloyd's skall, vid rättstvister i värdlandet avseende
ingångna försäkringsåtaganden, de försäkrade inte behandlas oförde-
laktigare av det skälet att Lloyd's är en av parterna. Ombudet skall
därför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckas mothonom och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar förförsäkringsgivarna i Lloyd's.
2. Vid en ansökan om att utvidga verksamheten för agenturen eller
filialen till andra försäkringsklasser eller - i fall som avses i artikel 6.2d - till andra delar av en medlemsstats territorium, skall varje medlems-stat kräva att sökanden företer en verksamhetsplan enligt artikel 11 ochatt sökanden uppfyller villkoren enligt punkt 1 b ovan.
3. Dessa åtgärder för samordning skall inte hindra medlemsstaterna
att tillämpa bestämmelser enligt vilka det för alla försäkringsföretagkrävs godkännande av allmänna och särskilda försäkringsvillkor,tariffer och andra handlingar som krävs för normal tillsyn.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
Artikel 11
1. En verksamhetsplan som avses i artikel 10.1 c för en agentur eller
filial skall innehålla uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra i värdlandet samt
de allmänna och särskilda försäkringsvillkor det avser att tillämpa,
b) de tariffer som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) företagets solvensmarginal enligt artiklarna 16 och 17,
e) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren om
f) uppskattade kostnader för administrationen,
g) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar hänförliga till den nya verksamheten,
h) en prognos för balansräkning avseende agenturen eller filialen.
De under a och b nämnda uppgifterna skall inte krävas beträffande de
risker som anges under 4, 5, 6, 7 och 12 i punkt A i bilagan; inte hellerskall uppgifterna enligt b ovan krävas beträffande de risker som angesunder 14 och 15 i punkt A i bilagan. De under a och b nämnda uppgif-
terna skall inte krävas beträffande riskerna under 11 i samma punkt.
2. Till verksamhetsplanen skall fogas en balansräkning och en resul-
taträkning för rörelsen avseende vart och ett av de senaste treräkenskapsåren. Har företaget emellertid inte bedrivit verksamhet under
tre räkenskapsår skall dessa räkenskapshandlingar bifogas endast för de
avslutande räkenskapsåren.
För Lloyd's skall balansräkning och resultaträkning ersättas med årliga
räkenskapshandlingar över försäkringsverksamheten med bifogande av
en handling varigenom intygas att för varje försäkringsgivare har
utfärdats ett revisorsintyg som visar att ingångna åtaganden har fulltäckning i tillgångarna. Dessa handlingar skall göra det möjligt förmyndigheterna att bilda sig en uppfattning om försäkringssammanslut-ningens solvens.
3. Verksamhetsplanen skall tillsammans med uppgifter om iaktta-
gelser gjorda av behöriga tillståndsgivande myndigheter överlämnastill de behöriga myndigheterna i det land där företaget har sitt huvud-kontor. Sistnämnda myndigheter skall meddela sin uppfattning till de1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 9
▼B
förstnämnda myndigheterna inom tre månader efter mottagande av
handlingarna. Om något yttrande inte lämnas inom denna tid, skall detanses vara till förmån för den sökande.
Artikel 12
Varje beslut om avslag på en ansökan om auktorisation skall åtföljas av
en närmare motivering och ges företaget till känna.
Varje medlemsstat skall se till att ett beslut om avslag på en ansökan
om auktorisation kan göras till föremål för prövning av domstol.
Sådan rätt till domstolsprövning skall även finnas i de fall där behöriga
myndigheter inte behandlat en ansökan om auktorisation inom sexmånader från den dag ansökan mottogs.
Avsnitt B: Villkor för rörelsen
Artikel 13
Medlemsstaterna skall i nära samarbete utöva tillsyn över de auktorise-
rade företagens finansiella situation.
Artikel 14
Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där företagets huvudkontor
finns skall kontollera företagets solvens beträffande hela dess verk-
samhet. Tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsstaterna skalltillhandahålla all den information som behövs för att göra sådankontroll möjlig.
Artikel 15
1. Varje medlemsstat inom vars territorium ett försäkringsföretag
utövar verksamhet skall föreskriva att företaget avsätter tillräckliga
tekniska reserver.
Storleken av dessa reserver skall bestämmas enligt de i staten gällande
reglerna eller, om sådana regler saknas, enligt i medlemsstaten gällandepraxis.
2. För de tekniska reserverna skall finnas motsvarande och valut-
amatchande tillgångar lokaliserade till varje land där verksamhetbedrivs. Medlemsstaterna kan emellertid medge lättnader beträffandetillgångarnas lokalisering.
Luxemburg får, med hänsyn till sin speciella situation, bibehålla det
garantisystem för tekniska reserver som gäller vid tiden för detta
direktivs ikraftträdande till dess samordningen av lagstiftningenbeträffande likvidation av företag är genomförd.
Reglerna i det land där verksamheten utövas skall vara bestämmande
vad sådana tillgångar får utgöras av och, i förekommande fall, i vilken
utsträckning de får ingå i de tekniska reserverna, samt hur sådana till-
gångar skall värderas.
3. Om en medlemsstat medger att tekniska reserver till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa det procenttalsom tillåts. Medlemsstaten får i sådant fall, trots bestämmelserna i
punkt 2, inte kräva att de tillgångar som utgörs av sådana fordringar
skall vara lokaliserade till dess territorium.
4. Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där företagets huvud-
kontor ligger skall kontrollera att företagets balansräkning utvisar atttillgångar finns som motsvarar de tekniska reserverna för
försäkringsförpliktelser som företaget iklätt sig i alla de länder där det
bedriver verksamhet.
Artikel 16
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att alla företag som har sitt
huvudkontor inom dess territorium skall upprätthålla en tillräckligsolvensmarginal i förhållande till sin totala verksamhet.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 10
▼B
Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är fria
från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden.Här skall främst ingå
— det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet,
— hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %,
— reserver (lagstadgade och fria reserver) som inte motsvarar
ingångna försäkringsförpliktelser,
— balanserad vinst,
— fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag med
variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form av begärda extrabidrag inom ett visst verksamhetsår, med ett belopp som uppgår tillhögst hälften av skillnaden mellan maximalt uttaxeringsbart bidrag
och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådana extra bidrag inte får
motsvara mer än 50 % av marginalen,
— på begäran av företaget, som då har att styrka uppgivna
förhållanden, samt efter medgivande av tillsynsmyndigheterna ivarje medlemsstat där företaget bedriver verksamhet, de dolda
reserver som uppkommit genom undervärdering av tillgångar eller
övervärdering av skulder i balansräkningen, i den mån sådana doldareserver inte är av exceptionell natur.
En övervärdering av tekniska reserver skall ske i förhållande till deras
storlek, beräknad av företaget i enlighet med nationella bestämmelser; i
avvaktan på senare samordning av de tekniska reserverna kan emel-lertid ett belopp motsvarande 75 % av skillnaden mellan reserven förutestående risker, beräknad av företaget som ett fast belopp med enminimiprocentsats av premierna, och det belopp som skulle ha erhållitsvid beräkning av reserven ”avtal för avtal” - förutsatt att den lag som
gäller i landet medger valfrihet mellan dessa två metoder - användas
till täckning av upp till 20 % av solvensmarginalen.
2. Solvensmarginalen skall bestämmas i förhållande till antingen det
årliga premie- eller bidragsbeloppet eller till genomsnittet av
försäkringsersättningarna för de tre senaste räkenskapsåren. Dock skall,
då det gäller försäkringsföretag som huvudsakligen meddelar försäkringavseende endast en eller flera av storm-, hagel- eller frostrisker, desenaste sju räkenskapsåren utgöra referensperiod för beräkningen avden genomsnittliga ersättningsbördan.
3. Om annat inte följer av bestämmelserna i artikel 17 skall solven-
smarginalens storlekvara lik a med det högsta av följande tvåberäkningsresultat:
Första resultatet (premiebaserat):
— De premier eller bidrag, tilläggsavgifter inräknade, som hänför sig
till all direkt försäkringsverksamhet under det närmast föregående
räkenskapsåret läggs ihop.
— Till detta läggs premierna för mottagen återförsäkring under
närmast föregående räkenskapsår.
— Från detta belopp dras det totala beloppet för under det senaste
räkenskapsåret annullerade premier eller bidrag, liksom detsammanlagda beloppet för skatter och avgifter på premier ellerbidrag som ingår i totalbeloppet.
Det så erhållna beloppet delas i två delar, av vilka den första skall
uppgå till 10 miljoner beräkningsenheter medan den andra utgör restbe-loppet; 18 % respektive 16 % av dessa beloppsandelar räknas sedanfram och läggs ihop.
Det första resultatet erhålls genom att den sålunda framräknade
summan multipliceras med ett tal som för närmast föregående räkens-kapsår motsvarar förhållandet mellan beloppet förförsäkringsersättningar som företaget har att svara för, beräknade efteravdrag för återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäkring-sersättningar; dockfår detta tal inte vara mindre än 50 %.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 11
▼B
Andra resultatet (baserat på ersättningar):
— De ersättningsbelopp som utbetalats i anledning av direkt försäkring
(utan avdrag för anspråk för vilka återförsäkrare och retroces-sionärer svarar) som meddelats under de i punkt 2 angivnaperioderna läggs ihop.
— Till detta läggs summan av ersättningar som utbetalats för förplik-
telser som under samma tidsperioder övertagits genom
återförsäkring eller retrocession.
— Till detta läggs beloppet för avsättningar som gjorts för försäkrings-
fall som inte är reglerade och som fastställts vid utgången avnärmast föregående räkenskapsår, både med avseende på direktförsäkring och återförsäkring.
— Från detta belopp dras summan av de regressbelopp som uppburits
under de i punkt 2 angivna tidsperioderna.
— Från återstående belopp dras beloppet för avsättningar som gjorts
för försäkringsfall som inte är reglerade och som fastställts vid
början av det näst sista räkenskapsåret före det senaste räkenskapsårför vilket räkenskaper föreligger, både med avseende på direktförsäkring och återförsäkring.
En tredjedel eller en sjundedel av det erhållna beloppet, beroende på
vilken referensperiod som skall användas enligt punkt 2, delas i två
delar, varav den första skall uppgå till sju miljoner beräkningsenheter,
medan den andra utgör resterande belopp; 26 % respektive 23 % avdessa delar räknas därefter fram och läggs ihop.
Det andra resultatet erhålls genom att den sålunda framräknade
summan multipliceras med ett tal som för närmast föregående räkens-
kapsår motsvarar förhållandet mellan beloppet för
försäkringsersättningar som företaget har att svara för, beräknade efteravdrag för återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäkring-sersättningar; dockfår detta tal inte vara mindre än 50 %.
4. De procenttal som skall tillämpas på beloppsandelarna enligt
punkt 3 skall nedsättas till en tredjedel för sjukförsäkring som
meddelas på liknande tekniska grunder som gäller för livförsäkring,
förutsatt att
— inbetalda premier är beräknade med hjälp av sjuklighetstabeller och
enligt matematiska metoder som används för försäkring,
— en reserv upprättas för ökad livslängd,— ett premietillägg utdebiteras i syfte att skapa en säkerhetsmarginal
av tillräcklig storlek,
— försäkringsgivaren inte får säga upp försäkringsavtalet efter
utgången av det tredje försäkringsåret,
— försäkringsavtalet innehåller förbehåll för höjning av premierna
eller nedsättning av ersättningarna också när det gäller löpandeavtal.
5. När det gäller Lloyd's skall den under punkt 3 nämnda beräk-
ningen av det första resultatet, med avseende på premierna, utföras påbasis av nettopremier och multipliceras med ett av internrevisor årligenfastställt procenttal. Detta procenttal skall beräknas från senaste statis-tiska uppgifter om utbetalda provisioner.
Dessa upplysningar skall tillsammans med utförda beräkningar sändas
till tillsynsmyndigheterna i de länder där Lloyd's är etablerat.
Artikel 17
1. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.2. a) Garantifonden får inte underskrida
— 400000 beräkningsenheter i de fall där verksamheten
omfattar samtliga eller vissa av de risker som ingår i någonav försäkringsklasserna i punkt A i bilagan under nr 10, 11,12, 13, 14 och 15;
— 300000 beräkningsenheter i de fall där verksamheten
omfattar samtliga eller vissa av de risker som ingår i någon1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 12
▼B
av försäkringsklasserna i punkt A i bilagan under nr 1, 2, 3, 4,
5, 6, 7, 8 och 16;
— 200000 beräkningsenheter i de fall där verksamheten
omfattar samtliga eller vissa av de risker som ingår i någonav försäkringsklasserna i punkt A i bilagan under nr 9 och 17.
b) Om företagets verksamhet omfattar flera klasser eller flera risker,
skall endast den klass eller risk beaktas som kräver det högstabeloppet.
c) Varje enskild medlemsstat får föreskriva en nedsättning med en
fjärdedel av minsta garantifonden, när det gäller ömsesidiga eller
liknande institut.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna skall inte fastställa några regler för valet av till-
gångar som inte ingår i de tekniska reserver som avses i artikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel 20.1
och 20.3 samt artikel 22.1 sista stycket, får medlemsstaterna intebegränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de tillgångar, varesig lös eller fast egendom, som ingår i tillgångarna för auktoriseradeverksamheter.
Förbundsrepubliken Tyskland får, till dess villkoren för att starta och
driva livförsäkringsrörelse samordnats ytterligare, beträffande
sjukförsäkring enligt artikel 16.4 fortsatt tillämpa begränsningar av det
fria förfogandet över tillgångar i den utsträckning som det fria förfo-gandet över tillgångar till täckning av premiereserver är beroende påmedgivande från en ”Treuhänder”.
Till dess ytterligare samordningsåtgärder vidtagits får Danmark
tillämpa den lagstiftning som begränsar fritt förfogande över tillgångarsom avsatts för pensioner som skall utbetalas inom ramen för obligato-
risk försäkring mot olycksfall i arbete.
3. Dessa bestämmelser skall inte utgöra hinder för sådana åtgärder
som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egenskap av ägare till
eller deltagare i försäkringsföretag, förutsatt att bestämmelserna enligtartikel 15.2 följs i det land där verksamheten bedrivs och att deförsäkrades intressen tillgodoses.
Artikel 19
1. Varje medlemsstat skall ålägga försäkringsföretag vars huvud-
kontor är beläget inom dess territorium att årligen förete ett bokslutöver all verksamhet, som utvisar företagets ekonomiska ställning ochsolvens.
2. Medlemsstaterna skall ålägga företag som bedriver verksamhet
inom deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammans
med statistiskdok umentation som behövs för tillsyn. Behöriga tillsyn-smyndigheter skall utväxla sådan information och dokumentation sombehövs för tillsynen.
Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får tillsyn-
smyndigheten i det land där företaget bedriver sin verksamhet, efter attha underrättat tillsynsmyndigheterna i det land där företagets huvud-kontor är beläget om sin avsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga
över sina tillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars solven-
smarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel 16.3,
skall tillsynsmyndigheten i det land där företagets huvudkontor ärbeläget begära att det upprättas en plan för att återställa en sund finan-siell ställning och att denna plan överlämnas till myndigheten förgodkännande.
3. Om företagets solvensmarginal nedgår under den i artikel 17
angivna garantifonden, skall tillsynsmyndigheten i det land där företa-1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 13
▼B
gets huvudkontor är beläget begära att företaget överlämnar till
myndigheten för dess godkännande en plan avseende kortfristig finan-siering.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall informera tillsynsmyndigheterna i andra medlemsstaterinom vars territorier företaget är auktoriserat, varpå dessa myndigheterpå den förstnämnda myndighetens begäran skall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som nämns i punkterna 1 och 3 får de behöriga
tillsynsmyndigheterna dessutom vidta alla behövliga åtgärder till skyddför de försäkrades intressen.
5. Tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater inom vars territorier
företaget är auktoriserat skall samarbeta i syfte att genomföra vad somföreskrivs i punkterna 1 - 4.
Artikel 21
1. Varje medlemsstat skall bereda ett försäkringsföretag möjlighet
att helt eller delvis överlåta sitt försäkringsbestånd, förutsatt att det
övertagande företaget med hänsyn till överlåtelsen innehar en erfor-derlig solvensmarginal.
De behöriga tillsynsmyndigheterna skall samråda innan en sådan
överlåtelse godkännes.
2. När den behöriga tillsynsmyndighetens tillstånd erhållits, skall
överlåtelsen gälla gentemot berörda försäkringstagare eller försäkrade.
Avsnitt C: Återkallande av auktorisation
Artikel 22
1. Den auktorisation som beviljats av en behörig tillsynsmyndighet i
den medlemsstat inom vars territorium företagets huvudkontor liggerkan återkallas av myndigheten om företaget
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
b) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan plan som omnämns i artikel 20,
c) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt nationella
bestämmelser.
När en auktorisation återkallas, skall tillsynsmyndigheten i det land där
företagets huvudkontor finns anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i
övriga medlemsstater som beviljat företaget auktorisation, varpå företa-
gets auktorisation skall återkallas även i dessa stater.Tillsynsmyndigheten i det land där huvudkontoret finns skall, i samar-bete med ovan nämnda övriga tillsynsmyndigheter, vidta allaerforderliga åtgärder till skydd för de försäkrades intressen och främstinskränka företagets rätt till fritt förfogande över sina tillgångar, om en
sådan inskränkning inte redan föreskrivits enligt bestämmelserna i
artiklarna 20.1 och 20.3 andra stycket.
2. En auktorisation som beviljats för en agentur eller filial till ett
företag vars huvudkontor är beläget i en annan medlemsstat kanåterkallas, om agenturen eller filialen
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
b) allvarligt åsidosätter sina skyldigheter enligt gällande bestämmelser
i det land där verksamheten bedrivs, särskilt med avseende påupprättandet av sådana tekniska reserver som anges i artikel 15.
Innan en auktorisation återkallas skall tillsynsmyndigheterna i det land
där verksamheten bedrivs samråda med tillsynsmyndigheten i det land
där huvudkontoret finns. Om de finner det nödvändigt att avbryta agen-turens eller filialens verksamhet innan ett sådant samråd genomförts,skall tillsynsmyndigheten i det land där huvudkontoret finns omedelbartunderrättas om detta.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 14
▼B
3. Varje beslut att återkalla en auktorisation eller avbryta en verk-
samhet skall åtföljas av en närmare motivering och ges företaget tillkänna.
Varje medlemsstat skall se till att ett sådant beslut kan göras till
föremål för prövning av domstol.
AVDELNING III
Regler för inom gemenskapen etablerade agenturer eller filialer till
företag med huvudkontor utanför gemenskapen
Artikel 23
1. Varje medlemsstat skall föreskriva auktorisation för företag vars
huvudkontor är beläget utanför gemenskapen och som vill driva sådanverksamhet som avses i artikel 1.
2. En medlemsstat får bevilja auktorisation om företaget uppfyller
minst följande villkor:
a) Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverk-
samhet.
b) Det etablerar en agentur eller en filial inom medlemsstatens territo-
rium.
c) Det förbinder sig att på den plats där agenturen eller filialen är
belägen föra till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att därförvara alla handlingar som hör till verksamheten.
d) Det befullmäktigar ett ombud som skall godkännas av behöriga
myndigheter.
e) Det innehar i det land där verksamheten bedrivs tillgångar av en
storlek som motsvarar minst hälften av det i artikel 17.2 föreskrivnaminimivärdet för garantifonden och deponerar en fjärdedel av detta
minimibelopp som säkerhet.
f) Det förbinder sig att hålla en solvensmarginal som motsvarar kraven
i artikel 25.
g) Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 11.1
och 11.2.
Artikel 24
Medlemsstaterna skall ålägga företagen att avsätta tillräckliga tekniska
reserver till täckning av försäkringsförpliktelser inom respektive landsterritorium. Medlemsstaterna skall se till att agenturen eller filialenhar tillgångar som motsvarar sådana tekniska reserver och som, i denutsträckning medlemsstaten så kräver, är valutamatchande.
Den lag som gäller i respektive medlemsstat skall tillämpas vid beräk-
ningen av de tekniska reserverna, fastställandet av investeringsslagsamt vid värderingen av tillgångarna.
Medlemsstaten skall föreskriva att de tillgångar som svarar mot de
tekniska reserverna skall vara lokaliserade till dess territorium. Dock
skall bestämmelserna i artikel 15.3 gälla.
Artikel 25
1. Varje medlemsstat skall ålägga inom sitt territorium etablerade
agenturer och filialer att upprätthålla en solvensmarginal i form av till-
gångar fria från alla förutsebara förpliktelser med avdrag för
immateriella värden. Solvensmarginalen skall beräknas i enlighet medbestämmelserna i artikel 16.3. Vid beräkningen av marginalen skalldockhänsyn tas endast till premier eller bidrag samt försäk ringsersätt-ningar som hänför sig till den av agenturen eller filialen bedrivna
verksamheten.
2. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.
Denna garantifond får dockinte vara mindre än hälften av det minimi-belopp som föreskrivs i artikel 17.2. Den initialdeposition som skallgöras enligt artikel 23.2 e skall inräknas i garantifonden.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 15
▼B
3. De tillgångar som motsvarar solvensmarginalen skall till minst ett
belopp motsvarande garantifonden finnas i den stat där verksamhetenbedrivs och utöver detta inom gemenskapen.
Artikel 26
1. Företag som efter att ha beviljats auktorisation i en medlemsstat
beviljas auktorisation i en eller flera andra medlemsstater för att däretablera andra agenturer eller filialer, får ansöka om en eller flera avföljande förmåner, nämligen
a) att den solvensmarginal som anges i artikel 25 skall beräknas på
grundval av hela den verksamhet som företaget bedriver inom ge-menskapen, varvid hänsyn skall tas till premier, bidrag och
försäkringsersättningar avseende samtliga inom gemenskapen
etablerade agenturer eller filialer,
b) att företaget befrias från skyldigheten att även i sådana medlems-
stater göra deposition som krävs enligt artikel 23.2 e,
c) att de tillgångar som motsvarar garantifonden får förläggas till
vilken som helst av de medlemsstater där företaget bedriver verk-samhet.
2. Om minst två medlemsstater beviljar företagets ansökan helt eller
delvis, skall den behöriga myndigheten i den medlemsstat inom vars
territorium det ansökande företagets äldsta etableringsställe är belägetkontrollera företagets solvens med avseende på hela den verksamhetföretaget bedriver inom de medlemsstater som beviljat dess ansökan.Docksk all på företagets begäran och med samtliga berörda medlems-
staters samtycke sådan kontroll utföras av den behöriga myndigheten i
en av de andra medlemsstaterna. Den myndighet som utför sådankontroll skall från de övriga medlemsstaterna inhämta upplysningarom agenturer eller filialer som företaget etablerat inom deras territo-rium.
3. De förmåner som erhållits med stöd av denna artikel kan
återkallas på initiativ av en eller flera av de berörda medlemsstaterna.
Artikel 27
Bestämmelserna i artiklarna 19 och 20 skall även gälla med avseende
på agenturer eller filialer till företag för vilka detta avsnitt gäller.
Vid tillämpning av bestämmelserna i artikel 20 skall tillsynsmyndig-
heten för det äldsta etableringsstället eller den myndighet som itillsynsmyndighetens ställe utför kontrollen av dessa agenturers ellerfilialers samlade solvens ges samma ställning som tillsynsmyndigheteni den stat där ett EG-företag har sitt huvudkontor.
Artikel 28
Om den i artikel 26.2 nämnda myndigheten återkallar en auktorisation,
skall myndigheten anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i de övriga
medlemsstater där företaget bedriver verksamhet, varpå dessa skallvidta behövliga åtgärder. Om skälet till att återkalla auktorisationen äratt solvensen är otillräcklig i förhållande till vad som föreskrivits av demedlemsstater som beviljat en ansökan enligt artikel 26, skall även de
medlemsstater som beviljat sådana ansökningar återkalla sina auktorisa-
tioner.
Artikel 29
Gemenskapen får genom avtal som med stöd av fördraget träffas med
ett eller flera tredje länder, och på villkor om reciprocitet, medgetillämpning av bestämmelser som avviker från bestämmelserna i dettaavsnitt, för att garantera ett tillfredsställande skydd för de försäkradeinom medlemsstaterna.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 16
▼B
AVDELNING IV
Övergångsbestämmelser och andra bestämmelser
Artikel 30
1. Medlemsstaterna skall medge företag som avses i avdelning II,
vilka vid tidpunkten för ikraftträdandet av de bestämmelser genomvilka detta direktiv genomförs, tillhandahåller försäkring i en eller flera
av de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna, en tid av fem år från och
med dagen för anmälan av detta direktiv för att uppfylla vad som krävsenligt artiklarna 16 och 17.
2. Medlemsstaterna får dessutom
a) medge företag som avses i punkt 1, vilka vid utgången av femårspe-
rioden inte helt uppnått föreskriven solvensmarginal, en ytterligarefrist på högst två år, om företaget enligt artikel 20 meddelat tillsyn-
smyndigheten för dess godkännande de åtgärder som det avser att
vidta,
b) medge undantag för de företag som avses i punkt 1, som vid
utgången av femårsfristen inte uppnått en årlig premie- ellerbidragsinkomst som uppgår till sex gånger minsta garantifonden
enligt artikel 17.2, från kravet att inrätta minsta grarantifond före
utgången av räkenskapsår då premie- eller bidragsinkomsten uppgårtill sex gånger minsta garantifonden. Med beaktande av resultatet avden uppföljning som föreskrivs i artikel 33, skall rådet på förslag avkommissionen enhälligt besluta när medlemsstaterna skall upphäva
detta undantag.
3. De företag som vill utvidga verksamheten enligt artikel 8.2 eller
artikel 10, får göra detta endast under förutsättning att de omgåendeföljer bestämmelserna i detta direktiv. Sådana företag som avses ipunkt 2 b och som inom det egna landets territorium utvidgar sin verk-samhet till andra försäkringsklasser eller andra delar av territoriet, kanför en tid av 10 år från dagen för detta direktivs anmälan undantas från
kravet att upprätta den minsta garantifond som avses i artikel 17.2.
4. Ett företag som har annan associationsform än vad som anges i
artikel 8 får under tid av tre år från anmälan av detta direktiv fortsättaatt bedriva sin nuvarande verksamhet i den form företag har vidtidpunkten för sådan anmälan. Företag som etableras i Storbritannienby Royal Charter eller by private Act eller by special public Act får
under obegränsad tid fortsätta att bedriva verksamhet i oförändrad
form.
Företag i Belgien, som enligt verksamhetens angivna syfte bedriver
verksamhet med hypotekslån av interventionstyp eller sådan sparbank-sverksamhet som avses i artikel 15.4 av bestämmelserna om tillsynöver privata sparbanker, samordnade under arrêté royal av den 23 juni
1967, får fortsätta med denna verksamhet under en tid av tre år från
dagen för anmälan av detta direktiv.
Berörda medlemsstater skall göra upp en förteckning över sådana
företag och översända den till övriga medlemsstater och kommissionen.
5. På begäran av företag som uppfyller kraven i artiklarna 15, 16
och 17 skall medlemsstaterna upphöra att tillämpa bestämmelser sominnebär restriktioner avseende bl.a. pantsättning, deposition ellerställande av säkerhet.
Artikel 31
Medlemsstaterna skall tillåta agenturer eller filialer som avses i avdel-
ning III, och som vid ikraftträdandet av beslut om åtgärder för
genomförandet av detta direktiv bedriver verksamhet inom en ellerflera av de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna och inte utvidgarverksamheten på sätt som avses i artikel 10.2, en frist på högst fem årfrån dagen för anmälan av detta direktiv att uppfylla villkoren enligtartikel 25.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 17
▼B
Artikel 32
Under en tid som utlöper vid ikraftträdandet av ett avtal ingånget med
tredje land enligt artikel 29 och senast vid utgången av en tidsfrist på
fyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv, får varje medlemsstat,
till förmån för företag hemmahörande i vederbörande tredje land ochetablerade inom medlemsstatens territorium, fortsätta att tillämpa debestämmelser som gällde för dessa företag den 1 januari 1973 medavseende på valutamatchande tillgångar och de tekniska reservernaslokalisering, förutsatt att anmälan görs till de övriga medlemsstaterna
och kommissionen samt att gränserna för de lättnader som medges
enligt artikel 15.2 till förmån för de av medlemsstaternas företag sometableras inom området inte överskrids.
AVDELNING V
Slutbestämmelser
Artikel 33
Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett
nära samarbete i syfte att underlätta tillsynen av direkt försäkringsrö-relse inom gemenskapen och vid uppföljning av de svårigheter somkan uppkomma vid tillämpningen av detta direktiv.
Artikel 34
1. Kommissionen skall inom en tid av sex år från dagen för anmälan
av detta direktiv till rådet överlämna en rapport över verkningarna påförsäkringsmarknaden i medlemsstaterna av de finansiella krav som fö-
reskrivs i detta direktiv.
2. Om och när så krävs skall kommissionen till rådet överlämna
interimsrapporter fram till utgången av den i artikel 30.1 fastställdaövergångsperioden.
Artikel 35
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från anmälan av detta direktiv
ändra sina nationella bestämmelser så att de överensstämmer meddirektivet och genast underrätta kommissionen om detta.
De ändrade bestämmelserna skall, om inte annat följer av artiklarna 30,
31 och 32, tillämpas inom 30 månader från dagen för anmälan av detta
direktiv.
Artikel 36
Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna se till att till
kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i lagar
och andra författningar som de antar inom det område som omfattasav detta direktiv.
Artikel 37
Bilagen skall vara en del av själva direktivet.
Artikel 38
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 18
▼B
BILAGA
A.Klassificering av risker i försäkringsklasser
1.Olycksfall (inklusive arbetsskador och yrkessjukdomar)
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
— passagerarskada
2.Sjukdom
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
3.Landfordon (andra än spårbundna)
All skada på eller förlust av
— motordrivna landfordon
— andra landfordon
4.Spårbundna fordon
All skada på eller förlust av spårbundna fordon
5.Luftfartyg
All skada på eller förlust av luftfartyg
6.Fartyg(högsjöfartyg, fartyg för insjö-, flod- och kanaltrafik)
All skada på eller förlust av
— flod- och kanalfartyg
— insjöfartyg
— högsjöfartyg
7.Godstransport (varor, bagage och allt annat gods).
All skada på eller förlust av gods under transport eller bagage, oavsett
transportmedel
8.Brand och naturkrafter
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av
— brand
— explosion
— storm
— annan naturkraft än storm
— atomenergi
— jordskred
9.Annan skada påegendom
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av hagel eller frost eller av
någon annan händelse, som t.ex. stöld, med undantag för dem som
nämnts under 8
10.Motorfordonsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av motordrivna
landfordon (inklusive fraktförares ansvar)
11.Luftfartygsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av luftfartyg (inklu-
sive fraktförares ansvar)1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 19
▼B
12.Fartygsansvar (högsjö-, insjö-, flod- och kanalfartyg)
All ansvarighet som uppkommer genom användning av fartyg, skepp
eller båtar i högsjöfart, på insjöar, floder eller kanaler (inklusive frakt-
förares ansvar)
13.Allmän ansvarighet
All ansvarighet annan än sådan som anges under 10, 11 och 12
14.Kredit
— insolvens (allmän)
— exportkredit
— avbetalningskredit
— hypotekskredit
— lantbrukskredit
15.Borgen
— borgen (direkt)
— borgen (indirekt)
16.Ekonomiska förluster av olika slag
— arbetslöshetsrisker
— inkomstförlust (allmän)
— dåligt väder
— förlust av förmån
— fortlöpande allmänna omkostnader
— oförutsedda handelsomkostnader
— förlust till följd av nedgång i marknadsvärde
— hyres- eller intäktsförlust— indirekt handelsförlust annan än vad som nämnts ovan
— ekonomisk förlust ej förenad med handel
— annan ekonomisk förlust
17.Rättsskydd
Rättegångskostnader och andra kostnader i rättsliga angelägenheter
Risker i en viss klass får inte ingå i annan klass annat än i fall som
anges under punkt C.
B.Beteckningar på auktorisationer beviljade för mer än en försäkring-
sklass
I fall där auktorisationen samtidigt omfattar
a) klasserna 1 och 2 skall den betecknas ”Olycksfalls- och sjukförsäkring”;
b) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 3, 7 och 10 skall den betecknas ”Motor-
fordonsförsäkring”;
c) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 4, 6, 7 och 12 skall den betecknas ”Sjö-
och transportförsäkring”;
d) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 5, 7 och 11 skall den betecknas ”Luft-
fartsförsäkring”;
e) klasserna 8 och 9 skall den betecknas ”Försäkring mot brand och annan
skada på egendom”;
f) klasserna 10, 11, 12 och 13 skall den betecknas ”Ansvarighetsförsä-
kring”;
g) klasserna 14 och 15 skall den betecknas ”Kredit- och borgensförsäkring”;
h) samtliga klasser skall den betecknas enligt den berörda medlemsstatens
eget val, varvid detta skall anmälas till övriga medlemsstater och
kommissionen.
C.Underordnade risker
Ett företag som beviljats auktorisation för en huvudrisk tillhörande en viss
klass eller grupp av klasser får också försäkra risker som ingår i en annan1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 20
▼B
klass utan att särskild auktorisation erfordras för sådan annan risk, förutsatt
att denna
— hör samman med huvudrisken,
— avser det försäkringsobjekt som skyddas mot huvudrisken, och— täcks av det försäkringsavtal som omfattar huvudrisken.
Risker ingående i klasserna 14 och 15 under punkt A i denna bilaga får
emellertid inte betraktas som underordnade risker till andra klasser.1973L0239 — SV — 02.07.1976 — 001.001 — 21