2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2000/12/EG
av den 20 mars 2000
om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut
(EGT L 126, 26.5.2000, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/28/EG av den 18 september
2000L 275 37 27.10.2000
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december
2002L 35 1 11.2.2003
Ändrat genom:
►A1Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken
Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens
och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger tillgrund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2000/12/
EG
av den 20 mars 2000
om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 47.2 första och tredje meningarna i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Ekonomiska och sociala kommittéens yttrande (
1),
i enlighet med det förfarande som anges i artikel 251 i fördraget (2),
och
av följande skäl:
(1) Rådets direktiv 73/183/EEG av den 28 juni 1973 om upphävande
av begränsningar i etableringsfriheten och i friheten att tillhan-dahålla tjänster vid självständigverksamhet hos banker ochandra finansiella institut (
3), rådets första direktiv (77/780/EEG)
av den 12 december 1977 om samordningav lag ar och andra
författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditin-stitut (
4), rådets direktiv (89/299/EEG) av den 17 april 1989 om
kapitalbasen i kreditinstitut (5), rådets andra direktiv 89/646/EEG
av den 15 december 1989 om samordningav lag ar och andra
författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditin-
stitut (6), rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989
om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (7), rådets direktiv 92/
30/EEG av den 6 april 1992 om gruppbaserad tillsyn över kredi-tinstitut (
8), och rådets direktiv 92/121/EEG av den 21 december
1992 om övervakningoch kontroll av kreditinstituts stora expo-
neringar (9) har undergått flera och omfattande ändringar. För att
skapa klarhet och av praktiska skäl bör därför en kodifieringföretas av nämnda direktiv genom att sammanföra dem i enenda text.
(2) Enligt fördraget är all diskriminerade behandling med avseende
på etableringoch tillhandahållande av tjänster, vare sigpå g rund
av nationalitet eller på grund av det förhållandet att ett företag
inte är etablerat i de medlemsstater där tjänsterna tillhandahålls,förbjuden.
(3) För att göra det lättare att starta och driva verksamhet i kreditin-
stitut är det nödvändigt att undanröja de mest störandeskillnaderna mellan medlemsstaternas rättsregler för dessainstitut.
(4) Detta direktiv utgör det väsentliga instrumentet för uppbyggnad
av den inre marknaden, en inriktningsom fastställts g enom den
Europeiska enhetsakten och för vilken det i kommissionensvitbok ställts upp en tidsplan, som syftar till såväl etablerings-2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EGT C 157, 25.5.1998, s. 13.
(2) Europaparlamentets yttrande av den 18 januari 2000 (ännu ej offentliggjort i
EGT) och rådets beslut av den 13 mars 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT L 194, 16.7.1973, s. 1.
(4) EGT L 322, 17.12.1977, s. 30. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/
33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).
(5) EGT L 124, 5.5.1989, s. 16. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/30/
EEG (EGT L 110, 28.4.1992, s. 52).
(6) EGT L 386, 30.12.1989, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/
EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7).
(7) EGT L 386, 30.12.1989, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/
33/EG.
(8) EGT L 110, 28.4.1992, s. 52.
(9) EGT L 29, 5.2.1993, s. 1. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.
▼B
frihet för kreditinstitut som frihet för sådana institut att tillhan-
dahålla tjänster.
(5) Samordningen bör gälla alla kreditinstitut, både för att ge skydd
åt sparmedel och för att skapa lika konkurrensvillkor för insti-
tuten. Skälighänsyn måste, där det är befog at, tas till objektiva
skillnader i fråga om institutens verksamhetsbetingelser och tillderas ändamål, så som föreskrivits genom nationell lagstiftning.
(6) Samordningen bör alltså vara så omfattande som möjligt och
gälla alla institut, vars verksamhet består i att ta emot återbetal-bara medel från allmänheten, antingen genom insättningar eller iannan form, såsom fortlöpande utgivning av obligationer och
andra jämförbara värdepapper, samt att bevilja kredit för egen
räkning. Det måste dock ges möjlighet till undantag för vissakreditinstitut, för vilka detta direktiv inte är tillämpligt. Direkt-ivets bestämmelser skall inte hindra tillämpningav sådananationella författningar, som innehåller föreskrifter om särskild,kompletterande auktorisation för kreditinstitut att bedriva visst
slags verksamhet eller att genomföra vissa typer av transak-
tioner.
(7) Den vägsom valts åsyftar endast en sådan harmoniseringsom är
nödvändigoch tillräckligför att säkra ett ömsesidig t erkännandeav auktorisationer och av tillsynsfunktioner, en harmoniseringsom skall möjliggöra ett enda, för hela gemenskapen giltigt verk-samhetstillstånd samt tillämpningav principen om
hemlandstillsyn. Kravet på att en verksamhetsplan skall upprättas
bör därför ses främst som ett hjälpmedel för de behörigamyndigheterna att fatta beslut på grundval av mera exakt infor-mation, utifrån objektiva kriterier. I inledningsskedet bör detdock finnas utrymme för viss flexibilitet såvitt gäller krav på
särskild rättsligform för kreditinstitut och skydd för bankfirma.
(8) Enhetliga finansiella krav på kreditinstitut behövs för att ge
spararna likvärdigt skydd och för att skapa rättvisa konkurren-
svillkor mellan jämförbara grupper av kreditinstitut. I avvaktanpå ytterligare samordning bör det fastställas lämpliga rela-tionstal, som gör det möjligt för nationella myndigheter att isamarbete och efter standardiserade metoder följa utvecklingen
hos jämförbara kategorier av kreditinstitut. En sådan ordning
bör göra det lättare att efter hand jämna ut skillnaderna mellande koefficientsystem som antagits och tillämpas av medlemssta-terna. Det är dock nödvändigt att göra skillnad mellan dekoefficienter som är avsedda att säkra en sund ledningav kredi-tinstitut och de som införts för finans- och penningpolitiska
ändamål.
(9) Principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn
kräver att de enskilda medlemsstaternas behöriga myndigheterinte skall meddela auktorisation eller skall återkalla auktorisa-tionen i sådana fall där verksamhetsplanen, lokaliseringen ellerden faktiskt utövade verksamheten klart visar att ett kreditinstituthar valt rättssystemet i en medlemsstat i syfte att undgå de
strängare normer som gäller i en annan medlemsstat inom vars
område det bedriver eller har för avsikt att bedriva sin huvudsak-liga verksamhet. Ett kreditinstitut som är en juridisk person börvara auktoriserat i den medlemsstat i vilken det har sitt stadgeen-liga säte. Ett kreditinstitut som inte är en juridisk person bör ha
sitt huvudkontor i den medlemsstat där det är auktoriserat. Dess-
utom bör medlemsstaterna kräva att ett kreditinstitut harhuvudkontor i sin ursprungsmedlemsstat och att det faktisktbedriver sin verksamhet där.
(10) De behöriga myndigheterna bör inte bevilja auktorisation eller
upprätthålla denna auktorisation för ett kreditinstitut om eneffektiv tillsyn förhindras av att företaget har nära förbindelser
med en annan fysisk eller juridisk person. De kreditinstitut som
redan är auktoriserade bör också uppfylla de behöriga myndighe-ternas krav i detta avseende. Definitionen av ”nära förbindelser”i detta direktiv bygger på minimikrav som inte hindrar medlems-staterna från att tillämpa den även på andra situationer än desom avses av definitionen. Den enda omständigheten att förvärv2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
▼B
av en betydande del av ett bolags kapital har skett, utgör inte i
sig ägarintresse enligt definitionen av ”nära förbindelser” omkapitalandelen förvärvats endast som en tillfälligplaceringsom
inte ger inflytande över företagets organisation eller ekonomiska
inriktning.
(11) Hänvisningen till ett effektivt utövande av tillsynsmyndighe-
ternas uppgifter omfattar gruppbaserad tillsyn över ettkreditinstitut när bestämmelserna i gemenskapsrätten föreskriverdet. I sådana fall måste de myndigheter hos vilka tillstånd sökskunna avgöra vilka myndigheter som är behöriga att utövagruppbaserad tillsyn över detta kreditinstitut.
(12) Ett hemland får i fråga om kreditinstitut, auktoriserade av landets
egna behöriga myndigheter, införa strängare regler än dem som
gäller enligt artikel 5.1 första stycket och 5.2 samt artiklarna 7,
16, 30, 51 och 65.
(13) Avskaffandet av kravet på auktorisation av filialer till kreditin-
stitut hemmahörande i gemenskapen medför att något särskilt
tillskjutet kapital inte längre skall kunna krävas för sådana fili-aler.
(14) Den ordning som valts för ömsesidigt erkännande medger kredi-
tinstitut som auktoriserats i ett hemland att inom helagemenskapen bedriva vissa eller samtliga verksamheter somanges i bilaga I. Detta kan ske genom etablering av filialer ellergenom direkt tillhandahållande av tjänster. Beträffande andra
verksamheter än dem som förtecknats i bilaga I skall etable-
ringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster gälla enligtfördragets allmänna bestämmelse.
(15) Principen om ömsesidigt erkännande bör även gälla för i bilaga I
angivna verksamheter vilka bedrivs av finansiella institut som ärdotterbolagtill kreditinstitut, förutsatt att sådana dotterbolagomfattas av gruppbaserad tillsyn över moderföretagen ochuppfyller vissa bestämda villkor.
(16) Ett värdland får, då rätten till etableringeller rätten att direkt till-
handahålla tjänster utnyttjas, tillämpa särskilda nationellaföreskrifter på institut som inte är auktoriserade som kreditin-
stitut i hemlandet och med avseende på verksamheter som inte
är angivna i bilaga I, förutsatt att, för det första, sådana föresk-rifter står i överenstämmelse med gemenskapslagstiftning och ärmotiverande av hänsyn till det allmännas bästa och att, för detandra, de ifrågavarande instituten eller verksamheterna inte är
underkastade likvärdiga lagbestämmelser eller föreskrifter i
hemlandet.
(17) Medlemsstaterna bör se till att inga hinder föreligger för att
verksamhet, som är föremål för ömsesidigt erkännande, kan
bedrivas på samma sätt som i hemlandet, förutsatt att sådanverksamhet inte står i strid med värdlandets föreskrifter tillskydd för det allmännas bästa.
(18) Det föreligger ett nödvändigt samband mellan detta direktivs
ändamål och den liberaliseringav kapitalrörelser som skall sketill följd av annan gemenskapslagstiftning. Åtgärder med avse-ende på liberaliseringav bankverksamhet måste under alla
förhållanden stå i samklangmed åtg ärder för liberaliseringav
kapitalrörelser.
(19) De regler som gäller för filialer till kreditinstitut med huvud-
kontor utanför gemenskapen bör vara enhetliga i samtliga
medlemsstater. Det är viktigt att se till att sådana regler inte ärgynnsammare än dem som gäller för filialer till institut från enannan medlemsstat. Det bör slås fast att gemenskapen, medbeaktande av principen om reciprocitet, får träffa överenskom-
melser med tredje länder om regler som tillförsäkrar de nämnda
filialerna samma behandlinginom g emenskapens område. Fili-aler till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapenkommer inte att åtnjuta frihet att tillhandahålla tjänster enligtfördragets artikel 49 andra stycket eller frihet att etablera sig iandra medlemsstater än dem i vilka de är etablerade. Ansök-2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
▼B
ningar om auktorisation av dotterbolag till företag som är under-
kastade tredje lands lagar samt ansökningar beträffande sådanaföretags förvärv av ägarandelar skall prövas i en ordning som
är avsedd att tillförsäkra reciprok behandlingav kreditinstitut
från gemenskapen vilka är verksamma i tredje land.
(20) Auktorisationer som behöriga myndigheter meddelat kreditin-
stitut i enlighet med detta direktiv har giltighet för helagemenskapen och inte längre endast för enskilda länder.Gällande reciprocitetsbestämmelser har därför inte någon verkan.Därför behövs en flexibel procedur för prövningav reciproci-
teten på gemenskapsbasis. Syftet med denna procedur är inte att
stänga gemenskapens finansiella marknader utan i stället atthålla dessa marknader öppna för omvärlden och att globaltfrämja liberaliseringav kapitalmarknader i tredje land. För dessaändamål anvisar direktivet en ordningför underhandling ar med
tredje land och, som en sista utväg, för åtgärder som bl.a. inne-
fattar uppskov med prövningav nya ansökning ar omauktorisation och begränsning av nya auktorisationer.
(21) Det är önskvärt att avtal på grundval av reciprocitet träffas
mellan gemenskapen och tredje länder så att den gruppbaseradetillsynen kan utövas över ett så stort geografiskt område sommöjligt.
(22) Ansvaret för tillsyn av ett kreditinstituts finansiella status,
särskilt beträffande soliditet, åvilar hemlandets behöriga myndig-
heter. Värdländernas behöriga myndigheter bibehåller ansvaret
för tillsyn av likviditet och för penningpolitik. Övervakning avmarknadsrisker bör utövas i nära samverkan mellan de behörigamyndigheterna i hemländerna och värdländerna.
(23) En väl fungerande inre bankmarknad kräver inte endast lagstift-
ningutan även ett nära och reg elbundet samarbete mellanmedlemsstaternas behöriga myndigheter. Den för banktillsyn-
smyndigheter gemensamma kontaktgruppen är alltjämt
lämpligaste forum för bedömning av problem beträffandeenskilda kreditinstitut. Gruppen är lämpligt organ för ömsesidigtutbyte av sådan information som angivits i artikel 28.
(24) Denna ordningför ömsesidig t informationsutbyte skall inte i
något fall ersätta sådant bilateralt samarbete som inrättats iartikel 28. Värdländernas behöriga myndigheter får, oberoende
av tillsynsbehörighet i övrigt, på eget initiativ i nödfallssitua-
tioner och i övrigt på begäran av ett hemlands behörigamyndigheter, fortsätta att kontrollera att ett i värdlandet etableratkreditinstituts verksamhet bedrivs i överensstämmelse medtillämpliga lagar och i enlighet med principer om sund förvalt-ning, god redovisningssed och tillfredsställande internkontroll.
(25) Det är lämpligt att tillåta utbyte av information mellan de
behöriga myndigheterna och myndigheter eller organ som i kraft
av sin uppgift bidrar till att stärka stabiliteten hos det finansiella
systemet. För att bevara informationens konfidentiella karaktärbör antalet mottagare hållas mycket begränsat.
(26) Vissa handlingar såsom till exempel bedrägeri och insiderbrott
påverkar det finansiella systemets stabilitet och integritet, ävennär andra företagän kreditinstitut berörs.
(27) Det är nödvändigt att fastställa under vilka förutsättningar det
ovan nämnda informationsutbytet skall tillåtas.
(28) När det föreskrivs att informationen får offentliggöras endast
med de behöriga myndigheternas uttryckliga tillstånd får dessa,
när så är lämpligt, ställa stränga krav som villkor för tillståndet.
(29) Utbyte av information bör också tillåtas mellan å ena sidan de
behöriga myndigheterna och å andra sidan centralbanker och
andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap avmonetära myndigheter samt, i förekommande fall, andra myndig-heter med uppgift att utöva tillsyn över betalningsystemen.
(30) För att stärka tillsynen över kreditinstitut och skyddet för deras
kunder bör det föreskrivas att en revisor omgående skall rappor-terna till de behöriga myndigheterna då han, enligt vad som2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼B
föreskrivs i detta direktiv under fullgörandet av sitt uppdrag får
kännedom om förhållanden som riskerar att allvarligt påverka ettkreditinstituts finansiella ställningeller dess org anisation av
administration och redovisning. Med tanke på det eftersträvade
syftet är det lämpligt att medlemsstaterna tillser att denna skyl-dighet gäller alla de tillfällen då en revisor upptäcker sådanaomständigheter vid fullgörandet av sina uppdrag i ett företagsom har nära förbindelser med ett kreditinstitut. Revisorernas
skyldighet att vid behov meddela de behöriga myndigheterna
vissa förhållanden och beslut rörande ett kreditinstitut som deupptäcker vid fullgörandet av sina uppdrag hos ett icke-finansi-ellt företagändrar inte i sigarten av deras uppdraghos dettaföretag, inte heller det sätt på vilket de bör fullgöra sinauppgifter där.
(31) Allmänt tillämpade normer i fråga om kapitalbasen i kreditin-
stitut utgör en avgörande faktor vid upprättandet av en inre
marknad inom banksektorn, eftersom kapitalbasen gör detmöjligt att säkra kontinuitet i kreditinstitutens verksamhet ochatt skydda sparmedel. En harmoniseringav normerna förstärkertillsynen av kreditinstituten och bidrar till en samordninginombanksektorn.
(32) Sådana normer bör gälla för alla kreditinstitut som auktoriserats
inom gemenskapen.
(33) Ett kreditinstituts kapitalbas kan täcka förluster som inte
motsvaras av tillräckligt stora vinster. Kapitalbasen kan också
tjäna som ett viktigt mätinstrument för de behöriga myndighe-terna, särskilt när det gäller bedömningen av kreditinstitutssoliditet samt för andra tillsynsändamål.
(34) Inom en gemensam bankmarknad konkurrerar kreditinstitut
direkt med varandra, och de definitioner och normer somhänför sigtill kapitalbasen bör därför vara enhetlig a. Med
hänsyn till detta kan det inte vara enbart medlemsstaternas sak
att bestämma kriterierna för kapitalbasens sammansättning.Gemenskapens intressen tillvaratas bäst genom införande avgemensamma, grundläggande normer, eftersom man därmedkan förebygga konkurrensstörningar och samtidigt stärkabankväsendet inom gemenskapen.
(35) I den definition av kapitalbasen som läggs fast i detta direktiv
ingår de flesta tänkbara poster och kvalificerande
beloppsgränser, på ett sätt som ger medlemsstaterna möjlighetatt utnyttja samtliga eller endast vissa av dessa poster eller attfastställa lägre gränsvärden.
(36) I detta direktiv anges närmare kriterier för vissa poster i kapital-
basen, varvid gäller att medlemsstaterna har frihet att tillämpasträngare regler.
(37) I inledningsskedet definieras de gemensamma, grundläggande
normerna mer allmänt för att kunna omfatta samtliga poster
som ingår i kapitalbasen i de olika medlemsstaterna.
(38) I detta direktiv görs åtskillnad, alltefter den typ av poster som
ingår i kapitalbasen, mellan å ena sidan poster som utgör primärt
kapital och, å andra sidan, poster som utgör supplementärtkapital.
(39) För att beakta det förhållandet att de poster som utgör det supp-
lementära kapitalet inte är av samma slagsom de, som ing år idet primära kapitalet, bör de förstnämnda inte räknas in i kapital-basen med ett större sammanlagt belopp än som motsvarar det
primära kapitalet. Vidare bör summan av vissa poster i det supp-
lementära kapitalet medräknas med ett belopp motsvarande högsthälfen av det primära kapitalet.
(40) Till undvikande av konkurrensstörningar får offentliga kreditin-
stitut inte i sin kapitalbas inräkna garantiförbindelser somutställts av medlemsstaterna eller lokala myndigheter.
(41) Närhelst det inom ramen för tillsyn är nödvändigt att bestämma
den konsoliderade kapitalbasen inom en bankkoncern, kommerberäkningen att utföras i enlighet med detta direktiv.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼B
(42) De närmare redovisningsmetoder som skall användas vid beräk-
ning av ett kreditinstituts kapitalbas, kapitaltäckningsgrad ochexponeringar bör stå i överensstämmelse med bestämmelserna i
rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om
årsbokslut och sammanställd redovisningför banker och andrafinansiella institut (
1), vilket direktiv innebär en anpassningi
vissa avseenden av bestämmelserna i rådets direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 44.2 g i fördraget
om sammanställd redovisning(
2).
(43) Bestämmelserna rörande kapitalbasen ingår som ett led i vidare
internationella strävanden att undanröja skillnader mellan vikti-gare länders kapitalbasregler.
(44) Kommissionen kommer att utarbeta en rapport och periodiskt ta
upp bestämmelserna rörande kapitalbasen till förnyat övervä-gande i avsikt att skärpa dessa bestämmelser och därmed uppnå
ökad samstämmighet när det gäller en gemensam definition av
kapitalbasen. En sådan ökad samstämmighet kommer att geförutsättningar för enhetlighet i fråga om kapitalbasen hos ge-menskapens kreditinstitut.
(45) Bestämmelserna rörande soliditetstal är resultatet av det arbete
som utförts av Rådgivande bankrörelsekommittén som har att
lämna förslagtill kommissionen beträffande samordningav de
koefficienter som tillämpas i medlemsstaterna.
(46) Det är av särskild betydelse vid tillsyn av kreditinstitut att ett väl
avvägt soliditetstal fastställs.
(47) Ett relationstal som innebär att tillgångar och poster utanför
balansräkningen viktas efter graden av kreditrisk, är ett särskiltanvändbart mått på soliditeten.
(48) Utarbetandet av gemensamma normer för kapitalbasen i
förhållande till tillgångar och poster utanför balansräkningen,
som är förenade med kreditrisker, utgör en väsentlig del av denharmoniseringsom fordras för ömsesidig t erkännande av till-synsförfaranden och därmed för förverkligandet av den inremarknaden inom banksektorn.
(49) Således bör bestämmelserna rörande kapitaltäckningsgraden ses
som ett av flera instrument för harmoniseringav de g rund-
läggande principerna för tillsyn av kreditinstitut.
(50) På en gemensam bankmarknad skall kreditinstituten verka i
direkt konkurrens med varandra, och införandet av gemensammasoliditetsnormer i form av en lägsta kapitaltäckningsgradförebygger konkurrensstörningar och stärker bankväsendet inomgemenskapen.
(51) Detta direktiv innehåller bestämmelser om att garantier, som
utfärdas av olika finansiella institut, skall ges olika vikttal.Kommissionen skall därför undersöka om direktivet som sådantväsentligt stör konkurrensen mellan kreditinstitut ochförsäkringsföretag och skall, mot bakgrund av undersökningen,överväga om några åtgärder behövs för att möta sådana
störningar.
(52) I bilaga III fastställs behandlingen av poster utanför balansräk-
ningen. För att den inre marknaden skall fungera väl ochsärskilt för att säkerställa lika konkurrensvillkor, är medlemssta-terna förpliktade att sträva efter en enhetligbedömningavavtalen om nettning från de behöriga myndigheternas sida.
Bilaga III är förenlig med det arbete som bedrivits i ett interna-
tionellt forum för myndigheter som utför banktillsyn, och somrör tillsynsmyndigheternas godkännande av bilateral nettning,särskilt möjligheten att beräkna kapitalkravet för vissas transak-tioner på ett nettobelopp i stället för på ett bruttobelopp, underförutsättningatt det finns juridiskt bindande avtal som2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
(1) EGT L 372, 31.12.1986, s. 1.
(2) EGT L 193, 18.7.1983, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/
EEG (EGT L 317, 16.11.1990, s. 60).
▼B
säkerställer att kreditrisken begränsas till nettobeloppet. För
internationellt verksamma kreditinstitut och grupper av kreditin-stitut i flera olika tredje länder, vilka konkurrerar med
gemenskapens kreditinstitut, kommer de regler som antas inom
större internationella sammanhangatt medföra en förfinad till-synsbehandlingav OTC-derivat. Denna förfiningleder till enlämpligare obligatorisk kapitaltäckning som beaktar den riskre-ducerande effekten av nettnigsöverenskommelser, som har
godkänts av tillsynsmyndigheterna, när det gäller eventuella
framtida kreditrisker. Clearingav Over-the-counter (OTC)-derivat utförd av clearingsorganisationer när de fungerar somcentral motpart har en stor betydelse i vissa medlemsstater. Detär lämpligt att erkänna fördelarna med en sådan clearing när detgäller minskning av kreditrisken och den relaterade systemrisken
vid tillsynsbehandlingav kreditrisken. Det är nödvändig t att det
ställs säkerhet fullt ut för löpande och eventuell framtida expo-neringsom härrör från clearade OTC-derivatkontrakt och attrisken för att clearingsorganisationens exponering överstigermarknadsvärdet på ställda säkerheter elimineras så att clearade
OTC-derivat under ett övergångsskede erhåller samma tillsyns-
behandling som börshandlade derivat. Behöriga myndighetermåste vara tillfredsställda med nivån på de initiala säkerheternaoch marginalsäkerheterna som krävs samt med kvaliteten ochnivån på det skydd som de ställda säkerheterna ger. Vad gällerkreditinstitut i medlemsstaterna möjliggör bilaga II de behöriga
myndigheternas godkännande av bilateral nettning och
därigenom ges kreditinstituten lika konkurrensvillkor. Reglernaär både väl avvägda och lämpade för att ytterligare förstärkatillämpningen av tillsynsåtgärder för kreditinstitut. De behörigamyndigheterna i medlemsstaterna bör säkerställa att beräkningen
av tilläggsfaktorer grundas på faktiska snarare än nominella
belopp.
(53) Den lägsta kapitalräckningsgrad som föreskrivs i detta direktiv
innebär en ökningav kapitalbasen för kreditinstitut inom g emen-skapen. Nivån 8 % har fastställts mot bakgrund av en statistisk
undersökningav de kapitalkrav som g ällde i början av år 1988.
(54) De väsentliga reglerna för övervakning av kreditinstituts stora
exponeringar bör harmoniseras. Medlemsstaterna bör hamöjlighet att införa strängare regler än dem som följer av dettadirektiv.
(55) Övervakningoch kontroll av ett kreditinstituts exponering ar
ingår som en integrerad del av tillsynen över institutet. En alltförstor koncentration av exponeringar gentemot en enskild kundeller grupp av kunder med inbördes anknytning kan medföraoacceptabelt högförlustrisk. Ett sådant förhållande kan äventyra
ett kreditinstituts soliditet.
(56) På en integrerad bankmarknad konkurrerar kreditinstitut direkt
med varandra, och kraven på övervakningbör därför vara likvär-diga i hela gemenskapen. För att detta skall uppnås kan det intehelt lämnas åt medlemsstaterna att självständigt fastställa kriteri-erna för att bestämma riskkoncentrationen, utan dessa måste
underkastas juridiskt bindande regler på gemenskapsnivå.
Gemenskapens intresse tjänas därför bäst genom att gemen-samma regler antas, eftersom detta förebygger skillnader ikonkurrensvillkoren samtidigt som gemenskapens banksystemstärks.
(57) Bestämmelserna rörande kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut
innehåller en förteckningöver kreditrisker som kreditinstitut kanådra sig. Denna förteckning bör därför användas för att definieraexponeringar när det gäller begränsningen av stora exponeringar.Det är dock inte lämpligt att som princip hänvisa till de vikttal
och risknivåer som fastställs i nämnda bestämmelser. Syftet med
dem var att skapa ett generellt kapitaltäckningskrav för att täckakreditrisker i kreditinstitut. Syftet med regleringen av stora expo-neringar är att begränsa den maximala förlust som ettkreditinstitut kan ådra sig genom en enskild kund eller grupp avkunder med inbördes anknytning. Det är därför lämpligt att inta2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼B
en försiktighållningvid tillämpning en och att vid beräkningav
en exponering som en huvudregel utgå från det nominellabeloppet utan hänsyn till vikttal eller risknivåer.
(58) När ett kreditinstitut exponerar sigg entemot sitt moderföretag
eller gentemot andra dotterföretag till moderföretaget, är särskildförsiktighet påkallad. Kreditinstituts exponeringar måste handhas
på ett helt självständigt sätt i enlighet med principerna om sund
bankledningutan hänsyn till andra omständig heter än dessa prin-ciper. Bestämmelserna i detta direktiv föreskriver för det fall attpersoner som har ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitututövar sitt inflytande direkt eller indirekt på ett sätt som ärägnat att vara till förfång för en sund och ansvarsfull ledning av
institutet, att de behöriga myndigheterna skall vidta lämpliga
åtgärder för att detta förhållande skall upphöra. När det gällerstora exponeringar bör särskilda normer fastställas för dem somett kreditinstitut gör gentemot sin egen företagsgrupp, och isådana fall är det motiverat med strängare regler än för andra
exponeringar. Strängare regler bör dock inte tillämpas om
moderföretaget är ett finansiellt holdingsföretag eller kreditin-stitut eller om övriga dotterföretag är antingen kreditinstituteller finansinstitut eller företagsom tillhandahåller bankanknutnatjänster under förutsättning att samtliga företag i gruppenomfattas av tillsynen över kreditinstitutet på grundval av
sammanställning. I sådana fall möjliggör den gruppbaserade
övervakningen av företagen i gruppen tillräckligt effektiv tillsynutan att hårdare begränsningar av exponeringarna behöverinföras. Med detta tillvägagångssätt uppmuntras också bank-grupper att organisera sig så att gruppbaserad övervakning blir
möjlig, vilket är önskvärt eftersom det möjliggör en mer övergri-
pande övervakning.
(59) För att vara verksam måste tillsynen tillämpas på alla bank-
grupper, även sådana där moderföretaget inte är ett
kreditinstitut. De behöriga myndigheterna bör ges de befogen-
heter som är nödvändiga för att de skall kunna utöva tillsynen.
(60) I företagsgrupper med blandad verksamhet där moderföretaget
kontrollerar minst ett dotterkreditinstitut måste de behöriga
myndigheterna ges möjlighet att bedöma den ekonomiskaställningen för kreditinstitutet. I avvaktan på en senare samord-ningfår medlemsstaterna fastställa de metoder för sammanställdredovisningsom är lämplig a för att syftet med detta direktivskall uppnås. De behöriga myndigheterna måste åtminstone ha
möjlighet att från alla företag inom en grupp inhämta den infor-
mation som behövs för att tillsynen skall kunna utövas.Samarbete mellan myndigheter med ansvar för tillsyn över olikafinansiella sektorer bör etableras för övervakningav företag s-grupper som utövar olika typer av finansiell verksamhet.
(61) Medlemsstaterna kan vidare vägra att lämna tillstånd att driva
bankrörelse eller återkalla ett tillstånd om strukturen i företags-gruppen kan anses olämplig för bedrivande av bankrörelse,särskilt om tillsynen av företagsgruppen inte kan utövas på ett
effektivt sätt. För att säkra en sund ledningav kreditinstitut har
de behöriga myndigheterna de befogenheter som anges i artikel7.1 första stycket och 7.2, artikel 14.1 c och artikel 16.
(62) Medlemsstaterna kan även tillämpa lämpliga metoder för tillsyn
över företagsgrupper som har en struktur som inte omfattas avdetta direktiv. Om sådana företagsgrupper blir vanliga börbestämmelserna i detta direktiv utvidgas till att omfatta ävendessa företagsgrupper.
(63) Gruppbaserad tillsyn bör omfatta all verksamhet som definieras i
bilaga I. Alla företag som huvudsakligen ägnar sig åt sådan verk-samhet bör därför omfattas av den gruppbaserade tillsynen.Definitionen av finansiella institut måste därför omfatta sådan
verksamhet.
(64) Genom direktiv 86/635/EEG tillsammans med direktiv 83/349/
EEG infördes regler för den sammanställda redovisning somskall offentliggöras av kreditinstitut. Därför är det nu möjligt att2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼B
noggrannare ange de metoder som skall användas i samband
med gruppbaserad tillsyn.
(65) Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut bör särskilt inriktas på att
skydda insättarnas intressen och att säkerställa stabilitet i det fi-nansiella systemet.
(66) En undersökningav problem inom områden som täcks av såväl
detta direktiv som andra direktiv om kreditinstituts verksamhet
fordrar samarbete mellan behöriga myndigheter och kommis-
sionen i en rådgivande kommitté, särskilt med avseende pånärmare samordning. Inrättandet av en rådgivande bankrörelse-kommitté för de behöriga myndigheterna i medlemsstaternautesluter inte andra former av samarbete mellan myndighetersom utövar tillsyn över etableringav och verksamhet i kreditin-
stitut, i synnerhet samarbete inom den kontaktgrupp som
inrättats mellan banktillsynsmyndigheterna.
(67) Tekniska jämkningar av de detaljregler som föreskrivs i detta
kan återkommande behövas med hänsyn till utvecklingen inombanksektorn. Kommissionen kommer, efter hörande av denrådgivande bankrörelsekommittén och inom ramen för denverkställande myndighet som genom fördraget givits kommis-sionen, att vidta nödvändiga jämkningar. De åtgärder som krävs
för att genomföra denna rättsakt bör antas i enlighet med rådets
beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden somskall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförande-befogenheter (
1).
(68) Enligt artikel 36.1 i detta direktiv får solidariska förpliktelser
från låntagare i kreditinstitut som är organiserade som koopera-tiva institut eller fonder behandlas som delposter i kapitalbasenenligt artikel 34.2.7. Danska regeringen har uttryckt stort intresse
för att ombilda sina få hypotekskreditinstitut som är organiserade
som kooperativa institut eller fonder till aktiebolag. För attunderlätta eller möjliggöra ombildningen behövs en temporäravvikelse så att delar av solidariska åtaganden kan inräknas ikapitalbasen. En sådan temporär avvikelse torde inte negativtpåverka konkurensen mellan kreditinstituten.
(69) Användningen av ett vikttal om 20 % för kreditinstitutens
innehav av obligationer som är utgivna av hypotekskreditinstitut,
kan framkalla störningar på nationella kapitalmarknader, där
sådana instrument spelar en dominerade roll. I sådana fall fattasbeslut om att övergångsvis tillämpa 10 % vikt. Marknaden förvärdepapper genomgår en snabb utveckling. Det är därförönskvärt att kommissionen tillsammans med medlemsstaternagranskar tillsynsbehandlingen av tillgångsbaserade värdepapper
och före den 22 juni 1999 lägger fram förslag i syfte att ändra
befintliglag stiftningså att en lämpligtillsynsbehandlingav till-gångsbaserade värdepapper kan fastställas. Till och med den 31december 2006 får medlemsstaternas behöriga myndighetertillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 % riskvikt i fråga om
lån som enligt dessa myndigheters bedömning är fullt ut säkrade
genom panträtt i kontorsbyggnader eller företagslokaler för olikaändamål. En fastighet som intecknas måste vara föremål förstrikta bedömningskriterier och regelbundna omvärderingar föratt beakta utvecklingen på marknaden för företagsfastigheter.Fastighetsägaren måste själv använda eller hyra ut fastigheten.
Lån till fastigheter under uppförande undantas från
bestämmelsen om riskvikt på 50 %.
(70) För att säkerställa en harmoniserad tillämpningav bestämmel-
serna om stora exponeringar bör medlemsstaterna ges möjlighetatt införa de nya gränserna i två steg. För mindre kreditinstitutkan en längre övergångstid vara motiverad eftersom en alltförsnabb tillämpningav 25-procentsreg eln skulle kunna leda till attderas utlåningsverksamhet minskar alltför snabbt.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.
▼B
(71) En harmoniseringär också på vägav reg ler avseende rekonstruktion, konkurs och
likvidation av kreditinstitut.
(72) Harmoniseringkommer att krävas även beträffande övervakningav likviditetsrisker.
(73) Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de
tidsgränser för genomförande av de direktiv som anges i bilaga V, del B.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 11
▼B
INNEHÅLLSFÖRTECKNING
AVDELNING I DEFINITIONER OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE
Artikel 1 Definitioner
Artikel 2 Tillämpningsområde
Artikel 3 Förbud för företagsom inte är kreditinstitut att driva rörelse som omfattar
inlåningfrån allmänheten
AVDELNING II VILLKOR FÖR RÄTTEN ATT STARTA OCH DRIVA VERK-
SAMHET I KREDITINSTITUT OCH FÖR UTÖVANDE AV
SÅDAN VERKSAMHET
Artikel 4 AuktorisationArtikel 5 Startkapital
Artikel 6 Ansvar för ledningoch lokaliseringav kreditinstitutets centrala administra-
tion
Artikel 7 Aktieägare och medlemmar
Artikel 8 Verksamhetsplan och organisationsstruktur
Artikel 9 Ekonomiska behov
Artikel 10 Vägran av auktorisation
Artikel 11 Anmälan av auktorisation till kommissionen
Artikel 12 Samråd med behöriga myndigheter i andra medlemsstater
Artikel 13 Filialer till kreditinstitut auktoriserade i andra medlemsstater
Artikel 14 Återkallelse av auktorisation
Artikel 15 Firma
Artikel 16 Kvalificerat innehav i kreditinstitutArtikel 17 Rutiner för intern kontroll
AVDELNING III BESTÄMMELSER OM ETABLERINGSFRIHET OCH FRIHET
ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER
Artikel 18 Kreditinstitut
Artikel 19 Finansiella institut
Artikel 20 Utövande av etableringsrätten
Artikel 21 Utövande av rätten till fritt tillhandahållande av tjänster
Artikel 22 Befogenheter för värdlandets behöriga myndigheter
AVDELNING IV FÖRHÅLLANDE TILL TREDJE LAND
Artikel 23 Anmälan av dotterföretagtill företagi tredje land och om villkor för mark-
nadstillträde i tredje land
Artikel 24 Filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen
Artikel 25 Samarbete med behöriga myndigheter i tredje land om gruppbaserad
tillsyn.
AVDELNING V PRINCIPER OCH TEKNISKA INSTRUMENT FÖR TILLSYN
Kapitel 1 Principer för tillsynsansvar
Artikel 26 Kontrollbehörighet för hemlandet
Artikel 27 Behörighet för värdlandet
Artikel 28 Samarbete angående tillsynArtikel 29 Inspektion på plats av filialer etablerade i en annan medlemsstat
Artikel 30 Utbyte av information och tystnadsplikt2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 12
▼B
Artikel 31 Skyldigheter för personer ansvariga för den lagenliga kontrollen av
årsbokslut och sammanställd årsredovisning
Artikel 32 Behöriga myndigheters befogenheter att vidta sanktionerArtikel 33 Domstolsprövning
Kapitel 2 Tekniska instrument för tillsyn
Avsnitt 1 Kapitalbas
Artikel 34 Allmänna principer
Artikel 35 Övriga poster
Artikel 36 Övriga bestämmelser om kapitalbasenArtikel 37 Beräkningav kapitalbasen på g ruppbasis
Artikel 38 Avdragsposter och gränsvärden
Artikel 39 Styrkande inför behöriga myndigheter
Avsnitt 2 Kapitaltäckningsgrad
Artikel 40 Allmänna principer
Artikel 41 Täljaren: kapitalbasenArtikel 42 Nämnaren: riskjusterade tillgångar och poster utanför balansräkningen
Artikel 43 Riskviktning
Artikel 44 Viktning av fordringar på medlemsstaternas regionregeringar och lokala
myndigheter
Artikel 45 Övriga viktningarArtikel 46 Icke-kommersiella administrativa institutioner och företag
Artikel 47 Kapitaltäckningsgradens nivå
Avsnitt 3 Storaexponeringar
Artikel 48 Rapporteringav stora exponering ar
Artikel 49 Begränsningar av stora exponeringar
Artikel 50 Tillsyn av stora exponeringar på gruppnivå och företagsnivå
Avsnitt 4 Kvalificerat innehaviföretagutanförfinansområdet
Artikel 51 Begränsningar av kvalificerat innehav i icke-finansiella företag
Kapitel 3 Gruppbaserad tillsyn
Artikel 52 Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut
Artikel 53 Behöriga myndigheter med ansvar för gruppbaserad tillsyn
Artikel 54 Sammanställningens form och omfattningArtikel 55 Information som skall tillhandahållas av holdingföretag med blandad verk-
samhet och deras dotterföretag
Artikel 56 Åtgärder för att underlätta den gruppbaserade tillsynen
AVDELNING VI RÅDGIVANDE BANKRÖRELSEKOMMITTÉ
Artikel 57 Rådgivande bankrörelsekommitténs sammansättning och funktion
Artikel 58 Granskningav auktorisationsvillkoren
Artikel 59 Beräkningsmetoder
AVDELNING VII VERKSTÄLLANDE BEFOGENHET
Artikel 60 Tekniska anpassningar
AVDELNING VIII ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼B
Kapitel 1 Övergångsbestämmelser
Artikel 61 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 36
Artikel 62 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 43
Artikel 63 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 47Artikel 64 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 49Artikel 65 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 51
Kapitel 2 Slutbestämmelser
Artikel 66 Information till kommissionenArtikel 67 Upphävda direktiv
Artikel 68 Ikraftträdande
Artikel 69 AdressaterBILAGA I Förteckningöver verksamheter som skall vara föremål för ömsesidig t
erkännande
BILAGA II Klassificeringav poster utanför balansräkning enBILAGA III Behandlingav poster utanför balansräkning en
BILAGA IV Typer av poster utanför balansräkningen
BILAGA V, del A Upphävda direktiv, med senare ändringar av dessa direktiv (hänvisningar i
artikel 67)
BILAGA V, del B Tidsgränser för genomförande i nationell lagstiftning (hänvisningar i
artikel 67)
BILAGA VI Jämförelsetabell2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼B
AVDELNING I
DEFINITIONER OCH TILLÄMPNINGSOMRÅDE
Artikel 1
Definitioner
I detta direktiv avses med
1. kreditinstitut:
a) ett företagvars verksamhet består i att från allmänheten ta emot
insättningar eller andra återbetalbara medel och att beviljakrediter för egen räkning, eller
b) ett institut för elektroniska pengar i enlighet med Europaparla-
mentets och rådets direktiv 2000/46/EG av den 18 september2000 om rätten att starta och driva affärsverksamhet i institutför elektroniska pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet (
1).
Vid tillämpningen av tillsyn på gruppnivå skall kreditinstitut enligt
första stycket samt privata eller offentliga företag som omfattas av
definitionen i första stycket och som är auktoriserade i ett tredje
land betraktas som kreditinstitut.
Vid tillämpningen av tillsyn och kontroll av stora exponeringar
skall kreditinstitut enligt första stycket samt filialer till ett sådantkreditinstitut i tredje land, privata och offentliga företag samt deras
filialer, som motsvarar definitionen i första stycket och som är
auktoriserade i ett tredje land betraktas som kreditinstitut.
2. auktorisation: ett myndighetstillstånd i någon form innebärande en
rätt för kreditinstitut att driva verksamhet.
3. filial: ett driftställe som utgör en legalt beroende del av ett kredi-
tinstitut och som självständigt utför alla eller vissa av detransaktioner som är hänförliga till verksamhet i kreditinstitut,samtliga de driftställen som i en medlemsstat är inrättade av ettkreditinstitut med huvudkontor i en annan medlemsstat skall anses
utgöra en enda filial.
4. behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som enligt lag
eller annan författninghar behörig het att utöva tillsyn över kredi-tinstitut.
5. finansiella institut: företagsom inte är kreditinstitut men vars
huvudsakliga verksamhet består i att förvärva aktier eller andelareller att utföra en eller flera av de verksamheter som är upptagnai punkt 2-12 i bilaga I.
6. hemland: den medlemsstat i vilken ett kreditinstitut har blivit
auktoriserat i enlighet med artiklarna 4-11.
7. värdland: den medlemsstat i vilken ett kreditinstitut har en filial
eller där det tillhandahåller tjänster.
8. ägarkontroll: förhållandet mellan ett moderföretag och ett dotter-
företag, så som definierats i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG ellerett motsvarande förhållande mellan en fysisk eller juridisk personoch ett företag.
9. ägarintresse vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn och vid
tillämpningen av artikel 34.2.15 och 34.2.16: ägarintresse i denmeningsom avses i artikel 17 första mening en i direktiv 78/660/EEG eller direkt eller indirekt innehav av 20 % eller mer avrösterna eller kapitalet i ett företag.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 15
(1) EGT L 275, 27.10.2000, s. 39.▼M1
▼B
▼M2
▼B
10. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag,
där innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samt-liga röster eller som möjliggör ett väsentligt inflytande över
ledningen av företaget.
11. startkapital: kapital så som definierats i artikel 34.2.1 och artikel
34.2.2
12. moderföretag: ett moderföretag så som definierats i artiklarna 1
och 2 i direktiv 83/349/EEG.
Vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn och kontrollen av stora
exponeringar skall ett moderföretag enligt definitionen i artikel
1.1 i direktiv 83/349/EEG samt alla företag som enligt de behörigamyndigheternas bedömning utövar ett bestämmande inflytandeöver ett annat företagbetraktas som moderföretag .
13. dotterföretag: ett dotterföretag så som definierats i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG:
Vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn och kontrollen av stora
exponeringar skall ett dotterföretag, enligt definitionen i artikel
1.1 i direktiv 83/349/EEG, samt alla företagöver vilka, enlig t debehöriga myndigheternas bedömning, ett moderföretag utövar ettbestämmande inflytande betraktas som dotterföretag.
Ett dotterföretagtill ett dotterföretagskall också anses som ett
dotterföretagtill moderföretagsom är överordnat dessa företag .
14. zon A: alla medlemsstater och alla de andra länder som är fullvär-
diga medlemmar av Organisationen för ekonomiskt samarbete ochutveckling(OECD) samt de länder som slutit särskilda låneavtalmed Internationella valutafonden (IMF) inom ramen för fondensAllmänna låneprogram (GAB). Varje land som lägger om sinutlandsskuld skall dock uteslutas ur zon A under en period av fem
år.
15. zon B: alla länder som inte ingår i zon A.16. kreditinstitut i zon A: alla kreditinstitut som är auktoriserade i
medlemsstaterna, i enlighet med artikel 4, inklusive deras filialer itredje land, samt alla privata och offentliga företag som omfattasav definitionen i punkt 1 första stycket och som är auktoriserade i
andra länder inom zon A, inklusive deras filialer.
17. kreditinstitut i zon B: alla privata och offentliga företag som är
auktoriserade utanför zon A och som omfattas av definitionen ipunkt 1 första stycket, inklusive deras filialer inom gemenskapen.
18. icke-banksektorn: alla andra låntagare än kreditinstitut, så som
definierade i punkterna 16 och 17, centralregeringar och central-banker, regionregeringar och lokala myndigheter, Europeiska
gemenskaperna, Europeiska investeringsbanken samt multilaterala
utvecklingsbanker så som definierats i punkt 19.
19. multilaterala utvecklingsbanker: Världsbanken (International Bank
for Reconstruction and Development), International Finance Corpo-ration, Inter-American Development Bank, Asian DevelopmentBank, African Development Bank, Council of Europe Resettlement
Bank, Nordiska Investeringsbanken, Caribbean Development Bank,
Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Europeiskainvesteringsfonden och Inter-American Investment Corporation.
20. poster utanför balansräkningen, betecknade högrisk, medelrisk,
medellågrisk, och lågrisk: sådana poster som beskrivits i artikel43.2 och som är uppräknade i bilaga II.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 16
▼M2
21. finansiellt holdingföretag: ett finansiellt institut vars dotterföretag
uteslutande eller huvudsakligen är kreditinstitut eller finansiellainstitut, varvid minst ett av dotterföretagen skall vara ett kreditin-
stitut, och som inte är ett blandat finansiellt holdingföretag i den
meningsom avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december 2002 om extra tillsyn över kreditin-stitut, försäkringsföretag och värdepappersföretag i ett finansielltkonglomerat (
1).
22. holdingföretag med blandad verksamhet: ett moderföretag som inte
är ett finansiellt holdingföretag, ett kreditinstitut eller ett blandatfinansiellt holdingföretag i den mening som avses i direktiv 2002/87/EG, vilket har minst ett kreditinstitut bland sina dotterföretag.
23. företagsom tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksam-
het: ett företag vars huvudsakliga verksamhet består i att äga ellerförvalta fast egendom, tillhandahålla datatjänster eller bedrivaannan liknande verksamhet som har samband med ett eller flerakreditinstituts huvudsakliga verksamhet.
24. exponeringar vid tillämpningen av artiklarna 48, 49 och 50: de till-
gångsposter och poster utanför balansräkningen som avses i artikel43 och i bilagorna 2 och 4 utan tillämpning av de vikttal eller risk-nivåer som anges där. Sådana risker som avses i bilaga IVberäknas enligt en av de metoder som anges i bilaga III, utan
tillämpningav viktningför motpartsrisk. Alla poster som i sin
helhet täcks av eget kapital får med de behöriga myndigheternasmedgivande undantas från definitionen av exponeringar underförutsättning att detta egna kapital inte ingår i beräkningen av kapi-taltäckningsgraden eller andra beräkningskvoter för övervakningsom fastställts i detta direktiv samt i annan gemenskapslagstiftning.
Exponeringar omfattar inte följande poster:
— Vid valutatransaktioner: exponeringar som uppkommer i
samband med normal avvecklingav en transaktion under tvådygn efter betalning,
— vid köp eller försäljningav värdepapper: exponering ar som
uppkommer i samband med normal avvecklingav en transak-tion under fem vardagar efter den tidpunkt då antingenbetalninghar skett eller värdepapperen har levererats.
25. grupp av kunder med inbördes anknytnning:
— två eller flera fysiska eller juridiska personer som, om inte
annat visas, utgör en helhet ur risksynpunkt därför att någonav dem har direkt eller indirekt ägarinflytande över den ellerde andra, eller
— de utan att stå i sådant förhållande som avses i första streck-
satsen har sådan inbördes ankyntning att någon, eller samtligaav de övriga, kan befaras råka i betalningssvårigheter om enav dem drabbas av ekonomisk problem.
26. nära förbindelser: en situation där två eller flera fysiska eller juri-
diska personer är förenade genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom
kontroll av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett
företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretagoch
ett dotterföretagi alla de fall som omfattas av artikel 1.1 och1.2 i direktiv 83/349/EEG, eller en likartad förbindelse mellannågon fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotter-
företagtill ett dotterföretagskall också anses som dotterföretag
till moderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller
flera fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom envaraktigförbindelse till en och samma person.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 17
(1) EUT L 35, 11.2.2003.▼B
▼B
27. erkända börser: skall avse börser som har erkänts av de behöriga
myndigheterna och som
i) verkar regelbundet,
ii) har regler som har utfärdats eller godkänts av lämpliga
myndigheter i börsens hemland, i vilka villkoren för börsensverksamhet, villkoren för tillträde till börsen samt de villkor
som ett kontrakt måste uppfylla innan det kan omsättas på
börsen anges,
iii) har ett clearingsförfarande som innebär att kontrakt angivna i
bilaga IV blir föremål för dagliga marginalsäkerhetskrav som
enligt de behöriga myndigheternas uppfattning ger ett lämpligtskydd.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Detta direktiv gäller i fråga om rätten att starta och driva verk-
samhet i kreditinstitut och är tillämpligt på alla kreditinstitut.
2. Artiklarna 25 och 52-56 gäller även för finansiella holdingföretag
och holdingföretag med blandad verksamhet med huvudkontor i ge-
menskapen.
De institut som permanent undantagits i punkt 3, dock inte medlems-
staternas centralbanker, skall behandlas som finansiella institut vid
tillämpningav artiklarna 25 och 52-56.
3. Detta direktiv gäller inte
— medlemsstaternas centralbanker,
— postgiroinstitut,
— i Belgien, ”Institut de réescompte et de Garantie/Herdiscontering-
en Waarborginstitut”,
— i Danmark, ”Dansk Eksportfinansieringsfond”, ”Danmarks Skibsk-
reditfond” och ”Dansk Landbrugs Realkreditfond”,
— i Tyskland, ”Kreditanstalt für Wiederaufbau”, företagsom med stöd
av ”Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz”är erkända för genom-förande av statligbostadspolitik och som inte huvudsaklig enbedriver bankverksamhet, samt företagsom enlig het samma laganses som allmännyttiga bostadsföretag.
— i Grekland, ” Ελληνική Τράπεζα Βιοµηχανικής Αναπτύξεως
(Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), Ταµείο Παρακα-
ταθηκών και ∆ανείων ” (Tamio Parakatathikon kai Danion)
”Ταχυδροµικό Ταµιευτήριο ” (Tachidromiko Tamieftirio),
— i Spanien, ”Instituto de Crédito Oficial”,— i Frankrike, ”Caisse des dépots et consignations”,
— i Irland, ”credit unions” och ”friendly societies”,
— i Italien, ”Cassa Depositi e Prestiti”,
— i Nederländerna, ”Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikke-
lingslanden NV”, ”NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”,
”NV Industriebank limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Finan-ciering”, och ”Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”,
— i Österrike, företag som är godkända som allmännyttiga byggnads-
företagoch ”Österreichische Kontrollbank AG”,
— i Portugal, ”Caixas Económicas” som fanns den 1 januari 1986,
med undantagav, å ena sidan, dem som blivit aktiebolagsamt, å
andra sidan, ”Caixa Económica Montepio Geral”,
— i Finland, ”Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt
samarbete AB” och ”Kera Oy/Kera AB”,
— i Sverige, ”Svenska Skeppshypotekskassan”.— i Förenade kungariket, ”National Savings Bank”, ”Commenwealth
Development Finance Company Ltd”, ”Agricultural MortgageCorporation Ltd”, ”Scottish Agricultural Securities CorporationLtd”, ”Crown Agents for overseas governments and administra-tions”, ”credit unions” och ”municipal banks”.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 18
▼A1
— i Lettland, ”kr ājaizdevu sabiedr ības”, företagsom är erkända enlig t
”krājaizdevu sabiedr ību likums” som kooperativa företagsom utför
finansiella tjänster enbart för sina medlemmar,
— i Litauen, ”kredito unijos” förutom ”Centrin ėkredito unija”,
— i Ungern, ”Magyar Fejlesztési Bank Rt.” och ”Magyar Export-
Import Bank Rt.”,
— i Polen, ”Spółdzielcze Kasy Oszcz ędnościowo - Kredytowe” och
”Bank Gospodarstwa Krajowego”.
4. Rådet skall, efter förslagfrån kommissionen, som för ändamålet
skall samråda med den i artikel 57 nämnda kommittén (i fortsättningen
kallad den rådgivande bankrörelsekommittén), besluta i fråga omändringar i förteckningen i punkt 3.
5. Ett kreditinstitut som fanns i en medlemsstat den 15 december
1977 och som, vid detta datum, var varaktigt underställt en i samma
medlemsstat etablerad central företagsenhet som övervakar institutet,
får undantas från tillämpningav villkorsbestämmelserna i såväl artikel6.1 som artiklarna 8 och 59, förutsatt att, senast den 15 december 1979,den nationella lagstiftningen innehåller följande:
— Antingen gäller solidariskt ansvar för åtaganden som gjorts av den
centrala företagsenheten och dess underställda institut eller ocksågaranteras de senare institutens åtaganden fullt ut av den centralaföretagsenheten.
— Soliditeten och likviditeten hos den centrala företagsenheten och
alla dess underställda institut övervakas sammantaget, på grundval
av sammanställd redovisning.
— Den centrala företagsenhetens verkställande ledning är bemyndigad
att utfärda instruktioner till den verkställande ledningen för varjeunderställt institut.
Vad som sägs i första stycket gäller även lokalt verksamma kreditin-
stitut, som efter den 15 december 1977 knutits till en central
företagsenhet i den mening som anges i första stycket, i fall det ärfråga om en normal utvidgning av företagsnätet.
I fråga om andra kreditinstitut än sådana som etableras på nyligen
uppdämt vattenområde eller som tillkommit genom uppdelning eller
sammanslagning av befintliga institut, organisatoriskt beroende av eller
underordnade den centrala företagsenheten, får rådet efter förslag frånkommissionen, som för detta ändamål skall samråda med den rådgi-vande bankrörelsekommittén, utfärda ytterligare bestämmelser omtillämpningen av andra stycket, inbegripet beslut om upphävande avundantag enligt första stycket, i fall då rådet finner att anknytningen
av nya institut, som drar fördel av bestämmelserna i andra stycket,
kan påverka konkurrensen negativt. Rådet skall besluta med kvalifi-cerad majoritet.
6. Ett kreditinstitut som, enligt vad som sägs i punkt 5 första
stycket, är underställt en i samma medlemsstat etablerad central
företagsenhet, får också undantas från tillämpningen av artiklarna 5,
40-51 och 65, under förutsättning, utan att tillämpningen av nämndabestämmelser på den centrala företagsenheten påverkas, att helhetenbestående av den centrala företagsenheten och underställda institutomfattas av nämnda bestämmelser på gruppnivå.
Om undantagg örs, skall artiklarna 13, 18, 19, artikel 20.1-20.6 samt
artiklarna 21 och 22 tillämpas på den centrala företagsenhetens och deunderställda institutens sammantagna rörelse.
Artikel 3
Förbud för företag som inte är kreditinstitut att driva rörelse som
omfattar att från allmänheten ta emot insättningar eller andra
återbetalbara medel
Medlemsstaterna skall förbjuda personer eller företagsom inte är kredi-
tinstitut att driva rörelse som omfattar att från allmänheten ta emotinsättningar eller andra återbetalbara medel. Förbudet skall inte gälla2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼B
▼B
mottagande av insättningar eller andra medel i fall då återbetalnings-
skyldigheten åvilar en medlemsstat eller dess regionala eller lokalamyndigheter eller offentliga internationella organ i vilka en eller flera
medlemsstater ingår, inte heller i fall som är särskilt omfattade av
nationell lagstiftning eller av regler antagna av gemenskapen, allt underförutsättningatt verksamheten är underkastad reg ler och övervakningtill skydd för insättare och investerare.
AVDELNING II
VILLKOR FÖR RÄTTEN ATT STARTA OCH DRIVA VERK-
SAMHET I KREDITINSTITUT OCH FÖR UTÖVANDE AV
SÅDAN VERKSAMHET
Artikel 4
Auktorisation
Medlemsstaterna skall föreskriva att kreditinstitut skall ha erhållit
auktorisation innan de inleder sin verksamhet. Medlemsstaterna skallfastställa de villkor som skall gälla för auktorisationen om inte annatföljer av artikel 5-9 och anmäla dem till kommissionen och den rådgi-vande bankrörelsekommittén.
Artikel 5
Startkapital
1. Oberoende av de villkor som gäller enligt andra allmänt tillämp-
liga bestämmelser i nationell lag, skall de behöriga myndigheterna inte
bevilja auktorisation i fall då kreditinstitutet inte har en särskild egen
kapitalbas eller då startkapitalet är mindre än fem miljoner euro.
Medlemsstaterna får besluta att kreditinstitut, som inte uppfyller vill-
koren som rör en särskild egen kapitalbas och som existerade den 15december 1979, får fortsätta att driva verksamhet. De får befria dessa
företag från skyldighet att uppfylla villkoren enligt artikel 6.1 första
stycket.
2. Medlemsstaterna får dock bevilja auktorisation för särskilda kate-
gorier av kreditinstitut, vars startkapital uppgår till mindre belopp änsom föreskrivs i punkt 1. I sådana fall skall
a) startkapitalet uppgå till minst en miljon euro,
b) medlemsstaten göra anmälan till kommissionen om skälen för
undantagfrån denna punkt,
c) vid offentliggörandet av listor enligt artikel 11, namnen på kreditin-
stituten efterföljas av en not om att de inte uppfyller kravet på
startkapital enligt punkt 1.
3. Ett kreditinstituts kapitalbas får inte understiga beloppet för det
startkapital som enligt punkterna 1 och 2 krävs vid tidpunkten förauktorisation av institutet.
4. Medlemsstaterna får besluta att kreditinstitut, som existerade den
1 januari 1993, och vars kapitalbas inte uppnådde den nivå för startka-pital som föreskrivs i punkterna 1 och 2, får fortsätta att drivaverksamhet. I sådant fall får kapitalbasen inte tillåtas understiga denhögsta beloppsnivå som uppnåtts efter den 22 december 1989.
5. Om ägarkontrollen över ett sådant kreditinstitut som avses i punkt
4 övertas av en annan fysisk eller juridisk person än den som tidigarehade ägarkontroll över institutet, måste institutets kapitalbas motsvaralägst den nivå som enligt punkterna 1 och 2 är föreskriven för startka-pital.
6. Under särskilda förhållanden och med behöriga myndigheters
samtycke, får, vid fusion mellan två eller flera kreditinstitut som avsesi punkt 4, kapitalbasen för det genom fusion bildade institutet intetillåtas underskrida summan av kapitalbaserna för de sammanslagnainstituten vid tidpunkten för fusionen, intill dess de i punkterna 1 och2 föreskrivna nivåerna har uppnåtts.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼B
7. Om kapitalbasen nedgått i fall som sägs i punkterna 3, 4 och 6,
får behöriga myndigheter, då förhållandena motiverar det, medge ettinstitut att inom viss tid vidta rättelse eller upphöra med sin verk-
samhet.
Artikel 6
Ansvar för ledning och lokalisering av kreditinstitutets centrala
administration
1. De behöriga myndigheterna skall bevilja auktorisation endast
under förutsättningatt verksamheten i kreditinstitutet effektiv leds av
minst två personer.
Myndigheterna får inte bevilja auktorisation om dessa personer inte är
tillräckligt väl ansedda eller saknar tillräcklig erfarenhet för att kunnafullgöra sina uppgifter.
2. Medlemsstaterna skall kräva följande:
— Kreditinstitut som är juridiska personer och som enligt sin nation-
ella lagstiftning har ett stadgeenligt säte skall ha sitt huvudkontor isamma medlemsstat som sitt stadgeenliga säte.
— Andra kreditinstitut skall ha sitt huvudkontor i den medlemsstat
som auktoriserat institutet och i vilken de faktiskt bedriver sin verk-samhet.
Artikel 7
Aktieägare och medlemmar
1. De behöriga myndigheterna får inte bevilja auktorisation för verk-
samhet i kreditinstitut förrän de fått information om vilka aktieägareeller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt eller indi-rekt har kvalificerade innehav, och om storleken av sådana innehav.
Vid tillämpningav beg reppet kvalificerat innehav på denna artikel,
skall beaktas vad som i artikel 7 i rådets direktiv 88/627/EEG (
1) sägs
om rösträtter.
2. De behöriga myndigheterna skall vägra auktorisation om de, med
hänsyn till behovet av sund och ansvarsfull ledningav kreditinstitut,
bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmar som aves iförsta stycket inte är tillfredsställande.
3. Om det dessutom finns nära förbindelser mellan kreditinstitut och
andra fysiska eller juridiska personer skall de behöriga myndigheternaendast bevilja auktorisation om dessa förbindelser inte hindrar myndig-heterna från att utöva en effektiv tillsyn.
De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar,
förordningar eller administrativa bestämmelser i ett tredje land, som
gäller för en eller flera fysiska eller juridiska personer till vilka kredi-
tinstitutet har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningen avdessa bestämmelser, hindrar myndigheterna från att utöva en effektivtillsyn.
De behöriga myndigheterna skall kräva att kreditinstituten förser dem
med erforderliga uppgifter för att de fortlöpande skall kunna övervakaatt bestämmelserna i denna punkt efterlevs.
Artikel 8
Verksamhetsplan och organisationsstruktur
Medlemsstaterna skall föreskriva att det till varje ansökan om auktori-
sation skall fogas en verksamhetsplan i vilken bl.a. den tilltänktaverksamhetsinriktningen skall anges och institutets organisations-struktur beskrivas.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 21
(1) Rådets direktiv 88/627/EEG av den 12 december 1988 om sådana uppgifter
som skall offentliggöras vid förvärv eller avyttring av ett större innehav i ett
börssnoterat bolag(EGT L 348, 17.12.1988, s. 62).
▼B
Artikel 9
Ekonomiska behov
Medlemsstaten får inte föreskriva att det vid prövningav en auktorisa-
tionsansökan skall tas hänsyn till marknadens ekonomiska behov.
Artikel 10
Vägran av auktorisation
När auktorisation vägras skall beslutet motiveras och skälen ges
sökanden till känna inom sex månader från det att ansökningen gjordes
eller, om den då var ofullständig, från det att sökanden givit in sådan
kompletterande information som krävs för beslut. Under allaförhållanden skall beslut fattas inom tolv månader från det att ansök-ningen mottagits.
Artikel 11
Anmälan av auktorisation till kommissionen
Varje auktorisation skall anmälas till kommissionen. Varje enskilt
kreditinstitut skall uppföras på en lista som kommissionen skall offent-liggöra iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning och hålla
aktuell.
Artikel 12
Samråd med behöriga myndigheter i andra medlemsstater
Samråd med behöriga myndigheter i den andra berörda medlemsstaten
skall ske innan auktorisation beviljas för ett kreditinstitut som
— är dotterföretagtill ett kreditinstitut som är auktoriserat i en annan
medlemsstat,
— är dotterföretagtill moderföretag et till ett kreditinstitut som är
auktoriserat i en annan medlemsstat, eller
— står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer
som har ägarkontrollen över ett kreditinstitut auktoriserat i en annanmedlemsstat.
Samråd med den behöriga myndighet som har ansvar för tillsynen över
försäkringsföretag eller värdepappersföretag skall genomföras innanauktorisation beviljas för ett kreditinstitut som
a) är dotterföretag till ett försäkringsföretag som är auktoriserat i ge-
menskapen,
b) är dotterföretag till moderföretaget till ett försäkringsföretag som är
auktoriserat i gemenskapen, eller
c) står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer
som har ägarkontrollen över ett försäkringsföretag som är auktori-
serat i gemenskapen.
De relevanta behöriga myndigheter som avses i första och andra
stycket skall samråda med varandra särskilt när de bedömer aktieä-garnas lämplighet och det goda anseendet och erfarenheten hos chefersom ingår i ledningen för en annan enhet i samma grupp. De skall tillvarandra överlämna alla uppgifter om aktieägarnas lämplighet ochledningens goda anseende och erfarenhet vilka är relevanta för övriga
berörda behöriga myndigheter när det gäller att bevilja auktorisation
samt fortlöpande bedöma efterlevnaden av uppställda verksamhets-villkor.
Artikel 13
Filialer till kreditinstitut auktoriserade i andra medlemsstater
Ett värdland får, i fråga om filialer till kreditinstitut som är auktorise-
rade i andra medlemsstater, inte kräva vare sigauktorisation ellersärskilt tillskjutet kapital. Beträffande etableringoch tillsyn av sådana2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 22
▼M2
▼B
▼B
filialer skall bestämmelserna i artikel 17, artikel 20.1-20.6 samt artik-
larna 22 och 26 gälla.
Artikel 14
Återkallelse av auktorisation
1. De behöriga myndigheterna får återkalla en auktorisation, som
beviljats ett kreditinstitut endast under förutsättningatt institutet
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, eller uttryckligen
avstår från auktorisationen, eller inte bedrivit någon verksamhet på
minst sex månader, om inte i sådana fall auktorisationen ändåförlorar sin verkan enligt medlemsstatens bestämmelser,
b) har utverkat auktorisation på grundval av oriktiga uppgifter eller på
något annat sätt i strid med gällande regler,
c) inte längre uppfyller de villkor som gäller för auktorisationen,
d) inte längre har tillräcklig kapitalbas eller inte längre kan förväntas
komma att fullgöra sina skyldigheter gentemot borgenärerna, särskilt
då det inte längre föreligger säkerhet för anförtrodda medel.
e) omfattas av något annat fall där det i nationell lag föreskrivs att
auktorisationen skall återkallas.
2. En återkallelse av en auktorisation skall motiveras och skälen ges
dem till känna som berörs av beslutet; sådana återkallelser skall
anmälas till kommissionen.
Artikel 15
Firma
Ett kreditinstitut får i sin verksamhet, oavsett vilka regler som gäller
beträffande användningen av orden ”bank”, ”sparbank” och andrabanknamn som kan förekomma i värdmedlemsstaten, inom gemenska-pens hela område använda samma firma som institutet brukar i denmedlemsstat, i vilken huvudkontoret finns. Om det föreligger risk förförväxlingfår värdmedlemsstaten i förtydlig ande syfte föreskriva att
firman skall förses med ett förklarande tillägg.
Artikel 16
Kvalificerat innehav i ett kreditinstitut
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person,
som avser att förvärva, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ett
kreditinstitut, underrättar behöriga myndigheter om storleken av dettilltänkta innehavet. Underrättelse skall lämnas även av den som avseratt öka sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röste-talet eller kapitalet kommer att uppgå till 20 %, 33 % eller 50 %, eller
så att kreditinstitutet kommer att få ställningav dotterföretag .
Med förbehåll för bestämmelserna i punkt 2 skall de behöriga myndig-
heterna ha rätt att, inom en tid av högst tre månader från det attunderrättelse enligt föregående stycke gjorts, motsätta sig förvärvet,om de, med hänsyn till behovet av sund och ansvarfull ledningavkreditinstitut, bedömer att lämpligheten inte är tillfredsställande hos depersoner som avses i föregående stycke. Om myndigheterna inte
motsätter sigförvärvet, får de föreskriva en viss tid inom vilket
förvärvet skall vara genomfört.
2. Om förvärvaren av det innehav som avses i punkt 1 är ett kredi-
tinstitut, ett försäkringsföretag eller ett värdepappersföretag medauktorisation i en annan medlemsstat eller moderföretagtill ett kredi-
tinstitut, ett försäkringsföretag eller ett värdepappersföretag med
auktorisation i en annan medlemsstat, eller en fysisk eller juridiskperson som har ägarkontroll över ett kreditinstitut, ett försäkrings-företageller ett värdepappersföretagmed auktorisation i en annanmedlemsstat, och om det företagsom köparen vill förvärva ett innehavi som resultat av detta förvärv skulle komma att bli ett dotterföretagtill2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 23
▼M2
▼M2
köparen eller hamna under dennas ägarkontroll, skall bedömningen av
förvärvet föregås av sådant samråd som avses i artikel 12.
3. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person,
som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettkreditinstitut, underrättar behöriga myndigheter om storleken av inne-havet. Underrättelse skall lämnas även av den som avser att minska
sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller
kapitalet skulle understiga 20 %, 33 % eller 50 % eller så att kreditin-stitutets ställningsom dotterföretagskulle upphöra.
4. Ett kreditinstitut skall, då det får kännedom därom, underrätta
behöriga myndigheter om sådana förvärv eller avyttringar av innehav iinstitutets kapital som får till följd att innehaven överstiger eller under-
stiger något av de gränstal som anges i punkterna 1 och 3.
Varje kreditinstitut skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter om namnen på aktieägare och medlemmar medkvalificerade innehav samt om storleken på sådana innehav, så somframgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolagsstämma om aktieä-
gare och medlemmar eller av uppgifter som redovisats i enlighet med
föreskrifter som gäller för börsregistrerade bolag.
5. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledningav institutet, föreskriva skyldig het förbehöriga myndigheter att vidta åtgärder. Sådana åtgärder får bl.a.
bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den verkstäl-
lande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till deifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses i
punkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att behöriga
myndigheter har motsatt sig förvärvet, skall medlemsstaterna, oavsettde åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen att rösträtterna försådana innehav inte får utövas eller att avgivna röster skall vara ogil-tiga eller att de får förklaras ogiltiga.
6. Vid tillämpningav beg reppet kvalificerat innehav och andra
nivåer av ägande i denna artikel, skall beaktas vad som i artikel 7 i
direktiv 88/627/EEG sägs om rösträtter.
Artikel 17
Rutiner för intern kontroll
Hemländernas behöriga myndigheter skall kräva att varje kreditinstitut
tillämpar sunda rutiner för administration, redovisningoch erforderlig
intern kontroll.
AVDELNING III
BESTÄMMELSER OM ETABLERINGSFRIHET OCH FRIHET
ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER
Artikel 18
Kreditinstitut
Medlemsstaterna skall svara för att de verksamheter som anges i bilaga
I får bedrivas inom det egna territoriet så som sägs i artiklarna 20.1-
20.6, 21.1, 21.2 och artikel 22, antingen genom etablering av en filialeller genom direkt tillhandahållande av tjänster, av varje kreditinstitutsom är auktoriserat och underkastat tillsyn av behöriga myndigheter ien annan medlemsstat, förutsatt att verksamheterna omfattas av aukto-risationen.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 24
▼B
▼B
Artikel 19
Finansiella institut
Medlemsstaterna skall också tillse att alla verksamheter som anges i
bilaga I får bedrivas inom det egna territoriet så som sägs i artikel20.1-20.6, 21.1, 21.2 och i artikel 22, antingen genom etablering av
en filial eller genom direkt tillhandahållande av tjänster, av varje finan-
siellt institut från en annan medlemsstat, i fall då institutet antingen ärdotterföretag till ett kreditinstitut eller ägs gemensamt av två eller flerakreditinstitut, vars stadgar eller bolagsordning tillåter sådan verksamhetoch vilka uppfyller samtliga av följande villkoren:
— Moderföretaget eller moderföretagen är auktoriserade som kreditin-
stitut i den medlemsstat vars lag gäller för dotterföretaget.
— De ifrågavarande verksamheterna bedrivs inom samma medlems-
stats territorium.
— Moderföretaget eller moderföretagen innehar 90 % eller mer av
samtliga rösträtter i dotterföretaget.
— Moderföretaget eller moderföretagen har att tillgodose behöriga
myndigheters krav på sund förvaltning av dotterföretaget och har
utfäst sigatt, med samtycke av vederbörande hemlands behörig amyndigheter, solidariskt svara för de åtaganden som dotterföretagetgjort.
— Dotterföretaget omfattas effektivt, särskilt med avseende på de
ifrågavarande verksamheterna, av gruppbaserad tillsyn, som moder-
företaget eller vart och ett av moderföretagen är föremål för ienlighet med artikel 52-56, i synnerhet beträffande beräkning avkapitaltäckningsgrad, kontroll av större engagemang och begräns-ningav innehav så som föreskrivits i artikel 51.
Hemlandets behöriga myndigheter skall intyga och lämna dotterföre-
taget bevis om att de nu angivna villkoren är uppfyllda. Beviset skallutgöra en del av den underrättelse som avses i artiklarna 20.1-20.6,21.1 och 21.2.
Hemlandets behöriga myndigheter skall svara för att tillsyn av dotter-
företaget sker i enlighet med artikel 5.3 samt artiklarna 16, 17, 26, 28,29, 30 och 32.
Bestämmelserna i denna artikel skall i tillämpliga delar gälla för dotter-
företag. Därvid skall ”kreditinstitut” läsas som ”finansiella institut somuppfyller de i artikel 19 föreskrivna villkoren” och ”auktorisation”läsas som ”stadgar eller bolagsordning”.
Artikel 20.3 andra stycket skall läsas som:
”Hemlandets behöriga myndigheter skall också lämna uppgift om
storleken av det dotterägda finansiella institutets kapitalbas ochom den konsoliderade kapitaltäckningsgraden för det kreditinstitut
som är dess moderföretag.”
Om ett finansiellt institut som avses i denna artikel inte längre
uppfyller alla de föreskrivna villkoren, skall hemlandet underrättavärdlandets behöriga myndigheter. Värdlandets lagar skall då gälla för
det finansiella institutets verksamhet i värdlandet.
Artikel 20
Utövande av etableringsrätten
1. Ett kreditinstitut som önskar etablera en filial på en annan
medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga myndig-heter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje kreditin-
stitut, som önskar etablera en filial i en annan medlemsstat, att vidunderrättelse enligt punkt 1 lämna uppgifter om följande:
a) Den medlemsstat på vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som anger bl.a. filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 25
▼B
c) En adress i värdmedlemsstaten där handlingar skall finnas tillgäng-
liga.
d) Namnen på de personer som skall ha ansvaret för filialens ledning.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna har anledning att
ifrågasätta kreditinstitutens administrativa struktur eller finansiella situ-ation, skall myndigheterna, med beaktande av de tilltänktaverksamheterna, inom tre månader från mottagande av underrättelse
enligt punkt 2 översända den erhållna informationen till värdlandets
behöriga myndigheter och underrätta det berörda institutet.
Hemlandets behöriga myndigheter skall också lämna uppgift om stor-
leken av kreditinstitutets kapitalbas och kapitaltäckningsgrad.
I fall då hemlandets behöriga myndigheter vägrar att översända den i
punkt 2 omnämnda informationen till värdlandets behöriga myndig-heter, skall skälen härför lämnas till det berörda kreditinstitutet inom
tre månader från det att fullständig information föreligger. En vägran
att översända information eller underlåtenhet att lämna besked skallkunna prövas av domstol i hemlandet.
4. Innan en filial till ett kreditinstitut inleder sin verksamhet skall
värdlandets behöriga myndigheter inom två månader från det att under-rättelse enligt punkt 3 erhållits förbereda tillsyn av kreditinstitutet ienlighet med artikel 22 och, om så erfordras, ange under vilka villkor,motiverade av hänsyn till det allmännas bästa, verksamheterna fårbedrivas i värdlandet.
5. Efter underrättelse från värdlandets behöriga myndigheter eller
sedan den i punkt 4 angivna fristen löpt ut utan att någon underrättelseerhållits från myndigheterna, får filialen etableras och inleda sin verk-
samhet.
6. Om förändringar sker i något avseende som uppgivits i en under-
rättelse enligt punkt 2 b, c eller d, skall kreditinstitutet skriftligenunderrätta behöriga myndigheter i hemlandet och värdlandet. Under-
rättelse skall lämnas minst en månad innan förändringen sker, så att
det blir möjligt för hemlandets behöriga myndigheter att fatta beslutenligt punkt 3 och för värdlandets behöriga myndigheter att i anledningav förändringen fatta beslut enligt punkt 4.
7. En filial som, i enlighet med bestämmelser i värdlandet, har inlett
verksamhet före den 1 januari 1993, skall anses ha blivit föremål försådant förfarande som föreskrivs i punkt 1-5 i denna artikel. För sådanafilialer skall från detta datum gälla punkt 6 i denna artikel och artik-larna 18, 19, 22 och 29.
Artikel 21
Utövande av rätten till fritt tillhandahållande av tjänster
1. Ett kreditinstitut som för första gången önskar utnyttja rätten att,
inom ramen för fritt tillhandahållande av tjänster, driva verksamhet påen annan medlemsstats territorium, skall underrätta hemlandets
behöriga myndigheter om vilka av de i bilaga I upptagna verksamhe-
terna som institutet avser att bedriva.
2. Hemlandets behöriga myndigheter skall inom en månad från det
att underrättelse enligt punkt 1 mottagits, översända underrättelsen till
värdlandets behöriga myndigheter.
3. Denna artikel skall inte påverka de rättigheter som givits kreditin-
stitut, vilka tillhandahållit tjänster före den 1 januari 1993.
Artikel 22
Befogenheter för värdlandets behöriga myndigheter
1. Värdlandet får för statistiska ändamål föreskriva skyldighet för
alla kreditinstitut som har filial på dess territorium att till värdlandetsbehöriga myndigheter lämna periodiska rapporter om verksamheten pådess territorium.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 26
▼B
Vid fullgörande av åligganden enligt artikel 27 får värdlandet föresk-
riva skyldighet för filialer till kreditinstitut från andra medlemsstateratt lämna samma information som för ändamålet krävs av inhemska
kreditinstitut.
2. Om ett värdlands behöriga myndigheter finner att ett institut, som
har en filial eller som tillhandahåller tjänster inom värdlandets territo-
rium, inte efterlever de föreskrifter som utfärdats i anledningavbestämmelserna i detta direktiv om befogenheter för värdlandetsbehöriga myndigheter, skall dessa myndigheter förelägga institutet attvidta rättelse.
3. Om det berörda institutet underlåter att vidta erforderliga åtgärder
för rättelse, skall värdlandets behöriga myndigheter underrätta hemlan-dets behöriga myndigheter. Hemlandets behöriga myndigheter skallsnarast vidta alla erforderliga åtgärder för att institutet skall åstad-
komma rättelse. Underrättelse skall ske till värdlandets behöriga
myndigheter om vilka åtgärder som vidtas.
4. Om institutet, trots de åtgärder som vidtagits av hemlandet eller
beroende på att sådana åtgärder visar sig otillräckliga eller inte kan
genomföras i den ifrågavarande medlemsstaten, fortsätter att överträdai värdlandet gällande föreskrifter som avses i punkt 2, får värdlandet,efter att ha underrättat hemlandets behöriga myndigheter, vidta erfor-derliga åtgärder för att hindra eller bestraffa vidare överträdelser och,
i den mån det är nödvändigt, hindra institutet att göra nya åtaganden
inom det egna territoriet. Medlemsstaterna skall tillse att delgivningkan ske inom deras territorier av sådana handlingar som är nödvändigaför dessa åtgärder mot kreditinstitut.
5. Bestämmelserna i punkt 1-4 skall inte påverka möjligheterna för
ett värdland att vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller bestraffaöverträdelser inom sitt territorium av föreskrifter som utfärdats i detallmännas intresse. Sådana åtgärder skall kunna innefatta hinder förinstitut att göra nya åtaganden inom värdlandets territorium.
6. Varje åtgärd som vidtagits med stöd av punkterna 3, 4 och 5 och
som innebär påföljder för eller inskränkningar i rätten att tillhandahålla
tjänster skall vara väl befogad och delges berörda institut. Varje sådan
åtgärd skall kunna prövas av domstol i den medlemsstat vars myndig-heter beslutat om åtgärden.
7. Innan åtgärder vidtas i den ordning som föreskrivs i punkterna 2,
3 och 4, får värdlandets behöriga myndigheter i brådskande fall interi-mistiskt vidta de åtgärder som är nödvändiga till skydd för insättare,investerare och andra mottagare av tjänster. Kommissionen och deandra medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrättas omsådana åtgärder så snart det kan ske.
Kommissionen får, efter hörande av berörda medlemsstaters behöriga
myndigheter, besluta att den ifrågavarande medlemsstaten skall ändraeller återkalla åtgärder som nu sagts.
8. Värdlandet får utöva befogenheter som givits det enligt detta
direktiv genom att vidta erforderliga åtgärder för att hindra ellerbestraffa överträdelser inom dess territorium. Sådana åtgärder skall
kunna innefatta förbud för institut att göra nya åtaganden inom veder-
börande värdlands territorium.
9. Om en auktorisation återkallas skall underrättelse därom ske till
värdlandet, som skall vidta erforderliga åtgärder för att hindra berördainstitut att göra nya åtaganden inom det egna territoriet och för attskydda insättarnas intressen. Kommissionen skall vartannat år tillställaden rådgivande bankrörelsekommittén en rapport om sådana fall.
10. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om antalet och
arten av de fall i vilka underrättelse vägrats enligt artikel 20.1-20.6och i vilka fall åtgärder har vidtagits med stöd av punkt 4 i dennaartikel. Kommissionen skall vartannat år tillställa den rådgivande
bankrörelsekommittén en rapport om sådana fall.
11. Denna artikel skall ej till någon del hindra kreditinstitut med
huvudkontor i en annan medlemsstat från att marknadsföra sina tjänster2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 27
▼B
med anlitande av alla tillgängliga media i värdlandet, detta i
överensstämmelse med bestämmelser om formen och innehållet isådan reklam vilka antagits i det allmännas intresse.
AVDELNING IV
FÖRHÅLLANDE TILL TREDJE LAND
Artikel 23
Anmälan av dotterföretag till företag i tredje land och om villkor
för marknadstillträde i tredje land
1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrätta kommis-
sionen
a) om varje auktorisation av ett direkt eller indirekt dotterföretagtill
ett eller flera företagsom är underkastade tredje lands lag ar.
Kommissionen skall därefter informera den rådgivande bankrörelse-kommittén,
b) närhelst ett sådant moderföretagförvärvar aktier eller andelar i ett
kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen så att det senare blirdet förras dotterföretag. Kommissionen skall därefter informera denrådgivande bankrörelsekommittén.
När auktorisation beviljas för ett direkt eller indirekt dotterföretagtill
ett eller flera moderföretagsom är underkastade tredje lands lag ar,skall gruppstrukturen specificeras i den anmälan som den behöriga
myndigheten skall göra till kommissionen enligt artikel 11.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla svårig-
heter av allmän natur som deras kreditinstitut mött vid etableringeller
utövande av bankverksamhet i tredje land.
3. Kommissionen skall periodvis upprätta rapporter om i vad mån
tredje länder ger kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen sådan
behandlingsom avses i punkterna 4 och 5, med avseende på etablering
och utövande av bankverksamhet samt förvärv av aktier eller andelar itredje lands kreditinstitut. Kommissionen skall till rådet överlämnarapporterna med lämpliga förslag.
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 3 eller genom annan informa-tion, att ett tredje land inte erbjuder kreditinstitut hemmahörande igemenskapen effektivt marknadstillträde, jämförbart med det som ge-
menskapen erbjuder kreditinstitut från samma tredje land, får
kommissionen lämna förslagtill rådet om lämplig t mandat för under-handlingar med ändamål att uppnå jämförbara konkurrensmöjligheterför kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen. Rådet skall beslutamed kvalificerad majoritet.
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 3 eller genom annan informa-tion, att kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen inte får nationellbehandlingi ett tredje land, innebärande samma konkurrensmöjlig heter
som erbjuds inhemska kreditinstitut, och att kravet på effektiv mark-
nadstillträde inte är uppfyllt, får kommissionen ta initiativ tillunderhandlingar med ändamål att åstadkomma rättelse.
I fall som avses i föregående stycke får, utöver initiativ till underhand-
lingar, när som helst beslutas i den ordning som föreskrivs i artikel60.2 att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall begränsa elleruppskjuta prövningen av inneliggande eller framtida ansökningar omauktorisation och förvärv av aktier eller andelar, då ansökningarnagjorts av direkta eller indirekta moderföretag underställda ett tredje
lands lagar. Sådana åtgärder får inte gälla för längre tid än tre månader.
Före utgången av tremånadersperioden får rådet, med beaktande av
resultaten av underhandlingarna, med kvalificerad majoritet besluta
efter förslagav kommissionen huruvida åtg ärderna skall bestå.
Sådana begränsningar eller uppskov får inte tillämpas i fall då ansök-
ningen om etablering av ett dotterföretag eller om tillstånd att2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 28
▼B
förvärva aktier eller andelar i ett kreditinstitut hemmahörande i gemen-
skapen gjorts av ett kreditinstitut, som är auktoriserat inomgemenskapen eller av ett där auktoriserat dotterföretag till ett kreditin-
stitut.
6. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom att något av
de fall som avses i punkterna 4 och 5 uppkommer, skall medlemssta-terna på kommissionens begäran underrätta denna
a) om varje ansökan om auktorisation av ett direkt eller indirekt ägt
dotterföretagtill ett eller flera moderföretagsom är underkastadevederbörande tredje lands lagar,
b) närhelst de får underrättelse enligt artikel 16 om att ett sådant
företagavser att förvärva en äg arandel i ett kreditinstitut hemma-hörande i gemenskapen, så att det senare institutet blir det förrasdotterföretag.
Denna sklydighet att lämna information skall upphöra så snart en
överenskommelse har träffats med det tredje land som avses i punkt 4eller 5, eller när de åtgärder som avses i punkt 5 andra och tredje
styckena upphör att gälla.
7. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i
överensstämmelse med gemenskapens förpliktelser enligt internatio-nella överenskommelser, bilaterala eller multilaterala, om rätt förkreditinstitut att starta och driva verksamhet.
Artikel 24
Filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen
1. När filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenska-
pen startar eller bedriver verksamhet, får medlemsstaterna inte tillämpabestämmelser som medför att dessa filialer ges en förmånligarebehandlingän filialer till kreditinstitut med huvudkontor inom g emen-skapen.
2. De behöriga myndigheterna skall göra anmälan till kommissionen
och till den rådgivande kommitén om alla auktorisationer för filialer
som beviljats kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen.
3. Med förbehåll för bestämmelserna i punkt 1 får gemenskapen,
med stöd av fördraget, träffa avtal med tredje land om tillämpning avbestämmelser, vilka på grundval av principen om reciprocitet, innebäratt filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen gesidentisk behandlinginom g emenskapens hela område.
Artikel 25
Samarbete med behöriga myndigheter i tredje land om gruppba-
serad tillsyn
1. Kommissionen kan på begäran av en medlemsstat eller på eget
initiativ lägga fram förslag till rådet om att inleda förhjandlingar med
ett eller flera tredje länder om möjligheterna att utöva gruppbaserad
tillsyn över
— kreditinstitut vars moderföretaghar huvudkontor i ett tredje land,
och
— kreditinstitut som är belägna i tredje land och vars moderföretag,
antingen detta är ett kreditinstitut eller ett finansiellt holdingföretag,har huvudkontor inom gemenskapen.
2. Överenskommelser som avses i punkt 1 skall särskilt säkerställa
— dels att medlemsstaternas behöriga myndigheter kan inhämta infor-
mation som behövs för gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut ellerfinansiella holdingföretag som är belägna inom gemenskapen ochsom har dotterföretagsom är kreditinstitut eller finansiella institututanför gemenskapen eller som innehar ägarintressen i sådana
institut,
— dels att de behöriga myndigheterna i tredje land kan inhämta infor-
mation som behövs för tillsyn över moderföretagmed huvudkontor2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 29
▼B
inom deras territorium och med dotterföretagsom är kreditinstitut
eller finansiella institut i ett eller flera medlemsländer eller medägarintressen i sådana institut.
3. Kommissionen och den rådgivande bankrörelsekommittén skall
granska resultatet av de i punkt 1 nämnda förhandlingarna och de
förhållanden som uppkommer till följd därav.
AVDELNING V
PRINCIPER OCH TEKNISKA INSTRUMENT FÖR TILLSYN
KAPITEL 1
PRINCIPER FÖR TILLSYNSANSVAR
Artikel 26
Kontrollbehörighet för hemlandet
1. Ansvaret för tillsyn över kreditinstitut, innefattande tillsyn över
verksamheter som bedrivs i enlighet med artiklarna 18 och 19, skallåvila hemländernas behöriga myndigheter, i den mån behörighet förvärdländernas myndigheter inte följer av bestämmelser i detta direktiv.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte utgöra hinder för gruppbaserad
tillsyn i enlighet med detta direktiv.
Artikel 27
Behörighet för värdlandet
Intill dess vidare harmoniseringskett skall värdländernas behörig a
myndigheter, i samarbete med hemländernas behöriga myndigheter,
utöva tillsyn över likviditeten hos filialer till kreditinstitut. I fråga omandra åtgärder än som krävs för genomförande av det Europeiskamonetära systemet skall värdländerna ha oinskränkt rätt att vidtapenningspolitiskt betingade åtgärder. Sådana åtgärder får inte innefatta
diskriminerande behandlingeller restriktioner g entemot kreditinstitut
som är auktoriserade i en annan medlemsstat.
Artikel 28
Samarbete angående tillsyn
De behöriga myndigheterna skall i nära samarbete utöva tillsyn av
kreditinstitut, som driver verksamhet i en eller flera medlemsstaterutöver den där huvudkontoret finns, särskilt i fall då filialer inrättats ide förra staterna. Myndigheterna skall förse varandra med all den infor-mation rörande ledningen och ägandeförhållandena i sådana
kreditinstitut, som är ägnad att underlätta såväl tillsynen som bedöm-
ningen av om auktorisationsvillkoren iakttas, och all informationägnad att underlätta övervakningen av sådana institut, särskilt medavseende på likviditet, soliditet, inlåningsgaranti, begränsning av storaexponeringar samt rutiner för administration, redovisning och intern
kontroll.
Artikel 29
Inspektion på plats av filialer etablerade i en annan medlemsstat
1. Om ett kreditinstitut, auktoriserat i en medlemsstat, driver verk-
samhet genom filial i en annan medlemsstat, skall värdlandet gehemlandets behöriga myndigheter rätt att, efter underrättelse tillvärdlandets behöriga myndigheter, självständigt eller genom särskiltutsedda personer utföra inspektion på platsen för att skaffa sigsådaninformation som avses i artikel 28.
2. Hemlandets behöriga myndigheter får också, för kontroll av fili-
aler, tillämpa något av de andra förfaranden som avses i artikel 56.7.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 30
▼B
3. Denna artikel skall inte utgöra hinder för värdlandets behöriga
myndigheter att, för fullgörande av tillsynsansvar enligt detta direktiv,utföra inspektion på platsen av filialer etablerade på det egna territoriet.
Artikel 30
Utbyte av information och tystnadsplikt
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar
eller som har arbetat för behöriga myndigheter, samt revisorer ochexperter som är verksamma för behöriga myndigheters räkning skallvara bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingenförtroliginformation som erhålls i tjänsten får röjas till någ on person
eller myndighet utom i sammandrag eller i sammanställning som
omöjliggör identifikation av enskilda institut, dock med förbehåll förfall som omfattas av straffrättsliglag stiftning .
Dock får, i fall då ett kreditinstitut har försatts i konkurs eller under-
kastats tvångslikvidation, förtrolig information som inte berör tredjepart, engagerad i försök att rädda institutet, yppas vid civilrättsliga ellerkommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas
behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med såväl dettadirektiv som andra direktiv som gäller för kreditinstitut. För sådan
information skall tystnadsplikt gälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal om utbyte av informa-
tion med behöriga myndigheter i tredje land samt med myndigheter
eller organ i tredje land enligt definitionen i punkt 5 och punkt 6 endastom den lämnade informationen är föremål för garantier om tystnads-plikt som minst är likvärdiga dem som avses i denna artikel. Dettautbyte av information får endast göras för att de ovan nämnda myndig-heterna eller organen skall kunna utföra sin tillsynsuppgift.
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat
får den inte lämnas vidare utan uttryckligt medgivande från de behöriga
myndigheter som har lämnat den, och i så fall, endast i det syfte som
avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs i punkt 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten ochdär endast
— för att kontrollera att villkoren för att kreditinstitut skall få starta
verksamhet är uppfyllda och för att underlätta gruppbaserad eller
icke gruppbaserad tillsyn, över sådan verksamhet, särskilt med
avseende på kontroll av likviditet, soliditet, större engagemang ochrutiner för administration, redovisningoch intern kontroll,
— för att ålägga sanktioner,
— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av
den behöriga myndigheten, eller
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 33 eller enligt
särskilda bestämmelser i detta direktiv samt i andra direktiv antagnamed avseende på kreditinstitut.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-stat, inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater ifall då informationen lämnas till
— myndigheter med ansvar för tillsyn över andra finansiella organisa-
tioner och över försäkringsbolag samt myndigheter med ansvar förtillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med kreditinstituts konkurs eller likvida-
tion eller liknande förfaranden,
— personer ansvariga för obligatorisk revision av kreditinstituts och
andra finansiella instituts räkenskaper,
vid deras fullgörande av tillsynsuppgifter samt för utlämnande till
organ för inlåningsskydd av sådan information som de behöver för sin2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 31
▼B
verksamhet. Den information som erhållits av dessa myndigheter, organ
och personer skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 1.
6. Utan hinder av punkt 1-4 får medlemsstaterna tillåta informa-
tionsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befatt-
ningmed kreditinstituts likvidation, konkurs och liknandeförfaranden,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-
pappersföretags och andra finansiella instituts räkenskaper.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utöva den tillsyn som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhangomfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter somhar lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket myndig-
heter givit sitt tillstånd.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter som har tillåtelse att motta informationenligt denna punkt.
7. Utan hinder av punkt 1-4 får medlemsstaterna, för att stärka stabi-
liteten och integriteten hos det finansiella systemet, tillåta utbyte avinformation mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter ellerorgan som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda överträ-
delser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhangomfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål förvilket dessa myndigheter givit sitt tillstånd.
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp avpersoner som genom sin särskilda kompetens är utsedda till detta ochsom inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjlig-
heten till det informationsutbyte som avses i första styckt utsträckas
till att omfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andrastycket.
För genomförande av andra stycket tredje strecksastsen skall de
myndigheter eller organ som avses i första stycket till de behöriga
myndigheter som lämnat ut information uppge identitet och exaktansvarsområde för de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligt
denna punkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport
om tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.
8. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utgöra hinder för en
behörigmyndig het att lämna ut information
— till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras
egenskap av monetära myndigheter, och
— i förekommande fall till andra myndigheter med uppgift att utöva
tillsyn över betalningssystem2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 32
▼B
för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter. Inte heller skall
bestämmelserna utgöra hinder för dessa myndigheter eller organ atttill de behöriga myndigheterna vidarebefordra sådan information som
är nödvändigför att uppfylla de syften som framg år av punkt 4. Infor-
mationen som mottas i detta sammanhangskall vara underkastadtystnadsplikt enligt denna artikel.
9. Oavsett sådana bestämmelser som avses i punkterna 1 och 4 får
medlemsstaterna med stöd av bestämmelser i lageller annan författning
tillåta att viss information lämnas ut såväl till andra organ för dencentrala regeringsmakten med ansvar för lagstiftning om tillsyn överkreditinstitut, finansiella institut, investeringstjänster och försäkrings-bolagsom till personer som företräder sådana org an.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentligtillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5, och sådan som erhållits vidinspektion på platsen i enlighet med artikel 29.1 och 29.2, aldrig får
röjas i de fall som sägs i denna punkt utan uttryckligt samtycke av de
behöriga myndigheter som lämnat ut informationen, eller av behörigamyndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionen verkställts.
10. Denna artikel skall inte hindra de behöriga myndigheterna från
att vidarebefordra information enligt punkt 1-4 till en clearingorganisa-
tion eller ett annat liknande organ, som är erkänt enligt nationell
lagstiftning för att tillhandahålla clearing- eller avvecklingstjänster åtnågon av marknaderna i medlemsstaten, om de anser att detta ärnödvändigt för att säkerställa att dessa organ fungerar vid försummelsereller möjliga försummelser från en marknadsaktörs sida. Informationsom mottas i ett sådant sammanhangskall vara underkastad tystnads-
plikt enligt punkt 1. Medlemsstaterna skall dock se till att information
som mottagits enligt punkt 2 inte får yppas under de omständighetersom avses i denna punkt utan uttryckligt medgivande av de behörigamyndigheter som har lämnat den.
Artikel 31
Skyldighet för personer ansvariga för den lagenliga kontrollen av
årsbokslut och sammanställd årsredovisning
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje auktoriserad person, i enlighet med rådets direktiv 84/253/
EEG (
1) som i ett kreditinstitut utför ett i artikel 51 i rådets direktiv
78/660/EEG (2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller i artikel 31 i
rådets direktiv 85/611/EEG (3) angivet uppdrag eller annat uppdrag
föreskrivet i lag, är skyldig att omgående rapportera till de behörigamyndigheterna alla uppgifter eller beslut rörande detta institut, somhan har fått kännedom om vid utförande av sitt uppdrag, som är
ägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller som
särskilt reglerar bedrivandet av kreditinstituts verksamhet,
— påverkar kreditinstitutets fortsatta drift, eller— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reserva-
tioner framställs,2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 33
(1) Rådets åttonde direktiv 84/253/EEG av den 10 april 1984 grundat på artikel
44.2 g i fördraget, om godkännande av personer som har ansvar för
lagstadgad revision av räkenskaper (EGT L 126, 15.5.1984, s. 20).
(2) Rådets fjärde direktiv (78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel
44.2 gi fördrag et om årsbokslut i vissa typer av bolag(EGT L 222,
14.8.1978, s. 11). Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/60/EG
(EGT L 62, 26.6.1999, s. 65).
(3) Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordningav
lagar och andra författningar som avser företag för lokala investeringar i
överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EGT L 375, 31.12.1985, s. 3).
Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995,
s. 7).
▼B
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående
rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedomom vid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag
som har nära förbindelser härrörande från kontroll över det kreditin-
stitut i vilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. De förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådana
uppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelseav någon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annanbestämmelse, och medför inte något som helst ansvar för dessapersoner.
Artikel 32
Behöriga myndigheters befogenheter att vidta sanktioner
Medlemsstaterna skall svara för att deras behöriga myndigheter kan
besluta och vidta de åtgärder och sanktioner som behövs för att överträ-delser av lagar och andra författningar om verksamhet i kreditinstitut
skall upphöra. Sådana åtgärder och sanktioner skall kunna riktas mot
kreditinstituten och mot dem som har ett bestämmande inflytande iinstituten. Vad som nu sagts skall inte påverka förfaranden för återkal-lelse av auktorisationer, inte heller tillämpningav straffrättsliglag .
Artikel 33
Domstolsprövning
Medlemsstaterna skall svara för att beslut, som rör kreditinstitut och
som fattats med stöd av lagar och andra författningar, utfärdade ienlighet med detta direktiv, kan prövas av domstol. En möjlighet tilldomstolsprövningskall finnas också för fall då ing et beslut har fattatsinom sex månader från det en auktorisationsansökan, som innehåller
alla de uppgifter, som krävs enligt gällande bestämmelser, har givits in.
Artikel 33a
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EG skall tillämpas på kreditinstitut.
KAPITEL 2
TEKNISKA INSTRUMENT FÖR TILLSYN
Avsnitt 1
Kapitalbas
Artikel 34
Allmänna principer
1. Närhelst en medlemsstat i lag eller annan författning, antagen för
genomförande av gemenskapslagstiftning avseende tillsyn över verk-samma kreditinstitut, använder uttrycket kapitalbas eller hänvisar till
begreppet kapitalbas, skall uttrycket eller begreppet stå i överensstäm-
melse med den definition som ges i punkterna 2, 3 och 4 och artikel35-38.
2. Med iakttagande av de begränsningar som föreskrivs i artikel 38
skall ett kreditinstituts icke-gruppbaserade kapitalbas utgöras avföljande:
1) Kapital som avses i artikel 22 i direktiv 86/635/EEG, till den del det
är inbetalt, samt överkurs vid aktieemission, dock med undantagför
kumulativa preferensaktier.
2) Reserver som avses i artikel 23 i direktiv 86/635/EEG samt balan-
serad vinst och förlust från föregående räkenskapsår.Medlemsstaterna får medge kreditinstitut att inräkna interimsöver-skott redan innan stämmobeslut föreligger, dock endast om sådant2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 34
▼M1
▼B
▼B
överskott verifierats av de för revision ansvariga och förutsatt att de
behöriga myndigheterna finner det styrkt att beloppet räknats framenligt de principer som anges i direktiv 86/635/EEG och att det
beräknats netto, efter avdragför förutsebara kostnader och utdel-
ningar.
3) Sådana reserveringar för allmänna risker i bankrörelse som avses i
artikel 38 i direktiv 86/635/EEG.
4) Uppskrivningsfond enligt artikel 33 i direktiv 78/660/EEG.
5) Värderegleringskonton som avses i artikel 37.2 i direktiv 86/635/
EEG.
6) Övriga poster som aves i artikel 35.7) Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som
kooperativa institut, och solidariska förpliktelser för låntagare hos
vissa institut av sådan fondkaraktär som avses i artikel 36.1.
8) Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt sådana
skuldförbindelser med efterställd rätt till betalningsom avses iartikel 36.3.
Avdragför följande poster skall ske i enlig het med artikel 38:
9) Kreditinstituts innehav av egna aktier till bokföringsvärde.
10) Immateriella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.9 (Till-
gångar) i direktiv 86/635/EEG.
11) Reella förluster under löpande räkenskapsår.
12) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som
motsvarar mer än 10 % av deras kapital.
13) Fordringar med efterställd rätt till betalning och sådana instrument
som avses i artikel 35 och artikel 36.3 som ett kreditinstitut
innehar hos kreditinstitut och finansiella institut, i vilka kreditinsti-tutet har en ägarandel som i varje enskilt fall motsvarar mer än10 % av kapitalet.
14) Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut, motsva-
rande högst 10 % av deras kapital, fordringar med efterställd rätt
till betalningoch sådana instrument som avses i artikel 35 ochartikel 36.3 som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitutoch finansiella institut än de som anges i punkterna 12 och 13 idetta stycke, i den mån dessa ägarposter, fordringar och instrument
tillsammans överstiger 10 % av kreditinstitutets kapitalbas
beräknad före avdragför posterna enlig t punkterna 12-16 i dettastycke.
15) Ägarintresse av det slag som avses i artikel 1.9, vilket ett kreditin-
stitut innehar i
— försäkringsföretag i den mening som avses i artikel 6 i direktiv
73/239/EEG, artikel 6 i direktiv 79/267/EEG eller artikel 1 b iEuropaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG (
1),
— återförsäkringsföretag i den mening som avses i artikel 1 c i
direktiv 98/78/EG,
— försäkringsholdingföretag i den mening som avses i artikel 1
led i i direktiv 98/78/EG.
16) Var och en av följande poster som ett kreditinstitut innehar i de
enheter som definieras i punkt 15 i vilka det har ägarintresse
— de instrument som avses i artikel 16.3 i direktiv 73/239/EEG,
— de instrument som avses i artikel 18.3 i direktiv 79/267/EEG.
Om aktier i ett annat kreditinstitut, finansiellt institut, försäkrings-
företag, återförsäkringsföretag eller försäkringsholdingföretag innehastillfälligt i syfte att ge finansiellt bistånd för att rekonstruera ochrädda denna enhet, får den behöriga myndigheten bevilja undantagfrån bestämmelserna om avdragi punkterna 12-16.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 35
(1) EGT L 330, 5.12.1998, s. 1.▼M2
▼M2
Som ett alternativ till avdragav poster enlig t punkterna 15 och 16 får
medlemsstaterna tillåta att deras kreditinstitut också tillämpar meto-derna 1, 2 eller 3 i bilaga I i direktiv 2002/87/EG. Metod 1 (metod
baserad på sammanställd redovisning) skall endast tillämpas om den
behöriga myndigheten är säker på graden av samordnad förvaltningoch intern kontroll avseende de enheter som skall inbegripas i tillä-mpningsområdet för sammanställningen. Den valda metoden skalltillämpas konsekvent över tiden.
Medlemsstaterna får föreskriva att kreditinstitut som är föremål för
gruppbaserad tillsyn enligt kapitel 3 eller extra tillsyn enligt ovannämnda direktiv 2002/87/EG, vid beräkning av den egna icke gruppba-
serade kapitalbasen inte behöver dra ifrån poster enligt punkterna 15
och 16 i de kreditinstitut, finansiella institut eller försäkrings- elleråterförsäkringsföretag eller försäkringsholdingföretag som omfattas avden gruppbaserade tillsynen eller av den extra tillsynen.
Denna bestämmelse skall tillämpas på alla försiktighetsregler som är
harmoniserade genom gemenskapsakten.
3. Kapitalbasbegreppet så som definierat i punkt 2.1-2.8 omfattar de
flesta tänkbara poster och gränsbelopp. Medlemsstaterna skall ha frihetatt besluta i vad mån dessa poster skall användas, huruvida lägregränsvärden skall gälla, samt huruvida avdrag skall ske för andra posterän dem som angivits i punkt 2.9-2.13. Medlemsstaterna skall dock
eftersträva ökad enhetlighet i syfte att åstadkomma en gemensam defi-
nition av kapitalbasbegreppet.
För att nå detta mål skall kommissionen senast den 1 januari 1996
lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämp-
ningen av denna artikel och artikel 35-39, i förekommande fallkompletterat med sådana förslagtill ändring ar som kommissionenfinner erforderliga. Senast den 1 januari 1998 skall Europaparlamentetoch rådet i enlighet med förfarandet i fördragets artikel 251, och eftersamråd med Ekonomiska och sociala kommittén, göra en översyn av
definitionen av kapitalbasbegreppet, med en enhetligt tillämpad
gemensam definition.
4. De poster som anges i punkt 2.1- 2.5 skall stå till ett kreditinsti-
tuts förfogande för obegränsad och omedelbar användning till täckningav risker eller förluster när sådana uppkommer. Beloppet skall angesnetto efter avräkningav varje skattepålag a som kan förutses när beräk-ningen görs, eller vara vederbörligen justerat i förhållande till hurmycket skatten minskar det belopp som kan användas till täckningav
risker eller förluster.
Artikel 35
Övriga poster
1. Det av en medlemsstat använda kapitalbasbegreppet får innefatta
även övriga poster, oavsett deras juridiska eller redovisningsmässigabenämningar, förutsatt att dessa har följande egenskaper:
a) De kan fritt nyttjas av kreditinstitutet till täckningav normala risker
i bankrörelse i fall där förlust eller nedgång i kapitalet ännu inte harkonstaterats.
b) De framgår av kreditinstitutet internredovisning.
c) Deras storlek är fastställd av kreditinstitutets verkställande ledning,
är reviderad av fristående revisorer, tillkännagiven för de behörigamyndigheterna och underkastad deras tillsyn.
2. Värdepapper med obegränsad löptid och andra instrument kan
också godtas som övriga poster om de uppfyller följande villkor:
a) De skall inte kunna återbetalas på innehavarens initiativ eller utan
behörig myndighets förhandsgodkännande.
b) I låneavtalet skall kreditinstitutet tillförsäkras möjlighet att
uppskjuta betalningav skuldräntan.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 36
▼B
▼B
c) Långivarens fordran på kreditinstitutet skall vara helt efterställd
samtliga fordringar vars rätt till betalning ej är efterställd.
d) De handlingar, i vilka emissionsvillkoren anges, skall innehålla en
bestämmelse om att skuld och obetald ränta skall kunna tas i
anspråk till täckningav förluster, under det att kreditinstitutet skallmedges möjlighet att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast till fullo inbetalt belopp får medräknas.
Härutöver får medräknas andra kumulativa preferensaktier än sådana
som avses i artikel 34.2.8.
Artikel 36
Övriga bestämmelser om kapitalbasen
1. Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade i
form av kooperativa institut som avses i artikel 34.2.7, skall inbegripa
ansvarighet för tecknat, ännu ej inbetalt kapital, samt skyldighet attutan rätt till återbetalningtillskjuta ytterlig are medel när förlustuppkommit hos kreditinstitutet, i vilket fall det skall kunna krävasomedelbar inbetalningav sådana medel.
Detsamma skall gälla i fråga om solidarisk ansvarighet som åvilar
låntagare hos kreditinstitut av fondkaraktär.
Alla sådana poster får medräknas i kapitalbasen i den utsträckningde
enligt nationell lagstiftning kan ingå i kapitalbasen för ifrågavarandeinstitut.
2. Medlemsstaterna får inte i offentliga kreditinstituts kapitalbas
inräkna garantiförbindelser som staten eller lokala myndigheter utställt
till sådana institut.
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheterna får i kapital-
basen inräkna sådana kumulativa preferensaktier med begränsad
löptid, som avses i artikel 34.2.8, samt sådana skuldförbindelser medefterställd rätt till betalningsom avses i samma bestämmelse, förutsattatt det föreligger bindande avtal, enligt vilket sådana förbindelser vidkreditinstitutets konkurs eller likvidation efterställs alla andra borgenä-rers fordringar och inte återbetalas förrän alla andra samtidigt
utestående skulder har reglerats.
Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalningmåste även uppfylla
följande villkor:
a) Endast till fullo inbetalda belopp får medräknas.
b) Lånen skall ha en ursprunglig löptid av minst fem år, varefter de får
återbetalas, om löptiden inte är bestämd skall återbetalningkunnaske först efter fem års uppsägningstid, med mindre lånen inte längreanses ingå i kapitalbasen eller förhandsmedgivande av behörigamyndigheter är särskilt föreskrivet för förtida återbetalning. Debehöriga myndigheterna får medge förtida återbetalning av sådana
lån, förutsatt att begäran härom görs på emittentens initiativ och att
ifrågavarande kreditinstituts soliditet därmed inte påverkas.
c) Den del till vilken de får inräknas som eget kapital skall gradvis
minskas under i vart fall de senaste fem åren före förfallodagen.
d) Låneavtalet får inte innehålla någon bestämmelse om att skulden
skall förfalla till betalning före avtalad förfallodag, under några
andra särskilda omständigheter än då kreditinstitut är föremål förlikvidation.
Artikel 37
Beräkning av kapitalbasen på gruppbasis
1. När kapitalbasen beräknas på gruppbasis, skall gruppbaserade
belopp, hänförliga till poster som angivits i artikel 34.2, användas ienlighet med bestämmelserna i artikel 52-56. Dessutom får följande2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 37
▼B
poster, i de fall de är kreditposter (negativa), betraktas som gruppbase-
rade reserver vid beräkningav kapitalbasen.
— Minoritetsintressen som avses i artikel 21 i direktiv 83/349/EEG, då
metoden för global integration tillämpas.
— Sådana differenser vid första sammanställningsom avses i artik-
larna 19, 30 och 31 i direktiv 83/349/EEG.
— Sådana omräkningsskillnader som avses i artikel 39.6 i direktiv 86/
635/EEG.
— Skillnader som uppkommer då vissa ägarintressen beaktas i enlighet
med den metod som anges i artikel 33 i direktiv 83/349/EEG.
2. När ovannämnda poster är debetposter (positiva) skall avdragske
för dem vid beräkningav den g ruppbaserade kapitalbasen.
Artikel 38
Avdragsposter och gränsvärden
1. För de poster som avses i artikel 34.2.4-34.2.8 skall följande
gränsvärden gälla:
a) Summan av posterna enligt punkt 4-8 får inte överstiga 100 % av
posterna enligt punkt 1 plus 2 och 3 minus 9, 10 och 11.
b) Summan av posterna enligt punkt 7 och 8 får inte överstiga 50 % av
posterna enligt punkt 1 plus 2 och 3 minus 9, 10 och 11.
c) Summan av posterna enligt punkterna 12 och 13 skall dras ifrån
summan av samtliga poster.
2. De behöriga myndigheterna får medge kreditinstitut att övrskrida
gränsvärdet enligt punkt 1 under förhållanden som är exceptionella ochav tillfällignatur.
Artikel 39
Styrkande inför behöriga myndigheter
Det skall nöjaktigt styrkas inför de behöriga myndigheterna att de i
artiklarna 34.2, 34.3, 34.4 och 35-38 angivna villkoren har uppfyllts.
Avsnitt 2
Kapitaltäckningsgrad
Artikel 40
Allmänna principer
1. Kapitaltäckningsgraden uttrycker kapitalbasen, definierad i artikel
41, som en andel av samtliga tillgångar och poster utanför balansräk-ningen, riskjusterade i enlighet med artikel 42.
2. Kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut, som är varken moder-
företag, enligt artikel i direktiv 83/349/EEG, eller dotterföretag till
sådana företag, skall beräknas individuellt.
3. Kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut, som är moderföretag,
skall beräknas på gruppbasis i enlighet med de metoder som anges idetta direktiv samt i direktiv 86/635/EEG.
4. Behöriga myndigheter med ansvar för auktorisation och tillsyn av
kreditinstitut som är moderföretag, får kräva även underkonsoliderad
eller okonsoliderad kapitaltäckningför moderföretag et och för vartoch ett av dess dotterföretagsom är föremål för auktorisation ochtillsyn av myndigheten. Om en sådan övervakning beträffande dengodtagbara fördelningen av kapital inom en bankkoncern inte sker,
skall andra åtgärder vidtas för ändamålet.
5. Om kreditinstitutens tillämpningav punkterna 2, 3 och 4 och
artikel 52.8 och 52.9 inte föranleder något annat, skall behörigamyndigheter se till att kapitaltäckningsgraden beräknas minst tvågånger per år, antingen självständigt av kreditinstitutet, som då skalltill myndigheterna översända uppgifterna tillsammans med övrig2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 38
▼B
begärd information, eller av de behöriga myndigheterna, med använd-
ningav uppg ifter som tillhandahållits av kreditinstituten.
6. Värdering av tillgångar och poster utanför balansräkningen skall
ske i enlighet med direktiv 86/635/EEG.
Artikel 41
Täljaren: kapitalbasen
Täljaren i kapitaltäckningsgraden skall utgöras av kapitalbasen, som
den definieras i detta direktiv.
Artikel 42
Nämnaren: riskjusterade tillgångar och poster utanför balansärk-
ningen
1. Kreditrisken för tillgångsposter skall graderas efter en procentuell
viktning, i enlighet med artiklarna 43 och 44, samt i undantagsfall
artiklarna 45, 62 och 63. Balansräkningsvärdet skall sedan multiplicerasmed det relevanta vikttalet, varvid det riskjusterade värdet erhålls.
2. I fråga om sådana poster utanför balansräkningen som är
uppräknade i bilaga II skall en beräkning i två steg företas, så som fö-reskrivs i artikel 43.2.
3. I fråga om sådana ränte- och valutakursreleterade poster utanför
balansräkningen som avses i artikel 43.3 skall de potentiella kostna-derna för att ersätta ett kontrakt i händelse av motpartens oförmågatill prestation beräknas med tillämpningav en av de två metoder somanges i bilaga III. Dessas kostnader skall multipliceras med de förmotparten relevanta vikttal som anges i artikel 43.1 förutom att vikt-
talet 100 % skall ersättas med vikttalet 50 % för att riskjusterade
värden skall erhållas.
4. De sammantagna riskjusterade värdena för tillgångarna och de
poster utanför balansräkningen som anges i punkterna 2 och 3, skallutgöra nämnaren i kapitaltäckningsgraden.
Artikel 43
Riskviktning
1. Följande vikttal skall åsättas olika kategorier av tillgångsposter,
ehuru behöriga myndigheter får bestämma de högre vikttal som de
anser lämpliga:
a) Nollvikt
1. Inneliggande kassa och likvärdiga poster.
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker i zon A.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska gemen-
skaperna.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av centralregeringar och centralbanker i zon A eller av Europe-iska gemenskaperna.
5. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker i zon B, gällande och refinansierade i låntagarensnationella valuta.
6. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av centralregeringar och centralbanker i zon B, gällande och refi-nansierade i den nationella valuta som är gemensam förgarantigivaren och låntagaren.
7. Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters
bedömning finns betryggande säkerhet i form av värdepapper,utgivna av centralregeringar eller centralbanker i zon A, eller avvärdepapper utgivna av Europeiska gemenskaperna, eller genominsättningav kontanta medel hos det lång ivande institutet, eller2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 39
▼B
genom depositionsbevis eller liknande instrument, utgivna och
förvarade av detta institut.
b) 20 % vikt
1. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på EIB.
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på multilaterala
utvecklingsbanker.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av EIB.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av multilaterala utvecklingsbanker.
5. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionregeringar
och lokala myndigheter i zon A, om annat inte följer av artikel44.
6. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av regionregeringar eller lokala myndigheter i zon A, om annat
inte följer av artikel 44.
7. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på kreditinstitut i zon
A men som inte ingår i dessa instituts kapitalbas.
8. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst
ett år på kreditinstitut i zon B, dock inte värdepapper som utgi-vits av sådana institut och som får ingå i deras kapitalbas.
9. Tillgångsposter som direkt garanterats av kreditinstitut i zon A.
10. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst
ett år och som direkt garanterats av kreditinstitut i zon B.
11. Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters
bedömning finns betryggande säkerhet i form av värdepapper,
utgivna av Europeiska investeringsbanken eller av multilaterala
utvecklingsbanker.
12. Likvida medel på vägatt inflyta.
c) 50 % vikt
1. Lån som i enlighet med de behöriga myndigheternas bedömning
är fullt ut säkrade genom panträtt i bostadsfastighet som är eller
kommer att bli bebodd eller uthyrd av låntagaren. Lån som i
enlighet med de behöriga myndigheternas bedömning är fullt utsäkrade genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolag som ärverksamma enligt den finska lagen om bostadsaktiebolag av år1991 eller senare antagna författningar med motsvarandeinnehåll, i fall då bostäderna är eller kommer att bli bebodda
eller uthyrda av låntagarna.
”Värdepapper baserade på panträtt i fast egendom” vilka kan
likställas med de lån som avses i första stycket i denna punkteller i artikel 62.1, om de behöriga myndigheterna, med beak-tande av gällande rätt i varje medlemsstat, anser att de ärlikvärdiga med hänsyn till graden av kreditrisk. Utan att detta
påverkar de typer av värdepapper som kan omfattas av och
uppfylla villkoren i detta stycke kan ”värdepapper baserade påpanträtt i fast egendom” omfatta instrument som avses i avsnitttB.1 a och b i bilagan till rådets direktiv 93/22/EEG av den 10maj 1993 om investeringstjänster inom värdepappersområdet (
1).
De behöriga myndigheterna skall särskilt försäkra sig om
i) att dessa värdepapper är fullt ut och direkt säkrade genom ett
antal panträtter av samma typ som de som anges i första
stycket eller i artikel 62.1 och som är helt säkra när dessavärdepapper utfärdas.
ii) att antingen investerare i värdepapper baserade på panträtt i
fast egendom direkt eller i deras ställe en förvaltare eller2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 40
(1) Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster
inom värdepappersområdet (EGT L 141, 11.6.1993, s. 27). Direktivet senast
ändrat genom direktiv 97/9/EG (EGT L 84, 26.3.1997, s. 22).
▼B
befullmäktigad företrädare har en godtagbart prioriterad
förmånsrätt i de underliggande pantförskrivna tillgångspos-terna i proportion till deras innehav av värdepapper.
2. Förskottsbetalningar och upplupna intäkter. Dessa tillgångar
skall, om kreditinstitut kan identifiera motparten i enlighet meddirektiv 86/635/EEG, ges en för denne motsvarande vikt. Omhan inte kan identifieras skall 50 % vikt tillämpas.
d) 100 % vikt
1. Tillgångsposter som utgörs av andra fordringar på centralreger-
ingar och centralbanker i zon B än som är gällande ochrefinansierade i låntagarens nationella valuta.
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionregeringar
eller lokala myndigheter i zon B.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid översti-
gande ett år på kreditinstitut i zon B.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på icke-banksektorn i
zon A och zon B.
5. Materiella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.10 (Till-
gångar) i direktiv 86/635/EEG.
6. Innehav av aktier, andelar och andra tillgångar som ingår i kapi-
talbasen för andra kreditinstitut och som inte har räknats av från
det långivande institutets egen kapitalbas.
7. Alla övriga tillgångar utom sådana som har räknats av från kapi-
talbasen.
2. Poster utanför balansräkningen som inte omfattas av punkt 3 skall
behandlas enligt följande. De skall först indelas i riskgrupper enligtbilaga II. Högriskposter skall tas upp till fulla värdet, medelriskposter
till 50 % och medellågriskposter till 20 % medan lågriskposter skall
tas upp till noll. I ett andra stegskall de på så sätt riskjusterade värdenaför poster utanför balansräkningen multipliceras med de vikttal somskall tillämpas för respektive motparter, i enlighet med vad som sägs ipunkt 1 och artikel 44. I fråga om avtal om försäljning och återköp och
om rena terminsköp skall användas de vikttal som hänför sigtill till-
gångarna i fråga, och inte de som gäller för motparten. Den andel avkapitalet i Europeiska investeringsfonden som har tecknats men intebetalats in får tilldelas ett vikttal på 20 %.
3. De metoder som anges i bilaga III skall tillämpas på sådana
poster utanför balansräkningen som är uppräknade i bilaga IV medundantagav
— kontrakt som handlas på erkända börser,
— valutakontrakt (utom kontrakt som gäller guld) med en ursprunglig
löptid på fjorton kalenderdagar eller mindre.
Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga
myndigheter från tillämpningen av metoderna enligt bilaga III undanta
OTC-kontrakt som clearats av clearingorganisationer som utgör rättsligmotpart och vars deltagare alla dagligen ställer full säkerhet för denexponering de utsätter clearingsorganisationen för, vilken säkerhettäcker både löpande exponeringoch eventuell framtida exponering .
Berörda myndigheter måste vara övertygade om att den ställda säker-
heten ger samma grad av skydd som säkerheter som uppfyllerbestämmelserna i punkt 1 a.7 och att risken för att clearingorganisatio-nens exponeringöverstig er marknadsvärdet på ställda säkerheterelimineras. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om hur deanvänder sigav denna möjlig het.
4. När poster utanför balansräkningen har direkt garanterats, skall
posterna viktas så som om åtagandena gjorts för garantigivarens
räkningoch inte för motpartens. Ifall potentiella risker som uppkommitgenom åtaganden utanför balansräkningen, enligt de behöriga myndig-heternas bedömning har fullt ut säkrats genom någon av detillgångsposter som godtagits som säkerhet i punkt 1 a.7 eller b.11,skall 0 eller 20 % vikt tillämpas, beroende på säkerhetens beskaffenhet.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 41
▼B
Medlemsstaterna får tillämpa ett vikttal på 50 % på poster utanför
balansräkningen som utgör borgensåtaganden eller garantiförbindelsermed karaktären av kreditsubstitut och som enligt behöriga myndighe-
ters bedömning fullt ut säkras genom panträtt i fast egendom som
uppfyller villkoren i punkt 1 c.1, under förutsättningatt g aranten haren direkt rätt till denna säkerhet.
5. När tillgångsposter och poster utanför balansräkningen har givits
en lägre vikt till följd av att det ställts sådana direkta garantier ellersäkerheter, som de behöriga myndigheterna finner betryggande, skallden lägre vikten gälla endast för den del som är garanterad eller fullt
ut täckt av säkerheten.
Artikel 44
Viktning av fordringar på medlemsstaternas regionregeringar och
lokala myndigheter
1. Trots vad som föreskrivs i artikel 43.1 b får medlemsstaterna
fastställa 0 % vikt för egna regionregeringar och lokala myndigheter,om det i fråga om risker inte föreligger någon skillnad mellan ford-ringar på de senare och fordringar på centralregeringen, och detta pågrund av att regionregeringarna och de lokala myndigheterna har befo-
genheter att inkräva offentlig uppbörd och att särskilda institutionella
ordningar gäller med ändamål att minska risken för att någondera skallbrista i fullgörande. En nollvikt som fastställts efter dessa kriterier skalltillämpas för fordringar på regionregeringarna och de lokala myndighe-terna och på åtaganden utanför balansräkningen som gjorts för deras
räkning, samt för fordringar på andra och åtaganden utanför balansräk-
ningen som gjorts för andras räkning, då posterna garanterats av denämnda regionregeringarna respektive myndigheterna, eller som enligtde behöriga myndigheternas bedömning, på ett betryggande sätt garan-teras av säkerhet i form av värdepapper som har getts ut av dessaregionregeringar eller lokala myndigheter.
2. Medlemsstaterna skall göra anmälan till kommissionen, om de
finner en nollviktning befogad efter de kriterier som anges i punkt 1.
Kommissionen skall vidarebefordra denna information. Övriga
medlemsstater får ge kreditinstitut, som står under tillsyn av den egnastatens behöriga myndigheter, möjlighet att tillämpa en nollvikt i falldå de företar affärer med regionregeringarna och de lokala myndighe-terna i fråga eller då de innehar fordringar som är garanterade av desenare däri inbegripet säkerhet i form av värdepapper.
Artikel 45
Övriga viktningar
1. Medlemsstaterna får, utan att det påverkar tillämpningen av
artikel 44.1, tillämpa ett vikttal på 20 % för tillgångsposter som, enligtde berörda behöriga myndigheternas bedömning, på ett betryggandesätt garanteras av säkerhet i form av värdepapper som har utgivits avregionregeringar eller lokala myndigheter i zon A, eller genom medelsom har satts in hos andra kreditinstitut i zon A än det långivande insti-
tutet, eller genom depositionsbevis eller liknande instrument som dessa
kreditinstitut har givit ut.
2. Medlemsstaterna får tillämpa 10 % vikt beträffande fordringar på
institut som har specialiserat sigpå verksamhet inom interbank- ochstatslånemarknader i hemlandsmedlemsstaten och som är föremål föringående tillsyn av behöriga myndigheter, under förutsättning att detför sådana tillgångsposter, enligt den bedömning som hemlandetsbehöriga myndigheter gör, finns fullgod säkerhet i form av en kombi-
nation av sådana tillgångar som anges i artikel 43.1 a och b som av
myndigheterna godtagits som betryggande säkerhet.
3. Medlemsstaterna skall göra anmälan till kommissionen om alla
föreskrifter som utfärdas med stöd av punkterna 1 och 2 och om skälenför sådana föreskrifter. Kommissionen skall vidarebefordra informa-tionen till medlemsstaterna. Kommissionen skall periodvis undersökaeffekterna av sådana föreskrifter för att säkerställa att de inte leder tillnågra konkurrensstörningar.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 42
▼B
Artikel 46
Icke-kommersiella administrativa institutioner och företag
Vid tillämpning av artikel 43.1 b får de behöriga myndigheterna med
regionregeringar och lokala myndigheter jämställa icke-kommersiellaadministrativa institutioner, som är ansvariga inför regionregeringareller lokala myndigheter, samt icke-kommersiella företag som ägs avcentralregeringar, regionregeringar eller lokala myndigheter eller av
myndigheter som, enligt behöriga myndigheters bedömning, utövar
samma myndighet som regionala och lokala myndigheter.
Behöriga myndigheter får i begreppet regionregeringar och lokala
myndigheter även räkna in kyrkor och religiösa samfund som harbildats som juridiska personer enligt offentlig rätt, om de har laglig
rätt att uppbära skatt. I detta fall gäller emellertid inte den möjlighet
som anges i artikel 44.
Artikel 47
Kapitaltäckningsgradens nivå
1. Kreditinstituten skall alltid ha en kapitaltäckningsgrad, så som
definieras i artikel 40, om minst 8 %.
2. Bestämmelser i punkt 1 hindrar inte behöriga myndigheter från att
föreskriva den högre minsta kapitaltäckningsgrad som de finnerlämplig.
3. Om kapitaltäckningsgraden går ned under 8 % skall de behöriga
myndigheterna se till att kreditinstitutet i fråga vidtar erforderligaåtgärder för att så snart som möjligt återställa kapitaltäckningsgradentill den lägsta nivå som föreskrivs.
Avsnitt 3
Stora exponeringar
Artikel 48
Rapportering av stora exponeringar
1. Ett kreditinstituts exponering gentemot en kund eller en grupp av
kunder med inbördes anknytningskall anses som en större exponeringnär värdet uppgår till eller överstiger 10 procent av kreditinstitutets
kapitalbas.
2. Ett kreditinstitut skall rapportera alla sådana stora exponeringar
som avses i punkt 1 till de behöriga myndigheterna. Medlemsstaternaskall föreskriva att rapporteringen skall ske enligt en av följandemetoder. De får bestämma vilken av metoderna som skall tillämpas.
— Rapportering av alla stora exponeringar minst en gång om året samt
rapporteringunder året av alla nya stora exponering ar och allaökningar av befintliga exponeringar som uppgår till minst 20
procent i förhållande till den senaste rapporten.
— Rapportering av alla stora exponeringar minst fyra gånger om året.
3. Exponeringar som har undantagits enligt artikel 49.7 a-h behöver
dock inte rapporteras på det sätt som föreskrivs i punkt 2. För sådanaexponeringar som avses i artikel 49.7 e och i-s samt i artikel 49.8-49.10
får rapporteringen inskränkas till två gånger om året.
4. De behöriga myndigheterna skall kräva att varje kreditinstitut har
sunda förvaltnings- och redovisningsmetoder samt lämpliga internakontrollrutiner för att kunna identifiera och registrera alla stora expo-neringar och senare ändringar av dessa i enlighet med definitionerna
och kraven i detta direktiv och för att kunna övervaka dessa exponer-
ingar mot bakgrund av kreditinstitutets egen strategi vad gällerexponeringar.
När ett kreditinstitut åberopar punkt 3, skall institutet bevara uppgifter
om de skäl som åberopats i minst ett år efter det att det förhållande2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 43
▼B
som föranledde undantaget inträffade, så att de behöriga myndigheterna
kan fastställa om undantaget alltjämt är motiverat.
Artikel 49
Begränsningar av stora exponeringar
1. Ett kreditinstitut får inte exponera sigg entemot en kund eller
grupp av kunder med inbördes anknytning om värdet överstiger 25
procent av institutets kapitalbas.
2. När en kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning är
moderföretageller dotterföretagtill kreditinstitutet eller ett eller fleradotterföretag till moderföretaget, skall den procentsats som anges ipunkt 1 minskas till 20 procent. Medlemsstaterna får dock undanta
exponeringar gentemot sådana kunder från 20-procentsgränsen om de
föreskriver särskild övervakning av sådana exponeringar genom andraåtgärder eller förfaranden. De skall i så fall underrätta kommissionenoch Rådgivande bankrörelsekommittén om de åtgärderna eller förfaran-dena.
3. Ett kreditinstitut får inte göra stora exponeringar som sammanlagt
överstiger 800 procent av institutets kapitalbas.
4. Medlemsstaterna får sätta lägre gränser än dem som anges i punkt
1-3.
5. Ett kreditinstitut skall vid varje tidpunkt iaktta de i punkt 1-3
föreskrivna gränserna för sina exponeringar. Om exponeringarna iundantagsfall överstiger dessa gränser skall detta förhållande utan
dröjsmål anmälas till de behöriga myndigheterna som, när omständig-
heterna föranleder det, får medge kreditinstitutet en viss tidsfrist inomvilken det skall se till att gränsvärdena iakttas.
6. Medlemsstaterna får från tillämpningen av punkt 1-3 helt eller
delvis undanta exponeringar gentemot kreditinstitutets moderföretag,gentemot andra dotterföretag till moderföretaget eller gentemot egna
dotterföretagunder förutsättningatt dessa företagomfattas av sådan
gruppbaserad tillsyn som kreditinstitutet självt är underkastat enligtdetta direktiv eller av motsvarande regler i tredje land.
7. Medlemsstaterna får helt eller delvis undanta följande exponer-
ingar från tillämpningen av punkt 1-3:
a) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker i zon A.
b) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska gemenska-
perna.
c) Tillgångsposter som utgörs av fordringar för vilka centralregeringar
eller centralbanker i zon A eller Europeiska gemenskaperna harlämnat uttryckliga garantier.
d) Andra exponeringar gentemot centralregeringar eller centralbanker i
zon A eller gentemot Europeiska gemenskaperna, eller exponer-
ingar garanterade av dessa.
e) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot centralregeringar eller centralbanker i zon B om de är
angivna i, och i förekommande fall finansierade i, låntagarnasnationella valuta.
f) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet i
form av värdepapper utgivna av centralregeringar eller central-banker i zon A eller av Europeiska gemenskaperna eller av enmedlemsstats regionala eller lokala myndigheter för vilka 0procents vikt gäller beträffande soliditet enligt artikel 44.
g) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet iform av kontanta medel insatta hos det långivande institutet ellerhos ett kreditinstitut som är moderföretageller dotterföretagtilldet långivande institutet.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 44
▼B
h) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet iform av depositionsbevis, utgivna av det långivande institutet eller
av ett kreditinstitut som är moderföretageller dotterföretagtill detta
och förvarade hos något av dem.
i) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot kreditinstitut med en löptid av högst ett år och som inteingår i institutens kapitalbas.
j) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot institut som inte är kreditinstitut men som uppfyller vill-
koren i artikel 45.2 och som har en löptid av högst ett år och förvilka det finns säkerhet enligt samma punkt.
k) Växlar och andra liknande skuldebrev med en löptid av högst ett år
och med underskrift av andra kreditinstitut.
l) Sådana räntebärande värdepapper som avses i artikel 22.4 i direktiv
85/611/EEG.
m) I avvaktan på en senare samordning, innehav i sådana försäkrings-
bolagsom avses i artikel 51.3 upp till 40 procent av kapitalbasen idet kreditinstitut som förvärvar innehavet.
n) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionala eller centrala
kreditinstitut till vilka det långivande institutet är knutet genom ensammanslutning enligt bestämmelser i lag, bolagsordning ellermotsvarande och som enligt dessa bestämmelser är ansvariga för
likviditetsutjämningar inom sammanslutningen.
o) Exponeringar för vilka det enligt de behöriga myndigheternas
bedömning finns betryggande säkerhet i form av andra värdepapperän sådan som avses i f, under förutsättningatt dessa värdepapperinte är utgivna av kreditinstitutet självt, dess moderföretag ellernågot av deras dotterföretag eller av den kund eller grupp av
kunder exponeringen avser. De värdepapper som används som
säkerhet skall värderas till marknadspris, ha ett värde somöverstiger de exponeringar för vilka de utgör säkerhet och varaföremål för börshandel eller för omsättningoch reg elbundennoteringpå en marknad som upprätthålls g enom erkänt yrkesmäs-
siga aktörer. Vidare skall det enligt de behöriga myndigheternas
bedömning, i den medlemsstat som utgör kreditinstitutets hemlandvara möjligt att fastställa ett objektivt pris så att värdepapperensövervärde vid varje tidpunkt kan fastställas. Det övervärde somerfordras skall utgöra 100 procent. Det skall dock utgöra 150procent i fråga om aktier och 50 procent i fråga om räntebärande
värdepapper utgivna av kreditinstitut, av regionala eller lokala
myndigheter hos medlemsstaterna med undantag för dem som avsesi artikel 44; och i fråga om räntebärande värdepapper av EIB ochmultilaterala utvecklingsbanker. Värdepapper som används somsäkerhet får inte ingå i ett kreditinstituts kapitalbas.
p) Lån som i enlighet med de behöriga myndigheternas bedömning är
säkrade genom panträtt i bostadsfastigheter eller genom aktier i
finska bostadsaktiebolag, som är verksamma enligt den finska lagenom bostadsaktiebolag av år 1991 eller senare antagna författningarmed motsvarande innehåll, och leasingavtal där uthyraren behållerfull äganderätt till den uthyrda bostaden så länge förhyraren inte
har utnyttjat sin köpoption, i bägge fallen upp till 50 procent av
bostadsfastighetens värde. Värdet av egendomen skall beräknas påett sätt som kan godtas av de behöriga myndigheterna på grundvalav stränga värderingsnormer som fastställts i lagar eller andraförfattningar. Värdering skall genomföras minst en gång om året.Vid tillämpningen av denna punkt skall med bostadsfastighet avses
en fastighet som är eller kommer att bli bebodd eller uthyrd av
låntagaren.
q) 50 procent av de medel- och lågriskposter utanför balansräkningen
som avses i bilaga II.
r) Efter godkännande av de behöriga myndigheterna, andra garantier
än kreditgarantier som grundas på bestämmelser i lag eller föresk-rifter och som av ömsesidiga garantifonder med ställning som2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 45
▼B
kreditinstitut ställs ut till medlemmar, varvid 20 procents vikt skall
tillämpas på beloppet.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om denna
möjlighet tas i anspråk för att säkerställa att den inte leder tillsnedvridningav konkurrensen.
s) De lågriskposter utanför balansräkningen som avses i bilaga II, om
avtal har träffats med kunden eller kundgruppen i fråga om attexponeringar kan göras endast om det har konstaterats att det intemedför att de gränsvärden som är tillämpliga enligt punkt 1-3
överskrids.
8. Vid tillämpningav punkterna 1, 2 och 3 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillgångsposter som utgörs avfordringar på medlemsstats regionala och lokala myndigheter ochbeträffande andra exponeringar gentemot eller garanterade av sådana
myndigheter. Medlemsstaterna får dock reducera detta vikttal till 0
procent enligt de villkor som fastställs i artikel 44.
9. Vid tillämpningav punkterna 1, 2 och 3 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillgångsposter som utgörs avfordringar på och andra exponeringar gentemot kreditinstitut, om de
har en löptid av mer än ett men högst tre år och 50 procents vikt
beträffande tillgångsposter som utgörs av fordringar på kreditinstitutom de har en löptid av mer än tre år, under förutsättningatt oblig a-tioner har utgivits av ett kreditinstitut för de sist nämndatillgångsposterna, och att dessa obligationer enligt de behöriga myndig-heternas bedömningär föremål för omsättningpå en marknad
bestående av yrkesmässiga aktörer och dagligen noteras på denna
marknad eller att de behöriga myndigheterna i det kreditinstitutshemland som har utgivit obligationerna har lämnat tillstånd till utgi-vandet. Dessa poster får inte under några omständigheter utgörakapitalbas.
10. Med avvikelse från punkterna 7 i och 9 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt på tillgångsposter som utgörs av fordringarpå och andra exponeringar gentemot kreditinstitut, oavsett löptid.
11. När en exponering gentemot en kund garanterats av en tredje
part eller genom säkerhet i form av värdepapper utgivna av en tredje
part på de villkor som har fastställts i punkt 7 o får medlemsstaterna
behandla exponeringen som om den hade ingåtts med denna tredjepart i stället för med kunden
— om denna tredje part enligt de behöriga myndigheternas bedömning
lämnat betryggande direkta och ovillkorliga garantier,
— om det för exponeringar som definierats i punkt 7 o finns säkerhet
på villkor som där anges.
12. Senast den 1 januari 1999 skall rådet på grundval av en rapport
från kommissionen granska den behandling av interbankexponeringarsom har föreskrivits i punkterna 7 i, 9 och 10. Rådet skall på förslag
från kommissionen besluta om eventuella ändringar.
Artikel 50
Tillsyn av stora exponeringar på gruppnivå och företagsnivå
1. Om ett kreditinstitut varken är moder- eller dotterföretagskall
övervakningen av att de förpliktelser som följer av artiklarna 48 och
49 eller av någon annan gemenskapsbestämmelse inom detta område
efterlevs utövas på företagsnivå.
2. I övriga fall skall övervakningen av att de förpliktelser som följer
av artiklarna 48 och 49 eller av någon gemenskapsbestämmelse inomdetta område efterlevs utövas på gruppnivå i enlighet med artikel 52-56.
3. Medlemsstaterna får avstå från att övervaka, individuellt eller på
grundval av delsammanställning, att de förpliktelser som följer av artik-larna 48 och 49, eller av någon annan gemenskapsbestämmelse som ärtillämpliginom detta område, efterlevs av ett kreditinstitut som i eg en-skap av moderföretagär underkastat övervakningpå g rundval av2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 46
▼B
sammanställning, och av varje dotterföretag till ett sådant kreditinstitut
som är föremål för deras tillståndsgivning och tillsyn och ingår iövervakning på grundval av sammanställning.
Medlemsstaterna får även avstå från sådan övervakningom moderföre-
taget är ett finansiellt holdingföretag som är etablerat i samma
medlemsstat som kreditinstitutet, under förutsättningatt detta företag
är underkastat samma övervakningsom g äller för kreditinstitut.
I de fall som avses i första och andra stycket skall åtgärder vidtas för
att säkerställa en lämpligriskfördelninginom g ruppen.
Avsnitt 4
Kvalificerat innehav i företag utanför finansområdet
Artikel 51
Begränsningar av kvalificerat innehav i icke-finansiella företag
1. Inget kreditinstitut får ha ett kvalificerat innehav, som motsvarar
mer än 15 % av institutets kapitalbas, i ett företagsom är varken ett
kreditinstitut eller ett finansiellt institut eller som driver sådan verk-
samhet som avses i artikel 43.2 f i direktiv 86/635/EEG.
2. Ett kreditinstituts sammantagna kvalificerade innehav i andra
företagän kreditinstitut, finansiella institut och företagsom driver
sådan verksamhet som avses i artikel 43.2 f i direktiv 86/635/EEG, fårinte överstiga 60 % av institutets kapitalbas.
3. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa begränsningarna enligt
punkterna 1 och 2 för ägarposter i försäkringsföretag enligt definitioneni direktiv 73/239/EEG och direktiv 79/267/EEG eller i återförsäkrings-företagenlig t definitionen i direktiv 98/78/EG.
4. Aktier eller andelar som tillfälligt innehas under tiden för finan-
siell rekonstruktion eller till skydd för verksamhet eller som ettnormalt led i emissionsverksamhet eller i ett instituts namn för annansräkningskall inte räknas som kvalificerade innehav vid beräkningavde i punkterna 1 och 2 angivna gränstalen. Aktier och andelar som
inte utgör finansiella anläggningstillgångar enligt definitionen i artikel
35.2 i direktiv 86/635/EEG skall inte medräknas.
5. De gränstal som föreskrivits i punkterna 1 och 2 får överskridas
endast under exceptionella förhållanden. I sådana fall skall behöriga
myndigheter förelägga kreditinstitutet att antingen öka sin kapitalbaseller vidta andra likvärdiga åtgärder.
6. Medlemsstaterna får föreskriva att behöriga myndigheter inte
skall tillämpa de i punkterna 1 och 2 angivna gränstalen, om det före-skrivs att 100 % av de belopp varmed kreditinstitutens kvalificeradeinnehav överskrider dessa gränstal måste täckas av egen kapitalbasoch att avdragför motsvarande del av kapitalbasen skall ske vid beräk-
ning av kapitaltäckningsgraden. Om båda de gränstal som angivits i
punkterna 1 och 2 överskridits, skall det större av de överskridnabeloppen täckas av egen kapitalbas.
KAPITEL 3
GRUPPBASERAD TILLSYN
Artikel 52
Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut
1. Ett kreditinstitut som är moderföretagtill ett kreditinstitut eller ett
finansiellt institut eller som har ett ägarintresse i ett sådant institutskall, i den omfattningoch på det sätt som föreskrivs i artikel 54, ståunder tillsyn utövad på grundval av sammanställning av institutens fi-nansiella ställning. Tillsynen skall minst omfatta de områden somanges i punkterna 5 och 6.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 47
▼M2
▼B
▼B
2. Ett kreditinstitut vars moderföretagär ett finansiellt holding -
företagskall, i den omfattningoch på det sätt som föreskrivs i artikel54, stå under tillsyn på grundval av sammanställning av institutets fi-
nansiella ställningmed den som g äller för det finansiella
holdingföretaget. Tillsynen skall minst omfatta de områden som angesi punkterna 5 och 6. ►
M2Utan att det påverkar tillämpningen av
artikel 54a skall sammanställningen inte på något sätt anses innebäraatt de behöriga myndigheterna har skyldighet att utöva tillsyn i
förhållande till det enskilda finansiella holdingföretaget. ◄
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheter som enligt artikel
53 har till uppgift att utöva den gruppbaserade tillsynen får besluta att
undanta ett kreditinstitut, ett finansiellt institut eller ett företagsom till-
handahåller tjänster knutna till bankverksamhet från reglerna omgruppbaserad tillsyn när institutet eller företaget är ett dotterföretageller ett företagi vilket äg arintresse innehas
— om företaget är beläget i ett tredje land där rättsliga hinder
föreligger för överföring av nödvändig information,
— om företaget enligt de behöriga myndigheternas bedömning endast
är av mindre betydelse med hänsyn till syftet med övervakningenav kreditinstitut och i samtliga fall om företagets totala balansoms-lutning uppgår till mindre än det lägsta av följande belopp:10 miljoner euro eller 1 % av den totala balansomslutningen i
moderföretaget eller i det företag som innehar ägarintresse; även
om flera företagvar för siguppfyller dessa kriterier skall deomfattas av bestämmelserna om sammanställd redovisningom detillsammans är av icke oväsentligbetydelse med hänsyn till detovan nämnda syftet,
— om de behöriga myndigheter som har ansvar för den gruppbaserade
tillsynen bedömer att sammanställningav den finansiella ställning eni företaget skulle vara olämplig eller vilseledande med hänsyn tillsyftet med den gruppbaserade tillsynen.
4. När en medlemsstats behöriga myndigheter beslutat undanta ett
dotterkreditinstitut från reglerna om gruppbaserad tillsyn i något av defall som avses i punkt 3 andra och tredje strecksatsen, får de behörigamyndigheterna i den medlemsstat där dotterkreditinstitutet är beläget
begära information från moderföretaget som kan underlätta tillsynen
över detta kreditinstitut.
5. Tillsyn vad gäller soliditet och uppfyllande av kapitaltäcknings-
krav för marknadsrisker samt kontroll av stora exponeringar skall
utövas på grundval av sammanställning i enlighet med denna artikel
och artikel 53-56. Medlemsstaterna skall när det är lämpligt beslutaom de åtgärder som behövs för att finansiella holdingföretag skallomfattas av bestämmelserna om gruppbaserad tillsyn i enlighet medpunkt 2.
Kontrollen av att de gränser som anges i artikel 51.1 och 51.2 inte
överskrids skall utövas genom tillsyn och övervakning på grundval avsammanställningeller kvotsammanställningav kreditinstituts finansiel-
la ställning.
6. De behöriga myndigheterna skall se till att det i alla företag, som
omfattas av sådan gruppbaserad tillsyn som utövas över ett kreditin-
stitut med tillämpningav punkterna 1 och 2, finns tillfredsställande
interna kontrollrutiner för att ta fram den information som kan vara avbetydelse för att uppnå syftet med gruppbaserad tillsyn.
7. Utan att detta påverkar tillämpningen av speciella bestämmelser i
andra direktiv får medlemsstaterna avstå från att tillämpa reglerna i
punkt 5, genom kvotsammanställning eller individuellt, på ett kreditin-stitut som i egenskap av moderföretag är underkastat gruppbaseradtillsyn och på varje dotterföretagtill ett sådant kreditinstitut, underförutsättningatt dotterföretag et är föremål för deras auktorisation och
står under deras tillsyn samt ingår i den gruppbaserade tillsynen över
moderföretaget. Samma möjlighet till undantag gäller när moderföre-taget är ett finansiellt holdingföretag som har huvudkontor i sammamedlemsstat som kreditinstitutet, under förutsättningatt det är under-kastat samma tillsyn som den som gäller för kreditinstitutet, isynnerhet såvitt avser reglerna i punkt 5.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 48
▼B
I båda de fall som avses i första stycket måste åtgärder vidtas för att
säkerställa en lämpligfördelningav kapitalet inom bankg ruppen.
Om de behöriga myndigheterna tilllämpar dessa regler individuellt på
ett sådant kreditinstitut får de tillämpa bestämmelsen i artikel 34.2 sistastycket vid beräkningav kapitalbasen.
8. Om ett kreditinstitut vars moderföretagär ett kreditinstitut är
beläget i en annan medlemsstat och har beviljats auktorisation där,skall de behöriga myndigheter som har beviljat auktorisationen tillämpareglerna i punkt 5 individuellt på kreditinstitutet, eller i förekommandefall på grundval av delsammanställning.
9. Trots vad som föreskrivs i punkt 8 får de behöriga myndigheter
som auktoriserat ett dotterföretagvars moderföretagär ett kreditinstitut,genom bilaterala avtal delegera ansvaret för tillsynen till de behörigamyndigheter som beviljat moderföretaget auktorisation och utövar
tillsyn över detta, så att dessa myndigheter ikläder sig ansvar för till-
synen över dotterföretaget i enlighet med detta direktiv.Kommissionen skall hållas underrättad om förekomsten av sådana avtaloch om deras innehåll. Den skall vidarebefordra sådan information tillde behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater och till rådgivandebankrörelsekommittén.
10. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheter som
har ansvaret för den gruppbaserade tillsynen kan inhämta sådan infor-mation som avses i artikel 55, från dotterföretagtill ett kreditinstitut
eller ett finansiellt holdingföretag som inte omfattas av bestämmelserna
om gruppbaserad tillsyn. I sådana fall skall reglerna i samma artikel omöverföringoch kontroll av information g älla.
Artikel 53
Behöriga myndigheter med ansvar för gruppbaserad tillsyn
1. Om moderföretaget är ett kreditinstitut skall den gruppbaserade
tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som beviljat moderföre-
taget auktorisation enligt artikel 4.
2. Om ett kreditinstituts moderföretagär ett finansiellt holding -
företag skall den gruppbaserade tillsynen utövas av de behörigamyndigheter som beviljat kreditinstitutet auktorisation enligt artikel 4.
När kreditinstitut som beviljats auktorisation i två eller flera medlems-
stater har samma finansiella holdingföretag som moderföretag, skalldock den gruppbaserade tillsynen utövas av de behöriga myndigheternai den medlemsstat där det finansiella holdingföretaget etablerades.
Om det finansiella holdingföretaget inte har något dotterkreditinstitut
som beviljats auktorisation i den medlemsstat där holdingföretagetetablerades, skall de behöriga myndigheterna i berörda medlemsstater(inklusive de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det finan-
siella holdingföretaget etablerades) söka träffa överenskommelse om
vilken av dessa myndigheter som skall utöva den gruppbaserade till-synen. I avsaknad av sådan överenskommelse skall den gruppbaseradetillsynen utövas av de behöriga myndigheter som beviljat det kreditin-stitut som har den största balansomslutningen auktorisation. Om flera
kreditinstitut har lika stor balansomslutningskall den g ruppbaserade
tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som först beviljade sådanauktorisation som avses i artikel 4.
3. De behöriga myndigheter som berörs får efter gemensam överens-
kommelse avstå från att tillämpa reglerna i punkt 2 första och andra
styckena.
4. De överenskommelser som avses i punkt 2 tredje stycket och
punkt 3 skall innehålla bestämmelser om samarbete och överföringav
sådan information som behövs för att syftet med den gruppbaserade
tillsynen skall kunna uppnås.
5. Om en medlemsstat har mer än en behörigmyndig het som har
befogenhet att utöva tillsyn över kreditinstitut och finansiella institut,2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 49
▼B
skall medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att en samordning
mellan dessa myndigheter skall etableras.
Artikel 54
Sammanställningens form och omfattning
1. De behöriga myndigheter som är ansvariga för den gruppbaserade
tillsynen skall för att utöva tillsynen kräva fullständigsammanställningav alla kreditinstitut och finansiella institut som är dotterföretag.
Dock får sammanställningpå proportionell g rund föreskrivas i de fall
där, enligt de behöriga myndigheternas bedömning, moderföretagets
ansvar är begränsat till moderföretagets andel av kapitalet i dotterföre-
taget med hänsyn till det ansvar som åvilar andra aktieägare,andelsägare eller medlemmar med tillfredsställande soliditet. Övrigaaktieägares, andelsägares och medlemmars ansvar skall klart fastställas,om så erfordras genom formella, undertecknade förbindelser.
Om företagen står i ett sådant samband som avses i artikel 12.1 i
direktiv 83/349/EEG skall de behöriga myndigheterna bestämma hursammanställningen skall ske.
2. De behöriga myndigheter som är ansvariga för utövandet av den
gruppbaserade tillsynen skall för detta ändamål kräva sammanställningpå proportionell grund av ägarintressen i kreditinstitut och finansiellainstitut, som leds av ett företagsom omfattas av sammanställning enjämte ett eller flera företagsom inte omfattas av sammanställning en
när dessa företags ansvar är begränsat till den andel av kapital som de
innehar.
3. Om det finns andra ägarintressen eller andra former av kapital-
bindningar än de som anges i punkterna 1 och 2, skall de behörigamyndigheterna bestämma om och hur sammanställning skall ske. Defår tillåta eller kräva att kapitalandelsmetoden används. Tillämpning
av denna metod skall dock inte innebära att företagen i fråga omfattas
av den gruppbaserade tillsynen.
4. Utan att detta påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3,
skall de behöriga myndigheterna bestämma om och hur sammanställ-ningskall ske i följande fall:
— De behöriga myndigheterna bedömer att ett kreditinstitut, utan att
institutet innehar ett ägarintresse eller andra kapitalbindningar,utövar ett väsentligt inflytande över ett eller flera kreditinstitut ellerfinansiella institut.
— Två eller flera kreditinstitut eller finansiella institut har samma
ledningutan att detta följer av avtal eller bestämmelser i stiftelseur-
kund, bolagsordning eller motsvarande.
De behöriga myndigheterna får tillåta eller kräva att den metod som fö-reskrivs i artikel 12 i direktiv 83/349/EEG skall användas. Tillämpning
av denna metod skall dock inte innebära att företagen i fråga omfattasav gruppbaserad tillsyn.
5. När gruppbaserad tillsyn skall utövas enligt artikel 52.1 och 52.2
skall företagsom tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksamhettas med i sammanställningen i de fall och i enlighet med de metoder
som anges i punkt 1-4 i denna artikel.
Artikel 54a
Ledningsorgan för finansiella holdingföretag
Medlemsstaterna skall kräva att de personer som faktiskt leder affärs-
verksamheten i ett finansiellt holdingföretag har ett tillräckligt gott2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 50
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
anseende och tillräckligerfarenhet för att kunna fullg öra dessa
åligganden.
Artikel 55
Information som skall tillhandahållas av holdingföretag med
blandad verksamhet och deras dotterföretag
1. I avvaktan på vidare samordningav metoderna för sammanställd
redovisning, skall medlemsstaterna föreskriva att de behöriga myndig-heter som har ansvar för auktorisation och tillsyn över ett eller flerakreditinstitut vars moderföretagär ett holding företagmed blandad verk-
samhet, skall kräva att moderföretaget och dotterföretagen lämnar
sådan information som kan vara av betydelse för tillsynen över dotterk-reditinstituten. De behöriga myndigheterna kan inhämta informationenantingen direkt från moderföretaget och dotterföretagen eller viadotterkreditinstituten.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva att deras behöriga myndigheter
antingen själva eller genom externa granskare, kan företa inspektionpå platsen för att kontrollera de uppgifter som lämnats av holding-företagmed blandad verksamhet och deras dotterföretag . Om ett
holdingföretag med blandad verksamhet eller ett av dess dotterföretag
är ett försäkringsföretag, får också det förfarande som avses i artikel56.4 användas. Om ett holdingföretag med blandad verksamhet ellerett av dess dotterföretagär beläg et i en annan medlemsstat än dotterk-reditinstitutet, skall kontroll av uppgifter företas på platsen i enlighetmed det förfarande som avses i artikel 56.7.
Artikel 55a
Transaktioner inom det finansiella konglomeratet med holding-
företag med blandad verksamhet
Utan att detta påverkar bestämmelserna i avdelningV kapitel 2 avsnitt
3 i detta direktiv skall medlemsstaterna, då moderföretaget till ett ellerflera kreditinstitut är ett holdingföretag med blandad verksamhet, se till
att de behöriga myndigheter som ansvarar för tillsynen över dessa
kreditinstitut utövar allmän tillsyn över transaktioner mellan kreditinsti-tutet och holdingföretaget med blandad verksamhet samt dessdotterföretag.
De behöriga myndigheterna skall kräva att kreditinstituten följer
adekvata metoder för riskhanteringoch rutiner för intern kontroll, inbe-gripet sunda rapporterings- och redovisningsförfaranden, för att på ettlämpligt sätt identifiera, mäta, övervaka och kontrollera transaktionernamed det holdingföretag med blandad verksamhet som är moderföretag
och dess dotterföretag. De behöriga myndigheterna skall kräva att
kreditinstituten rapporterar varje annan betydande transaktion meddessa enheter än den som avses i artikel 48. Dessa förfaranden ochbetydande transaktioner skall övervakas av de behöriga myndigheterna.
Om ovannämnda transaktioner inom det finansiella konglomeratet
utgör ett hot mot kreditinstitutets finansiella ställning, skall denbehöriga myndighet som ansvarar för tillsynen över institutet vidtalämpliga åtgärder.
Artikel 56
Åtgärder för att underlätta den gruppbaserade tillsynen
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
se till att det inte finns några rättsliga hinder för företag som omfattasav den gruppbaserade tillsynen, holdingföretag med blandad verk-samhet och deras dotterföretagsamt dotterföretagsom avses i artikel52.10 att sinsemellan utbyta information som är av betydelse för tillsyni enlighet med artikel 52-55 och denna artikel.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 51
▼B
▼M2
▼B
▼B
2. När ett moderföretagoch någ ot av dess dotterkreditinstitut är
belägna i olika medlemsstater skall de behöriga myndigheterna i deolika medlemsstaterna utbyta information som är av betydelse för att
möjliggöra eller underlätta gruppbaserad tillsyn.
Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där moderföretaget
är beläget inte själva utövar gruppbaserad tillsyn enligt artikel 53, kan
de anmodas av de behöriga myndigheter som har ansvar för sådan
tillsyn att från moderföretaget begära information som är av betydelseför den gruppbaserade tillsynen och att överföra informationen tillmyndigheterna i fråga.
3. Medlemsstaterna skall tillåta sina behöriga myndigheter att utbyta
sådan information som anges i punkt 2, varvid skall gälla attinhämtande av eller förfogande över information avseende finansiellaholdingföretag, finansiella institut eller företag som tillhandahållertjänster anknutna till bankverksamhet, inte på något sätt skall anses
innebära att de behöriga myndigheterna har någon skyldighet att ha en
tillsynsfunktion i förhållande till dessa enskilda institut eller företag.
På liknande sätt skall medlemsstaterna tillåta sina behöriga myndig-
heter att utbyta sådan information som anges i artikel 55, varvid skall
gälla att inhämtande av eller förfogande över information inte på någotsätt skall anses innebära att de behöriga myndigheterna har någon till-synsfunktion i förhållande till holdingföretag med blandad verksamhetoch deras dotterföretagsom inte är kreditinstitut eller till sådana dotter-företagsom avses i artikel 52.10.
4. Om ett kreditinstitut, ett finansiellt holdingföretag eller ett
holdingföretag med blandad verksamhet kontrollerar ett eller fleradotterföretagsom är försäkring sföretageller andra företagsom tillhan-dahåller investeringstjänster som fordrar auktorisation, skall de
behöriga myndigheterna och de myndigheter som bemyndigats att
utöva den offentliga tillsynen över försäkringsföretag eller över andraföretagsom tillhandahåller investering stjänster ha ett nära samarbete.Utan att detta påverkar respektive myndighets ansvar skall dessamyndigheter förse varandra med all information som är ägnad att
underlätta deras uppgift och tillåta tillsyn över verksamheten och den
finansiella ställningen i de företag över vilka de utövar tillsyn.
5. Beträffande information som erhålls inom ramen för gruppbaserad
tillsyn och i synnerhet beträffande sådant utbyte av information mellan
behöriga myndigheter som föreskrivs i detta direktiv skall tystnadsplikt
gälla i enlighet med artikel 30.
6. De behöriga myndigheter som har ansvar för gruppbaserad tillsyn
skall upprätta förteckningar över sådana finansiella holdingföretag som
anges i artikel 52.2. Dessa förteckningar skall överlämnas till debehöriga myndigheterna i andra medlemsstater och till kommissionen.
7. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat vid tillämpning
av detta direktiv i ett särkilt fall önskar kontrollera uppgifter om ettkreditinstitut, ett finansiellt holdingföretag, ett finansiellt institut, ettföretagsom tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksamhet, ettholdingföretag med blandad verksamhet, ett dotterföretag som avses iartikel 55 eller ett dotterföretagsom avses i artikel 52.10 och institutet
eller företaget är beläget i en annan medlemsstat, skall de hos de
behöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten begära att sådankontroll företas. De myndigheter som erhållit en sådan framställningskall inom ramen för sina befogenheter efterkomma denna, antingengenom att själva utföra kontrollen eller genom att tillåta att de myndig-heter som begärt kontrollen utför den, eller genom att tillåta en revisor
eller expert att utföra den. ►
M2Den behöriga myndighet som har
framställt begäran får om den så önskar delta i kontrollen, om deninte själv utför den. ◄
8. Utan att detta påverkar tillämpningen av medlemsstaternas
straffrättsliga bestämmelser skall medlemsstaterna se till att sanktionereller andra åtgärder, som syftar till att stoppa konstaterade överträdelsereller avlägsna orsakerna till sådana överträdelser, kan vidtas mot finan-siella holdingföretag och holdingföretag med blandad verksamhet ellermot deras ansvariga ledning för överträdelser av lagar eller andra2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 52
▼B
författningar som antagits för genomförandet av artikel 52-55 och
denna artikel. I vissa fall kan sådana åtgärder kräva domstolsprövning.De behöriga myndigheterna skall ha ett nära samarbete för att
säkerställa att åtgärderna leder till önskat resultat, särskilt när den
centrala förvaltningen eller den centrala ledningen i ett finansielltholdingföretag eller ett holdingföretag med blandad verksamhet inte ärplacerad vid företagets huvudkontor.
Artikel 56a
Moderföretag i tredje land
Om ett kreditinstitut, vars moderföretagär ett kreditinstitut eller ett
finansiellt holdingföretag med huvudkontor utanför gemenskapen, inteär föremål för gruppbaserad tillsyn enligt artikel 52, skall de behörigamyndigheterna kontrollera huruvida kreditinstitutet är föremål för
gruppbaserad tillsyn av en behörig myndighet i tredje land, vilken är
likvärdigmed den som styrs av de principer som ang es i artikel 52.Kontrollen skall utföras av den behöriga myndighet som skulle varaansvarigför den extra tillsynen om fjärde stycket hade varit tillämplig t,på begäran av moderföretaget eller av någon av de reglerade enhetersom auktoriserats i gemenskapen eller på eget initiativ. Denna behöriga
myndighet skall samråda med de andra berörda behöriga myndighe-
terna.
Den rådgivande bankrörelsekommittén får ge allmän vägledning om
huruvida det är sannolikt att de system för gruppbaserad tillsyn som
tillämpas av behöriga myndigheter i tredje land kommer att uppfyllade mål för den gruppbaserade tillsynen som ställs upp i detta kapitel,när det gäller kreditinstitut vars moderföretag har sitt huvudkontorutanför gemenskapen. Kommittén skall fortsätta att se över all sådan
vägledning och beakta varje förändring i de system för den gruppbase-
rade tillsynen som tillämpas av sådana behöriga myndigheter.
Den behöriga myndighet som utför den kontroll som anges i andra
stycket skall beakta all sådan vägledning. Den behöriga myndigheten
skall i detta syfte samråda med kommittén innan beslut fattas.
I brist på sådan likvärdigtillsyn skall medlemsstaterna även tillämpa
bestämmelserna i artikel 52 på kreditinstitutet.
Alternativt skall medlemsstaterna tillåta sina behöriga myndigheter att
använda andra lämpliga metoder för tillsyn vilka uppfyller målen för
den gruppbaserade tillsynen över kreditinstitut. De myndigheter som
skulle vara ansvariga för gruppbaserad tillsyn måste enas om dessametoder efter att ha samrått med andra berörda behöriga myndigheter.De behöriga myndigheterna kan särskilt kräva att det inrättas ett finan-siellt holdingföretag med huvudkontor inom gemenskapen och tillämpabestämmelserna om gruppbaserad tillsyn på det finansiella holdingföre-
tagets ställning på gruppnivå. Metoderna måste uppfylla de mål för den
gruppbaserade tillsynen som ställs upp i detta kapitel och rapporterastill de andra berörda behöriga myndigheterna och kommissionen.
AVDELNING VI
RÅDGIVANDE BANKRÖRELSEKOMMITTÉ
Artikel 57
Bankrörelsekommitténs sammansättning och funktion
1. En rådgivande bankrörelsekommitté för de behöriga myndighe-
terna i medlemsstaterna skall inrättas vid sidan av kommissionen.
2. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall ha till uppgift att
biträda kommissionen i dess arbete att tillförsäkra ett korrekt genom-förande av detta direktiv. Den skall vidare fullgöra andra uppgiftersom föreskrivs i detta direktiv och bistå kommissionen vid förberedelseav nya förslag till rådet angående ytterligare samordning inom kreditin-stitutens område.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 53
▼M2
▼B
▼B
3. Den rådgivande bankrörelsekommittén får inte befatta sig med
konkreta problem som rör enskilda kreditinstitut.
4. I den rådgivande bankrörelsekommittén skall ingå högst tre repre-
sentanter för varje medlemsstat och för kommissionen.Representanterna får, efter medgivande av kommittén för varje enskilttillfälle, åtföljas av rådgivare. Kommittén får också inbjuda kvalifice-
rade personer och experter att delta vid sammanträden. Sekretariat
skall tillhandahållas av kommissionen.
5. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall anta sin arbetsord-
ningoch utse en av medlemsstaternas representanter till ordförande.
Kommittén skall sammanträda regelbundet och i övrigt så snart det ärpåkallat. Kommissionen får, om den bedömer att förhållandena kräverdet, anmoda kommittén att hålla brådskande möten.
6. Vad som avhandlas och beslutas i den rådgivande bankrörelse-
kommittén skall vara underkastat sekretess, om kommittén intebeslutar annorlunda.
Artikel 58
Granskning av auktorisationsvillkoren
Den rådgivande bankrörelsekommittén skall granska innehållet i de
villkorsföreskrifter som behöriga myndigheter utformar i enlighet medartiklarna 5.1 och 6.1, andra villkor som gäller i medlemsstaterna samt
den information som skall ingå i ovannämnda verksamhetsplan, och
skall då det är påkallat lämna kommissionen förslagbeträffandenärmare samordning.
Artikel 59
Beräkningsmetoder
1. I avvaktan på ytterligare samordning skall de behöriga myndighe-
terna, för uppföljande kontroll och när det i övrigt, utöver koefficientersom redan tillämpas av dem införa relationstal mellan kreditinstitutensolika tillgångar och/eller skulder, detta för att möjliggöra fortlöpandeövervakningav institutens soliditet och likviditet samt andra
omständigheter till skydd för sparmedel.
För detta ändamål skall den rådgivande bankrörelsekommittén
bestämma de olika faktorerna för sådana relationstal, som avses i första
stycket, och fastställa metoden för beräkningav talen.
Den rådgivande bankrörelsekommittén skall, då det bedöms lämpligt,
inhämta ledningi tekniskt samråd mellan de myndig heter som utövar
tillsyn över berörda kategorier av institut.
2. Relationstal som fastställts att gälla med stöd av punkt 1 skall
beräknas minst var sjätte månad.
3. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall studera resultaten av
analyser som utifrån beräkningar enligt punkt 2, utförs av de tillsyn-smyndigheter som avses i punkt 1 tredje stycket.
4. Den rådgivande bankrörelsekommittén får lämna förslag till
kommissionen angående samordning av de koefficienter som användsi medlemsstaterna.
AVDELNING VII
VERKSTÄLLANDE BEFOGENHETER
Artikel 60
Tekniska anpassningar
1. Utan att det påverkar tillämpningen, vad gäller kapitalbasen, av
den rapport som avses i artikel 34.3, andra stycket, skall tekniska2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 54
▼B
anpassningar i följande avseenden antas i den ordning som föreskrivs i
punkt 2:
— Förtydligande av definitionerna i syfte att, vid tillämpningen av
detta direktiv, beakta utvecklingen på de finansiella marknaderna.
— Förtydligande av definitionen för att en enhetlig tillämpning inom
hela gemenskapen av detta direktiv skall säkerställas.
— Anpassningav terminolog in och definitionerna till senare rättsakter
angående kreditinstitut och därmed sammanhängande frågor.
— Definitionen av zon A i artikel 1.14.
— Definitionen av multilaterala utvecklingsbanker i artikel 1.19.
— Ändringar av storleken på startkapital som anges i artikel 5,
betingade av utvecklingen på de ekonomiska och monetäraområdena.
— Utvidgning av innehållet i den förteckning som avses i artiklarna 18
och 19 och som är intagen i bilaga I, eller anpassningar av den
terminologi som använts i förteckningen, allt i den mån detta ärmotiverat av utvecklingen inom de finansiella marknaderna.
— Områden inom vilka behöriga myndigheter skall utbyta information
som uppges i artikel 28.
— Ändringar av definitioner av tillgånger uppräknade i artikel 43, för
att utvecklingen inom kapitalmarknaderna skall kunna beaktas.
— Förteckningarna över och klassificeringen av poster utanför
balansräkningen i bilagorna 2 och 4, samt behandlingen av demvid beräkning av kapitaltäckningsgrad som uppges i artiklarna 42,43 och 44 och i bilaga III.
— En tidsbegränsad minskning av den minsta kapitaltäckningsgrad
som föreskrivs i artikel 47 eller av viktningar som föreskrivs iartikel 43, för att särskilda omständigheter skall kunna beaktas.
— Förtydligande av de undantag som föreskrivs i artikel 49.5-49.10.
2. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/
468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i
beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
AVDELNING VIII
ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
KAPITEL 1
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 61
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 36
Danmark får medge hypotekskreditinstitut, som före den 1 januari 1990
var organiserade som kooperativa institut eller fonder och som harombildats till aktiebolag, att fortsätta att i kapitalbasen med nedanangivna begränsningar, inräkna sådana solidariska förpliktelser frånmedlemmar eller från låntagare som avses i artikel 36.1, när anspråk
mot dem behandlas som solidariska förpliktelser:
a) Beräkningsunderlaget för låntagares solidariska förpliktelser skall
utgöra summan av de poster som anges i artikel 34.2.1 och 34.2.2,
med avdragför de poster som ang es i artikel 34.2.9, 34.2.10 och
34.2.11.
b) Beräkningsunderlaget den 1 januari 1991 eller, om ombildning sker
senare, vid tidpunkten för ombildningen, skall utgöra det maximalaberäkningsunderlaget. Beräkningsunderlaget får aldrig överstiga detmaximala beräkningsunderlaget.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 55
▼B
c) Det maximala beräkningsunderlaget skall från och med den 1
januari 1997 minskas med hälften av det nya kapital som inflytervid nya emissioner och som är sådant kapital som avses i artikel
34.2.1 och har tecknats och inbetalats efter den dagen.
d) Det högsta belopp i kapitalbasen för förpliktelser med solidarisk
ansvarighet får aldrig överstiga
50 % år 1991 och år 1992,
45 % år 1993 och år 1994,40 % år 1995 och år 1996,35 % år 1997,30 % år 1998,20 % år 1999,10 % år 2000och0 % efter den 1 januari år 2001,
av beräkningsunderlaget.
Artikel 62
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 43
1. Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas
behöriga myndigheter tillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 %riskvikt i fråga om lån som enligt dessa myndigheters bedömning ärfullt ut säkrade genom panträtt i kontorsbyggnader eller företagslokalerför olika ändamål belägna på de medlemsstaters territorier inom vilka50 % riskvikt tillåts, under förutsättningav följande:
i) 50 % riskvikt skall tillämpas på den del av lånet som inte
överstiger en gräns som beräknas enligt antingen a eller b nedan.
a) 50 % av ifrågavarande fastighets marknadsvärde.
Fastighetens marknadsvärde skall beräknas av två oberoende
värderingsmän som gör självständiga bedömningar vid tiden för
lånets beviljande. Lånet skall baseras på det lägre av de bådavärderingarna.
Fastigheten skall omvärderas minst en gång om året av en
värderingsman. För lån som inte överstiger 1 miljon euro och5 % av kreditinstitutets kapitalbas skall fastigheten omvärderas
av en värderingsman minst vart tredje år.
b) 50 % av fastighetens marknadsvärde eller 60 % av pantlå-
nevärdet beroende på vilket av dem som är lägst, i demedlemsstater som har infört strikta kriterier för bedömningavpantlånevärdet genom lagar eller andra föreskrifter.
Pantlånevärdet skall definieras som fastighetens värde som det
har fastställts av en värderingsman som gjort en försiktig
bedömningav möjlig heterna av en framtida försäljningav
fastigheten genom att beakta långsiktigt hållbara aspekter påfastigheten, normala och lokala marknadsvillkor, nuvarandeanvändningoch annan lämpliganvändningav fastig heten.Spekulativa faktorer skall inte tas med i bedömningen av pantlå-
nevärdet. Pantlånevärdet skall dokumenteras på ett klart och
tydligt sätt.
Minst vart tredje år, eller om marknaden faller mer än 10 %,
skall pantlånevärdet och särskilt de underliggande antagandenaom utvecklingen av den relevanta marknaden bedömas på nytt.
I både fall a och fall b skall ”marknadsvärde” definieras som det
pris som fastigheten skulle kunna säljas till genom ett privaträttsligtkontrakt mellan en villigsäljare och en i förhållande till honomoberoende köpare på värderingsdagen under antagandet att fastig-heten kan bjudas ut till försäljningpå den öppna marknaden, attmarknadsförhållandena medger en överlåtelse i god ordning och2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 56
▼B
att, med tanke på fastighetens beskaffenhet, en normal tidsperiod
kan avsättas för att förhandla om försäljningen.
ii) 100 % riskvikt skall tillämpas på den del av lånet som överstiger
de gränser som fastställts i i.
iii) Fastigheten måste antingen användas eller uthyras av ägaren.
Det första stycket skall inte hindra en medlemsstats behöriga myndig-
heter som tillämpar en högre riskvikt inom sitt territorium att, påovanstående villkor, tillåta att 50 % riskvikt tillämpas på detta slagavutlåningpå de medlemsstaters territorier där 50 % riskvikt är tillåten.
Medlemsstaternas behöriga myndigheter får tillåta sina kreditinstitut att
tillämpa 50 % riskvikt på de lån som är utestående den 21 juli 2000
under förutsättningatt villkoren i denna artikel är uppfyllda. I dettafall skall fastigheten värderas enligt ovan fastställda bedömningskrite-rier senast den 21 juli 2003.
För lån som beviljas före den 31 december 2006 skall 50 % riskvikt
tillämpas tills lånet löper ut om kreditinstitut är skyldigt att iaktta
avtalsvillkoren.
Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga
myndigheter även tillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 % riskviktpå den del av lånen som enligt dessa myndigheters bedömning är fulltut säkrade genom aktier i finländska bostadsbolag vars verksamhet
regleras av den finländska bostadsaktiebolagslagen från 1991 eller
motsvarande lagstiftning som senare kan komma att antas, underförutsättningatt villkoren i denna punkt är uppfyllda.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om hur de tillämpar
denna punkt.
2. Medlemsstaterna får tillämpa 50 % riskvikt för transaktioner om
leasing av fast egendom som ingås före den 31 december 2006 och
gäller egendom som skall användas för näringsändamål i det land därhuvudkontoret finns, och då tillämpliga lagar och andra författningartillförsäkrar leasegivaren full äganderätt till den uthyrda egendomenfram till dess leasetagaren utnyttjar sin rätt att köpa den. Medlemssta-
terna skall underrätta kommissionen om hur de tillämpar denna punkt.
3. Artikel 43.3 skall inte påverka de behöriga mnydigheternas
godkännande av bilaterala avtal om novation vilka har ingåtts vadbeträffar
— Belgien, före den 23 april 1996
— Danmark, före den 1 juni 1996— Tyksland, före den 30 oktober 1996— Grekland, före den 27 mars 1997— Spanien, före den 7 januari 1997
— Frankrike, före den 30 maj 1996
— Irland, före den 27 juni 1996— Italien, före den 30 juli 1996— Luxemburg, före den 29 maj 1996— Nederländerna, före den 1 juli 1996— Österrike, före den 30 december 1996— Portugal, före den 15 januari 1997— Finland, före den 21 augusti 1996— Sverige, före den 1 juni 1996— Förenade kungariket, före den 30 april 1996
Artikel 63
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 47
1. Ett kreditinstitut, vars lägsta kapitaltäckningsgrad den 1 januari
1991 inte nått upp till 8 % så som föreskrivs i artikel 47.1, skall göraen stegvis anpassning till den nivån. Innan detta mål har nåtts får insti-tutet inte låta kapitaltäckningsgraden gå ned under redan uppnådd nivå.De variationer som likväl uppstår bör vara tillfälliga och de behörigamyndigheterna bör underrättas om orsakerna.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 57
▼B
2. För en tid av högst fem år, räknat från den 1 januari 1993, får
medlemsstaterna bestämma en vikt om 10 % för sådana obligationersom definieras i artikel 22.4 i direktiv 85/611/EEG, och tillämpa denna
vikt för kreditinstitut när och om staterna anser det nödvändigt för att
undvika allvarliga störningar i sina marknader. Sådana undantag skallinrapporteras till kommissionen.
3. För en tid av högst sju år räknat från den 1 januari 1993 skall
artikel 47.1 inte gälla för ”Agricultural Bank of Greece”. Denna skalldock, med tillämpning av den metod som angivits i punkt 1, göra enstegvis anpassning till den nivå som föreskrivs i artikel 47.1.
Artikel 64
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 49
1. Har ett kreditinstitut den 5 februari 1993 redan gjort en eller flera
exponeringar som antingen överstiger gränsvärdena för stora exponer-
ingar eller för de sammanlagda stora exponeringar som fastställs iartikel 49, skall de behöriga myndigheterna kräva att kreditinstitutetvidtar åtgärder för att nedbringa exponeringarna så att de ryms inomde gränser som fastställs i artikel 49.
2. Det förfarande varigenom exponeringen eller exponeringarna på
så sätt nedbringas skall utformas, antas, tillämpas och slutföras inomen tidsfrist som de behöriga myndigheterna finner vara förenlig medprincipen om sund förvaltningoch rättvis konkurrens. De behörig amyndigheterna skall underrätta kommissionen och rådgivande bankrö-
relsekommittén om den tidsplan som bestämts för det allmänna
förfarandet.
3. Ett kreditinstitut får inte vidta några åtgärder som skulle medföra
att de exponeringar som avses i punkt 1 överskrider den nivå de hade
den 5 februari 1993.
4. Den tidsfrist som är tillämpligenlig t punkt 2 skall löpa ut senast
den 31 december 2001. Exponeringar med längre löptid och för kredi-
tinstitutet bindande avtalsvillkor får bibehållas till förfallodagen.
5. Till och med den 31 december 1998 får medlemsstaterna höja den
gräns som fastställts i artikel 49.1 till 40 procent och den som fastställtsi artikel 49.2 till 30 procent. I sådana fall skall, med förbehåll för vad
som föreskrivs i punkt 1-4, tidsfristen för att reducera befintliga expo-
neringar vid slutet av denna period till de nivåer som föreskrivs iartikel 49 löpa ut den 31 december 2001.
6. I fråga om kreditinstitut vars kapitalbas inte överstiger 7 miljoner
euro, och endast i fråga om dessa, får medlemsstaterna förlänga de tids-
frister som har fastställts i punkt 5 med fem år. Medlemsstater somutnyttjar denna möjlighet skall vidta åtgärder för att förhindra snedvrid-ningav konkurrensen och underrätta kommissionen och rådg ivandebankrörelsekommittén om detta.
7. I de fall som avses i punkterna 5 och 6 får ett engagemang anses
som större exponering om dess värde uppgår till eller överstiger 15procent av kapitalbasen.
8. Till och med 31 december 2001 får medlemsstaterna i stället för
den rapporteringsom föreskrivs i artikel 48.2 andra strecksatsen föresk-riva rapportering minst två gånger om året.
9. Medlemsstaterna får helt eller delvis avstå från att tillämpa artikel
49.1, 49.2 och 49.3 på exponeringar som utgörs av sådana lån säkradegenom panträtt som avses i artikel 62.1 och som har lämnats före den12 januari 2002 samt på sådana avtal om leasingav fast eg endom somavses i artikel 62.2 och som har ingåtts före den 1 januari 2002, i bådafallen upp till 50 procent av värdet av egendomen i fråga.
Detsamma gäller lån som i enlighet med behöriga myndigheters
godkännande är säkrade genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolagsom är verksamma enligt den finska lagen om bostadsaktiebolag av år1991 eller senare antagna författningar med motsvarande innehåll, i fall2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 58
▼B
då lånen liknar de lån mot panträtt i fast egendom som avses i första
stycket.
Artikel 65
Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 51
Kreditinstitut som den 1 januari 1993 överskred de i artikel 51.1 och51.2 föreskrivna gränstalen skall senast den 1 januari 2003 anpassa
sitt ägande till gränstalen.
KAPITEL 2
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 66
Information till kommissionen
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de
viktigaste lagar och andra författningar som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 67
Upphävda direktiv
1. Direktiven 73/183/EEG, 77/780/EEG, 89/299/EEG, 89/646/EEG,89/647/EEG, 92/30/EEG och 92/121/EEG, i deras genom direktiven i
bilaga V, del A ändrade lydelse, upphävs utan att det påverkar
medlemsstaternas förpliktelser vad gäller de tidsfrister för genom-förande som anges i bilaga V del B.
2. Hänvisningar till de upphävda direktiven skall tolkas som
hänvsningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet med jämförelse-tabellen i bilaga VI.
Artikel 68
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det haroffenliggjorts i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning .
Artikel 69
Adressater
Detta direktiv riktar sigtill medlemsstaterna.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 59
▼B
BILAGAI
FÖRTECKNING ÖVER VERKSAMHETER SOM SKALL VARA
FÖREMÅL FÖR ÖMSESIDIGT ERKÄNNANDE
1. Mottagande av insättningar och andra återbetalningspliktiga medet
2. Utlåning(1)
3. Finansiell leasing
4. Betalningsförmedling
5. Utställande och administration av betalningsmedel (t.ex. kreditkort, rese-
checkar och bankväxlar)
6. Garantiförbindelser och ställande av säkerhet7. Handel för egen eller kunders räkning med
a) penningmarknadsinstrument (checkar, växlar, depåbevis m.m.),
b) utländsk valuta,
c) finansiella terminer och optioner,
d) valuta- och ränteinstrument,
e) överlåtbara värdepapper.
8. Medverkan i värdepappersemissioner och tillhandahållande av tjänster i
samband därmed
9. Rådgivning till företag angående kapitalstruktur, industriell strategi och
liknande angelägenheter samt tjänster knutna till fusioner och
företagsförvärv
10. Penningmarknadsmäkling11. Portföljförvaltningoch -rådg ivning
12. Förvaringoch förvaltningav värdepapper
13. Kreditupplysningstjänster14. Bankfackstjänster2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 60
(1) Omfattande bland annat
— konsumentkrediter,— hypotekskrediter,— factoring, med eller utan regress,
— finansieringav handelskrediter (inklusive ”forfaiting ”).
▼B
BILAGAII
KLASSIFICERING AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN
Högrisk:
— Garantier knutna till kreditgivning.
— Egna accepter.— Endosserade växlar, för vilka inget annat kreditinstitut bär växelansvar.— Transaktioner med regress.— Oåterkalleliga kreditlöften med karaktär av kreditsubstitut.— Tillgångar som förvärvats genom rena terminskontrakt.— Avtalad utlåningpå termin ( forwardforwarddeposits ).
— Obetald del av betalningför aktier och andra värdepapper.— Andra poster av högrisktyp.
Medelrisk:
— Remburser, öppnade och bekräftade (se även medel-lågrisk).
— Garanti- och ansvarsförbindelser (däribland anbuds-, fullgörande-, tull- och
skattegarantier) samt garantiförbindelser som inte har karaktär av kreditsub-
stitut.
— Sådana avtal om försäljningoch återköp som definierats i artikel 12.3 och
12.5 direktiv 86/635/EEG.
— Oåterkalleliga kreditlöften som inte har karaktär av kreditsubstitut.
— Outnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värde-
papper, eller att utfärda garantier eller accepter) med en ursprunglig
giltighetstid av mer än ett år.
— note issuance facilities (NIF:s) och revolvingunderwritingfacilities (RUF:s).— Andra poster av medelrisktyp.
Medel-lågrisk:— Remburser för vilka levererade varor utgör säkerhet samt andra självlikvide-
rande transaktioner.
— Andra poster av medel-lågrisktyp.
Lågrisk:— Outnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värde-
papper eller att utfärda garantier eller accepter) med en ursprunglig
giltighetstid av högst ett år, eller som när som helst kan återtas utan
föregående avisering.
— Andra poster av lågrisktyp.
Medlemsstaterna förbinder sigatt underrätta kommissionen så snart de har
beslutat att hänföra en ny post utanför balansräkningen till någon av de sista
grupperna i respektive riskklass. Sådana poster kommer att bli slutgiltigt klassi-
ficerade på gemenskapsnivå när det förfarande som föreskrivs i artikel 60 har
slutförts.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 61
▼B
BILAGAIII
BEHANDLING AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN
1. VAL AV METOD
För att mäta kreditriskerna i samband med de kontrakt som är uppräknade i
punkterna 1 och 2 i bilaga IV får kreditinstituten, under förutsättning att de
behöriga myndigheterna samtycker, välja en av de metoder som beskrivs nedan.
Kreditinstitut som skall följa artikel 6.1 i direktiv 93/6/EEG (1) skall använda
metod 1. För att mäta kreditriskerna i samband med de kontrakt som är
uppräknade i punkt 3 i bilaga IV skall alla kreditinstitut använda metod 1.
2. METODER
Metod 1: ”marknadsvärderings”-metoden
Stega): Genom att åsätta g ällande marknadsvärde (mark to market) till
kontrakten erhålls de aktuella ersättningskostnaderna för alla
kontrakt med positivt värde.
Stegb): För att erhålla ett tal för den möjlig a framtida kreditrisken (2),
multipliceras de nominella beloppen eller underliggande värdenamed följande procenttal:
TABELL 1(
a)(b)
Återstående löptid (c)Räntebase-
rade kontraktKontrakt
baserade på
valutakurser
och guldKontrakt
baserade på
aktierKontrakt
baserade på
ädelmetaller
utom guldKontrakt
baserade på
råvaror utom
ädelmetaller
Ett år eller mindre 0 % 1 % 6 % 7 % 10 %
Över ett år till och med
fem år0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 %
Över fem år 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 %
(a) Kontrakt som inte omfattas av en av de fem kategorier som anges i denna tabell skall behandlas som kontrakt
baserade på råvaror utom ädelmetaller.
(b) För kontrakt där huvudstolen utbetalas i flera omgångar, skall procenttalen multipliceras med det antal betal-
ningar som enligt kontraktet återstår.
(c) För kontrakt som syftar till att eliminera utestående exponeringar som uppstår efter särskilt angivna betalnings-
dagar och där villkoren återställs så att marknadsvärdet på kontraktet är noll på dessa särskilt angivna
betalningsdagar, blir den återstående löptiden lika med tiden fram till nästa återställningsdag. Vid räntebaserade
kontrakt som uppfyller dessa villkor och har en återstående löptid på mer än ett år, skall procenttalen inte varalägre än 0,5 %.
För att mäta den eventuella framtida exponeringen i samband med steg b får de
behöriga myndigheterna tillåta kreditinstituten att fram till och med den 31
december 2006 tillämpa följande procentsatser i stället för dem som förtecknas
i tabell 1 förutsatt att instituten utnyttjar det alternativ som anges i artikel 11a i
direktiv 93/6/EEG för kontrakt enligt punkt 3 b och 3 c i bilaga IV:
TABELL 1a
Återstående löptidÄdelmetaller
(utom guld)BasmetallerJordbrukspro-
dukterÖvrigt, inkl.
energiprodukter
Ett år eller mindre 2 % 2,5 % 3 % 4 %
Över ett år till och med fem år 5 % 4 % 5 % 6 %
Över fem år 7,5 % 8 % 9 % 10 %2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 62
(1) Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag
och kreditinstitut (EGT L 141, 11.6.1993, s. 1.) Direktivet ändrat genom direktiv 98/33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).
(
2) Utom i fall av single-currency floating/floating interest rate swaps , då endast de aktu-
ella ersättningskostnaderna beaktas.
▼B
Steg c): Summan av den aktuella ersättningskostnaden och den möjliga
framtida kreditrisken multipliceras med de riskvikttal som enligt
artikel 43 gäller för respektive motpart.
Metod 2: ”ursprungliga åtagande”-metoden
Stega): Varje instruments nominella belopp multipliceras med följande
procenttal:
TABELL 2
Ursprunglig löptid (1) RäntekontraktKontrakt som gäller
valutakurser och guld
Ett år eller mindre 0,5 % 2 %
Över ett år men högst två år 1 % 5 %
Tillägg för varje ytterligare år 1 % 3 %
(1) I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas samtycke, välja
antingen ursprunglig eller återstående löptid.
Steg b): De på så sätt erhållna talen för ursprungliga åtaganden multipli-
ceras med de riskvikttal som enligt artikel 43 gäller för
respektive motpart.
För metoderna 1 och 2 skall de behöriga myndigheterna säkerställa att de nomi-
nella belopp som skall beaktas är en lämpligmåttstock för den risk kontraktet
medför. Om kontraktet till exempel tillåter en multipliceringav betalning s-
flöden, skall det nominella beloppet anpassas för att beakta effekterna av
multipliceringen på det kontraktets riskstruktur.
3. AVTALSNETTNING (AVTAL OM NOVATION OCH ANDRA NETT-
NINGSÖVERENSKOMMELSER)
a)Slag av nettning som de behöriga myndigheterna kan godkänna
I denna punkt 3 skall med motpartavses varje juridisk eller fysisk person
som har rätt att ingå avtal om nettning.
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande godkänna följande slag
av avtal om nettning:
i) Bilaterala avtal om novation mellan ett kreditinstitut och dess motpart
enligt vilka avtal ömsesidiga fordringar och förpliktelser automatiskt
avräknas på så sätt att det vid novation fastställs ett enda nettobelopp
varje gång novation tillämpas, och det därvid skapas ett enda nytt juri-
diskt bindande avtal som ersätter tidigare avtal.
ii) Andra bilaterala nettningsöverenskommelser mellan ett kreditinstitut och
dess motpart.
b)Villkor för godkännande
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande endast godkänna avtal
om nettningom följande villkor är uppfyllda:
i) Kreditinstitutet skall med sin motpart ha en överenskommelse om avtals-
nettningsom g er upphov till en enda juridisk förpliktelse och omfattar
alla ingående transaktioner, så att, om en motpart inte fullgör sina skyl-
digheter på grund av försumlighet, konkurs, likvidation eller någonannan liknande omständighet, kreditinstitutet kan fordra eller har en
förpliktelse att betala endast nettosumman av de positiva och negativa
marknadsvärdena av de ingående individuella transaktionerna.
ii) Kreditinstitutet skall för den behöriga myndigheten hålla tillgängligt
skriftliga och motiverade rättsutlåtanden med en sådan innebörd att de
behöriga domstolarna och förvaltningsmyndigheterna vid en rättslig
prövningav de fall som avses i i, skulle anse att kreditinstitutets ford-
ringar och förpliktelser begränsas till nettosumman, såsom anges i i,
enligt
— gällande lag inom den jurisdiktion där motparten har sitt säte och, om
det gäller en utländsk filial till ett företag, även enligt lagen inom den
jurisdiktion där filialen är belägen,
— den lag som reglerar de individuella transaktioner som ingår, och
— den lagsom reg lerar varje avtal eller överenskommelse som är
nödvändig för att genomföra avtalet om nettning.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 63
▼B
iii) Kreditinstitutet skall ha antagit förfaranden för att säkerställa att det
löpande kontrolleras, att dess avtal om nettning är rättsligt giltiga, mot
bakgrund av möjliga lagändringar.
De behöriga myndigheterna skall, vid behov efter samråd med andra berörda
behöriga myndigheter, försäkra sig om att avtalet om nettning är juridiskt
giltigt enligt lagen i alla berörda jurisdiktioner. Om någon av de behöriga
myndigheterna inte är nöjd med detta, skall avtalet om nettning inte
godkännas som en metod för riskreducering för någon av parterna.
De behöriga myndigheterna får godta motiverade rättsutlåtanden upprättade
med avseende på olika slagav avtal om nettning .
Avtal som innehåller bestämmelser om att en icke försumligmotpart endast
behöver betala delvis eller inte alls till den försumliga partens bo, även om
den försumliga parten är en nettofordringsägare (walkaway-klausul), skall
inte godkännas som riskreducerande.
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande nettningsöverenskom-
melser som omfattar valutakurskontrakt med en ursprunglig löptid på
fjorton kalenderdagar eller mindre godkänna utställda optioner eller liknande
poster utanför balansräkningen på vilken denna bilaga inte är tillämplig
därför att den kreditrisk de för med sigär försumbar eller obefintlig . Om
det förhållandet att dessa kontrakt medtas i en annan nettningsöverenskom-
melse kan leda till en ökningeller minskningav kapitalkraven, beroende på
deras positiva eller negativa marknadsvärde, skall de behöriga myndigheterna
ålägga sina kreditinstitut att behandla dem på ett konsekvent sätt.
c)Effekter av godkännande
i)Avtal omnovation
De enskilda nettobeloppen, som fastställs genom avtal om novation, kan
viktas i stället för bruttobeloppen. På så sätt kan med tillämpningav
metod 1
— stega): de aktuella ersättning skostnaderna, och
— steg b): de nominella beloppen eller underliggande värdena
erhållas genom att avtalet om novation beaktas. Vid tillämpningen av
metod 2 för stega kan det nominella beloppet beräknas med beaktande
av avtalet om novation, varvid procentsatserna i tabell 2 skall användas.
ii)Andranettningsöverenskommelser
Vid tillämpningav metod 1 kan i stega de aktuella ersättning skostna-
derna för de kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse beräknas
med beaktande av den faktiska hypotetiska nettoersättningskostnad som
avtalet medför; om nettningen leder till en nettoskuld för det kreditinstitut
som beräknar nettoersättningskostnaden, beräknas den aktuella ersätt-
ningskostnaden till ”0”,
i stegb talet för eventuell framtida exponeringför kreditrisk för alla
kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse reduceras i
enlighet med följande ekvation:
PCEred= 0,4 * PCEbrutto+ 0,6 * NGR * PCEbrutto
där
— PCEred= Det reducerade talet för eventuell framtida expo-
neringför kreditrisk för alla kontrakt med en g iven
motpart som ingår i en rättsligt giltig bilateral nett-
ningsöverenskommelse.
— PCEbrutto= Summan av talen för eventuell framtida exponering
för kreditrisk för alla kontrakt med en given
motpart som ingår i en rättsligt giltig bilateral nett-
ningsöverenskommelse och som är beräknade
genom att deras nominella kapitalbelopp multipli-
ceras med de procenttal som fastställs i tabell 1.
— NGR = ”Netto-bruttokvot”: Enligt de behöriga myndighe-
ternas val antingen
i) separat beräkning: kvoten mellan nettoersätt-
ningskostnaden för alla kontrakt som ingår i en
rättsligt giltig bilateral nettningsöverenskom-
melse med en given motpart (täljare) och
bruttoersättningskostnaden för alla kontrakt
som ingår i en rättsligt giltig bilateral nett-2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 64
▼B
ningsöverenskommelse med den motparten
(nämnaren), eller
ii) aggregerad beräkning: kvoten av summan av
den nettoersättningskostnad som beräknats på
bilateral grund för alla motparter med beak-
tande av de kontrakt som ingår i rättsligt
giltiga nettningsöverenskommelser (täljare) och
bruttoersättningskostnader för alla kontrakt som
ingår i rättsligt giltiga nettningsöverenskom-
melser (nämnare). Om en medlemsstat tillåter
kreditinstituten att välja metod, skall den valda
metoden användas konsekvent.
För beräkningav den eventuella framtida expo-
neringför kreditrisk enlig t formeln ovan får
kontrakt som tar ut varandra helt och hållet och
ingår i nettningsöverenskommelsen beaktas somett enda kontrakt med ett nominellt belopp som
motsvarar nettointäkterna. Kontrakt som helt och
hållet tar ut varandra är valutaterminer eller
liknande kontrakt, för vilka det nominella beloppet
är lika med betalningsflödena om de förfaller på
samma förfallodagoch helt eller delvis i samma
valuta.
Vid tillämpningav metod 2 i stega
— får kontrakt som helt tar ut varandra och ingår i nettningsöverenskom-
melsen beaktas som ett enda kontrakt med ett nominellt belopp som
är lika med nettointäkterna. De nominella beloppen multipliceras
med de procenttal som anges i tabell 2
— för alla andra kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse, kan
de tillämpliga procentsatserna minskas enligt tabell 3.
TABELL 3
Ursprunglig löptid (1) Räntekontrakt Valutakurskontrakt
Ett år eller mindre 0,35 % 1,50 %
Över ett år men högst två år 0,75 % 3,75 %
Tillägg för varje ytterligare år 0,75 % 2,25 %
(1) I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas samtycke, välja
antingen ursprunglig eller återstående löptid.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 65
▼B
BILAGAIV
TYPER AV POSTER UTANFÖR BALANSRÄKNINGEN
1.Räntebaserade kontrakt
a) Ränteswappar i en valuta.
b) Basswappar.
c) Icke standardiserade ränteterminer.
d) Standardiserade ränteterminer.e) Köpta ränteoptioner.
f) Andra kontrakt av liknande slag.
2.Kontrakt som rör valuta eller guld
a) Valutaränteswappar (ränteswappar i mer än en valuta).
b) Icke standardiserade valutaterminer.c) Standardiserade valutaterminer.
d) Köpta valutaoptioner.
e) Andra kontrakt av liknande slag.f) Kontrakt avseende guld av liknande slag som de i punkterna a-e.
3.Kontrakt liknande dem i punkterna 1 a-e och 2 a-d rörande andra refe-
rensposter eller index baserade på följande:
a) Aktier.
b) Ädelmetaller utom guld.
c) Råvaror utom ädelmetaller.
d) Andra kontrakt av liknande slag.2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 66
▼B
BILAGAV
DEL A
UPPHÄVDA DIREKTIV, MED SENARE ÄNDRINGAR AV DESSA
DIREKTIV
(hänvisningar i artikel 67)
Rådets direktiv 73/183/EEG
Rådets direktiv 77/780/EEG
Rådets direktiv 85/345/EEGRådets direktiv 86/137/EEGRådets direktiv 86/524/EEG
Rådets direktiv 89/646/EEG
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG
endast artikel 1 första strecksatsen; artikel 2.1 första strecksatsen;
artikel 2.2 första strecksatsen; artikel 3.2; artikel 4.2, 4.3 och 4.4 vad
beträffar hänvisningar till direktiv 77/780/EEG samt artikel 4.6 och
artikel 5 första strecksatsen.
Rådets direktiv 96/13/EGEuropaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG (artikel 1)
Rådets direktiv 89/299/EEG
Rådets direktiv 91/633/EEGRådets direktiv 92/16/EEGRådets direktiv 92/30/EEG
Rådets direktiv 89/646/EEG
Rådets direktiv 92/30/EEGEuropaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG
endast artikel 1 första strecksatsen
Rådets direktiv 89/647/EEG
Kommissionens direktiv 91/31/EEGRådets direktiv 92/30/EEG
Kommissionens direktiv 94/7/EG
Kommissionens direktiv 95/15/EGKommissionens direktiv 95/67/EG
Europaparlamentets och rådets direktiv 96/10/EG
Europaparlamentets och rådets direktiv 98/32/EGEuropaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG (artikel 2)
Rådets direktiv 92/30/EEG
Rådets direktiv 92/121/EEG2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 67
▼B
DEL B
TIDSGRÄNSER FÖR GENOMFÖRANDE I NATIONELL LAGSTIFTNING
(hänvisningar i artikel 67)
DirektivTidsgräns för
genomförande
73/183/EEG (EGT L 194, 16.7.1973, s. 1) 2.1.1975(1)
77/780/EEG (EGT L 322, 17.12.1977, s. 30) 15.12.197985/345/EEG (EGT L 183, 16.7.1985, s. 19) 15.7.1985
86/137/EEG (EGT L 106, 23.4.1986, s. 35) —
86/524/EEG (EGT L 309, 4.11.1986, s. 15) 31.12.198689/299/EEG (EGT L 124, 5.5.1989, s. 16) 1.1.1993
89/646/EEG (EGT L 386, 30.12.1989, s. 1) artikel 6.2 1.1.1990
andra bestämmelser 1.1.1993
89/647/EEG (EGT L 386, 30.12.1989, s. 14) 1.1.1991
91/31/EEG (EGT L 17, 23.1.1991, s. 20) 31.3.1991
91/633/EEG (EGT L 339, 11.12.1991, s. 16) 31.12.199292/16/EEG (EGT L 75, 31.3.1992, s. 48) 31.12.1992
92/30/EEG (EGT L 110, 28.4.1992, s. 52) 31.12.1992
92/121/EEG (EGT L 29, 5.2.1993, s. 1) 31.12.199394/7/EG (EGT L 89, 6.4.1994, s. 17) 25.11.1994
95/15/EG (EGT L 125, 8.6.1995, s. 23) 30.9.1995
95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7) 18.7.199695/67/EG (EGT L 314, 28.12.1995, s. 72) 1.7.1996
96/10/EG (EGT L 85, 3.4.1996, s. 17) 30.6.1996
96/13/EG (EGT L 66, 16.3.1996, s. 15) 15.4.199698/32/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 26) 21.7.2000
98/33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29) 21.7.2000
(1) Vad beträffar upphävandet av restriktioner som det hänvisas till i artikel 3.2 gskall denna frist vara för
Nederländerna 2 juli 1977 (se direktiv 73/183/EEG artikel 8, andra stycket).2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 68
BILAGAVI
JÄMFÖRELSETABELL
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 1.1 Artikel 1, första
strecksatsenArtikel 1, första
strecksatsenArtikel 1 a
Artikel 1.2 Artikel 1, andra
strecksatsen
Artikel 1.3 Artikel 1.3
Artikel 1.4-1.8 Artikel 1.5-1.9
Artikel 1.9 Artikel 1, sjätte
strecksatsen
Artikel 1.10-1.11 Artikel 1.10-1.11
Artikel 1.12 Artikel 1.12 Artikel 1, sjunde
strecksatsenArtikel 1 c
Artikel 1.13 Artikel 1.13 Artikel 1, åttonde
strecksatsenArtikel 1 d
Artikel 1.14-1.17 Artikel 2.1, andra-
femte strecksatsen
Artikel 1.18-1.20 Artikel 2.1, sjätte-
åttonde strecksatsen
Artikel 1.21-1.23 Artikel 1, tredje-
femte strecksatsen
Artikel 1.24 Artikel 1 h
Artikel 1.25 Artikel 1 m
Artikel 1.26 Artikel 1, femte
strecksatsen
Artikel 1.27 Artikel 2.1, nionde
strecksatsen
Artikel 2.1 Artikel 2.1 Artikel 2.1 Artikel 1.1
Artikel 2.2 Artikel 2
Artikel 2.3 Artikel 2.2▼B2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 69
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 2.4 Artikel 2.3
Artikel 2.5 stycke 1, 2
och 3Artikel 2.4 a, 2.4 b
och 2.4 c
Artikel 2.6 Artikel 2.3 Artikel 1.3 Artikel 2, stycke 2 bArtikel 3 Artikel 3Artikel 4 Artikel 3.1Artikel 5.1.1 Artikel 3.2 stycke 1 Artikel 4.1
Artikel 5.1.2 Artikel 10.1 stycke 3
Artikel 5.2 Artikel 4.2, första
meningen och a, b
och c
Artikel 5.3-5.7 Artikel 10.1-10.5Artikel 6.1 Artikel 3.2 stycke 1
tredje strecksatsen
och stycke 2
Artikel 6.2 Artikel 3.2 aArtikel 7.1-7.2 Artikel 5 stycke 1,
artikel 1.10 stycke 2
och artikel 5 stycke 2
Artikel 7.3 Artikel 3.2, stycke 3,
4 och 5
Artikel 8 Artikel 3.4
Artikel 9 Artikel 3.3 a
Artikel 10 Artikel 3.6Artikel 11 Artikel 3.7Artikel 12 Artikel 7Artikel 13 Artikel 6.1Artikel 14.1 Artikel 8.1Artikel 14.2 Artikel 8.5Artikel 15 Artikel 5Artikel 16.1-16.5 Artikel 11.1-11.5Artikel 16.6 Artikel 1.10, stycke 2▼B2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 70
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 17 Artikel 13.2
Artikel 18 Artikel 18.1Artikel 19 Artikel 18.2Artikel 20.1-20.6 Artikel 19Artikel 20.7 Artikel 23.1Artikel 21.1-21.2 Artikel 20Artikel 21.3 Artikel 23.2Artikel 22 Artikel 21Artikel 23.1 Artikel 8
Artikel 23.2-23.7 Artikel 9
Artikel 24 Artikel 9Artikel 25 Artikel 8
Artikel 26 Artikel 13.1-13.3Artikel 27 Artikel 14.2Artikel 28 Artikel 7.1Artikel 29 Artikel 15Artikel 30.1-30.5 Artikel 12.1-12.5
Artikel 30.6 Artikel 12.5a
Artikel 30.7 Artikel 12.5bArtikel 30.8 Artikel 12.6Artikel 30.9 Artikel 12.7Artikel 30.10 Artikel 12.8Artikel 31 Artikel 12aArtikel 32 Artikel 17Artikel 33 Artikel 13Artikel 34.1 Artikel 1.1
Artikel 34,2-34.4 Artikel 2.1-2.3
Artikel 35 Artikel 3Artikel 36 Artikel 4▼B2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 71
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 37 Artikel 5
Artikel 38 Artikel 6.1 och 6.4
Artikel 39 Artikel 7
Artikel 40 Artikel 3.1-3.4, 3.7-
3.8
Artikel 41 Artikel 4
Artikel 42 Artikel 5
Artikel 43 Artikel 6
Artikel 44 Artikel 7
Artikel 45 Artikel 8
Artikel 46 Artikel 2.2
Artikel 47 Artikel 10
Artikel 48 Artikel 3
Artikel 49 Artikel 4.1-7 r andra
stycket första
meningen och punkt
7 s-12
Artikel 50 Artikel 5.1-5.3
Artikel 51.1-51.5 Artikel 12.1-12.5
Artikel 51.6 Artikel 12.8
Artikel 52.1-52.7 Artikel 3.1-3.7
Artikel 52.8-52.9 Artikel 3.5-3.6 Artikel 3.8-3.9 Artikel 5.4-5.5
Artikel 52.10 Artikel 3.10
Artikel 53 Artikel 4
Artikel 54 Artikel 5
Artikel 55 Artikel 6
Artikel 56 Artikel 7
Artikel 57 Artikel 11
Artikel 58 Artikel 3.5
Artikel 59 Artikel 6▼B2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 72
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 60 Artikel 8 Artikel 22 Artikel 9 Artikel 7
Artikel 61 Artikel 4a
Artikel 62.1 och 62.2 Artikel 11.4 och 11.5
Artikel 62.3 Artikel 2
Artikel 63 Artikel 11.1-11.3
Artikel 64 Artikel 6.1-6.9
Artikel 65 Artikel 12.7
Artikel 66 Artikel 14.2 Artikel 9.2 Artikel 24.3 Artikel 12.2
Artikel 67 — — — — — — —
Artikel 68 — — — — — — —
Artikel 69 — — — — — — —
Bilaga I Bilaga
Bilaga II Bilaga I
Bilaga III Bilaga II
Bilaga IV Bilaga III
Bilaga V — — — — — — —
Bilaga VI — — — — — — —▼B2000L0012 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 73