1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV93/7/EEG
av den 15 mars 1993
om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium
(EGT L 74, 27.3.1993, s. 74)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 96/100/EG av den 17 februari
1997 L 60 59 1.3.1997
Anm: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG)nr 3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV93/7/EEG
av den 15 mars 1993
omåterlämnandeavkulturföremålsomolagligenförtsbortfrånen
medlemsstats territorium
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
i samarbete med Europaparlamentet(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:Artikel 8a i fördraget föreskriver upprättandet senast den 1 januari 1993
av den inre marknaden som skall omfatta ett område utan inre gränser,där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs ienlighet med bestämmelserna i fördraget.
Enligt villkoren och med de begränsningar som anges i artikel 36 i
fördraget kommer medlemsstaterna efter 1992 att behålla rätten attdefiniera sina nationella skatter och att vidta nödvändiga åtgärder för attskydda dem inom detta område utan inre gränser.
Ett system bör därför införas som gör det möjligt för medlemsstaterna
att säkerställa återförandet till sitt territorium av kulturföremål somklassas som nationella skatter enligt artikel 36 och som har förts bortfrån deras territorium i strid med ovan nämnda nationella åtgärder ellermot rådets förordning (EEG) nr 3911/92 av den 9 december 1992 omexport av kulturföremål(
4). Tillämpningen av systemet bör vara så
enkel och effektiv som möjligt. För att underlätta samarbete vad avseråterlämnande bör tillämpningsområdet begränsas till artiklar som tillhörgemensamma kategorier av kulturföremål. Bilagan till detta direktiv ärföljaktligen inte avsedd att definiera föremål som klassas som nationella
skatterenligt artikel 36, utan endast kategorier av föremål som kan
klassas som sådana och följaktligen omfattas av det förfarande föråterlämnande som införs genom detta direktiv.
Kulturföremål som klassas som nationella skatter och som utgör en
integrerad del av offentliga samlingar eller inventarier i kyrkliga institu-tioner, men som inte faller under dessa gemensamma kategorier, börockså omfattas av detta direktiv.
Administrativt samarbete bör upprättas mellan medlemsstaterna vad
avser nationella skatter i nära anknytning till samarbetet om stulnakonstföremål. Detta samarbete skall särskilt omfatta registrering hosInterpol och andra kvalificerade organ, som upprättar liknande förteck-ningar över försvunna, stulna eller olagligen bortförda kulturföremålsom utgör del av medlemsstaternas nationella skatter och offentligasamlingar.
Förfarandet som införs genom detta direktiv är ett första steg i att
upprätta samarbete mellan medlemsstaterna på detta område i sambandmed den inre marknaden. Syftet är ömsesidigt erkännande av relevantanationella lagar. Det bör därför särskilt införas bestämmelser attkommissionen biträds av en rådgivande kommitté.
(1) EGT nr C 53, 28.2.1992, s. 11 och
EGT nr C 172, 8.7.1992, s. 7.
(2) EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 129 och
EGT nr C 72, 15.3.1993.
(3) EGT nr C 223, 31.8.1992, s. 10.
(4) EGT nr L 395, 31.12.1992, s. 1.
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 3
▼B
Förordning (EEG) nr 3911/92 inför tillsammans med detta direktiv ettgemenskapssystem för att skydda medlemsstaternas kulturföremål. Detdatum då medlemsstaterna måste följa detta direktiv måste vara så näradet datum då denna förordning träder i kraft som möjligt. Med hänsyntill staternas rättsliga system och räckvidden av de förändringar ilagstiftningen som är nödvändiga för att genomföra detta direktivkommer några medlemsstater att behöva en längre period.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1.Kulturföremål:
— ett föremål som före eller efter dess olagliga bortförande från en
medlemsstats territorium, klassas som tillhörande ”nationellaskatter av konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde”enligtnationell lagstiftning eller administrativa förfaranden, allt ienlighet med artikel 36 i fördraget,
och
— som tillhör en av de kategorier som anges i bilagan eller som inte
tillhör en av dessa kategorier men utgör en integrerad del av
— offentliga samlingar förtecknade hos muséer, arkiv eller
biblioteks bevarade samlingar.
I detta direktiv avses med offentligasamlingar samlingar som
ägs av en medlemsstat, av en lokal eller regional myndighet imedlemsstaten eller av en institution som är belägen påmedlemsstatens territorium och som definieras som offentligenligt medlemsstatens lagstiftning och som är antingenmedlemsstatens eller den lokala eller regionala myndighetensegendom eller på betydande sätt finansieras av dessa.
— inventarier i kyrkliga institutioner.
2.Olagligen förts bort från en medlemsstats territorium:
— förts bort från en medlemsstats territorium i strid med dess regler
om skydd för nationella skatter eller i strid med förordning(EEG) nr 3911/92, eller
— inte återlämnats efter en tidsbegränsad laglig utförsel eller varje
brott mot något annat villkor som gäller för en sådan utförsel.
3.Återkrävande medlemsstat: den medlemsstat från vars territorium
kulturföremålet olagligen har förts bort.
4.Krävdmedlemsstat: den medlemsstat på vars territorium ett kulturfö-
remål som olagligen förts bort från en annan medlemsstats territo-rium befinner sig.
5.Återlämnande: det fysiska återlämnandet av kulturföremålet till den
återkrävande medlemsstatens territorium.
6.Innehavare: den person som fysiskt innehar kulturföremålet för sin
egen räkning.
7.Mellanhand: den person som fysiskt innehar kulturföremålet för
annans räkning.
Artikel 2
Kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium
skall återlämnas i enlighet med det förfarande och under de omständig-heter som föreskrivs i detta direktiv.
Artikel 3
Varje medlemsstat skall utse en eller flera centrala myndigheter som
skall utföra de uppgifter som föreskrivs i detta direktiv.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla de centrala
myndigheter som de utser enligt denna artikel.
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 4
▼B
Kommissionen skall offentliggöra en förteckning över de centrala
myndigheterna och varje ändring som berör dem i C-serien av Euro-
peiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 4
Medlemsstaternas centrala myndigheter skall samarbeta och främja
samråd mellan medlemsstaternas behöriga nationella myndigheter. Desistnämnda myndigheterna skall särskilt utföra följande uppgifter:
1. Efter ansökan från den återkrävande medlemsstaten efterforska ett
närmare angivet kulturföremål som olagligen har förts bort från dessterritorium och identifiera innehavaren och/eller mellanhanden.Ansökan måste innehålla all information som behövs för att under-lätta efterforskningen, särskilt beträffande föremålets faktiska ellerförmodade belägenhet.
2. Underrätta de berörda medlemsstaterna då ett kulturföremål påträf-
fats på det egna territoriet och då det rimligen kan antas att detolagligen har förts bort från en annan medlemsstats territorium.
3. Göra det möjligt för de behöriga myndigheterna i den återkrävande
medlemsstaten att kontrollera att föremålet i fråga är ett kulturfö-remål, förutsatt att kontrollen görs inom två månader efter denunderrättelse som föreskrivs i punkt 2. Om den inte görs inom denföreskrivna tiden skall punkt 4 och 5 inte tillämpas.
4. Vidta alla nödvändiga åtgärder i samarbete med den berörda
medlemsstaten för det fysiska bevarandet av kulturföremålet.
5. Genom nödvändiga interimistiska åtgärder förhindra varje handling
som syftar till att undvika ett återlämnandeförfarande.
6. Uppträda som förmedlare mellan innehavaren och/eller mellan-
handen och den återkrävande medlemsstaten med avseende på åter-lämnandet. För detta ändamål kan de behöriga myndigheterna i denkrävda medlemsstaten, utan att det påverkar tillämpningen av artikel5, först underlätta genomförandet av ett skiljeförfarande i enlighetmed den nationella lagstiftningen i den krävda staten och förutsatt attden återkrävande staten och innehavaren eller mellanhanden samt-ycker.
Artikel 5
Den återkrävande medlemsstaten kan hos den behöriga domstolen i den
krävda medlemsstaten väcka talan mot innehavaren eller, om sådansaknas, mot mellanhanden i avsikt att säkerställa återlämnandet av ettkulturföremål som olagligen har förts bort från dess territorium.
Talan kan upptas till prövning endast om till ansökan bifogats
— en handling som beskriver det begärda föremålet och som anger att
det är ett kulturföremål,
— en förklaring från de behöriga myndigheterna i den återkrävande
medlemsstaten att kulturföremålet olagligen förts bort från dessterritorium.
Artikel 6
Den centrala myndigheten i den återkrävande medlemsstaten skall
genast underrätta den centrala myndigheten i den krävda medlemsstatenom att talan väckts om återlämnandet.
Den centrala myndigheten i den krävda medlemsstaten skall genast
underrätta de centrala myndigheterna i de andra medlemsstaterna.
Artikel 7
1. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning föreskriva att sådan talan
om återlämnande som avses i detta direktiv inte får väckas mer än ett årefter det att den återkrävande medlemsstaten fått vetskap om var kultur-föremålet finns och om innehavarens eller mellanhandens identitet.
En sådan talan kan i alla händelser inte väckas mer än 30 år efter det att
föremålet olagligen fördes bort från den återkrävande medlemsstatensterritorium. Emellertid gäller för föremål som utgör en del av sådana
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 5
▼B
offentliga samlingar som anges i artikel 1.1 och för kyrkliga föremål i
de medlemsstater där de åtnjuter särskilt skydd enligt nationell lagstift-ning en tidsgräns för talan om återlämnande om 75 år, utom i medlems-stater där talerätten inte är föremål för någon tidsgräns eller i sådana falldär bilaterala överenskommelser mellan medlemsstater föreskriver entid som överstiger 75 år.
2. Talan om återlämnande kan inte väckas om bortförandet från den
återkrävande medlemsstatens territorium inte längre är olagligt vid dentidpunkt då talan väcks.
Artikel 8
Om inte något annat föreskrivs i artiklarna 7 och 13 skall den behöriga
domstolen besluta om återlämnande av kulturföremålet i fråga, omdomstolen finner att detta är ett kulturföremål enligt artikel 1.1 och attdet olagligen har förts bort från det nationella territoriet.
Artikel 9
Då återlämnande av föremålet beslutas skall den behöriga domstolen i
de krävda staterna tillerkänna innehavaren en sådan ersättning som denbedömer skälig med hänsyn till omständigheterna i fallet, förutsatt attden finner att innehavaren visat vederbörlig omsorg och uppmärksamhetvid anskaffandet av föremålet.
Bevisbördan skall avgöras av lagstiftningen i den krävda medlems-
staten.
Då det gäller gåva eller arv skall innehavaren inte vara i en förmånli-
gare ställning än den som han förvärvade föremålet från.
Den återkrävande medlemsstaten skall betala ersättningen vid återläm-
nandet av föremålet.
Artikel 10
Kostnader som uppstått vid verkställigheten av ett beslut om återläm-
nande av ett kulturföremål skall bäras av den återkrävande medlems-staten. Samma sak gäller för kostnaderna för de åtgärder som anges iartikel 4.4.
Artikel 11
Betalning av skälig ersättning och de kostnader som avses i artiklarna 9
och 10 skall inte påverka den återkrävande medlemsstatens rätt att krävabetalning av de personer som är ansvariga för det olagliga bortförandetav kulturföremålet.
Artikel 12
Äganderätten till kulturföremålet efter återlämnande skall avgöras av
den återkrävande medlemsstatens lag.
Artikel 13
Detta direktiv skall bara gälla kulturföremål som olagligen förts bort
från en medlemsstats territorium från och med den 1 januari 1993.
Artikel 14
1. Varje medlemsstat kan utsträcka sin förpliktelse att återlämna
kulturföremål till att omfatta även andra kategorier av föremål än desom finns angivna i bilagan.
2. Varje medlemsstat kan tillämpa det förfarande som föreskrivs i
detta direktiv på framställning om återlämnande av kulturföremål somolagligen förts bort från andra medlemsstaters territorium före den 1januari 1993.
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 6
▼B
Artikel 15
Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av de civil- och straff-
rättsliga åtgärder som kan vidtas enligt medlemsstaternas nationellalagstiftning av den återkrävande medlemsstaten och/eller ägaren av ettkulturföremål som har stulits.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall till kommissionen vart tredje år och första
gången i februari 1996 överlämna en rapport om tillämpningen av dettadirektiv.
2. Vart tredje år skall kommissionen framlägga en rapport till Euro-
paparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén om till-ämpningen av detta direktiv.
3. Rådet skall granska direktivets effektivitet efter en tillämpningstid
på tre år och på förslag från kommissionen göra nödvändiga ändringar.
4. I alla händelser skall rådet på förslag av kommissionen, vart tredje
år se över och när det är lämpligt revidera de belopp som anges ibilagan på grundval av de ekonomiska och monetära indextalen inomgemenskapen.
Artikel 17
Kommissionen skall biträdas av den kommitté som inrättats genom
artikel 8 i förordning (EEG) nr 3911/92.
Kommittén skall undersöka varje fråga om tillämpningen av bilagan till
detta direktiv som tas upp av ordföranden antingen på eget initiativ ellerpå begäran av en medlemsstats företrädare.
Artikel 18
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som
är nödvändiga för att följa detta direktiv inom nio månader från dessantagande, utom när det gäller Belgien, Tyskland och Nederländernasom skall följa detta direktiv senast tolv månader från dess antagande.De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när deoffentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
Artikel 19
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 7
▼B
BILAGA
Kategorier som avses i artikel 1.1 andra strecksatsen och som föremål som
klassassom nationella skatter enligtartikel36ifördragetmåstetillhöraför
att kunna återlämnas enligt detta direktiv
A.1. Arkeologiska föremål som är äldre än 100 år och som härrör från
— utgrävningar och fynd på land eller under vatten,
— arkeologiska fyndplatser,— arkeologiska samlingar.
2. Föremål som utgör en integrerad del av söndertagna konstnärliga, histo-
riska eller religiösa minnesmärken som är äldre än 100 år.
▼
M1
3. Tavlor och målningar, andra än de i kategori 3a eller 4 som utförts helt
för hand, på vilket underlag och i vilket material som helst (1).
3a. Akvareller, gouacher och pasteller som utförts helt för hand på vilket
underlag som helst(1).
4. Mosaiker andra än de som är klassificerade i kategorierna 1 och 2 som
utförts helt för hand i vilket material som helst och teckningar som utförtshelt för hand på vilket underlag och i vilket material som helst (
1).
▼B
5. Originalgrafik, grafiska blad, silkscreentryck och litografier med deras
respektive matriser och originalaffischer (1).
6. Originalskulpturer eller originalstatyer och kopior, framställda enligt
samma process som originalet (1) och som inte tillhör kategori 1.
7. Fotografier, film och negativ av dessa (1).
8. Inkunabler och manuskript, inklusive kartor och partitur, enstaka eller i
samlingar (1).
9. Böcker som är äldre än 100 år, enstaka eller i samlingar
10. Tryckta kartor äldre än 200 år.11. Arkiv och däri ingående delar, som är äldre 50 år, på vilket underlag och
i vilket medium som helst.
12 a. Samlingar (
2) och föremål från zoologiska, botaniska, mineralogiska
eller anatomiska samlingar.
b. Samlingar (3) av historiskt, paleontologiskt, etnografiskt eller numis-
matiskt intresse.
13. Transportmedel som är äldre än 75 år.14. Andra antikviteter som inte tillhör kategorierna A1-A13 och som är äldre
än 50 år.
Kulturföremålen i kategorierna A1-A14 omfattas av detta direktiv bara om
deras värde motsvarar eller överstiger de ekonomiska gränsvärdena under B.
(1) Som är äldre än femtio år och inte tillhör upphovsmannen.
(2) Enligt definitionen av domstolen i dess dom i mål 252/84:
”Samlarföremål enligt nr 99.05 i Gemensamma tulltaxan är föremål som har de
egenskaper som krävs för att ingå i en samling,dvs. föremål som är relativt sällsynta,som normalt inte används för sitt ursprungliga ändamål, är föremål för speciellatransaktionerutanför den normala handeln med liknande bruksföremål och är av högtvärde”.
(
3) Enligt definitionen av domstolen i dess dom i mål 252/84:
”Samlarföremål enligt nr 99.05 i Gemensamma tulltaxan är föremål som har de
egenskaper som krävs för att ingå i en samling,dvs. föremål som är relativt sällsynta,som normalt inte används för sitt ursprungliga ändamål, är föremål för speciellatransaktionerutanför den normala handeln med liknande bruksföremål och är av högtvärde”.
1993L0007 — SV — 21.03.1997 — 001.001 — 8
▼B
B.EkonomiskagränsvärdentillämpligapåvissakategorierunderA(iecu)
VÄRDE. 0 (Noll)
— 1 (arkeologiska föremål)
— 2 (delar av minnesmärken)— 8 (inkunabler och manuskript)— 11 (arkiv)
15000
— 4 (mosaiker och teckningar)
— 5 (gravyrer)— 7 (fotografier)— 10 (tryckta kartor)
▼
M1
30000
— 3a (Akvareller, gouacher och pasteller)
▼B
50000
— 6 (statyer)
— 9 (böcker)— 12 (samlingar)— 13 (transportmedel)— 14 ( alla andra föremål)
150000
— 3 (tavlor)Bedömningen av om villkoren för det ekonomiska gränsvärdet är uppfyllda
måste göras när återlämnande begärs. Det ekonomiska värdet är det somföremålet har i den återkrävande medlemsstaten.
Dagen för omvandling av värdena, uttryckta i ecu i bilagan, till nationella
valutor skall vara den 1 januari 1993 .