2000R1623 — SV — 25.04.2005 — 014.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:









▼B

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1623/2000

av den 25 juli 2000

om tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, vad beträffar marknadsmekanismerna







EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ( 1 ), särskilt artiklarna 24, 25, 26, 33, 34, 35, 36 och 80 i denna, och av följande skäl: (1) I avdelning III i förordning (EG) nr 1493/1999 fastställs allmänna regler för marknadsmekanismerna inom vinsektorn. I övrigt hänvisas till de tillämpningsföreskrifter som kommissionen skall anta. (2) Hittills har tillämpningsföreskrifterna på det här området varit utspridda på ett stort antal förordningar. Det är av intresse för såväl de ekonomiska aktörerna i gemenskapen som för de myndigheter som skall tillämpa gemenskapens regelverk att samtliga bestämmelser samlas i en enda förordning. (3) I en sådan förordning bör de nuvarande reglerna ingå, samtidigt som de anpassas till de nya krav som ställs i förordning (EG) nr 1493/1999. För att gemenskapens lagstiftning på området skall bli heltäckande är det emellertid lämpligt att införa vissa ändringar så att reglerna blir mer enhetliga och enklare. För att uppnå större rättssäkerhet i tillämpningen bör vissa brister som fortfarande finns avhjälpas och vissa regler preciseras. (4) I artikel 35.1 a i förordning (EG) nr 1493/1999 införs ett stöd för användning av druvmust och koncentrerad druvmust från druvor som skördats inom gemenskapen för framställning av druvsaft eller andra druvsaftbaserade livsmedel. (5) Det är lämpligt att specificera vad som avses med andra livsmedelsprodukter. (6) Det ekonomiska syftet med stödsystemet är att i framställningen av druvsaft, eller av druvsaftbaserade livsmedel, främja användning av råvaror från gemenskapens vinsektor i stället för av importerade råvaror. Stödet bör därför beviljas dem som använder råvarorna, dvs. bearbetningsföretagen. (7) Stöd bör endast beviljas för råvaror med de kvalitetsegenskaper som krävs för bearbetning till druvsaft. Därför måste de druvor och den druvmust som skall anmälas ha en densitet vid 20 oC på mellan 1,055 och 1,100 gram/cm3. (8) Tillämpningen av detta stödsystem förutsätter ett administrativt system för kontroll av såväl ursprunget som användningen för de produkter som kan omfattas av stödet. (9) För att stödsystemet och kontrollerna skall kunna fungera väl bör de berörda bearbetningsföretagen lämna in ett skriftligt meddelande med de uppgifter som är nödvändiga för att processerna skall kunna kontrolleras. (10) För att undvika en alltför betungande administration för såväl bearbetningsföretagen som för myndigheterna behöver emellertid inte denna skriftliga och i förväg inlämnade anmälan vara obligatorisk för de bearbetningsföretag som använder en begränsad kvantitet druvor eller druvmust per produktionsår. Det bör fastställas hur stor denna begränsade kvantitet får vara. Bearbetningsföretagen bör emellertid i början av vinåret informera de behöriga myndigheterna i respektive medlemsstat om den kvantitet druvor eller druvmust som de har för avsikt att bearbeta. (11) Om någon annan än bearbetningsföretaget självt använder produkten är det ofta svårt för kontrollmyndigheterna att veta om det rör sig om druvmust för vilken det stöd som föreskrivs i den här förordningen ännu inte har beviljats, eller om det är en druvsaft för vilken en ansökan om stöd redan håller på att behandlas. Detta inträffar framförallt när myndigheten och bearbetningsföretaget ligger i olika medlemsstater. Vid transport av produkten bör det därför i följedokumentet finnas en uppgift om huruvida en ansökan om stöd har lämnats in. (12) För att stödsystemet skall få en kvantitativt märkbar effekt på användningen av råvaror från gemenskapen bör en ansökan avse en viss minimikvantitet av respektive produkt. (13) Enligt artikel 35.5 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall en del av stödet avsättas för kampanjer för att främja konsumtion av druvsaft. Med hänsyn till finansieringsbehovet för dessa kampanjer bör den procentandel av stödet som skall avsättas för detta vara tillräckligt hög för att ge de resurser som behövs för att bedriva en effektiv kampanj för produkten. (14) Bearbetning utförs både vid enstaka tillfällen och av företag som arbetar kontinuerligt. Denna strukturella skillnad måste beaktas i tillämpningsföreskrifterna för stödsystemet. (15) För att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall kunna göra de kontroller som krävs bör bearbetningsföretagens skyldigheter i fråga om lagerbokföring preciseras. (16) För att undvika onödiga utgifter och tillgodose behovet av kontroll bör, på grundval av normala bearbetningsmetoder, ett högsta tillåtna förhållande fastställas mellan de använda råvarorna och den druvsaft som erhålls. (17) Av affärsmässiga skäl måste vissa bearbetningsföretag lagra den framställda druvsaften under lång tid innan den tappas. Därför bör ett system med förskott införas så att stödet till näringsidkarna kan betalas ut tidigare. Genom att lämpliga säkerheter ställs bör de behöriga myndigheterna samtidigt få garantier mot felaktiga utbetalningar. En tidsfrist för utbetalning av förskotten, samt närmare bestämmelser om frisläppande av säkerheten, bör därför fastställas. (18) För att bli berättigade till stöd bör de sökande vara skyldiga att lämna in en ansökan tillsammans med vissa styrkande handlingar. För att garantera en enhetlig tillämpning av systemet i alla medlemsstater bör tidsfrister fastställas för när ansökningar skall lämnas in och när stödet skall betalas ut till bearbetningsföretagen. (19) Enligt artikel 44.5 i förordning (EG) nr 1493/1999 är det förbjudet att använda druvsaft för framställning av eller som tillsats i vin. För att se till att den bestämmelsen följs bör det preciseras vilka skyldigheter och särskilda kontroller som skall gälla för bearbetningsföretag och tappare av druvsaft. (20) Genom artikel 34 i förordning (EEG) nr 1493/1999 införs ett stödsystem för koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust som framställs i gemenskapen och som används för att höja alkoholhalten i vin. (21) Enligt artikel 36 i förordning (EG) nr 1493/1999 kan tillämpningsföreskrifterna särskilt innehålla bestämmelser om stödvillkoren. Dessa bör därför preciseras när det rör sig om producenter i mindre skala. Dessutom bör stöd endast beviljas sådana producenter som under en viss tid har fullgjort sina skyldigheter i enlighet med gemenskapens regler. (22) Berikning som utförs genom tillsats av koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust, samt inneliggande lager av dessa produkter, bör anmälas till de behöriga myndigheterna. De kvantiteter av dessa produkter som används eller har använts för berikning bör bokföras i de register som avses i artikel 70.2 i förordning (EEG) nr 1493/1999. Det är därför onödigt att kräva ytterligare dokumentation för att stöd skall kunna beviljas. (23) För att få en enhetlig tillämpning av stödsystemet bör bestämningen av den potentiella alkoholhalten i druvmust harmoniseras på gemenskapsnivå. (24) Inköpspriset på druvmust som används för framställning av koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust varierar beroende på den potentiella naturliga alkoholhalten. Med hänsyn till detta, och för att undvika störningar i handeln, tycks det vara nödvändigt att differentiera stödet genom att avsätta ett högre belopp för koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust från de sydligaste vinområdena i gemenskapen eftersom det är där som druvmust med den högsta potentiella naturliga alkoholhalten av tradition framställs. (25) Genom artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 införs ett system med stöd för användning av druvmust och koncentrerad druvmust, producerad inom vinodlingszonerna C III a och C III b, för att i Förenade kungariket och Irland framställa vissa produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00, samt för användning av koncentrerad druvmust producerad inom gemenskapen för att framställa vissa produkter som i Förenade kungariket och Irland säljs med anvisningar om hur man av dessa kan framställa en vinliknande dryck. (26) De produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00 och som avses i artikel 35.1 c i förordning (EG) nr 1493/99 framställs för närvarande uteslutande av koncentrerad druvmust. Därför bör stödet tills vidare endast omfatta användning av koncentrerad druvmust. (27) Tillämpningen av stödsystemet förutsätter ett administrativt system för kontroll av såväl ursprunget som användningen för en produkt som kan omfattas av stödet. (28) För att stödsystemet och kontrollerna skall kunna fungera väl bör de berörda näringsidkarna vara skyldiga att lämna in skriftliga ansökningar med de uppgifter som behövs för att identifiera produkten och kontrollera processerna. (29) För att stödsystemet skall kunna få en kvantitativt märkbar effekt på användningen av råvaror från gemenskapen bör en ansökan avse en viss minimikvantitet av respektive produkt. (30) Det bör preciseras att stöd endast beviljas för produkter som har de kvalitetsegenskaper som krävs för den användning som anges i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999. (31) För att de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall kunna göra de kontroller som krävs bör bearbetningsföretagens skyldigheter i fråga om lagerbokföring preciseras. (32) Rätten till stöd bör erhållas när bearbetningen är avslutad. För att ta hänsyn till förluster bör den faktiskt använda kvantiteten tillåtas avvika med högst 10 % från den kvantitet som anges i ansökan. (33) Av tekniska skäl är näringsidkarna tvungna att under lång tid lagra de produkter som de sedan bearbetar och saluför. Med hänsyn till detta bör ett system med förskott införas så att stödet till näringsidkarna kan betalas ut tidigare. Genom att lämpliga säkerheter ställs bör de behöriga myndigheterna samtidigt få garantier mot felaktiga utbetalningar. Det bör finnas tidsfrister för utbetalning av förskott, samt ett förfarande för frisläppande av säkerheter. (34) Enligt kapitel I i avdelning III i förordning (EG) nr 1493/1999 skall stöd beviljas för privat lagring av bordsvin, druvmust, koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust. Enligt artikel 24.2 i den förordningen är ett av villkoren för detta stöd att ett lagringsavtal ingås. Närmare bestämmelser bör fastställas för hur dessa avtal skall ingås samt för deras innehåll, giltighetstid och effekter. (35) Begreppet producent bör definieras, och med hänsyn till de skyldigheter som vederbörande har bör det vara ett krav att denne är ägare till de produkter som omfattas av ett lagringsavtal. (36) Det är nödvändigt att utöva effektiv kontroll av de produkter som omfattas av lagringsavtal. Därför bör interventionsorganet i en medlemsstat endast få ingå avtal för de kvantiteter som lagras inom den egna medlemsstaten, och organet bör underrättas om alla förändringar beträffande produkten eller lagringsplatsen. (37) För att avtalsvillkoren skall vara så enhetliga som möjligt bör dessa villkor vara desamma inom hela gemenskapen och dessutom tillräckligt precisa för att produkten i fråga skall kunna identifieras. (38) Erfarenheterna från olika system för privat lagring av jordbruksprodukter visar att det är nödvändigt att precisera i vilken utsträckning rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 skall tillämpas när de tidsfrister, datum och villkor som avses i dessa system fastställs. Dessutom bör en lagringsperiods början och slut anges exakt. (39) Enligt artikel 3.4 i förordning (EEG, Euratom) nr 1182/71 skall tidsfristen, om den sista dagen är en helgdag, söndag eller lördag, löpa ut vid utgången av nästföljande arbetsdags sista timme. Det ligger knappast i näringsidkarnas intresse att denna bestämmelse tillämpas på lagringsavtal. Den kan i själva verket motverka en lika behandling när de sista lagringsdagarna förs över. Därför måste undantag kunna medges när det gäller att fastställa sista dagen för den avtalsenliga lagringsperioden. (40) För att avtal som ingås skall kunna påverka marknadspriserna bör ett avtal endast få ingås för en större mängd. (41) Lagringsstöd bör förbehållas produkter som påverkar prisutvecklingen på marknaden. Stöd bör därför endast beviljas för otappade produkter. Av samma skäl bör avtal endast få omfatta produkter av tillräckligt hög kvalitet. För bordsvin bör avtal endast få ingås för vin vars framställning är långt framskriden, och samtidigt bör det under avtalstiden inte finnas några hinder för sådana oenologiska behandlingar eller processer som är nödvändiga för att produkten skall få god hållbarhet. (42) För att stimulera till en kvalitetsförbättring bör vin eller must som kan omfattas av ett lagringsavtal ha en lägsta tillåten alkoholhalt. I samma syfte bör det finnas en möjlighet att beroende på skördens kvalitet fastställa strängare villkor för bordsvin som omfattas av lagringsavtal. (43) För att undvika missbruk bör ett bordsvin som har omfattats av lagringsavtal inte få godkännas som kvalitetsvin fso. (44) För att förhindra att produkter som omfattas av lagringsavtal påverkar marknadssituationen, bör det under avtalets giltighetstid vara förbjudet att saluföra dessa eller vidta förberedelser för ett saluförande. (45) Enligt artikel 26.1 tredje strecksatsen i förordning (EG) nr 1493/1999 får druvmust som omfattas av ett långfristigt avtal under detta avtals giltighetstid bearbetas till koncentrerad druvmust eller till rektifierad koncentrerad druvmust. Eftersom en sådan bearbetning är en normal behandling bör den alltid vara tillåten. (46) För att nödvändiga kontroller skall kunna utföras är det viktigt att interventionsorganen underrättas så snart en bearbetning av druvmust som omfattas av lagringsavtal äger rum. (47) Bearbetning av koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust leder till en minskning av de lagrade produkternas volym och därmed också till lägre lagringskostnader. Eftersom den framställda produkten har ett högre värde, uppvägs de lägre lagringskostnaderna av ökade räntekostnader. Om produkten bearbetas tycks det därför vara motiverat att stödet under hela avtalets giltighetstid bibehålls på den nivå som fastställdes på grundval av den kvantitet druvmust som före bearbetningen omfattades av avtalet. De produkter som framställs måste dessutom ha de egenskaper som krävs i gemenskapens bestämmelser. (48) Stödbeloppet för privat lagring bör fastställas med hänsyn till de praktiska lagringskostnaderna och till räntekostnaderna. Lagringskostnaderna kan variera beroende på produkttyp. Räntekostnaderna är däremot en följd av produktens värde. Av detta skäl, och för att underlätta administrationen, bör ett stödbelopp per hektoliter och dag fastställas för de olika typerna av bordsvin och must. Stödbeloppet för koncentrerad druvmust bör i enlighet med artikel 25.4 i förordning (EG) nr 1493/1999 fastställas med hjälp av att stödbeloppet för druvmust multipliceras med koefficienten 1,5. De belopp som fastställs i den här förordningen får emellertid ändras om det uppstår stora variationer i fråga om marknadspris eller räntor. (49) Om de produkter som tas ut ur lagren skall exporteras bör lagringsperioden kunna förkortas. Att produkterna verkligen har exporterats bör styrkas på samma sätt som i fråga om exportbidrag, i enlighet med kommissionens förordning (EG) nr 800/1999 av den 15 april 1999 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter ( 2 ). (50) För att detta system skall kunna fungera effektivt, samtidigt som hänsyn tas till interventionsorganens administrativa krav, bör det finnas tidsfrister för när stödet skall betalas ut. För att tillgodose de berörda producenternas likviditetsbehov i samband med långfristiga lagringsavtal bör medlemsstaterna få införa ett system med förskott, under förutsättning att fullgoda säkerheter ställs. (51) Om villkoren för att ingå ett nytt lagringsavtal för bordsvin är uppfyllda när ett avtal för samma produkt löper ut, kan avtalsformaliteterna på producentens begäran förenklas. (52) Det finns en utveckling på marknaden för must och koncentrerad must som används för framställning av druvsaft, och för att främja en användningen av produkter inom vinsektorn för andra ändamål än vinproduktion är det lämpligt att tillåta saluföring av must och koncentrerad must för vilka det finns lagringsavtal och som är avsedd för framställning av druvsaft. Detta bör få ske redan fem månader efter det att avtalet började gälla, och det räcker med att producenten lämnar in en begäran till interventionsorganet. Samma möjlighet bör ges för att främja export av dessa produkter. (53) Det är lämpligt att fastställa dels vilka produkter som får framställas genom destillation, dels minimikraven i fråga om kvalitativa egenskaper för neutral alkohol. När dessa fastställs måste hänsyn å ena sidan tas till den nuvarande tekniska utvecklingen och å andra sidan till att det är nödvändigt att se till att det produceras en alkohol som på ett normalt sätt kan säljas på marknaden för olika användningsområden. (54) Det är lämpligt att skärpa kontrollerna av de produkter som skall destilleras. (55) Beträffande de destillationer som avses i artiklarna 29 och 30 i förordning (EG) nr 1493/1999 bör producenterna vara skyldiga att ingå leveransavtal med destillatörerna. För att få kontroll över transaktioner, processer och de skyldigheter som åligger båda parter bör det vara obligatoriskt att dessa avtal godkänns av interventionsorganet. Tack vare detta system kan man få en bättre överblick över destillationernas kvantitativa effekter på marknaden. Det är emellertid nödvändigt att anpassa avtalssystemet så att hänsyn kan tas till att det å ena sidan finns producenter som har för avsikt att ge någon annan i uppdrag att destillera, och till att det å andra sidan finns producenter som själva har tillgång till destillationsutrustning. (56) Det bör finnas särskilda regler som garanterar att vin som levererats till en av de frivilliga destillationerna kommer från producentens egen produktion. Därför bör producenterna kunna styrka att han faktiskt har producerat och innehar det vin som skall levereras. Det bör dessutom finnas regler som garanterar en tillräcklig kontroll av de viktigaste punkterna i destillationsavtalen. (57) Erfarenheterna visar att en viss avvikelse bör medges beträffande kvantiteten och den verkliga alkoholhalten i volymprocent i det vin som anges i ett leveranskontrakt. (58) Det bör finnas tidsfrister för när interventionsorganen skall betala ut stöden till destillatörerna. Stöden bör dessutom kunna betalas ut i förskott. För att interventionsorganen inte skall utsättas för omotiverade risker bör det finnas ett system med säkerheter. (59) Erfarenheterna visar att det beträffande de destillationer som avses i artiklarna 27 och 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 inte alltid är lätt för producenterna att exakt beräkna vilka kvantiteter de måste leverera för att fullgöra sina skyldigheter. Att en tidsfrist för leverans löper ut bör inte leda till oproportionerliga påföljder i förhållande till överträdelsen för de producenter som levererat nästan hela den kvantitet som de är skyldiga att leverera, och som endast behöver vidta smärre justeringar. Om dessa producenter därefter levererar återstående kvantiteter bör de anses ha fullgjort sina viktigaste skyldigheter. (60) De destillationer som avses i artiklarna 27 och 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 är av avgörande betydelse för balansen på marknaden för bordsvin och indirekt för en strukturanpassning av vinsektorns produktionskapacitet till föreliggande behov. Destillationerna måste således tillämpas synnerligen strikt, samtidigt som alla leverantörer verkligen måste leverera i enlighet med sina skyldigheter. Det har visat sig att det i vissa fall inte räcker med att stödet för interventionsåtgärderna dras in för att en leverantör skall leverera i enlighet med sina skyldigheter. Därför bör det finnas en möjlighet att på gemenskapsnivå vidta ytterligare åtgärder beträffande de producenter som inte fullgör sina skyldigheter. (61) Genom olika destillationer inom vinsektorn kan neutral alkohol framställas, och för denna finns det i bilagan till den här förordningen en definition på grundval av kriterier för dess sammansättning. För att få garantier för att dessa kriterier iakttas är det viktigt att analysmetoder fastställs på gemenskapsnivå. (62) Dessa metoder bör därför vara obligatoriska för alla handelstransaktioner och alla kontrollåtgärder. Med hänsyn till de begränsade möjligheterna i detta avseende inom handeln bör ett begränsat antal rutinmetoder tillåtas som gör det möjligt att snabbt och med tillräcklig säkerhet fastställa de nödvändiga faktorerna. (63) De analysmetoder som fastställs på gemenskapsnivå bör vara metoder som är allmänt erkända, och dessa bör tillämpas på samma sätt överallt. (64) För att se till att de resultat som fås genom de analysmetoder som avses i förordning (EG) nr 1493/1999 är jämförbara är det lämpligt att definiera kraven i fråga om den repeterbarhet och reproducerbarhet som erhålls genom dessa metoder. (65) Priset för dessa tjänster inom vinsektorn bör gälla fritt destillatörens anläggning. Av praktiska skäl ombesörjs frakten i vissa fall av destillatören. För att inte hindra detta ofta nödvändiga tillvägagångssätt bör det preciseras att transportkostnaderna i detta fall dras av från priset. (66) Skyldigheten att destillera innebär avsevärda kostnader för enskilda producenter som endast framställer begränsade kvantiteter vin. För transport av sina druvpressrester eller sin vindruv skulle de drabbas av oproportionerliga kostnader jämfört med de intäkter de skulle kunna räkna med från den alkohol som framställs. Därför bör dessa producenter undantas från kravet på att leverera. (67) Det är lämpligt att precisera att för den del av sin vinproduktion som har levererats till destillation enligt artikel 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 behöver producenterna endast leverera biprodukterna från vinframställningen enligt destillationen i artikel 27 i samma förordning. (68) I vissa produktionsområden innebär destillation av biprodukter att vissa producenter med en begränsad produktion drabbas av oproportionerliga kostnader. Därför bör de på respektive medlemsstats begäran beviljas undantag från denna skyldighet och i stället åläggas ett återtagande under kontroll. (69) Producenter som levererar pressrester för framställning av önocyanin levererar normalt ojästa pressrester. Den behandling som pressresterna genomgår för utvinning av önocyanin gör dem olämpliga för jäsning och destillation. Dessa producenter bör därför undantas från leveransskyldigheten i proportion till sin leverans av pressrester av druvor för denna framställning. (70) Om det vin som annars skulle ha levererats för destillation används för framställning av vinäger av vin, kommer den mängd alkohol som levereras till interventionsorganen att minska i motsvarande grad. Producenterna bör därför ha möjlighet att fullgöra destillationsskyldigheten genom att till vinägerindustrin leverera det vin som annars skulle komplettera den obligatoriska leveransen för destillation. (71) Om biprodukterna från vinframställning dras tillbaka under kontroll enligt artikel 27.7 och 27.8 i förordning (EG) nr 1493/1999 är det viktigt att se till att alla biprodukter från bearbetning av druvor har tagits bort före slutet av det vinår under vilket de framställs. Det bör därför införas ett lämpligt kontrollsystem, som emellertid inte får medföra oproportionerligt höga administrativa kostnader, särskilt i de medlemsstater som har en låg vinproduktion. (72) De handlingar som krävs för att styrka att pressrester, jäsningsrester eller vin har levererats till en destillatör bör vara utformade på olika sätt beroende på om destillatören är verksam i samma medlemsstat som producenten eller i en annan medlemsstat. (73) Enligt artiklarna 27.11 och 28.5 i förordning (EG) nr 1493/1999 kan destillatörer antingen få stöd för den produkt som skall destilleras eller leverera destillatet till interventionsorganet. Stödbeloppet bör fastställas med hänsyn till marknadspriset på de olika produkter som kan utvinnas genom destillation. (74) För att bli stödberättigade skall destillatörerna lämna in en begäran tillsammans med ett antal verifikationshandlingar. Dokumentens antal och art bör ta hänsyn till skillnaden mellan å ena sidan vin och jäsningsrester och å andra sidan pressrester från druvor. För att systemet skall kunna tillämpas på ett enhetligt sätt i alla medlemsstater bör tidsfrister fastställas för när ansökningar skall lämnas in och när stödet skall betalas ut till destillatörerna. Dessutom bör en proportionalitet införas i åtgärden beträffande destillatörer som i huvudsak fullgör sina skyldigheter men som lägger fram styrkande handlingar för sent. (75) Det pris som interventionsorganen skall betala för de produkter som levereras till dem bör fastställas med hänsyn till de genomsnittliga kostnaderna för transport och destillation av dessa produkter. (76) Oberoende av vilken råvara som använts till produkterna bör ett schablonpris fastställas för de produkter som levereras till interventionsorganen i samband med den destillation som avses i artikel 27 i förordning (EG) nr 1493/1999. (77) I vissa områden i gemenskapen är förhållandet mellan å ena sidan mängden pressrester och å andra sidan mängden av vin och jäsningsrester sådant att de genomsnittliga kostnaderna för destillation skiljer sig från dem som ligger till grund för beräkningen av enhetspriset. Detta medför, eller riskerar att medföra, att det inom några av dessa områden blir ekonomiskt omöjligt att uppnå målet för skyldigheten att destillera biprodukter från vinframställning. Det förefaller därför nödvändigt att samtidigt med schablonpriset fastställa priser som differentieras beroende på den destillerade produktens råvara och ursprung, samtidigt som medlemsstaterna får avgöra om dessa differentierade priser skall tillämpas inom områden där tillämpningen av schablonpriset medför de problem som beskrivits ovan. (78) Utnyttjandet av denna möjlighet får inte medföra en ökning i utgifterna för interventionsorganen och därmed för EUGFJ. Det är nödvändigt att det råder ett visst förhållande mellan å ena sidan de priser som är differentierade beroende på alkoholens ursprung och å andra sidan schablonpriserna. Detta förhållande bör vara sådant att det vägda genomsnittet av de differentierade priserna inte överstiger schablonpriset. (79) Eftersom det på gemenskapsnivå inte finns någon gemensam organisation av marknaden för etylalkohol måste de interventionsorgan som ansvarar för avsättningen av den alkohol som de är skyldiga att överta efter den destillation som avses i artiklarna 27 och 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 sälja denna vidare till ett lägre pris än uppköpspriset. Garantisektionen vid EUGFJ bör med ett schablonbelopp täcka skillnaden mellan uppköpspriset och försäljningspriset för denna alkohol. (80) I artikel 29 i förordning (EG) nr 1493/1999 föreskrivs destillation för att stödja vinmarknaden och därigenom underlätta den fortsatta försörjningen av vindestillat till delar av sektorn för spritdrycker. För att beakta överskotten vid regleringsårets slut bör denna åtgärd användas från och med den 1 september varje regleringsår. (81) Kommissionens skyldigheter i fråga om avsättning av vissa former av vinalkohol förutsätter bättre kunskaper om de transaktioner som görs på alkoholmarknaden. De uppgifter som medlemsstaterna lämnar till kommissionen i fråga om alkohol som utvinns genom obligatorisk destillation bör även omfatta den alkohol från frivillig destillation som interventionsorganen innehar. (82) Det bör preciseras vilka egenskaper de produkter som kan destilleras måste ha. (83) Den fysiska kontrollen av produkter som skall destilleras bör utföras på ett sätt som garanterar att de blir tillräckligt representativa. (84) Följderna för en producent som inte fullgör sina skyldigheter måste fastställas. Med hänsyn tagen till proportionalitetsprincipen bör kommissionen få fastställa regler om stödberättigande för de destillatörer som inte iakttar vissa administrativa tidsfrister. (85) Det bör finnas bestämmelser som tar hänsyn till force majeure som kan omöjliggöra en planerad destillation. (86) För att få erforderlig kontroll över destillationerna bör det finnas ett system för godkännande av destillatörer. (87) Med hänsyn till förhållandena på marknaden för vin för destillation bör både destillatörer och tillverkare av berikat vin få tillstånd att tillsätta alkohol till detta vin för destillation, och systemet som helhet bör ändras där detta är nödvändigt. (88) För att kontrollerna skall kunna genomföras på bästa sätt bör medlemsstaterna få kunna begränsa antalet platser där alkohol får tillsättas till vin som skall destilleras. (89) Det bör fastställas villkor för betalning av uppköpspriset för vin, för utbetalning av stödet till det förädlingsföretag som tillsätter alkohol till vin för destillation, för förskottsutbetalning av detta stöd, samt för hur säkerheter skall ställas och frisläppas. (90) Att tillsätta ett igenkänningsämne i vin som skall destilleras är en effektiv kontrollmetod. Ett sådant igenkänningsämne bör inte hindra fri omsättning av sådana viner och produkter som är framställda av dessa. (91) Mot bakgrund av rådande praxis i vissa medlemsstater vid transport av produkter till destillation bör medlemsstaterna få tillåta gemensamma transporter, särskilt när det rör sig om små mängder. (92) Enligt artikel 32 i rådets förordning (EG) nr 1493/1999 bör det för vissa destillationer fastställas en nedsättning av det uppköpspris för vin som skall betalas till de producenter som har höjt alkoholhalten genom tillsats av sackaros eller koncentrerad druvmust för vilken de antingen har fått eller ansökt om stöd enligt artikel 34 i samma förordning. (93) Det är mycket svårt att fastställa sambandet mellan den höjning av alkoholhalten som den enskilda producenten har genomfört och det vin som levereras till destillation. Att exakt fastställa de ekonomiska fördelar som detta innebär för varje producent skulle därför bli en alltför tung administrativ börda, vilket skulle kunna försena utbetalningen av bidraget och äventyra hela interventionssystemet. Nedsättningen av uppköpspriset bör därför fastställas på grundval av den genomsnittliga höjningen av den naturliga alkoholhalten i varje vinodlingsområde. För att undvika den alltför tunga administrativa belastningen att kontrollera höjningen av alkoholhalten hos den enskilda producenten bör uppköpspriset för vin som levereras till destillation i ett område eller del av ett område sänkas med ett schablonbelopp. (94) De producenter som inte har höjt alkoholhalten i någon del av sitt bordsvin genom att tillsätta sackaros eller koncentrerad druvmust, för vilket stöd beviljats enligt artikel 34 i förordning (EG) nr 1493/1999, bör få ut fullt pris. Vidare bör de producenter som har använt denna metod för en mindre del av sin produktion än den som de levererar till destillation kunna få ut fullt pris för den kvantitet som utgör skillnaden mellan den kvantitet som levererats respektive den kvantitet vars alkoholhalt har höjts genom berikning. (95) Stödet för den produkt som framställs genom destillation och priserna på de produkter som interventionsorganet har övertagit inom ramen för de destillationer som avses i artikel 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 måste justeras med hänsyn till nedsättningen av uppköpspriset för vin. (96) Gemenskapens marknad för alkohol präglas av att det finns lager till följd av de interventioner som genomförts enligt artiklarna 27, 28 och 30 i förordning (EG) nr 1493/1999. (97) Särskilda föreskrifter bör fastställas för anbudsinfordran så att köparna kan garanteras lika behandling. (98) Dessa lager av alkohol bör få avsättas genom olika typer av anbudsförfarande beroende på användningen och ändamålet för denna alkohol samt på vilka kvantiteter 100-procentig alkohol som en anbudsinfordran omfattar. (99) Eftersom avsikten med en anbudsinfordran är att få det fördelaktigaste priset bör kontraktet, när kommissionen fattar sitt beslut om anbuden, tilldelas den anbudsgivare som erbjuder det högsta priset. Det bör dessutom finnas bestämmelser för den händelse att flera anbud med samma pris lämnats in för samma parti. (100) För att ge möjlighet till sådana industriella försök i medelstor skala för att få fram nya användningsområden som planeras av vissa näringsidkare, och därmed på längre sikt utveckla nya möjligheter att finna avsättning för betydande kvantiteter av alkohol i gemenskapen, utan att orsaka störningar på marknaden för spritdrycker, bör det på vissa villkor vara möjligt att lämna in anbud på högst 5 000 hl. (101) Det är nödvändigt att fastställa vilken bearbetning till varor som exporteras inom ramen för aktiv förädlingstrafik som får anses jämförbar med faktisk industriell användning. (102) För att få garantier för att den alkohol som säljs verkligen används på ett sätt som inte orsakar störningar på marknaden för alkohol är det nödvändigt att de anbud som lämnas in i sådana fall innehåller en noggrann beskrivning av hur alkoholen skall användas. (103) Anbudsgivare bör få lämna in ett anbud för varje typ av alkohol och för varje slutlig användning, samt ett anbud per anbudsinfordran. De rättsliga följderna för en anbudsgivare som lämnar in mer än ett anbud bör också fastställas. (104) För att inte påverka konkurrensen med produkter som alkoholen skulle kunna ersätta bör kommissionen ha möjlighet att lämna mottagna anbud utan åtgärd. (105) För att göra det möjligt att tillgodose så många inlämnade anbud som möjligt i vilka priserna anses tillfredsställande och den slutliga användningen av alkoholen kan utveckla nya avsättningsmöjligheter för produkten inom industrin bör anbudsgivare som har lämnat in sådana anbud inom vissa ramar kunna tilldelas ett ersättningsparti. Detta förfarande kan antas öka försäljningen av gemenskapens alkohol, vilket leder till en minskning av lagren, vars hantering innebär höga kostnader i budgeten. (106) Trots toleransmarginalen vad gäller den totala kvantitet alkohol som bjuds ut genom anbudsinfordran bör det pris som betalas, innan en uttagsorder utfärdas, beräknas på grundval av en mängd uttryckt som 100 volymprocent alkohol, fastställd på en hl när. (107) Försäljning genom anbudsinfordran bör regelbundet tillämpas för export av alkohol till länder i Västindien för slutlig användning inom bränslesektorn, så att dessa länder får en bättre kontinuitet i leveranserna. Erfarenheten visar att det är högst osannolikt att denna avsättning kan komma att störa marknaden, samtidigt som den erbjuder betydande avsättningsmöjligheter. (108) För att kunna minska de berörda näringsidkarnas kostnader för att ställa fullgörandesäkerheter bör storleken på de partier som bjuds ut genom anbudsinfordran för export till länder i Västindien anpassas till kapaciteten i de gängse sjötransporterna. Tidsfristerna för avhämtning av den tilldelade alkoholen bör därför anpassas. (109) Det bör finnas vissa villkor för offentliga auktioner beträffande användning av vinalkohol inom gemenskapens bränslesektor så att företag får vissa garantier vad gäller tillgång på alkohol, samtidigt som hänsyn bör tas till kostnaderna för de investeringar som måste göras i bearbetningsanläggningar för detta användningsområde, utan att detta för den skull hindrar varje förflyttning av de kvantiteter alkohol som bjuds ut till försäljning. (110) En offentlig auktion av den här typen bör få omfatta flera partier alkohol om stora kvantiteter reserveras för denna typ av offentlig auktion och alkoholen i behållarna i fråga bör inte få flyttas innan en uttagsorder utfärdats. (111) Vid anbudsförfarande eller offentlig auktion som gäller alkohol som skall användas inom bränslesektorn och som kräver avhämtning och bearbetning under flera år, bör det pris per hl 100-procentig alkohol som erbjuds av den anbudsgivare som tilldelas kontraktet justeras var tredje månad med hjälp av en koefficient som anges i respektive kungörelse om anbudsinfordran, så att de priser som skall betalas för alkoholen fastställs på ett sådant sätt att de närmare följer svängningarna i bränslepriserna på de internationella marknaderna. (112) Vad gäller dels storleken på vissa behållare i vilka delar av den alkohol som framställs genom obligatorisk destillation förvaras, dels den långa lagringstiden för en del av denna alkohol, är det i praktiken omöjligt att veta exakt vilken mängd avsättningsbar alkohol som vissa behållare innehåller. (113) Följaktligen bör en anbudsinfordran som slutligen visar sig omfatta en kvantitet saluförd alkohol på mellan 99 och 101 % av den kvantitet som ursprungligen bjöds ut till försäljning anses vara genomförd. (114) Det bör klargöras att anbudsgivarens förklaring om att han avstår från reklamationer beträffande kvaliteten och egenskaperna hos den alkohol som kommer att tilldelas honom inte omfattar eventuella dolda föroreningar som han på grund av deras art inte i förväg kan upptäcka och som gör produkten olämplig för den avsedda användningen. (115) Alkoholen bör denatureras vid vissa försäljningar genom anbudsinfordran för att förhindra att den används för andra ändamål. Denatureringen bör ske genom tillsats av bensin i den mängd alkohol som det tilldelade kontraktet omfattar. (116) Ett system med säkerheter bör införas för att se till att anbudsinfordran genomförs på ett korrekt sätt och att alkoholen verkligen används för de ändamål som anges i anbudsinfordran. Säkerheterna bör ligga på en nivå som är tillräcklig för att det i enlighet med artikel 31 i förordning (EG) nr 1493/1999 inte skall uppstå störningar på marknaden för alkohol och spritdrycker som framställs inom gemenskapen genom att alkoholen används på ett sätt som inte är avsett. Hänsyn bör tas till reglerna i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85 av den 22 juli 1985 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter, inklusive vin. Följaktligen bör de grundläggande villkoren för skyldigheterna i samband med säkerheter fastställas. (117) Viss alkohol kan gå förlorad vid transport på land eller till sjöss samt vid bearbetning före den slutliga användningen. När det gäller att beräkna de variationer i kvantitet alkohol som konstaterats vid lastning eller lossning bör hänsyn tas till tekniska standarder på området. Ett gränsvärde bör fastställas för avvikelsen i fråga om var och en av de förluster som nämns ovan. (118) Ett totalt gränsvärde bör fastställas för avvikelser i fråga om alkoholförluster som uppstår under transporter på land eller till sjöss inom ramen för en anbudsinfordran för export av alkohol som skall bearbetas i ett av de tredje länder som avses i den här förordningen. För att kunna ta hänsyn till hur klimatet påverkar bearbetningen och till att viss utrustning är mindre effektiv i vissa tredje länder bör ett högre gränsvärde för avvikelser dessutom fastställas för de alkoholförluster som uppstår genom bearbetning i ett av de tredje länder som avses i den här förordningen jämfört med en likadan bearbetning i gemenskapen. (119) Det bör finnas påföljder för alkoholförluster som överskrider gränsvärdena för avvikelser genom att ett fast belopp för fullgörandesäkerheten erläggs som täcker inköpspriset för den alkohol som levererats till interventionsorganet inom ramen för de destillationer som avses i artiklarna 27, 28 och 30 i förordning (EG) nr 1493/1999. För att ett tillräckligt högt säkerhetsbelopp skall finnas tillgängligt för påföljder när det uppstår alkoholförluster som faller utanför reglerna, är det lämpligt att denna säkerhet inte frisläpps annat än delvis förrän anbudstagaren kan styrka den totala alkoholförlust som uppstått i samband med respektive anbudsinfordran. (120) Vissa slutliga användningar av alkohol som bjuds ut till försäljning genom en anbudsinfordran förutsätter att den tilldelade alkoholen helt eller delvis bearbetas till rektifierad alkohol. För vissa fastställda användningar av alkohol krävs att alkoholen rektifieras eller dehydratiseras. Dessutom får den alkohol som behandlas på detta sätt en obehaglig smak som gör den olämplig för de användningar som ursprungligen fastställts för dessa anbudsförfaranden. Villkoren för att fullgörandesäkerheterna skall få frisläppas bör därför anpassas enligt detta. (121) De undersökningar som görs för att kontrollera att den alkohol som avsätts används för de ändamål som anges i anbudsinfordran bör åtminstone bestå i kontroller som motsvarar dem som tillämpas i fråga om inhemsk alkohol. Vid kontroller av vissa användningsområden eller slutliga användningar får internationella övervakningsföretag anlitas för att kontrollera att de tilldelade kontrakten genomförs korrekt. I takt med att den inre marknaden förstärks och utvecklas bör fysiska kontroller genomföras vid avsändningsorten eller bestämmelseorten för transporterna av alkohol. (122) De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för vin. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







Artikel 1

Syfte

Gemenskapens samlade regler för marknadsmekanismerna inom vinsektorn utgörs av avdelning III i förordning (EG) nr 1493/1999 och av den här förordningen.

Den här förordningen utgörs av tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999, särskilt beträffande stöd för användning av druvor, druvmust och koncentrerad druvmust (avdelning I), för privat lagring (avdelning II) och för destillation (avdelning III).

Artikel 2

Allmänna bestämmelser

1. Medlemsstaterna får besluta att de aktörer som under ett visst vinår bedriver sin verksamhet för första gången endast skall vara berättigade till de stöd som föreskrivs i den här förordningen för produkter som erhålls genom bearbetning av druvor från den egna produktionen.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 30 i den här förordningen får de aktörer som under det föregående vinåret var bundna till de skyldigheter som anges i artiklarna 27 och 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 endast omfattas av åtgärderna i den här förordningen om de kan styrka att de under det vinåret fullgjorde sina skyldigheter i fråga om leveranser eller återtag under kontroll.

▼M1

För regleringsåret 2000/2001 skall de skyldigheter som anges i första stycket vara de som avses i artiklarna 35 och 36 i förordning (EEG) nr 822/87.

▼B







AVDELNING I

STÖD FÖR ANVÄNDNING AV DRUVOR, DRUVMUST, KONCENTRERAD DRUVMUST ELLER KONCENTRERAD REKTIFIERAD DRUVMUST

▼M12







KAPITEL I

FRAMSTÄLLNING AV DRUVSAFT

Artikel 3

Syfte

Stöd enligt artikel 35.1 a i förordning (EG) nr 1493/1999 skall beviljas bearbetningsföretag

a) som själva är producenter eller samproducenter, och som för att framställa druvsaft bearbetar eller låter bearbeta såväl druvor från den egna skörden som den druvmust och koncentrerade druvmust som helt och hållet framställts av denna skörd, eller

b) som direkt eller indirekt från producenter eller samproducenter köper druvor med ursprung i gemenskapen, eller druvmust eller koncentrerad druvmust, för att bearbeta dem till druvsaft.

Den druvmust eller den koncentrerade druvmust som används skall härröra från druvor som producerats i gemenskapen.

Artikel 4

Framställning av andra druvsaftsbaserade livsmedel

Druvsaften eller den koncentrerade druvsaften får bearbetas till alla andra livsmedelsprodukter än de produkter från vinframställning som anges i bilaga 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 eller de produkter som avses i artikel 35.1 b och c i samma förordning.

Artikel 5

Tekniska krav på produkterna

1. De råvaror för framställning av druvsaft som avses i artikel 3 skall vara av god handelsmässig kvalitet enligt relevanta normer och lämpa sig för bearbetning till druvsaft.

2. Den druvmust samt den must som framställs av de använda druvorna skall ha en densitet vid 20 oC på mellan 1,055 och 1,100 g/cm3.

3. Den druvsaft som används för framställning av livsmedel skall uppfylla kraven i rådets direktiv 2001/112/EG ( 3 ).

Artikel 6

Administrativa bestämmelser för bearbetningsföretagen i kontrollsyfte

1. Bearbetningsföretag som kontinuerligt framställer druvsaft under hela vinåret skall före början av varje produktionsår lämna in en bearbetningsplan för druvsaften till medlemsstatens behöriga myndighet. Om det är första gången bearbetningsföretaget framställer druvsaft och produktionsåret har inletts skall planen vara fastställd innan framställningen inleds.

Bearbetningsplanen skall innehålla uppgift om

a) typ av råvara som skall bearbetas (druvor, druvmust eller koncentrerad druvmust),

b) lagringsplatsen för den druvmust och koncentrerade druvmust som skall bearbetas, och

c) den plats där bearbetningen skall äga rum.

2. Bearbetningsföretag som framställer druvsaft endast på vissa bestämda datum skall senast tre arbetsdagar före framställningens början lämna in en bearbetningsdeklaration till medlemsstatens behöriga myndighet.

Bearbetningsdeklarationen skall innehålla

a) de uppgifter som anges i punkt 1 andra stycket,

b) uppgift om vilken kvantitet druvor, druvmust eller koncentrerad druvmust som skall bearbetas,

c) druvmustens eller den koncentrerade druvmustens densitet,

d) datum då bearbetningen skall inledas och hur lång tid den beräknas pågå.

Deklarationen skall omfatta minst

a) 1,3 ton för druvor,

b) 10 hl för druvmust,

c) 3 hl för koncentrerad druvmust.

3. Förutom de uppgifter som avses i punkterna 1 och 2 kan medlemsstaterna be bearbetningsföretagen om kompletterande uppgifter.

4. Den behöriga myndigheten i medlemsstaten skall visera de planer eller deklarationer som föreskrivs i punkterna 1 och 2 och återsända en kopia till bearbetningsföretaget.

5. Genom undantag från punkterna 1, 2 och 3 får medlemsstaterna använda ett förenklat förfarande för bearbetningsföretag som per vinår använder högst 5 ton druvor eller 40 hektoliter druvmust eller 12 hektoliter koncentrerad druvmust.

6. Bearbetningsföretaget skall ha en lagerbokföring. Denna skall innehålla uppgifter från de följedokument eller register som avses i artikel 70 i förordning (EG) nr 1493/1999 om

a) vilken kvantitet råvaror som tas emot på anläggningen varje dag, dess densitet och i förekommande fall säljarens namn och adress,

b) vilken kvantitet råvaror som bearbetas varje dag samt dess densitet,

c) vilken kvantitet druvsaft som framställs varje dag,

d) vilken kvantitet druvsaft som varje dag lämnar anläggningen, tillsammans med mottagarens namn och adress, eller vilken kvantitet druvsaft som varje dag används vid bearbetningsföretaget.

Underlagen för lagerbokföringen skall vid alla kontroller hållas tillgängliga för kontrollmyndigheterna.

Artikel 7

Administrativa bestämmelser för användarna i kontrollsyfte

1. I detta kapitel avses med ”användare” alla aktörer som utför något av följande arbetsmoment: tappning, packning, emballering eller lagring av druvsaft eller koncentrerad druvsaft för försäljning till ett eller flera företag som utför arbetsmoment i ett tidigare eller senare led, eller framställning av andra livsmedelsprodukter av denna saft.

Dessa arbetsmoment kan också utföras av det bearbetningsföretag som avses i artikel 3.

2. Användaren skall ge de behöriga myndigheterna på lossningsplatsen en skriftlig försäkran om att inte bearbeta druvsaften till de produkter från vinframställning som anges i bilaga I till förordning (EG) nr 1493/1999 eller till någon av de produkter som avses i artikel 35.1 b och c i samma förordning.

Medlemsstaterna skall upprätta villkor för hur denna försäkran skall lämnas in. Försäkran skall emellertid lämnas innan druvsaften eller den koncentrerade druvsaften används och senast fyra månader efter inlämnandet av den stödansökan som avses i artikel 8 i denna förordning.

Export skall betraktas som förenligt med denna försäkran.

3. När ett bearbetningsföretag skickar druvsaft till en användare inom gemenskapen

a) skall bearbetningsföretaget i det följedokument som avses i artikel 70.1 i förordning (EG) nr 1493/1999 ange om det redan har lämnat in, eller kommer att lämna in, en ansökan om stöd för framställning av druvsaft liksom det faktiska eller planerade datumet för inlämnandet av denna ansökan,

b) skall användaren skicka följedokumentet till den behöriga myndigheten på lossningsplatsen senast 15 dagar efter mottagandet av produkten,

c) skall användaren, om han skickar vidare den druvsaft som han mottagit till en annan aktör i gemenskapen, se till att denne aktör undertecknar en skriftlig försäkran och uppvisa denna för den behöriga myndigheten inom den tidsfrist som anges i punkt 2 andra stycket,

d) skall den behöriga myndigheten, efter att ha mottagit denna skriftliga försäkran, visera följedokumentet och senast 30 dagar efter mottagandet av försäkran återsända en kopia av det viserade följedokumentet till det företag som har bearbetat druvsaften i fråga.

4. Genom tillämpning av artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 2729/2000 ( 4 ) skall de behöriga myndigheterna under vinåret, på grundval av en riskanalys, genomföra kontroller genom stickprov för att undersöka om den försäkran som avses i punkt 2 i den här artikeln efterlevs. Kontrollerna skall genomföras på minst 10 % av de kvantiteter som omfattas av ansökningar om visering av följedokument enligt punkt 3 d i den här artikeln och som inkommit under föregående vinår.

Artikel 8

Ansökan om stöd

1. Det bearbetningsföretag som avses i artikel 6.1 skall ansöka om stöd hos medlemsstatens behöriga myndighet senast sex månader efter vinårets slut. Till ansökan skall fogas

a) en kopia av den viserade bearbetningsplanen,

b) en kopia av den bokföring som avses i artikel 6.6 eller ett sammandrag av denna. Medlemsstaterna får kräva att kopian eller sammandraget viseras av ett kontrollorgan.

Medlemsstaterna har rätt att begära ytterligare upplysningar.

2. Det bearbetningsföretag som avses i artikel 6.2 skall ansöka om stöd hos medlemsstatens behöriga myndighet senast sex månader efter det att bearbetningen avslutades. Till ansökan skall fogas

a) en kopia av den viserade bearbetningsdeklarationen,

b) en kopia av den bokföring som avses i artikel 6.6 eller ett sammandrag av denna. Medlemsstaterna får kräva att kopian eller sammandraget viseras av ett kontrollorgan.

Ansökningar om stöd skall innehålla uppgift om vilken kvantitet råvaror som faktiskt har bearbetats, samt om vilken dag bearbetningen avslutades.

3. Bearbetningsföretaget skall, senast sex månader efter inlämnandet av ansökan, för medlemsstatens behöriga myndighet lägga fram

a) en kopia av följedokumentet som viserats av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 7.3 d, eller

b) en kopia av följedokumentet, med en stämpel av tullen som styrker export.

4. Genom undantag från punkterna 1 och 2 får medlemsstaterna använda ett förenklat förfarande för bearbetningsföretag som per vinår använder högst 5 ton druvor eller 40 hektoliter druvmust eller 12 hektoliter koncentrerad druvmust. Dessa förfaranden måste vara avslutade senast sex månader efter vinårets slut.

Artikel 9

Stödbelopp och regler

1. Stöd för användning av druvor, druvmust och koncentrerad druvmust skall fastställas per enhet av den faktiskt använda råvaran enligt följande:







a) För druvor: 4,952 euro per 100 kilo b) För druvmust: 6,193 euro per hektoliter c) För koncentrerad druvmust: 21,655 euro per hektoliter

2. Inget stöd betalas ut för de kvantiteter råvara som överstiger följande förhållande mellan råvara och framställd druvsaft, utom vid force majeur:

a) 1,3 för druvor i 100 kg per hektoliter.

b) 1,05 för druvmust i hektoliter per hektoliter.

c) 0,30, för koncentrerad must i hektoliter per hektoliter.

Om koncentrerad druvsaft framställs skall dessa koefficienter multipliceras med 5.

Artikel 10

Utbetalningar

Den behöriga myndigheten skall betala ut stödet inom tre månader från och med den dag då den mottog den akt med uppgifter som avses i artikel 8.

Artikel 11

Förskott

1. Under förutsättning att bearbetningsföretaget har ställt en säkerhet till förmån för interventionsorganet kan det begära utbetalning i förskott av det stödbelopp som avses i artikel 9 och som beräknats på grundval av råvaror för vilka företaget har lämnat in handlingar som styrker att dessa varor mottagits. Säkerheten skall uppgå till 120 % av det beloppet.

2. Den behöriga myndigheten skall betala ut förskottet senast tre månader efter det att det har styrkts att säkerheten har ställts. Förskottet får emellertid inte betalas ut före den 1 januari det aktuella vinåret.

3. När den behöriga myndigheten har kontrollerat den dokumentation som krävs enligt artikel 8 i den här förordningen skall den säkerhet som avses i punkt 1 i den här artikeln frisläppas, helt eller delvis, i enlighet med förfarandet i artikel 19 i förordning (EEG) nr 2220/85.

Artikel 11a

Påföljder och fall av force majeure

1. Om bearbetningsföretaget lämnar in den dokumentation som krävs enligt artikel 8 inom sex månader efter det att den tidsfrist som anges i samma artikel löpt ut, skall stödet minskas med 30 %.

Om bearbetningsföretaget lämnar in denna dokumentation mer än sex månader för sent skall inget stöd beviljas.

2. Om det vid en kontroll visar sig att användaren inte efterlevt den försäkran som avses i artikel 7.2 och 7.3 skall stödet återkrävas från bearbetningsföretaget. Om användaren är hemmahörande i en annan medlemsstat än bearbetningsföretaget skall den berörda medlemsstaten utan dröjsmål meddela den bristande efterlevnaden till den medlemsstat där bearbetningsföretaget finns.

3. Om det konstateras att bearbetningsföretaget inte fullgjort sina förpliktelser enligt detta kapitel, frånsett åliggandet att bearbeta de råvaror som stödansökan omfattar till druvsaft, skall stödet minskas, utom vid force majeur. Den berörda medlemsstaten skall fastställa nedsättningens storlek.

4. Om den kvantitet råvara som faktiskt har bearbetats motsvarar mellan 95 och 99,9 % av den kvantitet för vilken förskott har betalats ut, skall den säkerhet som avses i artikel 11 förverkas för den andel som inte bearbetats under vinåret.

Om den kvantitet råvara som faktiskt har bearbetats är mindre än 95 % av den kvantitet för vilken förskott har betalats ut, skall ovannämnda säkerhet förverkas, utom vid force majeure.

5. I fall av force majeure skall den behöriga myndigheten i medlemsstaten fastställa vilka åtgärder den bedömer vara lämpliga beroende på de skäl som åberopas. Den skall meddela kommissionen detta.

▼B







KAPITEL II

STÖD FÖR SÅDAN ANVÄNDNING AV MUST SOM INNEBÄR EN HÖJNING AV ALKOHOLHALTEN I VINPRODUKTER

Artikel 12

Syfte

1. Det stöd som avses i artikel 34.1 i förordning (EG) nr 1493/1999.2 skall beviljas producenter av bordsviner eller kvalitetsviner framställda i specificerade områden (kvalitetsvin fso) som använder koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust som framställts i gemenskapen för att höja den naturliga alkoholhalten i volymprocent i sådana produkter som avses i bilaga V punkt C till förordning (EG) nr 1493/1999.

2. Om köparen är en enskild vinproducent som använder produkten uteslutande för berikning av sin egen produktion, får medlemsstaterna genom undantag från punkt 1 besluta att stöd för kvantiteter på högst 10 hl koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust som används per vinår betalas ut till den som framställer denna koncentrerade druvmust eller rektifierade koncentrerade druvmust.

Medlemsstaterna skall utfärda tillämpningsföreskrifter för denna åtgärd och underrätta kommissionen om dessa.

Artikel 13

Stödbelopp

1. Det stödbelopp som avses i artikel 34.1 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall för nedanstående produktkategorier beräknas på följande sätt, efter potentiell alkoholhalt i volymprocent och per hektoliter:

a) Koncentrerad druvmust från druvor som skördats — i vinodlingszonerna CIII a och CIII b 1,699 euro per volymprocent/hl — i annan zon 1,446 euro per volymprocent/hl

b) rektifierad koncentrerad druvmust från druvor som skördats — i vinodlingszonerna CIII a och CIII b 2,206 euro per volymprocent/hl — i annan zon 1,955 euro per volymprocent/hl

▼M14

För vinåren 2003/2004–2004/2005 skall emellertid för rektifierad koncentrerad druvmust från druvor som skördats utanför vinodlingsområdena CIII a och CIII b och som framställts på anläggningar som påbörjat produktionen av rektifierad koncentrerad druvmust före den 1 januari 1986 i Spanien och före den 30 juni 1982 i övrigt, det belopp gälla som fastställts för produkter från CIII-zonerna.

▼M12

2. Den potentiella alkoholhalten i de produkter som avses i punkt 1 skall fastställas genom att uppgifterna i jämförelsetabellen i bilaga I till den här förordningen tillämpas på de värden som erhålls vid 20 oC med refraktometri enligt metoden i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 558/93 ( 5 ).

En avvikelse på 0,2 kan godkännas efter kontroll av de behöriga myndigheterna.

▼B

Artikel 14

Ansökan

De producenter som önskar få det stöd som avses i artikel 34.1 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall till det behöriga interventionsorganet lämna en ansökan som avser alla de processer för höjning av alkoholhalten som omfattas av den artikeln. Ansökningarna skall ha inkommit senast två månader efter den dag då den senaste processen ägde rum.

Till ansökningarna skall bifogas en dokumentation om dessa processer.

▼M12

Medlemsstaterna får dock tillåta att flera stödansökningar lämnas in för en del av processerna för att höja alkoholhalten.

Artikel 14a

Kontroller

1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall vidta alla de åtgärder som krävs för att säkerställa nödvändiga kontroller av i synnerhet identitet och volym för den produkt som används för att höja alkoholhalten samt efterlevnaden av bestämmelserna i bilaga V punkterna C och D till förordning (EG) nr 1493/1999.

2. Producenterna skall när som helst tillåta sådana kontroller som avses i punkt 1.

▼B

Artikel 15

Stödvillkor

1. Utom vid force majeure får stöd endast betalas ut under förutsättning att producenten utför de arbetsmoment som avses i artikel 34.1 i förordning (EG) nr 1493/1999 i enlighet med punkterna C och D i bilaga V till den förordningen.

2. Om producenten inte uppfyller alla skyldigheter enligt den här förordningen, förutom den som avses i punkt 1, skall stödet, utom vid force majeure, minskas med ett belopp som skall fastställas av den behöriga myndigheten i förhållande till hur allvarlig överträdelsen är.

3. Vid force majeure skall den behöriga myndigheten bestämma vilka åtgärder som behöver vidtas med hänsyn till de åberopade omständigheterna.

▼M12

Artikel 16

Utbetalningar

Den behöriga myndigheten skall betala ut stödet senast den 31 augusti efter det pågående vinåret.

▼B

Artikel 17

Förskott

1. Från och med den 1 januari det aktuella vinåret får producenten, under förutsättning att han ställer en säkerhet till förmån för interventionsorganet, begära att stödet för de råvaror som använts för att höja alkoholhalten betalas ut i förskott. Säkerheten skall uppgå till 120 % av det stöd som begärs.

Till ansökan skall bifogas tillgängliga delar av den dokumentation som avses i artikel 14 andra stycket. Övriga delar av dokumentationen skall lämnas in före vinårets slut.

2. Interventionsorganet skall betala ut förskottet senast tre månader efter det att det har styrkts att säkerheten har ställts.

3. Efter det att den behöriga myndigheten eller det godkända organet har kontrollerat hela dokumentationen, och med hänsyn till det belopp som skall betalas ut, skall säkerheten helt eller delvis frisläppas i enlighet med förfarandet i artikel 19 i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85.







KAPITEL III

STÖD FÖR FRAMSTÄLLNING AV VISSA PRODUKTER I FÖRENADE KUNGARIKET OCH I IRLAND

Artikel 18

Syfte och stödbelopp

1. De stöd som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 skall beviljas

a) producenter, nedan kallade ”producenter”, som använder koncentrerad druvmust som uteslutande framställts av druvor som har producerats i vinodlingszonerna C III a och C III b för att i Förenade kungariket och i Irland framställa produkter som omfattas av KN-nummer 2206 00 och för vilka medlemsstaterna i enlighet med bilaga VII punkt C 3 till förordning (EG) nr 1493/1999 får tillåta en sammansatt beteckning i vilken ordet ”vin” ingår; detta stöd skall uppgå till 0,2379 euro per kilo;

b) aktörer, nedan kallade ”aktörer”, som använder koncentrerad druvmust som uteslutande framställts av druvor som producerats inom gemenskapen och låter denna must bli huvudbeståndsdel i de produkter som de avsätter i Förenade kungariket och i Irland, med tydliga anvisningar till konsumenterna om hur en vinliknande dryck kan framställas av dessa produkter; detta stöd skall uppgå till 0,3103 euro per kilo.

2. Den koncentrerade druvmust för vilken stöd begärs skall vara av god handelskvalitet enligt gällande normer och lämpa sig för att användas för de ändamål som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999.

Artikel 19

Ansökan

1. Producenter eller aktörer som önskar få de stöd som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 skall mellan den 1 augusti och den 31 juli det aktuella vinåret lämna in en skriftlig ansökan till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den koncentrerade druvmusten används.

Ansökan skall lämnas in minst sju arbetsdagar innan framställningen inleds.

Tidsfristen på sju arbetsdagar får förkortas, om den behöriga myndigheten skriftligen tillåter detta.

2. En ansökan om stöd skall avse minst 50 kg koncentrerad druvmust.

3. En ansökan om stöd skall innehålla följande uppgifter:

a) tillverkarens eller aktörens namn eller firmanamn samt adress.

b) uppgifter om den vinodlingszon, enligt definitionen i bilaga III till förordning (EG) nr 1493/1999, där den koncentrerade druvmusten har sitt ursprung.

c) följande tekniska uppgifter: i) lagringsplatsen. ii) kvantiteten (i kg, eller i antalet behållare om den koncentrerade druvmust som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 är fylld på behållare som rymmer högst fem kg). iii) densiteten, iv) de priser som har betalats, v) den plats där de arbetsmoment som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 utförs.

Medlemsstaterna får kräva ytterligare upplysningar för att kunna identifiera den koncentrerade druvmusten.

4. Till en ansökan om stöd skall bifogas en kopia av det eller de följedokument för transporten av den koncentrerade druvmusten till tillverkarens eller aktörens anläggning som den behöriga myndigheten i medlemsstaten har utfärdat.

Den vinodlingszon där de färska druvor som används har skördats skall anges i kolumn 8 i dokumentet.

Artikel 20

Stödvillkor

1. Tillverkarna eller aktörerna skall enligt artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 använda den totala kvantitet koncentrerad druvmust för vilken stöd har begärts. En avvikelse på minus 10 % från den kvantitet koncentrerad druvmust som anges i ansökan får tillåtas.

2. Tillverkaren eller aktören skall ha en lagerbokföring i vilken det skall finnas uppgifter om

a) de partier koncentrerad druvmust som varje dag köps in och tas emot på anläggningen, tillsammans med de uppgifter som avses i artikel 19.2 b och c i den här förordningen, samt säljarens/säljarnas namn och adress,

b) den kvantitet koncentrerad druvmust som varje dag används för de ändamål som avses i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/99,

c) de partier slutprodukter enligt artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999 som varje dag framställs och avsänds från anläggningen, samt mottagarens/mottagarnas namn och adress.

3. Tillverkarna eller aktörerna skall inom en månad skriftligen meddela den behöriga myndigheten vilken dag all den koncentrerade druvmust enligt en stödansökan har använts för de ändamål som anges i artikel 35.1 b och c i förordning (EG) nr 1493/1999, med hänsyn tagen till den avvikelse som anges i punkt 1 i den här artikeln.

4. Om en tillverkare eller aktör inte fullgör den skyldighet som avses i punkt 1 i den här artikeln, skall stödet, utom vid force majeure, inte betalas ut.

5. Om en tillverkare eller aktör inte fullgör alla skyldigheter enligt denna förordning, förutom den skyldighet som avses i punkt 1 i den här artikeln, skall stödet minskas, utom vid force majeure, med ett belopp som den behöriga myndigheten skall fastställa i förhållande till hur allvarlig överträdelsen är.

6. Vid force majeure skall den behöriga myndigheten bestämma vilka åtgärder som behöver vidtas, med hänsyn till de åberopade omständigheterna.

Artikel 21

Utbetalningar

Den behöriga myndigheten skall senast tre månader efter det att den har mottagit det meddelande som avses i artikel 20.3 i den här förordningen betala ut stöd för den kvantitet koncentrerad druvmust som faktiskt har använts.

Artikel 22

Förskott

1. De tillverkare och aktörer som avses i artikel 18 i den här förordningen får begära att stödet betalas ut i förskott, under förutsättning att de har ställt en säkerhet på 120 % av stödbeloppet i den behöriga myndighetens namn.

2. Det förskott som avses i punkt 1 skall betalas ut inom tre månader efter det att det har styrkts att säkerheten har ställts och under förutsättning att det också har styrkts att den koncentrerade druvmusten har betalats.

3. Efter det att den behöriga myndigheten har mottagit det meddelande som avses i artikel 20.3 i den här förordningen, och med hänsyn till det stödbelopp som skall betalas ut, skall den säkerhet som avses i punkt 1 helt eller delvis frisläppas i enlighet med förfarandet i artikel 19 i kommissionens förordning (EEG) nr 2220/85.







AVDELNING II

STÖD FÖR PRIVAT LAGRING

Artikel 23

Syfte

I den här avdelningen fastställs tillämpningsföreskrifter för det stödsystem för lagring som avses i kapitel I i avdelning III i förordning (EG) nr 1493/1999.

Artikel 24

Definitioner

Med ”produkter” avses i denna avdelning, oberoende av vinår, druvmust, koncentrerad druvmust, rektifierad koncentrerad druvmust samt bordsvin.

Artikel 25

Stödbelopp

Stödet för lagring skall i hela gemenskapen uppgå till följande schablonbelopp per hektoliter och dag:

a) För druvmust: 0,01837 euro.

b) För koncentrerad druvmust: 0,06152 euro.

c) För rektifierad koncentrerad druvmust: 0,06152 euro.

d) För bordsvin: 0,01544 euro.

Artikel 26

Regler för stödmottagare

1. Interventionsorganen får endast ingå avtal för privat lagring med producenter.

I denna avdelning avses med producent en fysisk eller juridisk person, eller sammanslutning av sådana personer, som bearbetar eller låter bearbeta

a) färska druvor till druvmust,

b) druvmust till koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust,

c) färska druvor, druvmust eller delvis jäst druvmust till bordsvin.

Med producenter skall jämställas de sammanslutningar som avses i artikel 39 i förordning (EG) nr 1493/1999, i fråga om de kvantiteter som framställts av de samverkande producenterna. Skyldigheterna i artikel 2 i den här förordningen skall fortsätta att gälla för de medlemmar som har levererat viner som omfattas av avtalet.

2. En producent får endast ingå avtal för produkter

— som han själv har framställt,

— som har framställts under hans ansvar, och som han är ägare till,

— som, när det gäller producentsammanslutningar enligt punkt 1 tredje stycket, har framställts under medlemmarnas ansvar.

3. Ett interventionsorgan får endast ingå avtal för produkter som lagras i den egna medlemsstaten.

4. Produkter får inte samtidigt omfattas av ett avtal om privat lagring och av den stödordning som avses i artikel 5.1 i rådets förordning (EEG) nr 565/80.

Artikel 27

Produkternas egenskaper

Då ett avtal ingås skall följande gälla:

a) Druvsaft skall helt och hållet vara framställd av sorter som klassificerats som sorter för framställning av vin enligt artikel 19 i förordning (EG) nr 1493/1999 och den får inte ha en naturlig alkoholhalt i volymprocent som är lägre än den lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som föreskrivs för den vinodlingszon där den har sitt ursprung.

b) Bordsvin i) skall, för den kategori för vilken avtalet har ingåtts, uppfylla de lägsta kvalitetsvillkoren i bilaga II till den här förordningen, ii) skall ha en restsockerhalt på högst 2 gram per liter, med undantag för portugisiska bordsviner som får ha en halt på högst 4 gram per liter, iii) skall ha god reaktion på luft under 24 timmar, iv) får inte ha en främmande smak;

c) I de produkter som avses i artikel 24 i den här förordningen får de gränsvärden för radioaktivitet som fastställs i gemenskapens lagstiftning inte överskridas. En kontroll av halterna av radioaktivitet i en produkt skall endast utföras om situationen så kräver och under den tid som bedöms nödvändig.

Artikel 28

Kvantiteter

1. Den totala kvantitet för vilken en producent ingår avtal om lagring får inte vara större än den kvantitet som för det aktuella vinåret har angetts i den produktionsanmälan som lämnats in i enlighet med artikel 18.1 i förordning (EG) nr 1493/1999, plus de kvantiteter som producenten själv framställt efter det datum då denna anmälan lämnades in och som förts in i de register som avses i artikel 70 i den förordningen.

2. Ett avtal skall för bordsvin omfatta minst 50 hl, för druvsaft minst 30 hl och för koncentrerad druvsaft och rektifierad koncentrerad druvsaft minst 10 hl.

Artikel 29

Avtal

1. Ett avtal får endast ingås under förutsättning att producenten för varje behållare i vilken produkten lagras anger

a) uppgifter som gör att den kan identifieras,

b) följande analytiska uppgifter: i) färg, ii) svaveldioxidhalt, iii) konstaterad frånvaro av hybrider vad beträffar röda produkter, genom bestämning av malvidoldiglykosid.

Vad gäller druvmust, koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust skall det även finnas uppgifter om

▼M12

c) det gradtal som erhålls vid en temperatur på 20 oC med en refraktometer som används enligt den metod som anges i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 558/93. En avvikelse är tillåten. Denna skall vara 0,5 för druvmust och 1 för koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust.

▼B

Vad gäller bordsvin skall det också finnas analytiska uppgifter om

d) den totala alkoholhalten i volymprocent;

e) den verkliga alkoholhalten i volymprocent;

f) den totala syrahalten, uttryckt i gram vinsyra per liter eller i milliekvivalenter per liter; i fråga om vita viner får medlemsstaterna emellertid avstå från att kräva denna uppgift;

g) halten av flyktiga syror, uttryckt i gram ättiksyra per liter eller i milliekvivalenter per liter; i fråga om vita viner får medlemsstaterna emellertid avstå från att kräva denna uppgift;

h) restsockerhalten;

i) reaktionen på luft under 24 timmar;

j) frånvaron av främmande smaker.

Dessa analytiska uppgifter skall tas fram av ett officiellt laboratorium enligt artikel 72 i förordning (EG) nr 1493/1999 inom 30 dagar innan avtalet ingås.

2. Medlemsstaterna får begränsa antalet avtal som en producent får ingå per vinår.

3. Ett avtal avseende bordsvin får inte ingås före den första tappningen på fat av vinet i fråga.

4. De producenter som önskar ingå avtal om lagring av ett bordsvin skall, tillsammans med en ansökan om att ingå avtal, meddela interventionsorganet den totala kvantitet bordsvin som de har framställt under det aktuella vinåret.

Därför skall producenten lämna in en kopia av den eller de produktionsdeklarationer som avses i artikel 18 andra stycket i förordning (EG) nr 1493/1999, samt i förekommande fall en kopia av de register som avses i artikel 28 i den här förordningen. I det fall då en deklaration ännu inte finns tillgänglig kan ett provisoriskt intyg lämnas.

5. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 25.2 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall minst följande uppgifter finnas med i avtalet:

a) producenternas namn och adress,

b) interventionsorganets namn och adress,

c) produktkategori enligt artikel 25 i den här förordningen,

d) kvantitet,

e) lagringsplats,

f) datum då lagringsperioden påbörjas,

g) stödbelopp i euro.

Beträffande bordsvin skall avtalen även innehålla uppgifter om

h) att tappningen på fat har gjorts,

i) en klausul som medger att volymen får minskas med en procentsats som kommissionen skall fastställa enligt förfarandet i artikel 75 i förordning (EG) nr 1493/1999 om den totala volymen i de avtal som ingåtts betydligt överskrider den genomsnittliga volymen under de tre senaste produktionsåren; Minskning får inte avse de kvantiteter som avses i artikel 28.2. Om denna minskning tillämpas skall hela stödet betalas ut för perioden före denna minskning.

6. Medlemsstaterna får kräva ytterligare upplysningar för att kunna identifiera produkten i fråga.

Artikel 30

Undantag från artikel 2 i den här förordningen

Medlemsstaterna får tillåta att avtal ingås innan en producent har lagt fram styrkande handlingar enligt vad som avses i artikel 2 i den här förordningen, under förutsättning att producenten i avtalet intygar att han har fullgjort de skyldigheter som avses i den artikeln, eller att han uppfyller kraven i artikel … i avdelning III i den här förordningen och förbinder sig att leverera de kvantiteter som återstår för att helt och hållet fullgöra sina skyldigheter inom de tidsfrister som de behöriga nationella myndigheterna har fastställt.

De styrkande handlingar som avses i första stycket skall läggas fram före den 31 augusti det följande produktionsåret.

Artikel 31

Lagringsperiodens början

1. Lagringsperiodens första dag skall vara dagen efter den dag då avtalet ingås.

2. Om ett avtal ingås för en lagringsperiod som börjar senare än dagen efter den dag då det ingås, skall lagringsperioden börja senast den 16 februari.

Artikel 32

Lagringsperiodens slut

1. Ett avtal om lagring av druvmust, koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust skall löpa ut mellan den 1 augusti och den 30 november efter det datum då det ingicks.

2. Ett avtal om lagring av bordsvin skall löpa ut mellan den 1 september och den 30 november efter det att det ingicks.

3. För att det datum då ett avtal löper ut skall kunna fastställas skall producenten underrätta interventionsorganet om avtalets sista giltighetsdag. Medlemsstaterna skall utfärda regler för hur detta skall meddelas.

Om inget meddelande mottas skall avtalet löpa ut den 30 november.

4. De producenter som inte har ansökt om förskott enligt artikel 38 i den här förordningen får, från och med första dagen i den femte lagringsmånaden, sälja druvmust eller koncentrerad druvmust för export eller för framställning av druvsaft.

Producenterna skall då underrätta interventionsorganet om detta i enlighet med punkt 3.

Interventionsorganet skall försäkra sig om att produktens slutliga användning överensstämmer med det angivna ändamålet.

Artikel 33

Förtida uppsägning av avtalet, på producentens begäran

1. Efter kommissionens medgivande får producenter som inte har ansökt om det förskott som avses i artikel 38 i den här förordningen från och med den 1 juni säga upp avtalet i förtid på grundval av utvecklingen på marknaden, information om lagersituationen eller skördeprognoser.

2. Om kommissionen beslutar att minska volymerna i enlighet med artikel 29.5 i) i den här förordningen får producenterna dessutom ensidigt säga upp avtalet helt eller delvis under månaden efter den månad då detta beslut offentliggjordes.

Artikel 34

Bestämmelser för lagring

1. Under hela lagringsperioden fram till den dag då ett avtal löper ut skall de lagrade produkterna

a) motsvara definitionerna i bilaga I till förordning (EG) nr 1493/1999,

b) ha den lägsta alkoholhalt som krävs då ett avtal ingås för respektive typ av bordsvin,

c) vara tappade i behållare på lägst 50 liter,

d) förbli obuteljerade, och

e) beträffande vin, vara lämpade för att vid lagringsperiodens slut bjudas ut eller levereras för direkt konsumtion.

▼M12

2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 6 får de produkter som omfattas av ett lagringsavtal endast genomgå sådana oenologiska behandlingar och processer som är nödvändiga för hållbarheten. En variation av volymen som är inskriven i avtalet är tillåten. Denna skall vara 2 % för vin och 3 % för druvmust, koncentrerad druvmust och rektifierad koncentrerad druvmust. Om byte av behållare har ägt rum, medges en variation i volym med 3 % respektive 4 %.

▼M17

3. Utan att det påverkar artikel 33 och punkterna 4, 5 och 6 i den här artikeln skall producenten under lagringsavtalets löptid varken ha rätt att saluföra den produkt som omfattas av avtalet eller sända den till en tredjepart.

Genom undantag från första stycket får producenten, under lagringskontraktets löptid, sluta ett försäljningsavtal för den lagrade produkten som träder i kraft så snart lagringskontraktet löpt ut. Producenten får också förbinda sig att så snart lagringskontraktet löpt ut leverera vinet till någon av de typer av destillation som avses i avsnitt III i den här förordningen.

▼B

4. Producenten skall, inom en tidsfrist som skall fastställas av medlemsstaten, underrätta interventionsorganet om alla förändringar som inträffar under avtalstiden beträffande

a) lagringsplatsen eller

b) produktens förpackning. I detta fall skall han ange i vilka behållare produkten slutligen skall lagras.

5. Om en producent avser att transportera en produkt som omfattas av ett avtal till en lagringsplats som är belägen på annat ställe, eller till lokaler som inte tillhör honom själv, får produkten endast transporteras om interventionsorganet, som skall ha underrättats i enlighet med punkt 4, har gett sitt tillstånd.

6. Producenter som har ingått avtal om privat lagring av druvmust får under avtalets giltighetstid bearbeta all denna must, eller en del av den, till koncentrerad druvmust eller till rektifierad koncentrerad druvmust.

Producenter som har ingått avtal om privat lagring av koncentrerad druvmust får under avtalets giltighetstid bearbeta all denna must, eller en del av den, till rektifierad koncentrerad druvmust.

En producent får låta en tredje part utföra den bearbetning som avses i de två föregående styckena, under förutsättning att produkterna blir kvar i producentens ägo och att producenterna i förväg har lämnat in en anmälan. Respektive medlemsstat skall kontrollera att detta utförs korrekt.

7. Producenterna i fråga skall skriftligen meddela interventionsorganet vilken dag bearbetningen enligt punkt 6 inleds, samt även lagringsplats och typ av förpackning.

Meddelandet skall vara interventionsorganet tillhanda senast två veckor före den dag då bearbetningen inleds.

Senast en månad efter det att bearbetningen avslutats skall producenterna skicka en analysrapport om den produkt som har framställts till interventionsorganet, och denna skall innehålla åtminstone de uppgifter som för produkten i fråga krävs i artikel 29 i den här förordningen.

8. När en av de bearbetningar som avses i punkt 6 i den här artikeln äger rum skall stödet för lagring av den produkt som omfattas av avtalet uppgå till

a) det belopp som avses i artikel 25 a i den här förordningen, när det rör sig om den bearbetning som avses i punkt 6 första stycket,

b) det belopp som avses i artikel 25 b i den här förordningen, när det rör sig om den bearbetning som avses i punkt 6 andra stycket.

För hela lagringsperioden skall stödet beräknas på grundval av de kvantiteter som omfattades av avtalet före bearbetningen.

Artikel 35

Produkter som förändras under lagringsperiodens gång

1. Om en produkt som omfattas av ett avtal helt eller delvis under detta avtals giltighetstid inte längre uppfyller villkoren i artikel 34.1 i den här förordningen skall producenten utan dröjsmål underrätta interventionsorganet om detta. Detta meddelande skall åtföljas av en analysrapport som dokumenterar förändringen. Den dag då analysrapporten föreligger skall interventionsorganet säga upp avtalet för kvantiteten i fråga.

2. Om det under en kontroll som genomförs av interventionsorganet eller ett annat kontrollorgan konstateras att en produkt som omfattas av avtal under avtalets giltighetstid helt eller delvis inte längre uppfyller villkoren i artikel 34.1 i den här förordningen, skall interventionsorganet fastställa ett datum då avtalet för kvantiteten i fråga skall upphöra att gälla.

▼M12

Artikel 35a

Kontroller

1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa de inspektioner som krävs för att kontrollera den produkt kontraktet gäller, dess identitet och volym samt efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 34.

2. Producenterna skall när som helst tillåta sådana kontroller som avses i punkt 1.

▼B

Artikel 36

Stödvillkor

1. Utom vid force majeure

a) får stöd inte betalas ut om en producent åsidosätter de skyldigheter som anges i artikel 34 1-5 och 34.7 i den här förordningen eller om han motsätter sig kontroller;

b) skall stödet, om en producent inte fullgör sina skyldigheter enligt den här förordningen eller enligt avtalet, förutom de skyldigheter som avses i a) ovan, minskas med ett belopp som fastställs av den behöriga myndigheten i förhållande till hur allvarlig förseelsen är.

2. I erkända fall av force majeure skall interventionsorganet vidta de åtgärder som anses nödvändiga med hänsyn till rådande omständigheter.

▼M12

Artikel 37

Utbetalningar

1. Den behöriga myndigheten skall betala ut stödet inom tre månader från och med den dag då lagringsavtalet löper ut.

2. Om ett avtal har sagts upp i enlighet med artiklarna 33 eller 35 skall stödet betalas ut i proportion till avtalets verkliga giltighetstid. Den behöriga myndigheten skall betala ut stödet inom tre månader från och med den dag då avtalet sades upp.

Artikel 38

Förskott

1. Under förutsättning att producenten har ställt en säkerhet motsvarande 120 % av förskottsbeloppet till förmån för den behöriga myndigheten, kan han begära utbetalning av ett förskottsbelopp. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 32 skall förskottsbeloppet beräknas på grundval av det stödbelopp för den aktuella produkten som anges i artikel 25.

2. Den behöriga myndigheten skall betala ut förskottet senast tre månader efter det att det har styrkts att säkerheten har ställts.

3. Så snart den behöriga myndigheten betalat ut stödet skall den säkerhet som avses i punkt 1 frisläppas.

Om rätten till stöd enligt artikel 36.1 a inte föreligger, skall hela säkerheten vara förverkad.

Om tillämpningen av artikel 36.1 b leder till att stödet blir lägre än det belopp som redan har betalats ut, skall säkerheten minskas med 120 % av det utbetalade belopp som överskrider det rättmätiga stödet. En säkerhet som minskats på detta sätt skall frisläppas senast tre månader efter den dag då avtalet löper ut.

Medlemsstaterna skall företa nödvändiga justeringar vid tillämpningen av den klausul som avses i artikel 29.5 i.

▼B

Artikel 39

Bordsviner kontra kvalitetsviner

Ett bordsvin som omfattas av ett avtal om lagring kan inte i ett senare skede erkännas som kvalitetsvin eller användas för framställning av vare sig ett sådant vin, ett mousserande kvalitetsvin fso, ett kvalitetslikörvin fso eller ett pärlande kvalitetsvin fso, enligt definitionerna i artikel 54.1 i förordning (EG) nr 1493/1999.







AVDELNING III

DESTILLATION







Inledning

Artikel 40

Syfte

I den här avdelningen fastställs tillämpningsföreskrifter för destillation enligt kapitel II i avdelning III i förordning (EG) nr 1493/1999.

Artikel 41

Definitioner

1. I denna avdelning avses med

a) producent, i) i tillämpningen av kapitel I i denna avdelning: en fysisk eller juridisk person, eller en sammanslutning av sådana personer, som har producerat vin av färska druvor, druvmust, delvis jäst druvmust eller av ungt icke färdigjäst vin som de själva framställt eller köpt, samt en fysisk eller juridisk person som har de skyldigheter som anges i artikel 27 i förordning (EG) nr 1493/1999; ii) i tillämpningen av kapitlen II och III i den här förordningen: en fysisk eller juridisk person, eller en sammanslutning av sådana personer, som har producerat vin av färska druvor, druvmust eller delvis jäst druvmust som de själva har framställt eller köpt;

b) destillatör: en fysisk eller juridisk person, eller en sammanslutning av sådana personer, i) som destillerar vin, vin som tillsatts alkohol eller biprodukter från vinframställning, eller på annat sätt bearbetar druvor, och ii) som godkänts av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där destilleriet ligger;

c) producent av vin som tillsatts alkohol: en fysisk eller juridisk person, eller sammanslutning av sådana personer, med undantag för en destillatör, i) som bearbetar vin till vin som tillsatts alkohol, och ii) som har godkänts av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där anläggningen för detta ligger;

d) behörigt interventionsorgan: i) i fråga om att ta emot och godkänna dels avtal eller deklarationer om leveranser till destillation, dels avtal om leveranser till framställning av en vin som tillsatts alkohol: det interventionsorgan som utsetts av den medlemsstat där vinet förvaras när avtalet eller deklarationen lämnas in; ii) i fråga om utbetalning av stöd till producenter av en vin som tillsatts alkohol i enlighet med artikel 69: det interventionsorgan som utsetts av den medlemsstat där vinet som tillsatts alkohol framställs. iii) i övriga fall: det interventionsorgan som utsetts av den medlemsstat där destillationen utförs.

2. I den här avdelningen skall med destillatör jämställas den fysiska eller juridiska person, eller sammanslutning av sådana personer, med undantag för den som framställer vin som tillsatts alkohol,

a) som har godkänts av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där han har sitt säte,

b) som av en producent, i enlighet med definitionen i punkt 1 a, köper vin eller biprodukter från vinframställning eller från annan bearbetning av druvor, för att för eget bruk låta en godkänd destillatör destillera dem, och

c) som för den produkt han köper betalar producenten åtminstone det minimipris som fastställts för destillationen i fråga.

Den person eller sammanslutning som jämställs med en destillatör skall ha samma skyldigheter och rättigheter som en sådan.

3. I fråga om att ingå avtal och att leverera vin för destillation får medlemsstaterna utfärda bestämmelser om att sammanslutningar av kooperativ, i fråga om de kvantiteter vin som de anslutna kooperativen producerat och levererat till sammanslutningen, på egen begäran skall jämställas med en producent. Under alla förhållanden skall kooperativen även i fortsättningen ha de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i gemenskapens regler.

Om en sammanslutning, i samförstånd med de anslutna kooperativen, har för avsikt att under ett visst vinår utföra en av destillationerna i den här avdelningen skall den skriftligen underrätta interventionsorganet om detta. I detta fall

a) får de anslutna kooperativen inte individuellt ingå avtal om destillation eller vara leverantörer för destillationen i fråga,

b) skall de kvantiteter vin som sammanslutningen levererat för destillation krediteras de anslutna kooperativ för vars räkning leveransen sker.

Tillämpningen av artikel 2 i den här förordningen skall innebära, utan att det påverkar följderna för respektive kooperativ, att om ett eller flera anslutna kooperativ inte fullgör sina skyldigheter enligt den artikeln får sammanslutningen inte leverera till destillationen i fråga, inom gränserna för de kvantiteter som har levererats av de kooperativ som inte fullgjort sina skyldigheter.

De medlemsstater som använder sig av denna möjlighet skall underrätta kommissionen om detta och därvid också om de åtgärder de har vidtagit i detta syfte. Kommissionen skall vidarebefordra denna information till övriga medlemsstater.

▼M17

Artikel 42

Godkännande av destillatörer

1. Det är medlemsstatens uppgift att godkänna destillatörer som begär detta och vars anläggningar är belägna i medlemsstaten.

2. En medlemsstat kan tillfälligt eller definitivt dra in godkännandet om en destillatör inte uppfyller sina skyldigheter i enlighet med den här förordningen.

3. Medlemsstaterna skall upprätta en förteckning över godkända destillatörer och på elektronisk väg meddela kommissionen denna. De skall också utan dröjsmål meddela alla eventuella senare ändringar av denna förteckning.

Kommissionen skall offentliggöra dessa uppgifter på sin webbplats.

▼B

Artikel 43

Alkohol som framställs genom destillation

Genom de destillationer som avses i denna avdelning får det endast framställas

a) neutral alkohol som motsvarar definitionen i bilaga III till den här förordningen,

b) vinsprit eller sprit av pressrester som motsvarar definitionerna i artikel 1.4 d eller f i rådets förordning (EEG) nr 1576/89 av den 29 maj 1989 om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker ( 6 ),

c) destillat eller råalkohol, med en alkoholhalt i volymprocent på lägst 52 %.

Om en sådan produkt som avses i första stycket under c framställs får den endast användas under officiell kontroll

i) för framställning av en alkoholhaltig dryck,

ii) för bearbetning till en av de produkter som avses under a eller b med undantag för sprit framställd av druvrester.

iii) för framställning av alkohol för industriellt bruk.

▼M12

Medlemsstaterna skall inom ramen för de destillationer som föreskrivs i denna avdelning vidta de åtgärder som krävs för att skyldigheterna i andra stycket iakttas.

▼B

Artikel 44

Analysmetoder för neutral alkohol

De analysmetoder på gemenskapsnivå som fastställs i bilaga IV till den här förordningen återfinns i bilaga V till den här förordningen.







KAPITEL I

OBLIGATORISK DESTILLATION







Avsnitt I — Destillation av biprodukter från vinframställning

Artikel 45

Skyldighet att leverera biprodukter till destillation

1. De producenter som har en av de destillationsskyldigheter som avses i artikel 27 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall fullgöra denna skyldighet genom att senast den 15 juli under vinåret i fråga leverera

a) alla druvpressrester och jäsningsrester till en godkänd destillatör, och

b) eventuellt, vin till en godkänd destillatör eller en godkänd producent av vin som tillsatts alkohol för destillation.

▼M12

Medlemsstaterna får föreskriva att denna leverans skall ske före det datum som anges i första stycket.

▼B

Om en producent leverar till en destillatör vars godkännande återkallats skall de leverade kvantiteterna bokföras men de berättigar inte till någon form av bidrag från gemenskapen.

▼M12 —————

▼B

Artikel 46

Egenskaper hos biprodukter som levereras till destillation

1. För de producenter som levererar druvpressrester för framställning av önocyanin skall, genom undantag från artikel 27.4 i förordning (EG) nr 1493/1999, mängden alkohol i de produkter som levereras till destillation vara lägst 5 % av volymen alkohol i vinet. Beträffande vita kvalitetsviner fso skall denna mängd vara lägst 7 %.

2. För bestämningen av den volym alkohol som skall levereras till destillation på något av de sätt som anges i artikel 48 i den här förordningen skall följande fasta naturliga alkoholhalter i volymprocent tillämpas inom de olika vinodlingszonerna:

a) 8,5 % i zon B,

b) 9,0 % i zon C I,

c) 9,5 % i zon C II,

d) 10,0 % i zon C III,

3. För att hålla destillationskostnaderna inom rimliga gränser skall biprodukterna från vinframställning ha minst följande genomsnittliga egenskaper vid leveransen till destilleriet:

a) Druvpressrester: i) i vinodlingszon B: 2 liter ren alkohol/100 kg, ▼M12 ii) i vinodlingszon C: 2 liter ren verklig och möjlig alkohol/100 kg när de härrör från sorter som i klassificeringen för den administrativa enheten i fråga endast anges som druvsorter avsedda för andra ändamål än vinframställning; 2,8 liter ren verklig och möjlig alkohol/100 kg när de härrör från en sort som i klassificeringen för den administrativa enheten i fråga endast anges som druvsorter avsedda för andra ändamål än vinframställning, ▼B

b) Jäsningsrester: i) i vinodlingszon B: 3 liter ren alkohol/100 kg och 45 % vattenhalt, ii) i vinodlingszon C: 4 liter ren alkohol/100 kg och 45 % vattenhalt.

4. För producenter som levererar sitt vin från sin framställning till vinägerindustrin skall mängden alkohol, uttryckt i ren alkohol, i det vin som levereras på detta sätt dras av från mängden alkohol, uttryckt i ren alkohol, i det vin som skall levereras till destillation för att fullgöra skyldigheten i artikel 27.3 i förordning (EG) nr 1493/1999.

▼M3

För producenter som levererar vin eller biprodukter till försök som kontrolleras av medlemsstaterna skall bestämmelserna i artiklarna 45, 46 och 47 tillämpas, och det stöd som betalas ut till den person som har tillstånd skall vara 0,277 euro/volymprocent/hl.

▼B

När det rör sig om försök får en medlemsstat inte överskrida 100 ton pressrester och 100 ton jäsningsrester per försök.

Artikel 47

Uppköpspris

1. Det uppköpspris som avses i artikel 27.9 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall tillämpas på nettovara, fritt destilleriet.

2. Destillatören skall betala producenten det uppköpspris som avses i punkt 1 senast tre månader efter det att en kvantitet levererats till destilleriet.

Om producenten inte motsätter sig det får emellertid destillatören

a) senast tre månader efter leveransen betala producenten 80 % av uppköpspriset, eller

b) göra den delbetalning som avses i a efter det att produkterna levererats, dock senast en månad efter det att den faktura som skall utställas före den 31 augusti det berörda vinåret har mottagits.

Destillatören skall senast följande 31 oktober betala producenten det resterande beloppet.

▼M12

Artikel 48

Stöd till destillatörer

1. Det stöd som avses i artikel 27.11 a i förordning (EG) nr 1493/1999 skall uppgå till följande belopp per volymprocent alkohol och per hektoliter produkt som erhålls genom destillation:

a) För neutral alkohol: — alkohol av pressrester: 0,8453 euro — alkohol av vin och jäsningsrester: 0,4106 euro

b) För sprit framställd av druvpressrester, destillat och råalkohol framställd av pressrester med en alkoholhalt i volymprocent på minst 52 %: 0,3985 euro

c) För vinsprit och råalkohol framställd av vin och jäsningsrester: 0,2777 euro

Om destillatören visar upp handlingar som styrker att det destillat eller den råalkohol som framställts genom destillation av druvpressrester har fått en annan användning än som sprit framställd av druvpressrester, skall ett extra belopp på 0,3139 euro per volymprocent och per hektoliter utbetalas till denne.

2. Inget stöd får betalas ut för de kvantiteter vin som levererats till destillation som med mer än 2 % överskrider den skyldighet för producenten som avses i artikel 45.

▼B

Artikel 49

Undantag från leveransskyldigheten

1. Skyldigheterna i artikel 27 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall inte gälla för

a) producenter som under kontroll och i enlighet med artikel 50.1 i den här förordningen återtar biprodukter från vinframställning,

b) producenter av mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ och av mousserande eller pärlande kvalitetsvin av aromatisk typ från specificerade områden, som har framställt dessa viner av druvmust eller delvis jäst druvmust som köpts och undergått stabiliseringsbehandling för att eliminera jäsningsrester.

▼M12

2. Producenter som under det aktuella vinåret inte når upp i en produktion som är större än 25 hektoliter vin eller must på den egna anläggningen, får inte leverera.

▼B

3. För den del av produktionen som faktiskt har levererats till destillation inom ramen för den destillation som föreskrivs i artikel 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall producenterna endast ha skyldighet att leverera biprodukter från sin vinframställning om det rör sig om den destillation som föreskrivs i artikel 27.3 i den förordningen.

▼M17

4. Med tillämpning av artikel 27.8 i förordning (EG) nr 1493/1999 får medlemsstaterna, för hela eller en del av sitt område, föreskriva att sådana producenter som förtecknas nedan får fullgöra skyldigheten att leverera biprodukter enligt punkterna 3 och 6 i samma artikel genom att dessa produkter återtas under kontrollerade former.

a) Producenter som inte överskrider en produktionsnivå på 80 hl egen produktion på egna anläggningar.

b) Producenter som framställer ekologiskt odlade vindruvor.

▼B

Artikel 50

Återtag

1. Den möjlighet som avses i artikel 27.8 i förordning (EG) nr 1493/1999 får endast användas av

a) producenter som är etablerade i produktionsområden där en destillation skulle innebära oproportionerliga kostnader för dem; medlemsstaternas behöriga myndigheter skall upprätta en förteckning över sådana områden och därefter informera kommissionen om denna;

b) producenter som inte har framställt vin eller på annat sätt bearbetat druvor på ett kooperativs anläggning och som på grund av den låga produktionsvolymen, särskilda kännetecken för produktionen eller destilleriets läge får oproportionerligt höga kostnader för en destillation. Medlemsstaterna skall fastställa tillämpningsvillkoren och meddela kommissionen dessa.

2. Vid tillämpningen av artikel 27.7 och 27.8 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall biprodukterna återtas utan dröjsmål, dock senast vid utgången av det vinår under vilket de erhålls. Återtaget, samt en uppskattning av vilka kvantiteter det rör sig om, skall antingen skrivas in i det register som upprättas genom tillämpning av artikel 70 i förordning (EG) nr 1493/1999 eller intygas av den behöriga myndigheten.

Återtag av jäsningsrester skall anses ha skett om jäsningsresterna i fråga har denaturerats för att omöjliggöra att de används för vinframställning och om leverans av dessa denaturerade jäsningsrester till tredje part har skrivits in i det register som avses i föregående stycke. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa kontroll av dessa transaktioner.

De medlemsstater som producerar mer än 25 000 hl vin per år skall genom en undersökning åtminstone kontrollera att den lägsta alkoholhalt som avses i artikel 51 uppnås och att biprodukterna helt och hållet har återtagits inom de fastställda tidsfristerna.

Artikel 51

Egenskaper hos biprodukter som återtas

Den lägsta alkoholhalten i ren alkohol i de biprodukter från vinframställning som återtas under kontroll enligt artikel 27.7 och 27.8 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall vara följande:

a) i druvpressrester: i) 2,1 liter/100 kg, i fråga om vitt kvalitetsvin fso, ii) 3 liter/100 kg i övriga fall.

b) i vindruv: i) 3,5 liter/100 kg, i fråga om vitt kvalitetsvin fso, ii) 5 liter/100 kg i övriga fall.







Avsnitt II:

Destillation av viner som framställts av sorter med dubbel klassificering

▼M9

Artikel 52

Fastställande av den kvantitet som normalt används för vinframställning

1. Den totala kvantitet som normalt används för vinframställning skall fastställas per berörd region, i de fall vinerna framställs av druvor som enligt artikel 28 i förordning (EG) nr 1493/1999 klassificeras både som sorter för vinframställning och som sorter för andra ändamål.

Den totala kvantitet som normalt används för vinframställning skall omfatta

— produkter som är avsedda att användas för framställning av bordsviner och av andra viner som i sin tur är lämpade för framställning av bordsviner,

— must som är avsedd för framställning av koncentrerad must och rektifierad koncentrerad must som är avsedd att användas för berikningsändamål,

— must som är avsedd at