1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr3911/92
avden9december1992
omexportavkulturföremål
(EGT L 395, 31.12.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 2469/96 av den 16 december 1996 L 335 9 24.12.1996
Anm.:I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr3911/92
avden9december1992
omexportavkulturföremål
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Med hänsyn till fullbordandet av den inre marknaden behövs regler för
handeln med tredje land för att skydda kulturföremål.
Med hänsyn till slutsatserna vid rådsmötet den 19 november 1990 tycks
det nödvändigt att vidta åtgärder särskilt för att säkerställa att export av
kulturföremål underkastas enhetlig kontroll vid gemenskapens yttre
gränser.
Ett sådant system skulle kräva att ett tillstånd utfärdat av den behöriga
medlemsstaten uppvisas före export av kulturföremål som omfattas avdenna förordning. Detta gör det nödvändigt med en klar definition avtillämpningsområdet för sådana åtgärder och hur dessa skall genomföras.
Tillämpningen av systemet bör vara så enkel och effektiv som möjligt.
En kommitté bör inrättas för att biträda kommissionen vid utövandet avde befogenheter som den tilldelas genom denna förordning.
Med hänsyn till den betydande erfarenhet som medlemsstaternas
myndigheter har genom tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr1468/81 av den 19 maj 1981 om samarbete mellan de administrativa
myndigheterna i medlemsstaterna och om samarbete mellan de senare
och kommissionen för att säkerställa den korrekta tillämpningen avföreskrifterna om tull- och jordbruksfrågor (
4)bör den förordningen
tillämpas i denna fråga.
Bilagan till denna förordning syftar till att klargöra de kategorier av
kulturföremål som bör ges särskilt skydd i handeln med tredje land, menär inte avsedd att inverka på medlemsstaternas definition av nationella
skatter i betydelsen enligt artikel 36 i fördraget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Utan att påverka medlemsstaternas befogenheter enligt artikel 36 i
fördraget skall termen kulturföremål i denna förordning avse de föremål
som anges i bilagan.
AVDELNING 1
Exportlicens
Artikel 2
1. Export av kulturföremål till länder utanför gemenskapens
tullområde kräver uppvisande av en exportlicens.1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 53, 28.2.1992, s. 8.
(2) EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 31.
(3) EGT nr C 223, 31.8.1992, s. 10.
(4) EGT nr L 144, 2.6.1981, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG)
nr 945/87 (EGT nr L 90, 2.4.1987, s. 3).
▼B
2. Exportlicensen skall utfärdas på begäran av den berörda personen
— av en behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium
kulturföremålet i fråga lagligen och definitivt befann sig den 1januari 1993,
— eller därefter, av en behörig myndighet i den medlemsstat
inom vars territorium kulturföremålet befinner sig antingen efter
lagligt och definitivt avsändande från en annan medlemsstat, ellerefter import från tredje land, eller efter återinförsel från tredje landefter lagligt avsändande från en medlemsstat till det landet.
Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4 kan emellertid en
medlemsstat som är behörig enligt de två strecksatserna i första stycketavstå från att kräva exportlicens för de kulturföremål som specificeras iden första och andra strecksatsen i kategori A.1 i bilagan, om de är avbegränsat arkeologiskt eller vetenskapligt intresse och förutsatt att deinte kommer direkt från utgrävningar, från fynd eller från arkeologiska
platser i en medlemsstat och att deras förekomst på marknaden är laglig.
Exportlicens kan nekas enligt denna förordning om kulturföremålen i
fråga omfattas av lagstiftning som skyddar nationella skatter avkonstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde i den berörda medlems-
staten.
Om det är nödvändigt skall den myndighet som anges i andra
strecksatsen i första stycket ta kontakt med de behöriga myndigheternai den medlemsstat från vilken kulturföremålet i fråga kom och särskilt debehöriga myndigheterna enligt rådets direktiv 93/7/EEG av den 15 mars
1993 om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en
medlemsstats territorium.
3. Exportlicensen skall gälla inom hela gemenskapen.
4. Utan att det påverkar bestämmelserna i denna artikel är direkt
export från gemenskapens tullområde av nationella skatter som harkonstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde men som inte ärkulturföremål i denna förordnings mening underkastad den exporterandemedlemsstatens nationella lagstiftning.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall förse kommissionen med en förteckning
över de myndigheter som har befogenhet att utfärda exporttillstånd förkulturföremål.
2. Kommissionen skall offentliggöra en förteckning över dessa
myndigheter och varje ändring i denna förteckning i C-serien avEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 4
Exportlicensen skall uppvisas som stöd för exportanmälan vid den
tullanstalt som är behörig att godta anmälan.
Artikel 5
1. Medlemsstaterna får begränsa antalet tullanstalter som är behöriga
att handlägga ärenden om export av kulturföremål.
2. Medlemsstater som använder sig av den möjlighet som ges i punkt
1 skall meddela kommissionen vilka tullanstalter som är behöriga.
Kommissionen skall offentliggöra denna information i C-serien av
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
AVDELNING 2
Administrativtsamarbete
Artikel 6
För tillämpningen av denna förordning, skall bestämmelserna i förord-
ning (EEG) nr 1468/81 och särskilt bestämmelserna om sekretess föruppgifter gälla i tillämpliga delar.1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 3
▼B
Förutom det samarbete som föreskrivs i första stycket skall medlems-
staterna inom ramen för sina ömsesidiga förbindelser vidta allanödvändiga åtgärder för att få till stånd samarbete mellan tullmyndighe-
terna och de behöriga myndigheter som avses i artikel 4 i direktiv 93/7/
EEG.
AVDELNING 3
Allmännaochslutligabestämmelser
Artikel 7
De bestämmelser som är nödvändiga för tillämpningen av denna
förordning, särskilt de som gäller de formulär som skall användas (t.ex.
modell och tekniska egenskaper) skall antas enligt det förfarande som
fastställs i artikel 8.2.
Artikel 8
1. Kommissionen skall bistås av en kommitté som är sammansatt av
företrädare för medlemsstaterna och som har en företrädare för
kommissionen som ordförande.
Kommittén skall granska varje fråga rörande tillämpningen av denna
förordning som tas upp av ordföranden antingen på eget initiativ eller påbegäran av en företrädare för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid somordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är, omnödvändigt genom röstning.
Yttrandet skall protokollföras och dessutom har varje medlemsstat rätt
att begära att få sin uppfattning tagen till protokollet.
Kommissionen skall ta största hänsyn till det yttrande som kommittén
avgett. Den skall underrätta kommittén om det sätt på vilket sättyttrandet har beaktats.
Artikel 9
Varje medlemsstat skall besluta om de påföljder som skall tillämpas vid
överträdelse av bestämmelserna i denna förordning. Påföljderna skallvara tillräckliga för att främja efterlevnaden av dessa bestämmelser.
Artikel 10
Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som
vidtagits enligt denna förordning.
Kommissionen skall vidarebefordra denna information till de andra
medlemsstaterna.
Vart tredje år skall kommissionen framlägga en rapport till Europa-
parlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén omtillämpningen av denna förordning.
Rådet skall granska förordningens effektivitet efter en tillämpnings-
period av tre år och på förslag från kommissionen göra nödvändiga
ändringar.
I alla händelser skall rådet på förslag från kommissionen vart tredje år se
över och, när det är lämpligt, revidera de belopp som anges i bilagan pågrundval av de ekonomiska och monetära indextalen inom gemenska-
pen.
Artikel 11
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att direktiv 93/
7/EEG har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning .1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 4
▼B
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 5
▼B
BILAGA
KATEGORIER AV KULTURFÖREMÅL SOM OMFATTAS AV
ARTIKEL1
A.1. Arkeologiska föremål som är äldre än 100 år
och som härrör från
— utgrävningar och fynd på land eller under
vatten9705 00 00
— arkeologiska fyndplatser 9706 00 00
— arkeologiska samlingar
2. Föremål som utgör en integrerad del av
söndertagna konstnärliga, historiska eller reli-
giösa minnesmärken som är äldre än 100 år9705 00 00
9706 00 00
►M13. Tavlor och målningar, andra än de i kategori 3a
eller 4, som utförts helt för hand, på vilket
underlag och i vilket material som helst (1)◄9701
3A. Akvareller, gouacher och pasteller, som utförts
helt för hand på vilket underlag som helst (1)
►M14. Mosaiker andra än de som är klassificerade i
kategorierna 1 och 2 som utförts helt för hand i
vilket material som helst och teckningar som
utförts helt för hand på vilket underlag och i
vilket material som helst (1)◄9701
6914
5. Originalgrafik, grafiska blad, silkscreeentryck
och litografier med deras respektive matriser
och originalaffischer (1)Kapitel 49
9702 00 008442 50 99
6. Originalskulpturer eller originalstatyer och
kopior, framställda enligt samma process som
originalet1 och som inte tillhör kategori (
1)9703 00 00
7. Fotografier, film och negativ av dessa (1) 3704
3705
3706
4911 91 80
8. Inkunabler och manuskript, inklusive kartor och
partitur, enstaka eller i samlingar (1)9702 00 00
9706 00 00
4901 10 00
4901 99 004904 00 00
4905 91 00
4905 99 004906 00 00
9. Böcker som är äldre än 100 år, enstaka eller i
samlingar9705 00 00
9706 00 00
10. Tryckta kartor som är äldre än 200 år 9706 00 0011. Arkiv och däri ingående delar, som är äldre än
50 år, och av vilket slag och på vilket underlag
som helst3704
3705
370649014906
9705 00 00
9706 00 00
12. a. Samlingar (
2) och föremål från zoologiska,
botaniska, mineralogiska eller anatomiska
samlingar9705 00 00
b. Samlingar (2) av historiskt, paleontologisk,
etnografiskt eller numismatiskt intresse9705 00 001992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
13. Transportmedel som är äldre än 75 år 9705 00 00
Kapitel
86-89
14. Andra antikviteter som inte ingår i kategorierna
A.1-A.13
a.mellan50och100årgamla
— leksaker, spel Kapitel 95
— glasföremål 7013
— guld- och silversmide 7114
— möbler kapitel 94
— optiska, fotografiska och kinematografiska
apparaterkapitel 90
— musikinstrument kapitel 92
— ur, klockor och delar av sådana kapitel 91
— träarbeten kapitel 44
— keramiska föremål kapitel 69
— gobelänger 5805 00 00
— mattor kapitel 57
— tapeter 4814
— vapen kapitel 93
b. äldre än 100 år 9706 00 00
(1) Som är äldre än 50 år och inte tillhör upphovsmannen.
(2) Som det definieras av EG-domstolen i dess dom i mål 252/84 enligt följande:
”Samlarobjekt enligt nr 9705 i Gemensamma tulltaxan är föremål som har deegenskaper som krävs för att ingå i en samling, dvs. föremål som är relativt sällsyntaoch normalt inte används för sitt ursprungliga föremål, som omsätts särskilt utanförden normala handeln med liknande bruksföremål och som har högt värde.”
Kulturföremål i kategorierna A.1-A.14 som omfattas av denna förordning bara
om deras värde motsvarar eller överstiger de ekonomiska gränsvärdena under
B.
B.EkonomiskagränsvärdentillämpligapåvissakategorierunderA(iecu)
Värde: 0 (noll)
— 1 (arkeologiska föremål)
— 2 (delar från minnesmärken)— 8 (inkunabler och manuskript)— 11 (arkiv)
15 000
— 4 (mosaiker och teckningar)
— 5 (gravyrer)— 7 (fotografier)
— 10 (tryckta kartor)
30 000
— 3a (Akvareller, gouacher och pasteller)
50 000
— 6 (statyer)
— 9 (böcker)— 12 (samlingar)— 13 (transportmedel)— 14 (alla andra föremål)
150 000
— 3 (tavlor)
Bedömningen av om villkoren för ekonomiskt gränsvärde är uppfyllda måste
göras när en ansökan om exportlicens lämnas in. Det ekonomiska värdet är
det som kulturföremålet har i medlemsstaten som anges i artikel 2.2 i
förordningen.
Dagen för omvandling av värdena, uttryckta i ecu i bilagan, till nationella
valutor skall vara den 1 januari 1993.1992R3911 — SV — 24.06.1997 — 001.001 — 7
▼M1
▼B