1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1251/1999
av den 17 maj 1999
om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor
(EGT L 160, 26.6.1999, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsförordning (EG) nr 2704/1999 av den 14 december 1999 L 327 12 21.12.1999
►M2Rådetsförordning (EG) nr 1672/2000 av den 27 juli 2000 L 193 13 29.7.2000
►M3Rådetsförordning (EG) nr 1038/2001 av den 22 maj 2001 L 145 16 31.5.2001
►M4Rådetsförordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 s eptember 2003 L 270 1 21.10.2003
Ändrad genom:
►A1Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Rättad genom:
►C1Rättelse, EGT L 196, 2.8.2000, s. 11 (1251/1999)
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1251/1999
av den 17 maj 1999
om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jord-
bruksgrödor
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-pen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (
1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),
med beaktande av Regionkommitténsyttrande (4),
med beaktande av Europeiska revisonsrättens yttrande (5), och
av följande skäl:
1.Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att nå de mål
som anges i artikel 33 i fördraget, med hänsyn till marknadssitu-
ationen.
2.För att säkerställa en bättre balans på marknaden infördes en ny
stödordning genom rådets förordning (EEG) nr 1765/92 av den30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenterav vissa jordbruksgrödor (
6).
3.Efter 1992 års reform av den gemensamma jordbrukspolitikenhar balansen på marknaden förbättrats avsevärt.
4.Arealuttag enligt det stödsystem för producenter av vissa jord-bruksgrödor, som år 1992 infördes i kombination med en
sänkning av interventionspriset, har bidragit till att produktionen
har kunnat hållas under kontroll, samtidigt som ökad priskonkur-rens har medfört att betydande extra spannmålskvantiteter haranväntspå hemmamarknaden, huvuds akligen till foder.
5.Stödet enligt det system som infördes 1992 bör behållas, dock
under beaktande av utvecklingen på marknaden och de erfaren-
heter som gjorts vid tillämpningen av det nuvarande systemet.
6.Medlemsstaterna får under vissa omständigheter låta gräsensilageberättiga till arealersättning enligt detta system.
7.I reformeringen av stödsystemet måste gemenskapens internatio-nella förpliktelser tas i beaktande.
8.Det bästa sättet att uppnå balans på marknaden är att närma ge-menskapens spannmålspriser till världsmarknadspriserna och attbevilja icke grödspecifika arealersättningar.
9.Arealersättningen bör ses över om marknadsvillkoren skiljer sigfrån dem som för närvarande förutses.
10.De arealer som berättigar till detta stöd bör begränsas till arealermed jordbruksgrödor eller tidigare offentligt finansierade uttag
av arealer.
11.När den sammanlagda areal för vilken ersättning begärs enligt
systemet överskrider basarealen bör en minskning ske av denstödberättigande arealen per jordbruksföretag för att säkerställabalansen på marknaden.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 2
(1) EGT C 170, 4.6.1998, s. 4.
(2) Yttrandet avgivet den 6 maj 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT C 284, 14.9.1998, s. 55.
(4) EGT C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EGT C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EGT L 181, 1.7.1992, s. 12. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 1624/98 (EGT L 210, 28.7.1998, s. 3).
▼B
12.Medlemsstaterna får använda sig av en eller flera nationella
basarealer. Det anses lämpligt att de medlemsstater som väljer
detta alternativ får dela upp varje nationell basareal i delbasa-realer. När en nationell basareal har överskridits bör denberörda medlemsstaten tillåtas att koncentrera tillämpningen avåtgärderna helt eller delvistill de områden där övers kridandethar konstaterats.
13.Arealersättningen bör avspegla de särskilda strukturella särdragsom påverkar avkastningen, och det bör överlåtas åt medlemssta-terna att utarbeta regionaliseringsplaner baserade på objektiva
kriterier. I regionaliseringsplanerna bör enhetliga genomsnittsav-
kastningar fastställas. Planerna måste, med hänsyn tillstrukturella skillnader mellan produktionsregionerna,överensstämma med genomsnittsavkastningen i varje enskildregion under en viss period. Ett särskilt förfarande bör fastställas
för att dessa planer skall kunna granskas på gemenskapsnivå.
14.En differentiering av avkastningen kan tillåtas för bevattnade och
icke-bevattnade arealer, under förutsättning att en separat basa-
real upprättasför bevattnade grödor och att detta inte innebär
någon utvidgning av den totala basarealen.
15.Majs har en annan avkastning och skiljer sig därigenom från
andra spannmålsslag, vilket kan motivera en särskild behandling.
16.För beräkningen av arealersättningen bör ett grundbelopp per ton
multipliceras med den ”genomsnittsavkastning av spannmål”
som fastställts för den berörda regionen. När olika avkastningar
bestäms för majs och för andra spannmålsslag bör särskildabasarealer fastställas för majs.
17.Ett enda grundbelopp bör fastställas för jordbruksgrödor. Grund-beloppen per ton bör ökasmed beaktande av s änkningen i fleraetapper av interventionspriset för spannmål. Ett särskilt stöd börinrättasför proteingrödor för att bevara deraskonkurrens kraftgentemot spannmålen.
18.I händelse av en slutgiltig sänkning av interventionspriset skallgrundbeloppet ökas, varvid samma kompensationssats som underregleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall tillämpas.
19.En särskild ordning för durumvete bör upprättas som garanteraren nivå på durumveteproduktionen som är tillräcklig för attförsörja användarindustrin samtidigt som budgetutgifterna hålls
i schack. Detta mål kan uppnås genom att det för varje berörd
medlemsstat införs ett tillägg som begränsas till en maximalareal för durumvete. Ett eventuellt överskridande av dessaarealer bör medför en justering av inlämnade ansökningar.
20.I vissa medlemsstater finns det dessutom en väl etableradproduktion av durumvete i regioner utanför de traditionellaproduktionsområdena. Det är önskvärt att en viss produk-tionsnivå bevaras i dessa regioner genom att ett särskilt stöd
beviljas.
21.För att komma i åtnjutande av arealersättningen bör producen
terna ta en förutbestämd procentuell andel av sin brukade areal
ur produktion. Den mark som tas ur produktion skall skötas på
ett sådant sätt att vissa minimikrav från miljösynpunkt uppfylls.De arealer som tas ur produktion bör också kunna användas förannan produktion än livsmedelsproduktion, förutsatt att effektivakontrollsystem kan tillämpas.
22.Under rådande marknadssituation bör kravet på uttag minskas till10 % för perioden 2000-2006. Andelen bör prövaspå nytt s å atthänsyn kan tas till produktions- och marknadsutvecklingen.
23.En skyldighet att ta jordbruksareal ur produktion bör medföraskälig kompensation. Denna bör motsvara arealersättningen förspannmål.
24.Inget krav på uttag av areal bör åläggass må producenter, varsansökan om arealersättning ligger under en viss nivå. Dennanivå bör fastställas.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 3
▼B
25.För frivilliga arealuttag får producenterna beviljasers ättning för
ytterligare uttag av areal; en högsta arealgräns bör fastställas av
medlemsstaterna.
26.Arealersättningen bör betalas ut en gång om året för en vissareal. Arealer som inte odlats omedelbart före ikraftträdandet avden ordning som upprättades genom förordning (EEG) nr 1765/92 bör inte berättiga till ersättning. För att beakta vissa särskildaförhållanden, där denna bestämmelse är alltför restriktiv, bör
vissa undantag medges; dessa bör förvaltas av medlemsstaterna.
27.Det är nödvändigt att fastställa vissa villkor för ansökan om
arealersättning och att närmare ange när producenterna skall fåbetalt.
28.Tidpunkter för utbetalning bör fastställas för att garantera enjämn fördelning av försäljningen av jordbruksgrödor under regle-ringsåret.
29.Tidpunkterna för sådd bör anpassas till de naturliga villkoren ide olika produktionsområdena.
30.Det är nödvändigt att meddela övergångsbestämmelser för attavskaffa grödspecifika ersättningar för oljeväxter från och medregleringsåret 2002/2003; vissa av de befintliga bestämmelsernapå detta område måste behållas med hänsyn till gemenskapens
internationella förpliktelser.
31.Medlemsstaternas utgifter till följd av de skyldigheter som
tillämpningen av denna förordning medför bör finansieras av ge-menskapen i enlighet med artiklarna 1 och 2 i rådets förordning(EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av dengemensamma jordbrukspolitiken (
1).
32.Det är nödvändigt att meddela övergångsbestämmelser och att ge
kommissionen möjlighet att, om nödvändigt, besluta om ytterli-
gare övergångsbestämmelser.
33.Anpassningarna av stödsystemet för jordbruksgrödor bör införasfrån och med regleringsåret 2000/2001.
34.Mot bakgrund av de aktuella anpassningarna av det gällandestödsystemet och av tidigare ändringar, bör förordning (EEG)nr 1765/92 av tydlighetsskäl ersättas med en ny förordning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom denna förordning upprättas ett system med arealersättning
till producenter av jordbruksgrödor.
2. I denna förordning
— omfattar regleringsåret perioden 1 juli-30 juni,
— avses med jordbruksgrödor de produkter som förtecknas i bilaga I.
3. Medlemsstater där majs inte är en traditionell gröda får låta
gräsensilage berättiga till arealersättning för jordbruksgrödor på samma
villkor som de som gäller för jordbruksgrödor.
KAPITEL I
Artikel 2
1. Gemenskapens producenter av jordbruksgrödor får ansöka om
arealersättning enligt de villkor som anges i denna förordning.
2. Arealersättningen skall fastställas per hektar och differentieras
regionalt.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 4
(1) Se sidan 103 i detta nummer av EGT.
▼B
Arealersättningen skall beviljas för den areal där jordbruksgrödor odlas
eller som tas ur produktion i enlighet med artikel 6, och som inteöverstiger en regional basareal. Denna fastställs som det genomsnittliga
antal hektar inom en region, där jordbruksgrödor odlas eller, i tillämp-
liga fall, som lagts i träda enligt en offentligt finansierad ordning under1989, 1990 och 1991. Med en region avses i detta sammanhang enmedlemsstat eller en region inom en medlemsstat, alltefter den berördamedlemsstatens eget val.
För Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen,
Slovenien och Slovakien skall de regionala basarealerna fastställas somdet genomsnittliga antal hektar inom en region, där jordbruksgrödor
odlatstre år i följd under perioden 1997-2001. De totala regionala
basarealerna för var och en av dessa medlemsstater får inte överstigade basarealer som nämns i bilaga VI.
3. Producenter som ansöker om arealersättning är skyldiga att ta en
del av den areal som deras jordbruksföretag omfattar ur produktion ochskall få ersättning för detta åtagande.
4. När den sammanlagda areal, för vilken ersättning begärs enligt
systemet för jordbruksgrödor - inklusive det uttag av areal som före-
skrivs enligt systemet - överskrider basarealen, skall den
stödberättigande arealen per jordbrukare minskas proportionellt för allersättning som enligt denna förordning beviljas i regionen i fråga undersamma regleringsår.
Arealer som inte är föremål för en ansökan om ersättning enligt denna
förordning, men som ligger till grund för en ansökan om stöd enligt
rådetsförordning (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om dengemensamma organisationen av marknaden för nötkött (
1) skall också
beaktas vid beräkning av de arealer för vilka ersättning begärs.
5. Om en medlemsstat låter gräsensilage berättiga till arealersättning
för jordbruksgrödor skall en särskild basareal fastställas. Om basarealen
för jordbruksgrödor eller gräsensilage inte uppnås under ett visst regle-ringsår skall resterande hektar tilldelas motsvarande basareal för sammaregleringsår.
6. Om en medlemsstat har valt att upprätta en eller flera nationella
basarealer får den indela varje nationell basareal i delbasarealer i
enlighet med objektiva kriterier som skall definieras av medlemsstaten.
Vid tillämpningen av denna punkt skall Secano- och Ragadíobasarea-
lerna betraktas som nationella basarealer.
När en nationell basareal överskrids får den berörda medlemsstaten i
enlighet med objektiva kriterier koncentrera den åtgärd som är
tillämplig enligt punkt 4 helt eller delvistill de delbas arealer för vilkaöverskridandet har noterats.
De medlemsstater som har beslutat att tillämpa de möjligheter som
anges i denna punkt skall senast den 15 september underrätta producen-
terna och kommissionen om sina val samt om de närmare
bestämmelserna för deras tillämpning.
Artikel 3
1. I syfte att fastställa den genomsnittsavkastning som skall
användas vid beräkning av arealersättningen skall varje medlemsstatupprätta en regionaliseringsplan som innehåller relevanta objektiva
kriterier för fastställandet av de särskilda produktionsregionerna för att
det skall bli möjligt att komma fram till specifika och homogenaområden.
Medlemsstaterna skall ta vederbörlig hänsyn till särskilda förhållanden
när de upprättar sina regionaliseringsplaner. De får i synnerhet anpassa1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 5
(1) Se sidan 21 i detta nummer av EGT.▼A1
▼B
▼B
genomsnittsavkastningen till eventuella strukturella skillnader mellan
produktionsregionerna.
2. Medlemsstaterna får också tillämpa en annan avkastningsnivå för
majs än för andra spannmålsslag i sina regionaliseringsplaner.
a) I de fall då avkastningen för majs är högre än för andra spannmåls-
slag skall en basareal enligt artikel 2.2 fastställas separat för majs
och basarealen skall omfatta en eller flera majsproduktionsregioner
efter medlemsstatens eget val.
Medlemsstaterna får i ifrågavarande regioner också fastställa sepa-
rata basarealer för andra jordbruksgrödor än majs. I sådana fall,och om basarealen för majs inte uppnås under ett visst regleringsår,
skall resterande hektar tilldelas motsvarande basareal för andra jord-
bruksgrödor än majs för samma regleringsår.
b) I de fall då avkastningen för majs är lika stor som eller mindre än
avkastningen för andra spannmålsslag kan en basareal ocksåfastställas separat för majs i enlighet med punkt a. I sådana fall,
och om medlemsstaten väljer att fastställa en basareal för ”andra
jordbruksgrödor än majs” skall
— resterande hektar, om basarealen för ”majs” inte uppnås under
ett visst regleringsår, tilldelas motsvarande basarealer för andragrödor för samma regleringsår.
— resterande hektar, om basarealen för ”andra jordbruksgrödor än
majs” inte uppnås under ett visst regleringsår, tilldelas denberörda basarealen för ”majs” för samma regleringsår.
Om dessa basarealer överskrids, skall artikel 2.4 tillämpas.3. Medlemsstaterna får i sina regionaliseringsplaner fastställa olika
avkastning för bevattnade och icke-bevattnade arealer. I sådana fall
skall medlemsstaterna upprätta en särskild basareal för arealer med
bevattnade grödor.
Den bevattnade basarealen skall motsvara genomsnittet för bevattnade
arealer under åren 1989 till 1991 för skörd av jordbruksgrödor, inklu-sive de ökningar som gjorts enligt artikel 3.1 fjärde stycket sistameningen i förordning (EEG) nr 1765/92. Den bevattnade basarealen iPortugal skall emellertid gradvis ökas med upp till 60 000 ha i de
områden där det har fastställts att bevattningsinvesteringar har påbörjats
efter den 1 augusti 1992. Denna ökning får helt eller delvis läggas tillden bevattnade majsbasareal som avses i artikel 3.2.
Upprättandet av den bevattnade basarealen får inte leda till en ökning
av den sammanlagda basarealen i den berörda medlemsstaten. Om denbevattnade basarealen överskrids skall artikel 2.4 tillämpas.
Om den bevattnade basarealen inte uppnås under ett visst regleringsår,
skall resterande hektar tilldelas motsvarande icke-bevattnade basarealför samma regleringsår.
4. Regionaliseringsplanen skall alltid säkerställa att den genomsnitt-
savkastning som fastställs för den berörda medlemsstaten för perioden i
enlighet med de kriterier som avses i punkt 5 iakttas.
5. För varje produktionsregion skall medlemsstaten lämna närmare
upplysningar om arealer med jordbruksgrödor och om avkastningenför jordbruksgrödor som producerats i den regionen under femårspe-rioden 1986/1987-1990/1991. Genomsnittsavkastningen för spannmålskall beräknas separat för varje region, varvid året med den högstaoch året med den lägsta avkastningen utesluts.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 6
▼B
Denna skyldighet får dock, när det gäller
— portugisisk spannmål, fullgöras genom att upplysningar har lämnats
i enlighet med rådetsförordning (EEG) nr 3653/90 av den 11
december 1990 om fastställande av övergångsbestämmelser för dengemensamma organisationen av marknaden för spannmål och ris iPortugal (
1),
— de fem nya tyska förbundsländerna, fullgöras genom angivande av
den genomsnittsavkastning som gäller för de andra tyska delsta-terna,
— Italien och Spanien, fullgöras genom att referensavkastningen
fastställs till 3,9 respektive 2,9 ton/hektar,
— Tjeckien, Cypern, Estland, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen,
Slovenien och Slovakien, fullgöras genom att referensavkastning-arna fastställs på de nivåer som nämns i bilaga VI.
Om en medlemsstat beslutar att behandla
— majs separat från övriga spannmålsslag, skall den genomsnittliga
spannmålsavkastningen, som inte skall ändras, anges särskilt förmajs och för andra spannmålsslag,
— bevattnade arealer separat från icke-bevattnade arealer, skall
motsvarande genomsnittsavkastning, som inte skall ändras, angessärskilt för båda dessa arealkategorier.
6. Medlemsstaterna skall överlämna sina regionaliseringsplaner till
kommissionen senast den 1 augusti 1999 tillsammans med allt
nödvändigt underlag. För att fullgöra denna skyldighet får de hänvisa
till den regionaliseringsplan de överlämnade till kommissionen ienlighet med rådetsförordning (EEG) nr 1765/92.
Kommissionen skall granska de regionaliseringsplaner som medlems-
staterna överlämnar och se till att varje plan grundas på relevanta ochobjektiva kriterier och att den överensstämmer med tillgängliga upplys-ningar om tidigare år. Kommissionen får göra invändningar mot planer
som inte är förenliga med ovannämnda kriterier, särskilt när det gäller
en medlemsstats genomsnittsavkastning. I så fall skall den berördamedlemsstaten justera planen efter samråd med kommissionen.
Regionaliseringsplanen får ändras av den berörda medlemsstaten på
begäran av kommissionen eller på medlemsstatens eget initiativ ienlighet med samma förfarande som anges i denna artikel.
7. Om en medlemsstat i enlighet med punkt 1 väljer att upprätta
produktionsregioner vars gränser inte motsvarar gränserna för de regio-nala basarealerna, skall den till kommissionen översända en
sammanfattning av alla ansökningar om ersättning och av de avkast-
ningar som är hänförliga till dessa. Om det av dessa uppgifter framgåratt den genomsnittsavkastning som följer av regionaliseringsplanen för1993, eller när det gäller Österrike, Finland och Sverige, den genom-snittsavkastning som följer av planen för 1995 ►
A1eller, när det
gäller Cypern, Tjeckien, Estland, Ungern, Italien, Lettland, Litauen,
Malta, Polen, Slovakien, Slovenien och Spanien, den avkastning som
angesi artikel 3.5, övers krids ◄i en medlemsstat, skall all ersättning
som skall betalas ut i den medlemsstaten under följande regleringsårsänkas i proportion till det konstaterade överskottet. Dennabestämmelse skall emellertid inte tillämpas om den kvantitet för vilken
ansökningarna gjordes, uttryckt i ton spannmål, inte överskrider den
kvantitet som utgörs av produkten av medlemsstatens samtliga basa-realer och ovannämnda genomsnittsavkastning.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 7
(1) EGT L 362, 27.12.1990, s. 28. Förordningen senast ändrad genom kommis-
sionen förordning (EG) nr 1664/95 (EGT L 158, 8.7.1995, s. 13).▼A1
▼B
▼B
Medlemsstaterna kan välja att fastställa om eventuella överskridanden
har skett av genomsnittsavkastningen för varje basareal. I sådana fallskall bestämmelserna i denna punkt tillämpas på den ersättning som
skall betalas ut för varje berörd basareal.
Artikel 4
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10, skall area-
lersättningen beräknas genom att grundbeloppet per ton multiplicerasmed den genomsnittliga spannmålsavkastning som fastställs i regionali-seringsplanen för den berörda regionen.
2. Beräkningen i punkt 1 skall göras med hjälp av den genomsnitt-
liga spannmålsavkastningen. Om majs behandlas separat skallemellertid ”majs” -avkastningen användas för majs och avkastningen
från ”andra sädesslag än majs” användas för spannmål, oljeväxter,
oljelin samt lin och hampa som odlas för fiberproduktion.
3. Grundbeloppet skall fastställas enligt följande:
För proteingrödor
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2004/2005 och framåt.
För spannmål, gräsensilage och arealuttag
— 58,67 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2001/2002.
►
M2För oljelin samt lin och hampa som odlas för
fiberproduktion ◄
— 88,26 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 75,63 euro/ton för regleringsåret 2001/2002,
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2002/2003.
För oljeväxter
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2002/2003 och framåt.
Beloppet 63,00 euro/ton kan komma att ökasfrån och med reglerings å-
ret 2002/2003 mot bakgrund av den slutgiltiga sänkning avinterventionspriset på spannmål som anges i artikel 3.4 i förordning
(EEG) nr 1766/92.
Denna ökning av arealersättningarna kommer att utgöra samma andel
av interventionsprissänkningen som den som tillämpas för 2000/2001
och 2001/2002.
4. I Finland och i Sverige norr om den 62:a breddgraden och några
sådana närliggande områden söder om den breddgraden där det råder
liknande klimatförhållanden vilka gör det särskilt svårt att driva jord-
bruk skall för spannmål, oljeväxter, oljelin samt lin och hampa somodlas för fiberproduktion tillämpas ett tilläggsbelopp till arealersätt-ningen på ►
M424 euro/ton ◄, som skall multipliceras med den
avkastning som används för arealersättningarna.
Artikel 5
Ett tillägg till arealstödet på 313 euro per hektar för regleringsåret
2004/2005 skall betalas ut för den areal där durumvete odlas i de tradi-
tionella produktionsområden som förtecknas i bilaga II, inom de
gränser som fastställs i bilaga III.
Om summan av de arealer, för vilka ett tillägg till arealersättningen
begärs under ett regleringsår, skulle överstiga ovan angivna gräns, skall1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 8
▼M2
▼B
▼M4
▼B
▼M2
▼B
▼M4
▼B
▼B
den areal per producent för vilken tillägget får betalasut s änkasi
proportion därtill.
Medlemsstaterna får dock, med iakttagande av de gränser för en
medlemsstat som fastställs i bilaga III, fördela de arealer som anges i
den bilagan mellan de produktionsområden som definieras i bilaga II,
eller, om det är nödvändigt, de produktionsregioner som avses iartikel 3, beroende på den omfattning som odlingen av durumvetehade under perioden 1993 till 1997. Om summan av de arealer, förvilka det inom ett produktionsområde har ansökts om ett tillägg tillarealersättningen under ett regleringsår, skulle överskrida motsvarande
regionala gräns, skall den areal per producent till vilken tillägget får
betalas minskas proportionellt. Denna sänkning skall genomföras sedandet inom en medlemsstat har skett en överföring av arealer frånregioner som inte har nått upp till gränsen för sin region till regionersom har överskridit denna gräns.
I andra områden än de som anges i bilaga II och som har en väl
etablerad produktion av durumvete, skall ett särskilt stöd på 93 euro
per hektar för regleringsåret 2004/2005 beviljas upp till en gräns närdet gäller antalet hektar som anges i bilaga IV.
Artikel 5a
1. Arealersättning för lin och hampa som odlas för fiberproduktion
skall vara underställd villkoret att antingen ett av de avtal ingås elleratt det åtagande görs som avses i artikel 2.1 i förordning (EG) nr1673/2000.
Arealersättning för hampa som odlas för fiberproduktion skall även
vara underställd villkoret att halten tetrahydrocannabinol för de sortersom odlas inte överskrider 0,2 %.
2. Medlemsstaterna skall inrätta ett system för kontroll av halten av
tetrahydrocannabinol på minst 30 % av de arealer där hampa odlas för
fiberproduktion och för vilka en ansökan om ersättning lämnats in. Om
medlemsstaten inrättar ett system med förhandsgodkännande av dennaodling, skall dock den lägsta procentsatsen vara 20 %.
Artikel 6
1. Kravet på arealuttag för varje producent som ansöker om area-
lersättning skall fastställas till en andel av dennes areal medjordbruksgrödor för vilken en ansökan lämnats in och som tagits urproduktion i enlighet med denna förordning.
Kravet på arealuttag fastställs till 10 % från och med regleringsåret
2000/2001 till och med regleringsåret 2006/2007.
2. Medlemsstaterna skall vidta de miljöåtgärder som är lämpliga
med hänsyn till den uttagna arealens särskilda beskaffenhet.
3. Den uttagna arealen får användas
— för produktion av material för framställning inom gemenskapen av
produkter som inte i första hand är avsedda som livsmedel ellerfoder, förutsatt att effektiva kontrollsystem används,
— för odling av foderbaljväxter på ett jordbruksföretag där hela pro-
duktionen bedrivsi enlighet med villkoren i förordning (EEG) nr2092/91.
Medlemsstaterna skall ha rätt att utbetala nationellt stöd med upp till
50 % av kostnaden för anläggning av fleråriga grödor avsedda förproduktion av biomassa på mark som tagits ur produktion.
Om den mängd biprodukter som är avsedda som foder eller livsmedel
och som kan erhållas till följd av odlingen av oljeväxtfrön på uttagen1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 9
▼M4
▼M2
▼B
▼M3
▼B
▼M1
▼M1
areal enligt första stycket överstiger en miljon ton årligen, uttryckt i
sojamjölekvivalenter, på grundval av de prognostiserade mängder somomfattas av kontrakt med producenterna, skall den prognostiserade
mängd enligt varje kontrakt som får användas som foder eller livs-
medel minskas, för att begränsa denna mängd till en miljon ton.
4. När olika avkastningar fastställs för bevattnade och icke-bevatt-
nade arealer, skall de ersättningar som motsvarar uttag av icke-bevattnade arealer tillämpas. För Portugal skall det vid utbetalning av
ersättning tas hänsyn till det stöd som beviljats enligt förordning
(EEG) nr 3653/90.
5. Producenter får beviljasers ättning för arealuttag när det gäller
areal som frivilligt tagits ur produktion utöver kravet på uttag.Medlemsstaterna skall tillåta jordbrukare att ur produktion ta upp tillåtminstone 10 % av den areal med jordbruksgrödor för vilken en
ansökan om ersättning lämnats in och som har tagits ur produktion i
enlighet med denna förordning. En medlemsstat får fastställa högreprocentsatser med hänsyn till särskilda situationer och till att entillräckligt stor del av jordbruksmarken utnyttjas.
6. Ersättning för arealuttag får beviljas för flera år, dock längst fem
år.
7. Producenter som ansöker om ersättning för en areal som inte
överstiger den areal som behövs för att producera 92 ton spannmål, på
grundval av den avkastning som fastställts för deras region, är inte
bundna av kravet på arealuttag. Punkterna 5 och 6 skall gälla för dessaproducenter.
8. Utan att det påverkar artikel 7 får arealer
— som tas ut enligt reglerna om miljövänligt jordbruk (artiklarna 22-
24 i rådetsförordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om
stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket(EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring ochupphävande av vissa förordningar (
1) och som varken används för
jordbruk eller i andra vinstgivande syften än sådana som är tillåtnaför andra arealer som är uttagna i enlighet med denna förordning,
eller
— som beskogas enligt reglerna om beskogning (artikel 31 i rådets
förordning (EG) nr 1257/1999),
till följd av en ansökan som görs efter den 28 juni 1995 och upp till en
gräns per jordbruksföretag som den berörda medlemsstaten fårfastställa, anses vara uttagna i enlighet med kravet på uttagen areal ipunkt 1. Gränsen skall fastställas endast i den mån detta är nödvändigtför att undvika att en oproportionerligt stor del av den för den ifrågava-
rande ordningen tillgängliga budgeten koncentrerastill ett litet antal
jordbruksföretag.
Dock skall, såvitt avser dessa arealer, den arealersättning som anges i
artikel 4 inte beviljas och det stöd som beviljas enligt artikel 24.1 ellerartikel 31.1 andra strecksatsen i förordning (EG) nr 1257/1999begränsas till ett belopp som högst skall motsvara den ersättning förarealuttag som anges i artikel 4.3.
Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa den ordning som anges i
detta stycke på en ny sökande i en region där det finns en kontinuerlig
risk för påtagligt överskridande av den regionala basarealen.
Artikel 7
Ansökningar om ersättning får inte göras med avseende på arealer som
den 31 december 1991 utnyttjadesför permanent bete eller flerårigagrödor eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamålän jordbruk. Ansökningar om ersättning för arealer avsedda för odling1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 10
(1) Se sidan 80 i detta nummer av EGT.▼B
▼M2
▼M2
av lin eller hampa som odlas för fiberproduktion och eventuellt för
obligatoriskt uttag som har samband med denna får dock göras förarealer för vilka stöd beviljats inom ramen för rådets förordning
(EEG) nr 1308/70 av den 29 juni 1970 om den gemensamma organisa-
tionen av marknaden för lin och hampa (
1) under åtminstone ett av
regleringsåren 1998/1999 till 2000/2001.
För Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen och Slovenien får ansök-
ningar om ersättning inte göras med avseende på arealer som den 31december 2000 utnyttjadesför permanent bete eller fleråriga grödor
eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamål än jord-
bruk. För Slovakien får ansökningar om ersättning inte göras medavseende på arealer som den 31 december 2002 utnyttjades för perma-nent bete eller fleråriga grödor eller som var skogbevuxna ellerutnyttjades för andra ändamål än jordbruk. För Estland får ansökningarom ersättning inte göras med avseende på arealer som den 1 oktober
2002 utnyttjadesför permanent bete eller fleråriga grödor eller s om
var skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamål än jordbruk. FörTjeckien får ansökningar om ersättning inte göras med avseende påarealer som den 30 november 2002 utnyttjades för permanent bete ellerfleråriga grödor eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andra
ändamål än jordbruk. För Cypern får ansökningar om ersättning inte
göras med avseende på arealer som den 1 december 2002 utnyttjadesför permanent bete eller fleråriga grödor eller som var skogbevuxnaeller utnyttjadesför andra ändamål än jordbruk.
Medlemsstaterna får, på villkor som skall fastställas, under vissa
särskilda omständigheter avvika från dessa bestämmelser, särskilt förarealer som ingår i omstruktureringsprogram eller för arealer med
normal växtföljd för fleråriga jordbruksgrödor med de grödor som
förtecknas i bilaga I. I sådana fall skall medlemsstaterna vidta åtgärderför att förhindra varje betydande ökning av den sammanlagdastödberättigande jordbruksarealen. Detta kan särskilt innebära attarealer som tidigare berättigade till stöd bedöms såsom icke-stödberät-
tigande.
Medlemsstaterna får också avvika från bestämmelserna i första och
andra stycket under vissa särskilda omständigheter i samband medolika slag av offentliga åtgärder, som när en jordbrukare på grund avsådana åtgärder, och i syfte att fortsätta sin normala jordbruksverk-samhet, börjar odla grödor på mark som tidigare inte ansågsstödberättigande och den aktuella åtgärden innebär att mark som
ursprungligen var stödberättigande inte längre är det, så att den
sammanlagda mängden stödberättigande areal inte ökar avsevärt.
Medlemsstaterna får vidare, i vissa fall som inte omfattas av de två
föregående styckena, avvika från första och andra stycket om de i enplan som lämnas till kommissionen kan visa att den sammanlagdamängden stödberättigande areal är oförändrad.
Artikel 8
1. Utbetalning skall göras mellan den 16 november och den
31 januari efter skörden. Dock skall, i fall då artikel 6.3 är tillämplig,arealersättning för arealer som tas ur produktion, betalas mellan den
16 november och den 31 mars.
2. För att vara berättigad till arealersättning skall en producent ha
sått utsädet senast den 31 maj före den aktuella skörden och ha lämnat
in en ansökan senast den 15 maj.
3. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att påminna
de sökande om behovet av att följa miljölagstiftningen.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 11
(1) EGT L 146, 4.7.1970, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 2702/1999 (EGT L 327, 14.12.1999, s. 7).▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Artikel 9
Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel skall antas i enlighet med
förfarandet i artikel 23 i rådetsförordning (EEG) nr 1766/92 av den30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden förspannmål (
1), särskilt
— sådana som avser upprättande och förvaltning av basarealer,
— sådana som avser upprättande av regionaliseringsplaner för pro-
duktionen,
— sådana som avser gräsensilage,
— sådana som avser beviljande av arealersättning,— sådana föreskrifter som rör den minimiareal som berättigar till
ersättning; i dessa föreskrifter skall särskild hänsyn tas till kraven
vad avser övervakning och den aktuella ordningens önskade effekti-
vitet,
— sådana som, för durumvete, avgör rätten till tillägg till den area-
lersättning som avses i artikel 5 och kraven för rätt till detsärskilda stöd som avses i den artikeln, och särskilt bestämmandet
av vilka regioner som skall beaktas,
— sådana föreskrifter som, för lin och hampa som odlas för fiberpro-
duktion, rör de avtal och det åtagande som avses i artikel 5a.1,
— sådana föreskrifter som, för hampa som odlas för fiberproduktion,
rör särskilda kontrollåtgärder och metoder för att fastställa mängdentetrahydrocannabinol,
— sådana som avser arealuttag, särskilt de som hänför sig till artikel
6.3. Dessa villkor gäller foderbaljväxter som får odlas på uttagen
mark och, när det gäller första strecksatsen i första stycket i den
punkten, får avse odling av produkter utan ersättning,
— sådana som avser villkoren för tillämpning av artikel 7; i dessa
villkor skall fastställas under vilka omständigheter artikel 7 kanåsidosättas samt medlemsstaternas skyldighet att hänskjuta deplanerade åtgärderna till kommissionen för godkännande,
— sådana som avser förenlighet med den samförståndsförklaring om
vissa oljeväxter mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och
Amerikas förenta stater inom ramen för GATT, som godkändesgenom beslut 93/355/EEG (
2).
Kommissionen får i enlighet med samma förfarande
— antingen uppställa vissa villkor för beviljande av ersättning, som
användning av
i) särskilt utsäde,
ii) certifierat utsäde när det gäller durumvete samt lin och hampa
som odlas för fiberproduktion,
iii) vissa sorter när det gäller oljeväxter, durumvete, oljelin samt lin
och hampa som odlas för fiberproduktion,
— eller ge medlemsstaterna möjlighet att uppställa sådana villkor för
beviljande av ersättning,
— göra det möjligt att ändra de tidpunkter som avses i artikel 8.2 för
vissa områden där klimatförhållandena gör att de normala tidpunk-
terna inte kan tillämpas,
— göra det möjligt, med förbehåll för budgetsituationen, att, genom
undantag från artikel 8.1, tillåta utbetalningar före den 16 januari ivissa regioner på högst 50 % av arealersättningen och av ersätt-ningen för arealuttaget under år då exceptionella1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 12
(1) EGT L 181, 1.7.1992, s. 21. Förordningen senast ändrad genom kommis-
sionens förordning (EG) nr 923/96 (EGT L 126, 24.5.1996, s. 37).
(2) EGT L 147, 18.6.1993, s. 25.▼M2
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼B
klimatförhållanden har medfört en sådan minskning av skördarna att
producenterna konfronteras med stora ekonomiska svårigheter.
KAPITEL II
Artikel 10
1. För regleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall arealersätt-
ningen för oljeväxter beräknasgenom att följande belopp multiplicerasmed den genomsnittliga arealavkastning för spannmål som fastställs iregionaliseringsplanen för den berörda regionen:
— 81,74 euro/ton för regleringsåret 2000/2001.
— 72,37 euro/ton för regleringsåret 2001/2002.
Medlemsstaterna skall emellertid ha möjlighet att fortsätta att fastställa
ersättningen för oljeväxter på grundval av den regionala avkastningenför oljeväxter under tidigare år. I detta fall skall avkastningen multipli-cerasmed 1,95.
2. För regleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall en maximal
garantiareal (MGA) på 5 482 000 hektar fastställas för den grödspeci-fika arealersättningen för oljeväxter, minskat med procentsatsen förobligatoriska uttag för nämnda regleringsår, eller med 10 % omnämnda procentsats är mindre än 10 %. Om den maximala garantia-
realen överskrids efter tillämpningen av artikel 2, skall kommissionen
sänka de belopp som avses i punkt 1, i enlighet med bestämmelserna ipunkterna 3 och 4.
3. Om den oljeväxtareal som redan har fastställts som berättigande
till grödspecifika arealersättningar under något år överskrider den maxi-
mala garantiarealen, skall kommissionen sänka basbeloppet för detaktuella året med 1 % för varje procentenhet med vilken den maximalagarantiarealen överskrids. Om den maximala garantiarealen överskridsmed mer än en tröskelprocentsats, skall särskilda bestämmelser gälla.Upp till denna tröskelprocentsats skall sänkningen av beloppet vara
enhetlig i samtliga medlemsstater. Om denna tröskelprocentsats översk-
rids skall lämpliga ytterligare sänkningar tillämpas i de medlemsstatersom har överskridit de nationella referensarealer som anges i bilaga V,minskade med den procentsats som anges i punkt 4. När det gällerTyskland kan emellertid den lämpliga ytterligare sänkningen helt ellerdelvis anpassas på Tysklands begäran i enlighet med den regionala
basarealen. Om denna möjlighet utnyttjas skall Tyskland genast sända
in uppgifter till kommissionen om hur sänkningarna har beräknats.
Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i
artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92 fastställa storleken och fördel-
ningen av de sänkningar som skall tillämpas och skall särskilt se till att
den vägda genomsnittliga sänkningen för gemenskapen som helhet ärlika med den procentsats med vilken den maximala garantiarealen haröverskridits.
4. Den tröskelprocentsats som avses i punkt 3 bör vara 0 %.
5. Om arealersättningen för oljeväxter sänks i enlighet med
bestämmelserna i punkterna 3 och 4, skall kommissionen sänka de rele-vanta basbeloppen för det påföljande regleringsåret med samma
procentsats såvida den maximala garantiarealen inte överskrids under
nämnda år, i vilket fall kommissionen får besluta att en sådan sänkninginte skall gälla.
6. Om den maximala garantiarealen för gemenskapen överskrids
under regleringsåret 2000/2001 skall kommissionen minska det rele-
vanta basbeloppet för regleringsåret 2000/2001 med sammaprocentsats som den som tillämpas på de regionala referensbeloppenför regleringsåret 1999/2000.
7. Trots bestämmelserna i denna artikel, får de medlemsstater i vilka
det finns en avsevärd risk för att den nationella referensareal som angesi bilaga V väsentligen överskrids under det följande regleringsåret,begränsa den areal för vilken en enskild producent kan få den area-lersättning för oljeväxter som avses i denna artikel. Dennabegränsning skall beräknas som en procentsats av den odlingsareal1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 13
▼B
som antingen i medlemsstaten eller i den regionala basarealen berät-
tigar till den arealersättning som föreskrivs i denna förordning ochskall tillämpas på producentens bidragsberättigande odlingsareal.
Denna begränsning kan differentieras mellan regionala basarealer eller
delbasarealer på grundval av objektiva kriterier. Medlemsstaterna skallmeddela en sådan begränsning senast den 1 augusti under regleringsåretföre det regleringsår för vilket arealersättning begärs, eller vid en tidi-gare tidpunkt i de medlemsstater eller i de regioner inom en
medlemsstat där sådden inför regleringsåret i fråga sker före den
1 augusti.
8. Den sänkning som är en följd av överskridandet av den maximala
garantiarealen, tillämpad i enlighet med bestämmelserna i dennaartikel, får inte leda till ett belopp som understiger
— 58,67 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 63,00 euro/ton för regleringsåret 2001/2002.
9. Producenter av solrosfrön avsedda att användas i konditorivaror,
som såtts för att skördas, skall uteslutas från det stöd som avses i denna
artikel.
10. Inom två år efter tillämpningen av denna artikel skall kommis-
sionen lägga fram en rapport till rådet om hur marknaden för oljefrönhar utvecklats. Vid behov skall denna rapport åtföljas av lämpligaförslag om produktionspotentialen allvarligt skulle försämras.
Artikel 11
Beloppen för arealersättningen och ersättningen för arealuttag samt den
procentuella arealandel som skall tas ur produktion enligt denna förord-ning, får ändras mot bakgrund av produktions-, produktivitets- och
marknadsutvecklingen i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i
fördraget.
Artikel 12
Om särskilda åtgärder skulle bli nödvändiga för att underlätta
övergången från det gällande systemet till det som upprättas genomdenna förordning, skall sådana åtgärder antas i enlighet med förfarandeti artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92.
Artikel 13
De åtgärder som anges i denna förordning skall betraktas som interven-
tioner för stabilisering av jordbruksmarknaderna enligt artikel 1.2 b irådetsförordning (EG) nr 1258/1999.
Artikel 14
Förordning (EEG) nr 1765/92 och förordning (EEG) nr 1872/94
upphävshärmed.
Artikel 15
1. Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den
har offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
2. Denna förordning skall tillämpas från och med regleringsåret
2000/2001.
3. Förordning (EEG) nr 1765/92 och förordning (EG) nr 1872/94
skall fortsätta att tillämpas såvitt avser regleringsåren 1998/1999 och1999/2000.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 14
▼B
BILAGA I
PRODUKTBESKRIVNING
KN-nummer Beskrivning
I. SPANNMÅL
1001 10 00 Durumvete
1001 90 Annat vete och blandsäd utom durum-
vete
1002 00 00 Råg
1003 00 Korn
1004 00 00 Havre
1005 Majs
1007 00 Sorghum
1008 Bovete, hirsoch kanariefrö; annan
spannmål
0709 90 60 Sockermajs
II. OLJEVÄXTFRÖN
1201 00 Sojabönor
ex 1205 00 Rapsfrön och rybsfrön
ex 1206 00 10 Solrosfrön
III. PROTEINGRÖDOR
0713 10 Ärter0713 50 Bondbönor och hästbönor
ex 1209 29 50 Sötlupiner
IV. LIN
ex 1204 00 Linfrö
(Linum usitatissimum L.)
ex 5301 10 00 Lin, oberett eller rötat, som odlas för
fiberproduktion
(Linum usitatissimum L.)
V. HAMPA
ex 5302 10 00 Mjukhampa, oberedd eller rötad, som
odlasför fiberproduktion
(Cannabis sativa L.)1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 15
▼M2
▼B
BILAGA II
TRADITIONELLA PRODUKTIONSOMRÅDEN FÖR DURUMVETE
GREKLAND
Namn på följande regioner
Centrala Grekland
PeloponnesosJoniska öarnaThessalienMakedonien
Egeiska öarna
Trakien
SPANIEN
Provinser
Almería
Badajoz
BurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevilla
Toledo
ZamoraZaragoza
ÖSTERRIKE
Pannonien
FRANKRIKE
Regioner
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d'AzurLanguedoc-Roussillon
Departement (*)
Ardèche
Drôme
ITALIEN
Regioner
Abruzzerna
BasilicataKalabrien1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 16
(*) Vart och ett av dessa departement kan anknytas till en av regionerna ovan.
▼B
Kampanien
LatiumMarcheMolise
Umbrien
ApulienSardinien
Sicilien
Toskana
PORTUGALDistrikt
Santarém
Lissabon
SetúbalPortalegreEvora
Beja
Faro
CYPERN
UNGERN1999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 17
▼A1
▼A1
BILAGA III
MAXIMAL GARANTIAREAL SOM FÅR TILLÄGG TILL AREA-
LERSÄTTNINGEN FÖR DURUMVETE
(hektar)
Grekland 617 000
Spanien 594 000
Frankrike 208 000
Italien 1 646 000
Cypern 6 183
Österrike 7 000
Portugal 118 000
Ungern 2 5001999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 18
▼A1
BILAGA IV
MAXIMAL GARANTIAREAL SOM FÅR SÄRSKILT STÖD FÖR
DURUMVETE
(hektar)
Tyskland 10 000
Spanien 4 000
Frankrike 50 000
Italien 4 000
Ungern 4 305
Slovakien 4 717
Förenade kungariket 5 0001999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 19
▼B
BILAGA V
NATIONELLT REFERENSOMRÅDE
(i tusen hektar)
LandFör regleringsåren 2000/2001 och 2001/
2002
Belgien 6
Danmark 236
Tyskland 929
Grekland 26
Spanien 1 168
Frankrike 1 730
Irland 5
Italien 542
Luxemburg 2
Nederländerna 7
Österrike 147
Portugal 93
Finland 70
Sverige 137
Förenade kungariket 3851999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 20
▼A1
BILAGA VI
NATIONELLA BASAREALER OCH REFERENSAVKASTNINGAR I
TJECKIEN, ESTLAND, CYPERN, LETTLAND, LITAUEN, UNGERN,
MALTA, POLEN, SLOVENIEN OCH SLOVAKIEN
Basareal
(hektar)Referensavkastning
(ton/hektar)
Tjeckien 2 253 598 4,20
Estland 362 827 2,40Cypern 79 004 2,30Lettland 443 580 2,50
Litauen 1 146 633 2,70
Ungern 3 487 792 4,73Malta 4 565 2,02Polen 9 454 671 3,00
Slovenien 125 171 5,27
Slovakien 1 003 453 4,061999R1251 — SV — 01.07.2004 — 004.001 — 21