1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr2913/92
avden12oktober1992
ominrättandetaventullkodexförgemenskapen
(EGT L 302, 19.10.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 82/97 av den 19
december 1996L 17 1 21.1.1997
►M2Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 955/1999 av den 13
april 1999L 119 1 7.5.1999
►M3Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 2700/2000 av den 16
november 2000L 311 17 12.12.2000
Ändrad genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
Rättad genom:►
C1Rättelse, EGT L 179, 8.7.1997, s. 11 (82/97)
▼B
RÅDETSFÖRORDNING(EEG)nr2913/92
avden12oktober1992
ominrättandetaventullkodexförgemenskapen
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artiklarna 28, 100a och 113 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
i samarbete med Europaparlamentet(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Gemenskapen bygger på en tullunion. För att främja intressena för både
marknadsaktörerna inom gemenskapen och tullmyndigheterna är det
lämpligt att samla alla tullbestämmelser, som för närvarande finns i ettstort antal gemenskapsförordningar och gemenskapsdirektiv, i entullkodex. Denna åtgärd är av grundläggande betydelse för den inremarknaden.
En sådan gemenskapstullkodex (nedan kallad ”kodex” måste innehålla
gällande tullagstiftning. Det är emellertid lämpligt att ändra denna
lagstiftning för att göra den mera enhetlig, förenkla den och avhjälpavissa brister som fortfarande finns, i syfte att få en fullständiggemenskapslagstiftning på området.
Med utgångspunkt i den inre marknadens principer måste kodexen
innehålla de allmänna regler och förfaranden som behövs för attsäkerställa genomförandet av tulltaxebestämmelser och andra
bestämmelser som införs på gemenskapsnivå i samband med handeln
med varor mellan gemenskapen och tredje land. Kodexen måste blandannat omfatta åtgärder som rör den gemensamma jordbrukspolitiken ochhandelspolitiken med beaktande av vad dessa kräver.
Det förefaller tillrådligt att påpeka att denna kodex skall tillämpas utan
att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser på andraområden. Sådana särskilda regler kan förekomma eller införas i samband
med bl.a. lagstiftning som rör jordbruk, statistik, handelspolitik eller
egna tillgångar.
För att garantera jämvikt mellan å ena sidan tullmyndigheternas behov
av att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen och å andrasidan marknadsaktörernas rätt till rättvis behandling, måste de nämndamyndigheterna bl.a. få omfattande kontrollbefogenheter och marknads-
aktörerna måste få överklagningsrätt. Genomförandet av ett system med
överklagningsrätt i tullfrågor kommer att kräva att Förenade kungariket(Storbritannien och Nordirland) inför nya administrativa förfarandensom inte kan träda i kraft före den 1 januari 1995.
Med hänsyn till utrikeshandelns utomordentliga betydelse för gemen-
skapen, bör tullformaliteter och tullkontroller avskaffas eller åtminstoneinskränkas så mycket som möjligt.
Det är viktigt att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna kodex och
att i detta syfte fastställa ett gemenskapsförfarande, som gör det möjligt
att besluta om förfaranden för att genomföra kodexen inom lämplig tid.En tullkodexkommitté bör inrättas för att säkerställa ett nära ocheffektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen på dettaområde.
När beslut fattas om nödvändiga åtgärder för att genomföra denna
kodex, måste största möjliga försiktighet iakttas för att förhindra varje1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 128, 23.5.1990, s. 1.
(2) EGT nr C 72, 18.3.1991, s. 176, och beslut av den 16 september 1992.
(3) EGT nr C 60, 8.3.1991, s. 5.
▼B
form av bedrägeri eller oegentlighet som kan tänkas få en negativ
inverkan på de Europeiska gemenskapernas allmänna budget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNABESTÄMMELSER
KAPITEL 1
RÄCKVIDDOCHGRUNDLÄGGANDEDEFINITIONER
Artikel 1
Tullagstiftningen skall bestå av denna kodex och de bestämmelser på
gemenskapsnivå eller nationell nivå som antas för att genomföra den.Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser somfastställs på andra områden gäller kodexen för
— handeln mellan gemenskapen och tredje land,
— varor som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol-
och stålgemenskapen, Fördraget om upprättandet av Europeiskaekonomiska gemenskapen och Fördraget om upprättandet av Euro-peiska atomenergigemenskapen.
Artikel 2
1. Om inte något annat bestäms, antingen genom internationella
konventioner eller sedvana med begränsad geografisk och ekonomiskräckvidd eller genom ensidiga gemenskapsåtgärder, skall gemenskapens
tullagstiftning tillämpas enhetligt inom hela gemenskapens tullområde.
2. Vissa av tullagstiftningens bestämmelser får också tilllämpas
utanför gemenskapens tullområde inom ramen för antingen särskildaföreskrifter eller internationella konventioner.
Artikel 3
1. Gemenskapens tullområde omfattar
— Belgiens territorium,
— Danmarks territorium utom Färöarna och Grönland,— Tysklands territorium utom ön Helgoland och Büsingens territorium
(Fördraget av den 23 november 1964 mellan Förbundsrepubliken
Tyskland och Schweiziska Edsförbundet),
— Greklands territorium,— Spaniens territorium utom Ceuta och Melilla,
— Franska republikens territorium, med undantag av de utomeuro-
peiska territorierna Saint Pierre och Miquelon och Mayotte,
— Irlands territorium,
— Italiens territorium utom kommunerna Livigno och Campione
d'Italia samt det territorialvatten i Luganosjön som finns mellan
stranden och statsgränsen för området mellan Ponte Tresa och PortoCeresio,
— Luxemburgs territorium,
— Nederländernas territorium i Europa,
— Österrikes territorium,— Portugals territorium,
— Republiken Finlands territorium,— Sveriges territorium,
— det territorium som tillhör Förenade kungariket Storbritannien
inklusive Nordirland, öarna i Engelska kanalen och Isle of Man.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 3
▼A1
▼M1
▼A1
▼M1
▼A1
▼M1
2. Furstendömet Monacos territorium, som det definieras i den
tullkonvention som undertecknades i Paris den 18 maj 1963 ( Franska
republikens officiella tidning av den 27 september 1963, s. 8679), skall
med beaktande av den konventionen också anses utgöra en del av
gemenskapens tullområde, trots att det är beläget utanför Franskarepublikens territorium.
3. Gemenskapens tullområde skall innefatta territorialvatten, inre
farvatten samt luftrum som hör till medlemsstaterna och till de territoriersom anges i punkt 2 med undantag av territorialvattnen, de inrefarvattnen och luftrummet för de territorier som inte ingår i gemenska-pens tullområde enligt punkt 1.
Artikel 4
I denna kodex används följande beteckningar med de betydelser som här
anges:
1)person:
— en fysisk person,
— en juridisk person,— en sammanslutning av personer som tillerkänns rättskapacitet
utan att vara juridiska personer, om det är möjligt enligt gällandelagstiftning.
2)person etablerad i gemenskapen:
— beträffande fysiska personer, varje person som normalt är bosatt
där,
— beträffande juridiska personer och sammanslutningar av
personer, varje person som har sitt säte, sitt huvudkontor eller
ett fast driftställe i gemenskapen.
3)tullmyndigheter: myndigheter som bl.a. har ansvar för tillämpningen
av tullagstiftningen.
4)tullkontor: alla tullkontor vid vilka alla eller några av de
formaliteter som fastställts i tullagstiftningen kan fullgöras.
5)beslut:varje förvaltningsåtgärd av tullmyndigheterna i fråga om
tullagstiftningen för att ta ställning i ett visst fall, då denna åtgärdfår rättslig verkan för en eller flera särskilda eller identifierbarapersoner. ►
M1Denna term täcker bl.a. bindande besked enligt
artikel 12. ◄
6)tullstatus: varornas status som gemenskapsvaror eller icke-gemens-
kapsvaror.
7)gemenskapsvaror:
— varor som i sin helhet har framställts inom gemenskapens
tullområde enligt villkoren i artikel 23 och inte innehåller varorsom importerats från länder eller territorier som inte utgör en delav gemenskapens tullområde. Varor som framställs av varor som
hänförs till ett suspensivt tullarrangemang anses inte vara
gemenskapsvaror, när det rör sig om fall som enligt kommit-téförfarandet har fastställts ha särskild ekonomisk betydelse
— varor som importerats från länder eller territorier som inte utgör
en del av gemenskapens tullområde och som övergår till fri
omsättning,
— varor som har framställts inom gemenskapens tullområde,
antingen endast av varor enligt andra strecksatsen eller av varorenligt första och andra strecksatserna.
8)icke-gemenskapsvaror: andra varor än de som anges i punkt 7.
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 163 och 164 skall
gemenskapsvaror förlora sin status som sådana varor, när de faktisktförs ut från gemenskapens tullområde.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 4
▼B
▼M1
▼B
▼B
9)tullskuld: en persons skyldighet att erlägga den importtull (tullskuld
vid import) eller den exporttull (tullskuld vid export) som gäller försärskilda varor enligt gällande gemenskapsbestämmelser.
10)importtullar:
— tullar och avgifter med motsvarande verkan vilka skall betalas
vid import av varor,
—►
M1 ◄avgifter vid import som införts enligt
den gemensamma jordbrukspolitiken eller enligt särskilda
ordningar för vissa varor som tillverkats genom bearbetning avjordbruksprodukter.
11)exporttullar:
— tullar och avgifter med motsvarande verkan vilka skall betalas
vid export av varor,
—►
M1 ◄avgifter vid export som införts enligt
den gemensamma jordbrukspolitiken eller enligt särskildaordningar för vissa varor som tillverkats genom bearbetning avjordbruksprodukter.
12)gäldenär: varje person som har betalningsansvar för en tullskuld.
13)tullmyndigheternas övervakning: varje allmän åtgärd, som vidtas av
dessa myndigheter i syfte att säkerställa att tullagstiftningen och, iförekommande fall, andra bestämmelser, tillämpliga på varor som ärföremål för tullövervakning, iakttas.
14)tullmyndigheternas kontroll: genomförandet av särskilda åtgärder,
såsom undersökning av varor, kontroll av att handlingar finns och äräkta, granskning av företags räkenskaper och andra handlingar,
undersökning av transportmedel, undersökning av bagage och andra
varor som personer för med sig samt genomförande av officiellautredningar och andra liknande åtgärder i syfte att säkerställa atttullagstiftningen och, i förekommande fall, andra bestämmelser,tillämpliga på varor som är föremål för tullövervakning, iakttas.
15)godkänd tullbehandling:
a) att varor hänförs till ett tullförfarande,
b) att varor förs till en frizon eller ett frilager,
c) att varor återexporteras från gemenskapens tullområde,
d) att varor förstörs,
e) att varor överlåts till statskassan.
16)tullförfarande:
a) övergång till fri omsättning,
b) transitering,
c) lagring i tullager,
d) aktiv förädling,
e) bearbetning under tullkontroll,
f) temporär import,
g) passiv förädling,
h) export.
17)tulldeklaration: den åtgärd genom vilken en person i föreskriven
form och på föreskrivet sätt anger ett önskemål om att hänföra varortill ett visst tullförfarande.
18)deklarant: den person som avger en tulldeklaration i eget namn eller
den person i vars namn en tulldeklaration avges.
19)uppvisande av varor för tullen: anmälan i föreskriven form till
tullmyndigheterna om att varor har anlänt till tullkontoret eller tillnågon annan plats som angetts eller godkänts av tullmyndigheterna.
20)frigörande av varor: den åtgärd genom vilken tullmyndigheterna
gör varor tillgängliga för de ändamål som föreskrivs enligt dettullförfarande som de har hänförts till.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 5
▼B
21)ansvarig för tullförfarandet: den person för vars räkning en
tulldeklaration avgetts eller den person, till vilken ovannämndapersons rättigheter och skyldigheter i fråga om tullförfarandet har
överförts.
22)tillståndshavare: den person som har beviljats ett tillstånd.
23)gällande bestämmelser: gemenskapsbestämmelser eller nationella
bestämmelser.
24.kommittéförfarande: det förfarande som avses dels i artiklarna 247
och 247a, dels i artiklarna 248 och 248a.
KAPITEL 2
DIVERSEALLMÄNNABESTÄMMELSER,SÄRSKILTBETRÄFFANDE
PERSONERSRÄTTIGHETEROCHSKYLDIGHETERENLIGT
TULLAGSTIFTNINGEN
Avsnitt 1
Rättattanlitaombud
Artikel 5
1. Enligt de villkor som fastställs i artikel 64.2 och om inte annat
följer av de bestämmelser som antas inom ramen för artikel 243.2 b får
alla utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna för att
fullgöra de handlingar och formaliteter som fastställs i tullagstiftningen.
2. Detta ombudskap får vara
— direkt, varvid ombudet skall handla i en annan persons namn och för
dennes räkning, eller
— indirekt, varvid ombudet skall handla i eget namn men för en annan
persons räkning.
En medlemsstat får begränsa rätten att avge tulldeklarationer så att
ombudet skall vara ett tullombud som bedriver sin verksamhet inom detlandets territorium enligt reglerna för
— direkt ombudskap eller
— indirekt ombudskap.
3. Ett ombud skall vara etablerat i gemenskapen utom i de fall som
avses i artikel 64.2 b och artikel 64.3.
4. Ett ombud skall uppge att han handlar för huvudmannens räkning,
ange om ombudskapet är direkt eller indirekt och ha fullmakt att handla
som ombud.
En person som inte uppger att han handlar i någon annans namn eller för
någon annans räkning eller som uppger att han handlar i någon annansnamn eller för någon annans räkning utan att ha fullmakt att göra detta,skall anses handla i eget namn och för egen räkning.
5. Tullmyndigheterna får kräva att den som uppger sig handla i någon
annans namn eller för någon annans räkning styrker sin fullmakt att
handla som ombud.
Avsnitt 2
Beslutomtillämpningenavtullagstiftningen
Artikel 6
1. Om en person begär att tullmyndigheterna skall fatta ett beslut om
tillämpningen av tullagstiftningen, skall den personen tillhandahålla allaupplysningar och handlingar som dessa myndigheter behöver för attkunna fatta ett beslut.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
2. Beslutet skall fattas och underrättelse om beslutet ges till sökanden
så snart som möjligt.
Om en framställning om ett beslut görs skriftligen, skall beslutet fattas
inom en tid som fastställs enligt gällande bestämmelser med början dendag då framställningen mottas av tullmyndigheterna. Sökanden skallskriftligen underrättas om beslutet.
Denna tid får dock överskridas om tullmyndigheterna inte kan fullgöra
sin uppgift inom denna tid. I så fall skall dessa myndigheter underrättasökanden om detta innan tiden gått ut, ange de skäl som berättigar till
överskridandet och ange den ytterligare tid som de bedömer nödvändig
för att kunna fatta ett beslut rörande framställningen.
3. Ett beslut som fattas av tullmyndigheterna skriftligen och som
antingen avslår framställningar eller som innebär negativa konsekvenser
för de personer som det riktas till, skall ange skälen till beslutet. Ett
sådant beslut skall innehålla hänvisning till överklagningsrätten enligtartikel 243.
4. Det får föreskrivas att den första meningen i punkt 3 också skall
tillämpas på andra beslut.
Artikel 7
Utom i de fall som anges i artikel 244 andra stycket skall beslut som
antagits omedelbart kunna verkställas av tullmyndigheterna.
Artikel 8
1. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen skall
upphävas om det fattats på grundval av felaktiga eller ofullständigaupplysningar och
— sökanden visste eller rimligen borde ha vetat att upplysningarna var
felaktiga eller ofullständiga, och
— detta beslut inte kunde ha fattats på grundval av korrekta eller
fullständiga upplysningar.
2. De personer som beslutet riktade sig till skall underrättas om dess
upphävande.
3. Upphävandet skall gälla från och med den dag då det upphävda
beslutet fattades.
Artikel 9
1. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen skall
återkallas eller ändras i andra fall än de som anges i artikel 8, om etteller flera av de villkor som fastställts för dess utfärdande inteuppfylldes eller inte längre uppfylls.
2. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen får återkallas
om den person som beslutet riktar sig till inte uppfyller en förpliktelsesom ålagts honom enligt detta beslut.
3. Den person som beslutet riktar sig till skall underrättas om att det
återkallats eller ändrats.
4. Återkallelsen eller ändringen av beslutet skall gälla från och med
den dag då underrättelse skedde. Emellertid får tullmyndigheterna i
undantagsfall och om berättigade intressen för den person som beslutetvar riktat till så kräver, uppskjuta den dag då återkallelsen ellerändringen träder i kraft.
Artikel 10
Artiklarna 8 och 9 skall inte påverka tillämpningen av nationella regler
som föreskriver att beslut är ogiltiga eller förlorar sin giltighet av skälsom inte har samband med tullagstiftningen.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 7
▼B
Avsnitt 3
Upplysningar
Artikel 11
1. Var och en får begära upplysningar av tullmyndigheterna om
tillämpningen av tullagstiftningen.
En sådan begäran får avslås om den inte gäller en faktiskt förestående
import- eller exporttransaktion.
2. Upplysningarna skall lämnas kostnadsfritt till sökanden. Om
särskilda kostnader emellertid har uppstått hos tullmyndigheterna,
särskilt som en följd av analyser av eller expertutlåtanden om varoreller av varornas återlämnande till sökanden, får han debiteras dettillämpliga beloppet.
Artikel 12
1. Tullmyndigheterna skall på skriftlig begäran utfärda bindande
klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked och därvid handla
i överensstämmelse med kommittéförfarandet.
2. Bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked
skall endast vara bindande för tullmyndigheterna gentemot mottagarenbeträffande en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämningen av
en varas ursprung.
Bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked skall
vara bindande för tullmyndigheterna endast beträffande varor för vilkatullformaliteterna fullgörs efter den dag då dessa myndigheter har
lämnat sådana besked.
Vid ursprungsbestämning är formaliteterna en tillämpning av artiklarna
22 och 27.
3. Den som erhållit dessa besked skall kunna styrka att det på alla
punkter föreligger överensstämmelse
— i klassificeringshänseende: mellan de deklarerade varorna och de
som beskrivs i beskeden,
— i ursprungshänseende: mellan å ena sidan de berörda varorna och de
omständigheter som avgör visst ursprung och å andra sidan de varoroch omständigheter som beskrivs i beskeden.
4. Bindande besked skall, från och med den dag då de utfärdades,
gälla i sex år när det gäller klassificeringsbesked respektive i tre år närdet gäller ursprungsbesked. Utan hinder av artikel 8 skall de upphävas,om de grundas på oriktiga eller ofullständiga uppgifter från sökanden.
5. Bindande besked skall upphöra att gälla i följande fall:
a) Klassificeringsbesked skall upphöra att gälla
i) när en förordning har antagits och beskeden inte längre
överensstämmer med den rätt som därmed fastställs,
ii) när de inte längre är förenliga med tolkningen av en av de
nomenklaturer som avses i artikel 20.6
— antingen på gemenskapsnivå, på grund av ändringar i de
förklarande anmärkningarna till Kombinerade nomenklaturen
eller på grund av en dom från Europeiska gemenskapernas
domstol,
— eller på internationell nivå, på grund av ett klassificerings-
uttalande eller en ändring i de förklarande anmärkningarna tillnomenklaturen till systemet för harmoniserad varubeskriv-ning och kodifiering, vilken antagits av
Världstullorganisationen, vilken upprättades år 1952 under
beteckningen ”Tullsamarbetsrådet”,
iii) eller när de återkallas eller ändras enligt artikel 9, under
förutsättning att denna återkallelse eller ändring delges inneha-varen.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 8
▼M1
▼M1
I de fall som avses i enlighet med i och ii skall den dag då de
bindande beskeden upphör att gälla vara den dag när ovannämndaåtgärder offentliggörs eller, i fråga om internationella åtgärder, den
dag då kommissionen offentliggör ett meddelande i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning , serie C.
b) Ursprungsbesked skall upphöra att gälla
i) när en förordning har antagits eller ett avtal slutits av gemen-
skapen och beskeden inte längre överensstämmer med den rättsom därmed fastställts,
ii) när de inte längre är förenliga
— på gemenskapsnivå, med de förklarande anmärkningar och
yttranden som antagits för tolkningen av dessa rättsreglereller med en dom från Europeiska gemenskapernas domstol,
— på internationell nivå, med det avtal om ursprungsregler som
utarbetats inom ramen för Världshandelsorganisationen(WTO) eller med de förklarande anmärkningar eller yttrandenom ursprung som antagits för tolkningen av detta avtal,
iii) eller när de återkallas eller ändras enligt artikel 9, under
förutsättning att denna återkallelse eller ändring delges inneha-
varen i förväg.
I de fall som avses i enlighet med i och ii skall den dag då de
bindande beskeden upphör att gälla vara den dag som anges närovannämnda åtgärder offentliggörs eller, i fråga om internationellaåtgärder, den dag som anges i kommissionens meddelande iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning , serie C.
6. Innehavaren av bindande besked som upphör att gälla i enlighet
med►
C1punkt 5 a ii, 5 a iii, 5 b ii eller 5 b iii ◄får fortfarande
använda dessa under sex månader från dagen för offentliggörandet ellerdelgivningen, om han har slutit bindande avtal om köp eller försäljning
av varorna i fråga på grundval av de bindande beskeden innan åtgärden
antogs. Om det gäller produkter för vilka en import-, export- ellerförutfastställelselicens inlämnas när tullformaliteterna genomförs, ersättsemellertid tiden på sex månader med licensens giltighetstid.
I de fall som avses i punkt 5 a i och 5 b i får i förordningen eller avtalet
fastställas en frist, som skall gälla för första stycket.
7. Klassificering eller ursprungsbestämning som anges i bindande
besked, enligt villkoren i punkt 6, får endast tilllämpas för att
— fastställa import- eller exporttullar,
— beräkna exportbidrag och alla andra belopp som beviljas vid import
eller export som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken,
— använda import-, export- eller förutfastställelselicenser som skall
inlämnas när formaliteterna för godkännande av tulldeklarationen förvarorna i fråga genomförs, under förutsättning att dessa licenserutfärdats på grundval av ovannämnda besked.
Om det finns risk för att de ordningar som fastställs i den gemensamma
jordbrukspolitiken inte kan genomföras på ett smidigt sätt, får detdessutom i speciella fall beslutas om undantag från punkt 6 enligt detförfarande som fastställs i artikel 38 i rådets förordning nr 136/66/EEG
av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av
marknaden för oljor och fetter(
1) och i motsvarande artiklar i andra
förordningar om gemensamma organisationer av marknaden.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 9
(1) EGT nr 172, 30.9.1966, s. 3025/66. Förordningen senast ändrad genom
förordning (EG) nr 3290/94 (EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105).
▼B
Avsnitt 4
Övrigabestämmelser
Artikel 13
Tullmyndigheterna får, enligt de villkor som anges i gällande
bestämmelser, utföra alla de kontroller som de anser nödvändiga föratt säkerställa att tullagstiftningen tillämpas korrekt.
Artikel 14
För att tillämpa tullagstiftningen skall var och en som är direkt eller
indirekt inblandad i verksamhet som berör handeln med varor, på
tullmyndigheternas begäran och inom föreskriven tid, förse tullmyndig-heterna med alla nödvändiga dokument och upplysningar, oavsett vilketmedium som används, och ge dem all nödvändig hjälp.
Artikel 15
Alla upplysningar som är av konfidentiell natur eller som överlämnas på
konfidentiell grund skall omfattas av kravet på tystnadsplikt. De skall
inte yppas av tullmyndigheterna utan uttryckligt tillstånd av den personeller den myndighet som överlämnat dem. Utlämnande av upplysningarskall vara tillåtet om tullmyndigheterna är tvungna eller bemyndigade attgöra detta enligt gällande bestämmelser, särskilt beträffande dataskydd
eller i samband med rättsliga förfaranden.
Artikel 16
De berörda personerna skall bevara de handlingar som avses i artikel 14
för att tullmyndigheterna skall kunna kontrollera dem under den tid somfastställs i gällande bestämmelser och under minst tre kalenderår oavsettvilket medium som används. Denna tid skall löpa från slutet av ett år
enligt följande:
a) Beträffande varor som övergår till fri omsättning under andra
omständigheter än dem som avses i b eller varor som deklarerats förexport, från slutet av det år under vilket deklarationen för övergångtill fri omsättning eller export tas emot.
b) Beträffande varor som övergår till fri omsättning med en nedsatt
importtullsats eller nolltullsats på grund av deras användning försärskilda ändamål, från slutet av det år under vilket de upphör att
vara föremål för tullövervakning.
c) Beträffande varor som hänförts till ett annat tullförfarande, från slutet
av det år under vilket det aktuella tullförfarandet slutförs.
d) Beträffande varor som placerats i en frizon eller i ett frilager, från
slutet av det år under vilket de lämnar det berörda företaget.
Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 221.3
andra meningen skall handlingarna, om en kontroll som utförs av
tullmyndigheterna beträffande en tullskuld visar att den ifrågavarandebokföringsposten måste rättas, bevaras längre än den tid som fastställs iförsta stycket och under en tillräckligt lång tid för att rättelsen skallkunna göras och kontrolleras.
Artikel 17
Om en tid, dag eller tidsfrist är fastställd enligt tullagstiftningen för
tillämpning av lagstiftningen, skall denna tid inte förlängas och dennadag eller denna tidsfrist inte uppskjutas såvida inte detta är särskiltföreskrivet i den berörda lagstiftningen.
Artikel 18
1. Det motvärde i nationell valuta till ecun som skall tilllämpas för
bestämning av varornas tulltaxeklassificering och av importtullar skallfastställas en gång per månad. De kurser som skall användas vid dennaomräkning skall vara de som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 10
▼M1
▼M1
officiella tidning den näst sista arbetsdagen i månaden. Dessa kurser
skall tillämpas under hela den påföljande månaden.
Om den kurs som tillämpas i början av månaden avviker med mer än 5 %
från den kurs som offentliggjorts den näst sista arbetsdagen före den 15 isamma månad, skall emellertid den sistnämnda kursen tillämpas frånoch med den 15 till slutet av månaden ifråga.
2. Det motvärde i nationell valuta till ecun som skall tilllämpas inom
ramen för tullagstiftningen i andra fall än de som avses i punkt 1 skallfastställas en gång per år. De kurser som skall användas för dennaomräkning skall vara de som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas
officiella tidning den första arbetsdagen i oktober med tillämpning från
och med den 1 januari påföljande år. Om denna kurs inte är tillgänglig
för en viss nationell valuta, skall för denna valuta den kurs tillämpassom gäller den sista dagen då en kurs för den valutan offentliggjordes iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Tullmyndigheterna får uppåt eller nedåt avrunda den summa som
följer av omräkningen till nationell valuta av ett belopp som fastställts iecu för andra ändamål än för bestämning av varornas tullklassificeringeller av import- eller exporttullarna.
Beloppet efter avrundningen får inte avvika från det ursprungliga
beloppet med mer än 5 %.
Tullmyndigheterna får behålla motvärdet i nationell valuta oförändrat
för ett belopp fastställt i ecu, om omräkningen av beloppet föreavrundningen i samband med den årliga anpassning som avses i punkt 2,
leder till en ändring på mindre än 5 % av motvärdet i nationell valuta
eller till en sänkning av detta motvärde.
Artikel 19
Kommittéförfarandet skall användas för att bestämma i vilka fall och
under vilka förutsättningar tillämpningen av tullagstiftningen fårförenklas.
AVDELNING II
FAKTORERSOMSKALLLÄGGASTILLGRUNDFÖR
TILLÄMPNINGENAVIMPORTTULLARELLEREXPORT-
TULLAROCHANDRAÅTGÄRDERSOMFÖRESKRIVSFÖR
VARUHANDELN
KAPITEL 1
DEEUROPEISKAGEMENSKAPERNASTULLTAXAOCHKLASSIFI-
CERINGENAVVARORENLIGTTULLTAXAN
Artikel 20
1. Den tull som lagligen skall betalas om en tullskuld uppstår skall
grundas på Europeiska gemenskapernas tulltaxa.
2. De andra åtgärder som föreskrivs i särskilda gemenskapsbe-
stämmelser för varuhandeln skall i förekommande fall tillämpas enligtvarornas klassificering enligt tulltaxan.
3. Europeiska gemenskapernas tulltaxa skall omfatta följande:
a) Kombinerade nomenklaturen.
b) Varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på
Kombinerade nomenklaturen eller som lägger underuppdelningar tilldenna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbe-stämmelser med tanke på tillämpningen av tulltaxebestämmelsersom rör varuhandeln.
c) De avgiftssatser och andra debiteringsgrunder som vanligen tillämpas
på varor som omfattas av den kombinerade nomenklaturen
beträffande
— tullar, och1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 11
▼B
▼B
—►M1 ◄avgifter vid import enligt den gemen-
samma jordbrukspolitiken eller enligt de särskilda ordningar somär tillämpliga på vissa varor som framställs genom bearbetning av
jordbruksprodukter.
d) Bestämmelser om förmånstull enligt avtal som gemenskapen har
slutit med vissa länder eller grupper av länder och som föreskriver attförmånsbehandling i tullhänseende skall medges.
e) Bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av gemenskapen
med hänsyn till vissa länder, grupper av länder eller territorier.
f) Autonoma undantagsbestämmelser som föreskriver en nedsättning av
eller befrielse från importtull för vissa varor.
g) Andra tulltaxebestämmelser som anges i annan gemenskapslagstift-
ning.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av reglerna för debiteringar
enligt en schablontullsats skall de bestämmelser som avses i punkt 3 d, eoch f på deklarantens begäran gälla i stället för dem som föreskrivs i c,om varorna i fråga uppfyller de villkor som fastställs genom deförstnämnda bestämmelserna. En ansökan får inges i efterhand underförutsättning att tillämpliga villkor är uppfyllda.
5. Om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 3 d, e och f
begränsas till en viss importvolym, skall den upphöra
a) i fråga om tullkvoter så snart som den fastställda gränsen för
importvolymen är nådd, och
b) i fråga om tulltak genom beslut av kommissionen.
6. Klassificeringen av en vara enligt tulltaxan skall bestå i att enligt
gällande regler bestämma tillämpligt undernummer
a) i Kombinerade nomenklaturen eller i någon annan nomenklatur som
avses i punkt 3 b, eller
b) i varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på
Kombinerade nomenklaturen eller som lägger underuppdelningar tilldenna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbe-
stämmelser med tanke på tillämpningen av andra bestämmelser än
tulltaxebestämmelser som rör varuhandeln.
Artikel 21
1. Den gynnsamma behandling i tullhänseende som vissa varor får
åtnjuta som en följd av sin beskaffenhet eller användning för särskildaändamål skall underkastas villkor som fastställs enligt kommittéförfa-
randet. Om ett tillstånd krävs, skall artiklarna 86 och 87 tillämpas.
2. Med uttrycket gynnsam behandling i tullhänseende i punkt 1 avses
en nedsättning eller ett upphävande tills vidare av en importtull enligt
artikel 4.10, även inom ramen för en tullkvot.
KAPITEL 2
VARORSURSPRUNG
Avsnitt 1
Ursprungsomintemedförförmånsbehandlingförvaror
Artikel 22
Artikel 23 - 26 definierar ursprung som inte medför förmånsbehandling
av varorna i syfte att
a) tillämpa Europeiska gemenskapernas tulltaxa med undantag av de
bestämmelser som avses i artikel 20.3 d och e,
b) tillämpa andra bestämmelser än de tulltaxebestämmelser som
fastställs genom särskilda gemenskapsbestämmelser som rör varu-handeln, och
c) upprätta och utfärda ursprungsintyg.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 12
▼B
Artikel 23
1. Med varor som har sitt ursprung i ett land avses varor som i sin
helhet framställts i detta land.
2. Med uttrycket varor som i sin helhet framställts i ett land avses
a) mineralprodukter som utvunnits inom detta land,
b) vegetabiliska produkter som skördats i landet,
c) levande djur som fötts och uppfötts i landet,
d) produkter som erhållits från levande djur som uppfötts i landet,
e) produkter från jakt eller fiske som bedrivits i landet,
f) produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats ur havet
utanför ett lands territorialvatten av fartyg som är registrerade eller
anmälda för registrering i landet i fråga och som för detta landsflagga,
g) varor som framställts ombord på fabriksfartyg av produkter som
avses i f och som har sitt ursprung i detta land under förutsättning attdessa fartyg är registrerade eller anmälda för registrering i landet i
fråga och för dess flagga,
h) produkter som tagits upp från havsbottnen eller dess underliggande
lager utanför territorialvattnet under förutsättning att landet harensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggandelager,
i) avfall och skrot som härrör från tillverkningsprocesser samt
begagnade artiklar om de har samlats in i landet och endast är
lämpade för återvinning av råmaterial,
j) varor som har tillverkats i landet uteslutande av sådana varor som
avses i a - i eller derivat av dessa varor i alla tillverkningsled.
3. Med uttrycket landi punkt 2 avses även landets territorialvatten.
Artikel 24
Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land skall anses ha sitt
ursprung i det land där de genomgick den sista väsentliga och
ekonomiskt berättigade bearbetning eller behandling som skedde i ett
företag utrustat för det ändamålet och som resulterade i tillverkningen aven ny produkt eller innebar ett viktigt steg i tillverkningen.
Artikel 25
Varje bearbetning eller behandling, i den mån det är fastställt eller i den
mån som konstaterade fakta gör det berättigat att anta att det enda syftet
med den var att kringgå de bestämmelser som inom gemenskapen
tillämpas på varor från vissa länder, skall under inga omständigheteranses medföra att de varor som tillverkats på detta sätt får sitt ursprung, iden mening som avses i artikel 24, i det land där bearbetningen ellerbehandlingen genomförs.
Artikel 26
1. Tullagstiftningen eller annan särskild gemenskapslagstiftning får
föreskriva att ett dokument skall läggas fram som bevis på varornasursprung.
2. Trots att detta dokument läggs fram får tullmyndigheterna i
händelse av allvarliga tvivel begära ytterligare bevis för att försäkra sigom att uppgiften om ursprunget överensstämmer med reglerna i denrelevanta gemenskapslagstiftningen.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 13
▼B
Avsnitt 2
Ursprungsommedförförmånsbehandlingförvaror
Artikel 27
De villkor som varor skall uppfylla för att erhålla ursprungsstatus, och
därmed vara föremål för de åtgärder som avses i artikel 20.3 d eller e,
skall fastställas i reglerna för ursprung som medför förmånsbehandling.
Dessa regler skall
a) i fråga om varor som omfattas av de avtal som avses i artikel 20.3 d
fastställas i dessa avtal, och
b) i fråga om varor som kommer i åtnjutande av de bestämmelser om
förmånstull som avses i artikel 20.3 e fastställas enligt kommittéför-
farandet.
KAPITEL 3
VARORSVÄRDEFÖRTULLÄNDAMÅL
Artikel 28
Bestämmelserna i detta kapitel skall användas för att fastställa tullvärdet
vid tillämpningen av Europeiska gemenskapernas tulltaxa och
bestämmelser som reglerar särskilda områden för varuhandel utananknytning till tulltaxan.
Artikel 29
1. Tullvärdet på importerade varor skall vara transaktionsvärdet, det
vill säga det pris som faktiskt betalats eller skall betalas för varorna närde säljs för export till gemenskapens tullområde, om nödvändigt justeratenligt artiklarna 32 och 33 under förutsättning
a) att köparen fritt får förfoga över varan utan andra inskränkningar än
sådana som
— påbjuds eller krävs i lag eller av de offentliga myndigheterna i
gemenskapen,
— begränsar det geografiska område inom vilket varorna får
återförsäljas,
eller
— inte avsevärt påverkar varornas värde,
b) att försäljningen eller priset inte är underkastat ett villkor eller en
ersättning som inte kan åsättas ett bestämt värde med avseende på devaror som skall värderas,
c) att förtjänsten från en av köparen vidtagen återförsäljning, avyttring
eller användning av varorna inte till någon del direkt eller indirekt
tillfaller säljaren om inte en lämplig justering kan göras enligt artikel32, och
d) att köparen och säljaren inte är närstående eller, om köparen och
säljaren är närstående, att transaktionsvärdet är godtagbart för
tulländamål enligt punkt 2.
2. a) För att fastställa om transaktionsvärdet är godtagbart för tillämp-
ningen av punkt 1, skall det faktum att köparen och säljaren ärnärstående inte i sig vara tillräckligt skäl för att betraktatransaktionsvärdet som icke godtagbart. Om så är nödvändigt
skall omständigheterna kring försäljningen undersökas och trans-
aktionsvärdet godtas om det närstående förhållandet inte harpåverkat priset. Om tullmyndigheterna, med hänsyn till deupplysningar som lämnats av deklaranten eller tagits fram påannat sätt, har skäl att anse att det närstående förhållandet harpåverkat priset, skall de underrätta deklaranten om sina skäl och
ge honom en rimlig möjlighet att yttra sig. Om deklaranten så
begär, skall underrättelsen om skälen ske skriftligen.
b) Vid en försäljning mellan närstående personer skall transak-
tionsvärdet godtas och varorna värderas enligt punkt 1, om1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 14
▼B
deklaranten visar att detta värde ligger mycket nära ett av följande
värden vid samma eller ungefär samma tidpunkt:
i) Transaktionsvärdet vid försäljningar av identiska eller
liknande varor för export till gemenskapen mellan köpare
och säljare som inte i något särskilt fall är närstående.
ii) Tullvärdet på identiska eller liknande varor som det fastställs
enligt artikel 30.2 c.
iii) Tullvärdet på identiska eller liknande varor som det fastställs
enligt artikel 30.2 d.
Vid tillämpningen av nämnda kriterier skall vederbörlig hänsyn
tas till påvisade skillnader i fråga om handelsled, kvantiteter, dekostnadselement som räknas upp i artikel 32 och kostnader somsäljaren ådragit sig vid försäljningar i vilka han och köparen inte
är närstående och om säljaren inte ådragit sig dessa kostnader vid
försäljningar i vilka han och köparen är närstående.
c) De kriterier som anges i b skall användas på deklarantens begäran
och endast i jämförande syfte. Ersättningsvärden får intefastställas enligt nämnda stycke.
3. a) Det pris som faktiskt betalats eller skall betalas utgörs av hela den
betalning som erlagts eller skall erläggas av köparen till säljareneller till säljarens fördel för de importerade varorna, och prisetinbegriper alla betalningar som köparen erlagt eller skall erlägga
till säljaren som ett villkor för försäljningen av de importerade
varorna eller till tredje man för att fullgöra en förpliktelse försäljaren gentemot denne tredje man. Betalningen behöver intenödvändigtvis ha formen av en överföring av pengar. Betalning fårfullgöras direkt eller indirekt genom bankkreditiv eller överlåtbaravärdepapper.
b) Andra verksamheter, inklusive marknadsföring, som köparen
företagit för egen räkning, än de för vilka en justering föreskrivs
i artikel 32 anses inte utgöra en indirekt betalning till säljaren ävenom de skulle betraktas som förmånliga för säljaren eller haföretagits på grund av en överenskommelse med säljaren.Kostnaderna för dessa verksamheter skall inte läggas till det pris
som faktiskt betalats eller skall betalas när tullvärdet på de
importerade varorna fastställs.
Artikel 30
1. Om tullvärdet inte kan fastställas enligt artikel 29, skall det
fastställas genom att punkt 2 a, b, coc h d genomgås i ordningsföljd framtill det första stycke enligt vilket det kan fastställas om inte annat följerav förbehållet att ordningen för tillämpning av coc h d skall kastas om
på deklarantens begäran. Det är endast när tullvärdet inte kan fastställas
enligt ett visst stycke som bestämmelserna i nästa stycke, enligt denordning som fastställs i denna punkt, kan tillämpas.
2. Det tullvärde som fastställs enligt denna artikel skall vara
a) transaktionsvärdet på identiska varor som sålts för export till
gemenskapen och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunktsom de varor som skall värderas,
b) transaktionsvärdet på liknande varor som sålts för export till
gemenskapen och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunktsom de varor som skall värderas,
c) det värde som grundas på det styckepris för vilket de importerade
varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inomgemenskapen i den största sammanlagda kvantiteten till personer sominte är närstående säljarna,
d) det beräknade värde som består av summan av
— kostnaden för eller värdet av material och tillverkning eller annan
bearbetning som använts vid framställningen av de importerade
varorna,
— ett belopp för vinst och allmänna omkostnader som är lika med
det som vanligen återfinns vid försäljning av varor av samma1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 15
▼B
klass eller slag som de varor som är under värdering och som
tillverkats i exportlandet för export till gemenskapen,
— kostnaden för eller värdet på de poster som avses i artikel 32.1 e.
3. Alla ytterligare villkor och regler för tillämpningen av punkt 2
skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 31
1. Om tullvärdet för de importerade varorna inte kan fastställas enligt
artikel 29 eller 30, skall det fastställas på grundval av tillgängliga datainom gemenskapen genom användning av rimliga medel som ärförenliga med följande principer och allmänna bestämmelser:
— Överenskommelsen om genomförande av artikel VII i Allmänna tull-
och handelsavtalet ►
M1av år 1994 ◄.
— Artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet ►M1av år
1994◄.
— Bestämmelserna i detta kapitel.
2. Inget tullvärde skall fastställas enligt punkt 1 på grundval av
a) försäljningspriset i gemenskapen på varor som framställts inom
gemenskapen,
b) ett system som gör det möjligt att för tulländamål godta det högre av
två alternativa värden,
c) varornas pris på hemmamarknaden i exportlandet,
d) en annan produktionskostnad än de beräknade värden som har
fastställts för identiska eller liknande varor enligt artikel 30.2 d,
e) exportpriser till ett land som inte ingår i gemenskapens tullområde,
f) minimitullvärden, eller
g) godtyckliga eller fiktiva värden.
Artikel 32
1. Vid fastställandet av tullvärdet enligt artikel 29 skall följande
läggas till det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för de
importerade varorna:
a) Följande kostnader, i den utsträckning de utgör kostnader som
köparen ådragit sig men inte ingår i det pris som faktiskt har betalatseller skall betalas för varorna:
i) Provisioner och mäklararvoden med undantag av inköpsprovi-
sioner.
ii) Kostnaden för förpackningar som för tulländamål behandlas
gemensamt med varorna i fråga.
iii) Emballeringskostnader, inklusive kostnader för arbete och
material.
b) Värdet av följande varor och tjänster, fördelat på vederbörligt sätt,
om de tillhandahållits direkt eller indirekt av köparen utan kostnadeller till nedsatt pris för användning i samband med framställning ochförsäljning för export av de importerade varorna, i den utsträckning
detta värde inte ingår i det pris som faktiskt har betalats eller skall
betalas:
i) Material, komponenter, delar och liknande artiklar som ingår i de
importerade varorna.
ii) Verktyg, matriser, formar och liknande artiklar som använts vid
framställningen av de importerade varorna.
iii) Material som förbrukats vid framställningen av de importerade
varorna.
iv) Konstruktionsarbete, utvecklingsarbete, konstnärligt arbete,
formgivningsarbete, ritningar och skisser som utförts utanförgemenskapen och är nödvändiga för framställningen av deimporterade varorna.
c) Royalties och licensavgifter som avser de varor som värderas och
som köparen skall betala, antingen direkt eller indirekt, som ett1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 16
▼B
villkor för försäljningen av de varor som värderas, i den mån dessa
royalties och licensavgifter inte ingår i det pris som faktiskt harbetalats eller skall betalas.
d) Värdet av den del av förtjänsten av varje senare återförsäljning,
avyttring eller användning av importerade varor som direkt ellerindirekt tillfaller säljaren.
e) i) Kostnaderna för transport och försäkring av de importerade
varorna, och
ii) avgifter för lastning och hantering som hänför sig till transporten
av de importerade varorna
fram till platsen för införsel till gemenskapens tullområde.
2. Tillägg till det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas skall
enligt denna artikel göras endast på grundval av objektiva och mätbara
uppgifter.
3. Vid fastställandet av tullvärdet skall inga andra tillägg göras till det
pris som faktiskt har betalats eller skall betalas än de som föreskrivs i
denna artikel.
4. Med uttrycket inköpsprovisioner avses i detta kapitel de avgifter
som en importör betalar till sin agent för tjänsten att denne företräder
honom vid inköpet av de varor som värderas.
5. Trots punkt 1 cskall
a) kostnader för rätten att reproducera de importerade varorna i
gemenskapen inte läggas till det pris som faktiskt har betalats eller
skall betalas för de importerade varorna vid fastställandet av
tullvärdet, och
b) betalningar som gjorts av köparen för rätten att distribuera eller
återförsälja de importerade varorna inte läggas till det pris somfaktiskt har betalats eller skall betalas för de importerade varorna, omdessa betalningar inte är ett villkor för försäljningen av varorna för
export till gemenskapen.
Artikel 33
1. (SIC!) Under förutsättning att följande poster anges separat från
det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, skall de inte räknasin i tullvärdet:
a) Kostnader för varutransport sedan varorna anlänt till platsen för
införsel till gemenskapens tullområde.
b) Kostnader för arbete med konstruktion, uppförande, sammansättning,
underhåll eller tekniskt bistånd som utförts efter införseln av
importerade varor av industriell natur såsom anläggningar, maskin-
park eller utrustning.
c) Räntekostnader enligt en överenskommelse om finansiering som
ingåtts av köparen och som gäller köpet av de importerade varorna,oavsett om finansieringen ombesörjs av säljaren eller av någon annanperson, under förutsättning att överenskommelsen om finansiering
har träffats skriftligen och att köparen om så krävs kan visa att
— sådana varor verkligen säljs till det pris som uppges som det pris
som faktiskt har betalats eller skall betalas, och
— den räntesats som begärts inte överstiger den nivå som är vanlig
för dylika transaktioner i det land där och vid den tidpunkt då
finansieringen ombesörjdes.
d) Kostnader för rätten att reproducera de importerade varorna i
gemenskapen.
e) Inköpsprovisioner.
f) Importtullar eller andra avgifter som skall betalas i gemenskapen på
grund av importen eller försäljningen av varorna.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 17
▼B
Artikel 34
Särskilda regler får fastställas enligt kommittéförfarandet för att
fastställa tullvärdet på datamedier som skall användas i utrustning för
databehandling och som innehåller data eller instruktioner.
Artikel 35
Om faktorer som används för att fastställa tullvärdet på varor uttrycks i
en annan valuta än den som används i den medlemsstat där värderingen
görs, skall den växelkurs tillämpas som vederbörligen har offentliggjortsav de på detta område behöriga myndigheterna.
Denna växelkurs skall så noggrant som möjligt återge det gällande
värdet i denna valuta vid affärstransaktioner uttryckt i denna medlems-stats valuta och skall gälla under en tid som fastställs enligtkommittéförfarandet.
Om någon sådan kurs inte finns skall växelkursen fastställas enligt
kommittéförfarandet.
Artikel 36
1. Bestämmelserna i detta kapitel skall inte påverka tilllämpningen av
de särskilda bestämmelserna om fastställande av tullvärdet på varor somövergår till fri omsättning efter att ha hänförts till en annan godkändtullbehandling.
2. Utan hinder av artiklarna 29, 30 och 31 får tullvärdet på
lättförstörbara varor som vanligen lämnas i konsignation, på deklaran-tens begäran fastställas enligt förenklade regler som fastställs för helagemenskapen enligt kommittéförfarandet.
AVDELNING III
BESTÄMMELSERSOMÄRTILLÄMPLIGAPÅVARORSOM
FÖRTSINTILLGEMENSKAPENSTULLOMRÅDETILLDESSDEHARHÄNFÖRTSTILLENGODKÄNDTULLBEHANDLING
KAPITEL 1
INFÖRSELAVVARORTILLGEMENSKAPENSTULLOMRÅDE
Artikel 37
1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall underkastas
tullövervakning från och med införseln. De får utsättas för tullmyndig-
heternas kontroll enligt gällande bestämmelser.
2. De skall kvarstå under denna övervakning under den tid som krävs
för att i förekommande fall fastställa deras tullstatus och i fråga om icke-gemenskapsvaror till dess att deras tullstatus förändras, de förs in i enfrizon eller ett frilager eller återexporteras eller förstörs enligt artikel182, dock utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 82.1.
Artikel 38
1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall utan dröjsmål
av den person som fört in dem till gemenskapen befordras via den ruttsom tullmyndigheterna närmare angivit och enligt deras eventuellaanvisningar
a) till det tullkontor som anvisats av tullmyndigheterna eller till någon
annan plats som de anvisat eller godkänt, eller
b) till en frizon om varorna skall föras in i frizonen direkt
— sjövägen eller med flyg, eller
— landvägen utan att passera genom någon annan del av gemen-
skapens tullområde, om frizonens gräns sammanfaller medlandgränsen mellan en medlemsstat och ett tredje land.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 18
▼M3
▼B
▼B
2. Den som tar på sig ansvaret för befordran av varor efter det att de
förts in till gemenskapens tullområde, bl.a. till följd av omlastning, skallbli ansvarig för att förpliktelsen enligt punkt 1 efterlevs.
3. Varor som, även om de fortfarande är utanför gemenskapens
tullområde, får utsättas för kontroll av en medlemsstats tullmyndighet
enligt gällande bestämmelser bl.a. till följd av ett avtal som slutitsmellan medlemsstaten och ett tredje land, skall jämställas med varorsom förts in till gemenskapens tullområde.
4. Punkt 1 a skall inte hindra tillämpningen av gällande bestämmelser
för turisttrafik, gränstrafik, posttrafik eller trafik av försumbarekonomisk betydelse, förutsatt att tullövervakningen och tullens
kontrollmöjligheter därigenom inte äventyras.
5. Punkt 1 - 4 och artikel 39 - 53 skall inte gälla varor som tillfälligt
har lämnat gemenskapens tullområde under förflyttning mellan två
platser inom detta område sjövägen eller med flyg, under förutsättningatt denna befordran har genomförts som direkttransport via en direkt ruttmed reguljär luftfart eller fartygslinje utan något uppehåll utanförgemenskapens tullområde.
Denna bestämmelse skall inte gälla varor som lastats i hamnar eller på
flygplatser i tredje land eller i frihamnar.
6. Punkt 1 skall inte gälla varor ombord på fartyg eller flygplan som
färdas genom medlemsstaternas territorialvatten eller luftrum utan att
bestämmelseorten är en hamn eller en flygplats i dessa medlemsstater.
Artikel 39
1. Om förpliktelsen i artikel 38.1 på grund av oförutsebara
omständigheter eller force majeure inte kan uppfyllas, skall den person
som ålagts denna förpliktelse eller varje annan person som handlar i
dennes ställe utan dröjsmål underrätta tullmyndigheterna om detta. Omde oförutsebara omständigheterna eller force majeure inte leder till totalförlust av varorna, skall tullmyndigheterna även underrättas om exaktvar de finns.
2. Om ett fartyg eller flygplan som omfattas av artikel 38.6 på grund
av oförutsebara omständigheter eller force majeure tvingas göra ett
tillfälligt uppehåll i en hamn eller på marken i gemenskapens tullområde
och förpliktelsen enligt artikel 38.1 inte kan uppfyllas, skall den personsom för fartyget eller flygplanet in på gemenskapens tullområde ellervarje annan person som handlar i dennes ställe utan dröjsmål underrättatullmyndigheterna om detta.
3. Tullmyndigheterna skall besluta vilka åtgärder som skall vidtas för
att möjliggöra tullövervakning både av de varor som avses i punkt 1 ochav varor ombord på ett fartyg eller flygplan under de omständigheter
som närmare anges i punkt 2 och i förekommande fall för att säkerställa
att de i ett senare skede befordras till ett tullkontor eller någon annanplats som har anvisats eller godkänts av myndigheterna.
KAPITEL 2
UPPVISANDEAVVARORFÖRTULLEN
Artikel 40
Varor som enligt artikel 38.1 a anländer till tullkontoret eller till någon
annan plats som anvisats eller godkänts av tullmyndigheterna, skalluppvisas för tullen av den person som förde in varorna till gemenska-pens tullområde eller i förekommande fall av den person som åtar sig
ansvaret för befordran av varorna efter införseln.
Artikel 41
Artikel 40 skall inte hindra tillämpningen av gällande bestämmelser som
rör varor som
a) medförs av resande eller
b) hänförts till ett tullförfarande men inte uppvisats för tullen.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 19
▼B
Artikel 42
Så snart varor har uppvisats för tullen, får de med tullmyndigheternas
tillstånd bli föremål för undersökning och provtagning för att de skall
kunna hänföras till en godkänd tullbehandling.
KAPITEL 3
SUMMARISKDEKLARATIONOCHLOSSNINGAVVARORSOM
UPPVISATSFÖRTULLEN
Artikel 43
Om inte annat följer av artikel 45 skall varor som uppvisats för tullen
enligt artikel 40 omfattas av en summarisk deklaration.
Den summariska deklarationen skall inges så snart varorna uppvisats för
tullen. Tullmyndigheterna får emellertid medge en tidsfrist för ingivandeav deklarationen, vilken inte skall utsträckas över den första vardagenefter den dag då varorna uppvisats för tullen.
Artikel 44
1. Den summariska deklarationen skall lämnas på en blankett som
motsvarar den modell som tullmyndigheterna fastställt. Tullmyndighe-terna får emellertid som summarisk deklaration tillåta användning avsådana kommersiella eller officiella dokument som innehåller de
uppgifter som krävs för varornas identifiering.
2. Den summariska deklarationen skall inges av
a) den person som har fört in varorna till gemenskapens tullområde eller
av den som tar på sig ansvaret för varornas befordran efter införseln,eller
b) den person i vars namn de personer som anges i a har handlat.
Artikel 45
Tullmyndigheterna får, utan att det påverkar tillämpningen av de
bestämmelser som gäller varor som har förts in av resande samt
brevförsändelser och paketpost, avstå från att kräva en summarisk
deklaration, under förutsättning att detta inte äventyrar tullövervak-ningen av varorna, när de formaliteter som är nödvändiga för att hänföravarorna till en godkänd tullbehandling fullgjorts före utgången av dentidsfrist som anges i artikel 43.
Artikel 46
1. Varor får lossas eller omlastas från det transportmedel som
befordrar varorna endast med tullmyndigheternas medgivande och på
platser som anvisats eller godkänts av dessa myndigheter.
Detta medgivande skall emellertid inte krävas i händelse av en så
överhängande fara att det är nödvändigt med en omedelbar lossning avalla eller en del av varorna. I så fall skall tullmyndigheterna omedelbartunderrättas om detta.
2. Tullmyndigheterna får när som helst begära att varor skall lossas
och packas upp för att kontrollera varor och de transportmedel sombefordrar dem.
Artikel 47
Varor får inte avlägsnas från sin ursprungliga plats utan tullmyndig-
heternas medgivande.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 20
▼B
KAPITEL 4
SKYLDIGHETATTHÄNFÖRAVARORSOMUPPVISATSFÖR
TULLENTILLENGODKÄNDTULLBEHANDLING
Artikel 48
Icke-gemenskapsvaror som uppvisas för tullen skall hänföras till en
godkänd tullbehandling som är tillåten för sådana varor.
Artikel 49
1. Om varor omfattas av en summarisk deklaration, skall de
formaliteter som krävs för att de skall kunna hänföras till en godkänd
tullbehandling uppfyllas inom
a) 45 dagar från den dag då den summariska deklarationen inges för
varor som befordras sjövägen,
b) 20 dagar från den dag då den summariska deklarationen inges för
varor som befordras på annat sätt än sjövägen.
2. Om omständigheterna motiverar det, får tullmyndigheterna
fastställa en kortare tidsfrist eller medge en förlängning av de tidsfristersom anges i punkt 1. Denna förlängning skall dock inte överstiga deverkliga behov som berättigas av omständigheterna.
KAPITEL 5
TILLFÄLLIGFÖRVARINGAVVAROR
Artikel 50
Till dess att de varor som uppvisats för tullen hänförts till en godkänd
tullbehandling, skall de efter uppvisandet ha status som varor i tillfällig
förvaring. Dessa varor skall nedan betecknas som ”varor i tillfällig
förvaring”.
Artikel 51
1. Varor i tillfällig förvaring får endast lagras på platser som godkänts
av tullmyndigheterna enligt de villkor som fastställs av dessa myndig-heter.
2. Tullmyndigheterna får kräva att den person som innehar varorna
skall ställa säkerhet för att säkerställa betalning av varje tullskuld som
kan uppstå enligt artikel 203 eller 204.
Artikel 52
Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 42 skall
varor i tillfällig förvaring endast utsättas för sådana former av hanteringsom är ämnade att säkerställa att de bevaras i ett oförändrat skick utanatt deras utseende eller tekniska egenskaper förändras.
Artikel 53
1. Tullmyndigheterna skall utan dröjsmål vidta alla de åtgärder som
behövs, inklusive försäljning av varorna, för att reglera fallet med varor
för vilka de formaliteter som krävs för att de skall hänföras till en
godkänd tullbehandling inte påbörjats inom de i artikel 49 fastställdatidsfristerna.
2. Tullmyndigheterna får, på bekostnad av den person som innehar
varorna och på hans risk, låta flytta varorna i fråga till en särskild platssom står under deras övervakning tills fallet har reglerats.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 21
▼B
KAPITEL 6
BESTÄMMELSERSOMÄRTILLÄMPLIGAPÅICKE-GEMENSKAPS-
VARORSOMHARBEFORDRATSENLIGTETT
TRANSITERINGSFÖRFARANDE
Artikel 54
Artikel 38, med undantag för punkt 1 a, och artikel 39 - 53 skall inte
tillämpas när varor som redan har hänförts till ett transiteringsförfarande
förs in till gemenskapens tullområde.
Artikel 55
Så snart icke-gemenskapsvaror som har befordrats enligt ett transiter-
ingsförfarande når sin bestämmelseort i gemenskapens tullområde ochhar uppvisats för tullen enligt bestämmelserna om transitering skallartikel►
M142◄- 53 tillämpas.
KAPITEL 7
ÖVRIGABESTÄMMELSER
Artikel 56
Om omständigheterna så kräver får tullmyndigheterna låta förstöra varor
som uppvisats för tullen. Tullmyndigheterna skall underrätta den sominnehar varorna om detta. Kostnaderna för att förstöra varorna skallbäras av innehavaren.
Artikel 57
Om tullmyndigheterna finner att varor har förts in till gemenskapens
tullområde utan att gällande föreskrifter har iakttagits eller har
undanhållits tullens övervakning, skall de vidta de åtgärder som behövs,inklusive försäljning av varorna, för att reglera fallet.
AVDELNING IV
GODKÄNDTULLBEHANDLING
KAPITEL 1
ALLMÄNT
Artikel 58
1. Om inte annat bestämts får varor när som helst enligt de villkor
som fastställts hänföras till varje godkänd tullbehandling oberoende avderas beskaffenhet, kvantitet, ursprungsland, försändelseland ellerbestämmelseland.
2. Punkt 1 utesluter inte tillämpning av förbud eller restriktioner som
är berättigade av hänsyn till allmän moral, allmän ordning eller allmänsäkerhet, skydd för människors och djurs hälsa och liv eller växtersbevarande, skydd av nationella skatter av konstnärligt, historiskt eller
arkeologiskt värde eller skydd av industriell och kommersiell äganderätt.
KAPITEL 2
TULLFÖRFARANDEN
Avsnitt 1
Hänförandeavvarortilletttullförfarande
Artikel 59
1. Alla varor som skall hänföras till ett tullförfarande skall omfattas
av en deklaration för förfarandet i fråga.
2. Gemenskapsvaror som har deklarerats för ett förfarande för export,
passiv förädling, transitering eller lagring i tullager skall vara föremål1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 22
▼B
för tullövervakning från mottagandet av tulldeklarationen till den
tidpunkt då de lämnar gemenskapens tullområde, förstörs ellertulldeklarationen ogiltigförklaras.
Artikel 60
En medlemsstat skall i den mån gemenskapens tullagstiftning inte
innehåller några regler på området fastställa behörigheten hos de olika
tullkontoren på sitt territorium, dock i förekommande fall med hänsyn
till varornas beskaffenhet och det tullförfarande som varorna skallhänföras till.
Artikel 61
Tulldeklarationen skall upprättas
a) skriftligen, eller
b) med databehandlingsteknik antingen enligt bestämmelser som
fastställs i enlighet med kommittéförfarandet eller med tullmyndig-heternas godkännande, eller
c) genom en muntlig deklaration eller någon annan åtgärd genom vilken
varornas innehavare uttrycker en önskan att hänföra dem till ett
tullförfarande, om denna möjlighet föreskrivs i de regler som antagits
enligt kommittéförfarandet.
A.Skriftligadeklarationer
I. Normalförfarande
Artikel 62
1. Skriftliga deklarationer skall upprättas på ett formulär som
överensstämmer med den officiella modell som föreskrivs för dettaändamål. De skall vara undertecknade och innehålla alla de uppgiftersom är nödvändiga för tillämpningen av de bestämmelser som gäller fördet tullförfarande för vilket varorna är deklarerade.
2. Deklarationen skall åtföljas av alla dokument som krävs för
tillämpningen av de bestämmelser som gäller för det tullförfarande förvilket varorna är deklarerade.
Artikel 63
Deklarationer som uppfyller de villkor som anges i artikel 62 skall
genast tas emot av tullmyndigheterna under förutsättning att de varorsom de avser visas upp för tullen.
Artikel 64
1. Om inte annat följer av artikel 5 får en tulldeklaration upprättas av
varje person som kan uppvisa varorna i fråga eller låta uppvisa dem förbehörig tullmyndighet tillsammans med alla de dokument som krävs för
tillämpningen av de regler som gäller för det tullförfarande för vilket
varorna deklarerades.
2. Dock gäller följande:
a) Om mottagandet av en tulldeklaration ålägger en bestämd person
särskilda förpliktelser, skall deklarationen upprättas av denna personeller för hans räkning.
b) Deklaranten skall vara etablerad i gemenskapen.
Villkoret om etablering i gemenskapen skall dock inte gälla för
personer som
— upprättar en deklaration för transitering eller temporär import,
eller
— deklarerar varor på tillfällig grund, under förutsättning att
tullmyndigheterna anser detta vara berättigat.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 23
▼B
3. Punkt 2 b skall inte hindra medlemsstaterna från att tillämpa
bilaterala avtal med tredje land eller att förfara enligt sedvänjor medliknande effekt, enligt vilka medborgare i dessa länder får upprätta
tulldeklarationer på de aktuella medlemsstaternas territorium under
förutsättning av ömsesidighet länderna emellan.
Artikel 65
Deklaranten skall på egen begäran få tillåtelse att rätta en eller flera av
uppgifterna i deklarationen efter det att den mottagits av tullen.Rättelsen kan dock inte göra deklarationen tillämplig på andra varor
än dem som den avsåg från början.
Ingen rättelse får dock medges om ansökan därom görs efter det att
tullmyndigheterna
a) har underrättat deklaranten om att de ämnar undersöka varorna,
b) har konstaterat att upplysningarna i fråga är felaktiga, eller
c) har frigjort varorna.
Artikel 66
1. Tullmyndigheterna skall på deklarantens begäran ogiltigförklara en
redan mottagen deklaration, om deklaranten lägger fram bevis för att
varorna av misstag deklarerats till det tullförfarande som motsvarar
denna deklaration, eller för att det på grund av särskilda omständigheterinte längre är berättigat att hänföra varorna till det tullförfarande förvilket de deklarerades.
Om tullmyndigheterna har underrättat deklaranten om att de avser att
undersöka varorna, skall emellertid en begäran om ogiltigförklaring intebifallas förrän undersökningen ägt rum.
2. Deklarationen skall inte ogiltigförklaras efter det att varorna
frigjorts, utom i de fall som fastställs i enlighet med kommittéförfa-randet.
3. Ogiltigförklaringen av deklarationen skall inte påverka tillämp-
ningen av gällande straffrättsliga bestämmelser.
Artikel 67
Om inte något annat uttryckligen bestämts, skall den dag, som skall
användas vid tillämpningen av alla de bestämmelser som gäller dettullförfarande för vilket varorna deklarerats, vara den dag då
tullmyndigheterna tog emot deklarationen.
Artikel 68
Tullmyndigheterna får för att kontrollera riktigheten av de deklarationer
de har mottagit göra följande:
a) Granska de handlingar som ingår i deklarationen och de dokument
som bifogats den. Tullmyndigheterna får ålägga deklaranten att visaupp andra dokument som bestyrker riktigheten av de upplysningarsom finns i deklarationen.
b) Undersöka varorna och ta prover för analys eller för fördjupad
kontroll.
Artikel 69
1. Transport av varor till de platser där de skall undersökas och där
prover skall tas samt all hantering som är nödvändig för dennaundersökning eller provtagning skall utföras av deklaranten eller på hansansvar. De kostnader som uppstår skall bäras av deklaranten.
2. Deklaranten skall vara berättigad att vara närvarande när varorna
undersöks och när prover tas. Om tullmyndigheterna anser det lämpligt,skall de kräva att deklaranten är närvarande eller är representerad närvarorna undersöks eller prover tas för att ge tullmyndigheterna den hjälpsom behövs för att underlätta undersökningen eller provtagningen.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 24
▼B
3. Under förutsättning att prover tas i enlighet med gällande
bestämmelser skall tullmyndigheterna inte vara skyldiga att betalaersättning som en följd av provtagningen, men de skall bära kostnaderna
för analys eller undersökning.
Artikel 70
1. Om endast en del av de varor som omfattas av en deklaration
undersöks, skall resultatet av denna partiella undersökning gälla alla devaror som omfattas av deklarationen.
Deklaranten får dock begära en ytterligare undersökning av varorna om
han anser att resultatet av den partiella undersökningen inte ärrepresentativt för resten av de deklarerade varorna.
2. Om ett deklarationsformulär omfattar två eller flera varuposter
skall uppgifterna för var och en av varuposterna vid tillämpningen av
punkt 1 anses utgöra en särskild deklaration.
Artikel 71
1. De resultat som erhållits vid kontrollen av deklarationen skall
användas för tillämpningen av de bestämmelser som gäller dettullförfarande till vilket varorna hänförs.
2. Om deklarationen inte har kontrollerats, skall de bestämmelser
som avses i punkt 1 tillämpas på grundval av de uppgifter som lämnats ideklarationen.
Artikel 72
1. Om identifiering krävs för att säkerställa att de villkor följs som
gäller för det tullförfarande för vilket de angivna varorna har deklarerats,skall tullmyndigheterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för attidentifiera varorna.
2. Identifieringsmärken som fogats till varorna eller till trans-
portmedlen får avlägsnas eller förstöras endast av tullmyndigheternaeller med deras medgivande, utom då det är nödvändigt att avlägsna
eller förstöra dem för att skydda varorna eller transportmedlen till följd
av oförutsebara omständigheter eller force majeure.
Artikel 73
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 74, skall
tullmyndigheterna, om villkoren för att hänföra varorna till förfarandeti fråga är uppfyllda och förutsatt att varorna inte är föremål för någraförbud eller restriktioner, frigöra varorna så snart uppgifterna ideklarationen har kontrollerats eller godkänts utan kontroll. Detsamma
skall gälla om denna kontroll inte kan genomföras inom rimlig tid och
varorna inte längre behöver vara tillgängliga för att deklarationen skallkunna kontrolleras.
2. Alla varor som omfattas av samma deklaration skall frigöras på
samma gång.
Om ett deklarationsformulär omfattar två eller flera varuposter skall
uppgifterna för var och en av varuposterna vid tillämpningen av denna
punkt anses utgöra en särskild deklaration.
Artikel 74
1. Om mottagandet av en tulldeklaration ger upphov till en tullskuld,
skall de varor som omfattas av deklarationen inte frigöras med mindre
än att tullskulden har betalats eller säkerställts. Utan att det påverkartillämpningen av punkt 2, skall dock denna bestämmelse inte tillämpaspå förfarandet för temporär import med partiell befrielse frånimporttullar.
2. Om tullmyndigheterna, enligt bestämmelserna om det tullförfa-
rande för vilket varorna deklarerats, kräver att säkerhet skall ställas,skall dessa varor inte frigöras för det avsedda tullförfarandet förränsådan säkerhet ställts.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 25
▼B
Artikel 75
Alla nödvändiga åtgärder, inklusive förverkande och försäljning, skall
vidtas för att reglera situationen i fråga om varor som
a) inte kan frigöras därför att
— det av anledningar som får tillskrivas deklaranten inte har varit
möjligt att genomföra eller fortsätta en undersökning av varorna
inom den tid som föreskrivits av tullmyndigheterna, eller
— de dokument som skall företes innan varorna kan hänföras till det
begärda tullförfarandet inte har uppvisats, eller
— betalning eller säkerhet som skulle ha erlagts eller ställts för
importtullar eller exporttullar, allt efter omständigheterna, inte harerlagts eller ställts inom föreskriven tid, eller
— de är föremål för förbud eller restriktioner,
b) inte avhämtas inom rimlig tid sedan de har frigjorts.
II. Förenklade förfaranden
Artikel 76
1. För att förenkla formaliteter och förfaranden så långt som möjligt
och samtidigt säkerställa att ärenden handläggs på ett riktigt sätt, skalltullmyndigheterna enligt villkor som fastställs i enlighet med kommit-téförfarandet tillåta följande:
a) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att vissa av
uppgifterna enligt punkt 1 i den artikeln utelämnas eller att några avde dokument som avses i punkt 2 i den artikeln inte bifogasdeklarationen.
b) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att den ersätts av
ett kommersiellt eller administrativt dokument som åtföljs av enframställning om att varorna skall hänföras till tullförfarandet i fråga.
c) I fråga om deklarationen av varorna för förfarandet i fråga, att den
sker genom införande av varorna i bokföringen. I så fall fårtullmyndigheterna frångå kravet att deklaranten skall visa uppvarorna för tullen.
Den förenklade deklarationen, det kommersiella eller administrativa
dokumentet och registreringen i bokföringen skall åtminstone innehållade upplysningar som är nödvändiga för varornas identifiering. Omvarorna införs i bokföringen skall dagen för detta införande anges.
2. Utom i de fall som skall fastställas enligt kommittéförfarandet,
skall deklaranten lämna in en kompletterande deklaration som får vara
av allmän, periodisk eller sammanfattande art.
3. Kompletterande deklarationer och de förenklade deklarationer som
avses i 1 a, b och c skall anses utgöra en enda, odelbar handling sombörjar gälla den dag då den förenklade deklarationen tas emot. I de fall
som avses i 1 cskall införande i bokföringen medföra samma
rättsverkan som mottagandet av deklarationen enligt artikel 62.
4. Särskilda förenklade förfaranden för gemenskapens transiterings-
förfarande skall fastställas i enlighet med kommittéförfarandet.
B.Andradeklarationer
Artikel 77
►M31.◄Om tulldeklarationen upprättas med hjälp av databe-
handlingsteknik enligt artikel 61 b, eller genom en muntlig deklarationeller någon annan åtgärd som avses i artikel 61 c, skall artiklarna 62-76gälla i tillämpliga delar och utan att de principer som fastställs i dem
påverkas.
2. För tulldeklarationer som upprättas med hjälp av databehandlings-
teknik får tullmyndigheterna tillåta att de åtföljande dokument som1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 26
▼M3
▼M3
avses i artikel 62.2 inte bifogas deklarationen. I detta fall skall
dokumenten hållas tillgängliga för tullmyndigheterna.
C.Kontrolliefterhandavdeklarationer
Artikel 78
1. Tullmyndigheterna får på eget initiativ eller på deklarantens
begäran ändra deklarationen efter det att varorna har frigjorts.
2. Tullmyndigheterna får, efter att de frigjort varorna och för att
försäkra sig om riktigheten av de i deklarationen lämnade uppgifterna,kontrollera de kommersiella dokument och data som avser import- ellerexportförfarandena för varorna i fråga eller de efterföljande kommersi-ella förfaranden som berör varorna. Denna kontroll får genomföras hos
deklaranten och hos varje annan person som av yrkesmässiga skäl är
direkt eller indirekt inblandad i nämnda förfaranden samt hos varjeannan person som innehar nämnda dokument och data i affärssyfte.Tullmyndigheterna får också undersöka varorna om dessa fortfarandekan uppvisas.
3. Om granskningen av deklarationen eller kontrollen i efterhand
tyder på att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet hartillämpats på basis av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skalltullmyndigheterna i enlighet med fastställda bestämmelser vidta deåtgärder som krävs för att reglera situationen med hänsyn till de nya
upplysningar som föreligger.
Avsnitt 2
Övergångtillfriomsättning
Artikel 79
Övergång till fri omsättning skall ge icke-gemenskapsvaror tullstatus
som gemenskapsvaror.
Övergången skall medföra att handelspolitiska åtgärder tilllämpas, att
andra formaliteter för import av varor uppfylls och att lagenliga tullardebiteras.
Artikel 80
1. Utan hinder av artikel 67 får deklaranten kräva att den mer
förmånliga tullsatsen tillämpas, dock under förutsättning att denimporttull som kan debiteras för varorna är en av de tullar som angesi första strecksatsen i artikel 4.10 och att tullsatsen sänks efter dagen förmottagandet av deklarationen för övergång till fri omsättning, men innan
varorna frigörs.
2. Punkt 1 skall inte gälla om det av orsaker som endast kan
tillskrivas deklaranten inte har varit möjligt att frigöra varorna.
Artikel 81
Om en sändning består av varor vilka klassificeras enligt olika nummer i
tulltaxan och behandlingen av var och en av dessa varor enligt derasrespektive klassificering vid utarbetandet av deklarationen skullemedföra en arbetsbörda och omkostnad som är oproportionerlig iförhållande till de importtullar som kan debiteras, får tullmyndigheterna
på deklarantens begäran medge att importtullar debiteras för hela
sändningen på grundval av de varors klassificering, vilka är under-kastade den högsta importtullsatsen.
Artikel 82
1. Om varor övergår till fri omsättning till en nedsatt importtullsats
eller nolltullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål,skall de kvarstå under tullens övervakning. Övervakningen skall upphöranär de villkor som fastställts för beviljandet av denna nedsatta tullsatseller nolltullsats inte längre är tillämpliga, om varorna exporteras eller1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 27
▼B
▼B
förstörs eller om det mot betalning av vederbörliga tullar tillåts att
varorna används för andra ändamål än de som fastställts för tillämp-ningen av den nedsatta importtullsatsen eller nolltullsatsen.
2. Artiklarna 88 och 90 skall i tillämpliga delar gälla de varor som
anges i punkt 1.
Artikel 83
Varor som övergår till fri omsättning skall förlora sin tullstatus som
gemenskapsvaror om
a) deklarationen för övergång till fri omsättning ogiltigförklaras efter
frigörandet ►
M1 ◄eller
b) de importtullar som skall betalas för dessa varor återbetalas eller
efterges
— enligt förfarandet för aktiv förädling i form av restitution-
systemet, eller
— för defekta varor eller varor som inte uppfyller villkoren i avtalet
enligt artikel 238, eller
— i situationer av det slag som anges i artikel 239, om återbetalning
eller eftergift är beroende av att varorna exporteras elleråterexporteras eller hänförs till en likvärdig godkänd tullbehand-ling.
Avsnitt 3
Suspensivaarrangemangochtullförfarandenmedekonomisk
verkan
A.Bestämmelsersomärgemensammaförfleraförfaranden
Artikel 84
1. I artiklarna 85-90 gäller följande:
a) Då termen suspensivt arrangemang används anses den i fråga om
icke-gemenskapsvaror gälla
— extern transitering,
— lagring i tullager,
— aktiv förädling enligt ett suspensionssystem,
— bearbetning under tullkontroll,— temporär import.
b) Då termen tullförfarande med ekonomisk verkan används anses den
gälla
— lagring i tullager,
— aktiv förädling,— bearbetning under tullkontroll,
— temporär import,
— passiv förädling.
2. Med importvaror avses varor som hänförts till ett suspensivt
arrangemang och varor som enligt förfarandet för aktiv förädling enligtrestitutionssystemet har genomgått formaliteterna för övergång till friomsättning och de formaliteter som anges i artikel 125.
3. Med varor i oförändrat skick avses importvaror som inte har
genomgått någon form av förädling eller bearbetning enligt förfarandet
för aktiv förädling eller förfarandet för bearbetning under tullkontroll.
Artikel 85
Användningen av ett tullförfarande med ekonomisk verkan skall vara
beroende av tillstånd som utfärdas av tullmyndigheterna.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 28
▼B
Artikel 86
Utan att det påverkar de särskilda villkor som föreskrivs inom ramen för
förfarandet i fråga skall det tillstånd som anges i artikel 85 och dettillstånd som anges i artikel 100.1 endast beviljas
— personer som lämnar alla nödvändiga garantier för ett korrekt
genomförande av verksamheten,
— om tullmyndigheterna kan övervaka och kontrollera förfarandet utan
att behöva använda administrativa arrangemang som är oproportio-nerliga i förhållande till de ekonomiska behoven i fråga.
Artikel 87
1. Förutsättningarna för användning av förfarandet i fråga skall anges
i tillståndet.
2. Tillståndshavaren skall underrätta tullmyndigheterna om alla
förhållanden som inträder efter det att tillståndet beviljats och somkan ha inverkan på dess fortsatta giltighet eller innehåll.
Artikel 87a
I de fall som avses i artikel 4.7 första strecksatsen andra meningen skall
alla produkter eller varor som framställs från en vara som hänförs till ett
suspensivt arrangemang anses vara hänförda till samma arrangemang.
Artikel 88
Tullmyndigheterna får som villkor för att varorna skall hänföras till ett
suspensivt arrangemang kräva att säkerhet ställs för betalning av allatullskulder som kan uppstå för dessa varor.
Särskilda bestämmelser om säkerhet får fastställas i samband med
specifika suspensiva arrangemang.
Artikel 89
1. Ett suspensivt arrangemang med ekonomisk verkan avslutas när
antingen varor som har hänförts till detta arrangemang eller förädling-
sprodukter eller bearbetade produkter som erhållits under dettaarrangemang hänförs till en ny godkänd tullbehandling.
2. Tullmyndigheterna skall vidta alla åtgärder som behövs för att
reglera situationen för varor i fråga om vilka ett förfarande inte har
avslutats enligt de föreskrivna villkoren.
Artikel 90
Rättigheterna och skyldigheterna för den som är ansvarig för ett
tullförfarande med ekonomisk verkan får på villkor som fastställs av
tullmyndigheterna överföras successivt på andra personer som uppfyllervillkoren för förfarandet i fråga.
B.Externtransitering
I. Allmänna bestämmelser
Artikel 91
1. Förfarandet för extern transitering skall medge befordran från en
plats till en annan inom gemenskapens tullområde av
a) icke-gemenskapsvaror utan att dessa varor beläggs med importtullar
och andra avgifter eller blir föremål för handelspolitiska åtgärder,
b) gemenskapsvaror, i de fall och på de villkor som fastställs enligt
kommittéförfarandet, för att förhindra att varor som omfattas av ellergynnas av exportåtgärder undandras från dessa eller ges otillbörligafördelar genom dem.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 29
▼M1
▼B
▼M2
▼B
2. Befordran enligt punkt 1 skall äga rum på något av följande sätt:
a) Enligt förfarandet för extern gemenskapstransitering.
b) Med varorna upptagna i en TIR-carnet (TIR-konventionen) under
förutsättning att befordran
1) påbörjas eller skall avslutas utanför gemenskapen, eller
2) gäller varusändningar som skall lossas i gemenskapens tullområde
och som transporteras tillsammans med varor som skall lossas itredje land, eller
3) genomförs mellan två platser i gemenskapen och går genom ett
tredje lands territorium.
c) Med varorna upptagna i en ATA-carnet ►
M1 ◄som
används som transiteringsdokument.
d) Med varorna upptagna i Rhen-manifestet (artikel 9 i den reviderade
konventionen om sjöfarten på Rhen).
e) Med varorna upptagna i formulär 302 enligt föreskrifterna i
konventionen mellan parterna i det nordatlantiska fördraget omderas styrkors status, undertecknat i London den 19 juni 1951.
f) Med post (inklusive paketpost).
3. Förfarandet för extern transitering skall tillämpas utan att det
påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som gäller förbefordran av varor som hänförts till ett tullförfarande med ekonomiskverkan.
Artikel 92
1. Förfarandet för extern transitering avslutas och skyldigheterna för
den som omfattas av förfarandet anses fullgjorda när de varor som
förfarandet gäller och de handlingar som krävs företes för bestämmel-setullkontoret, i enlighet med bestämmelserna för förfarandet i fråga.
2. Tullmyndigheterna avslutar förfarandet för extern transitering när
de kan fastställa att förfarandet har avslutats på ett korrekt sätt, pågrundval av en jämförelse mellan de uppgifter som inkommit tillavgångskontoret och de som inkommit till bestämmelsetullkontoret.
II. Särskilda bestämmelser för extern gemenskapstransitering
Artikel 93
Förfarandet för extern gemenskapstransitering skall tillämpas på varor
som passerar genom tredje lands territorium endast om
a) en internationell överenskommelse medger det, eller
b) transport genom detta land fullgörs med ett enda transportdokument,
som upprättats i gemenskapens tullområde. I sådant fall skallförfarandet tillfälligt upphöra inom tredje lands territorium.
Artikel 94
1. För att säkerställa betalning av tullskuld och avgifter som kan
uppkomma för varorna, skall den huvudansvarige ställa säkerhet.
2. Säkerheten skall antingen vara
a) individuell och täcka en enda transitering, eller
b) samlad och täcka ett visst antal transiteringar, när den huvud-
ansvarige har fått tillstånd att använda en säkerhet av detta slag avtullmyndigheterna i den medlemsstat där han är etablerad.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 30
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
3. Sådant tillstånd som avses i punkt 2 b skall endast ges till personer
som
a) är etablerade i gemenskapen,
b) regelbundet använder sig av gemenskapstransiteringsförfarandena
eller vars tullmyndigheter vet att personerna har förmåga att fullgöra
sina skyldigheter i fråga om dessa förfaranden, och
c) inte har begått någon allvarlig eller upprepad överträdelse av tull-
eller skattelagstiftningen.
4. Personer som kan visa tullmyndigheterna att de uppfyller de högsta
kraven på tillförlitlighet kan få tillstånd att använda en samlad säkerhettill ett nedsatt belopp eller medges befrielse från ställande av säkerhet.Tilläggskriterier för detta tillstånd skall innefatta
a) korrekt användning av gemenskapstransiteringsförfarandena under en
viss period,
b) samarbete med tullmyndigheterna, och
c) när det gäller befrielse från kravet att ställa säkerhet, goda
ekonomiska resurser som är tillräckliga för att personerna i fråga
skall kunna fullgöra sina skyldigheter.
Närmare villkor för tillstånd som beviljas enligt denna punkt skall
fastställas i enlighet med kommittéförfarandet.
5. Befrielse från kravet att ställa säkerhet enligt punkt 4 skall inte
omfatta sådan extern gemenskapstransitering som avser sådana varor
som i enlighet med kommittéförfarandet anses medföra ökade risker.
6. Med beaktande av principerna bakom punkt 4 kan som en
undantagsåtgärd under särskilda omständigheter användandet av ensamlad säkerhet för ett nedsatt belopp vid extern gemenskapstransiteringtillfälligt förbjudas enligt kommittéförfarandet.
7. Med beaktande av principerna bakom punkt 4 kan användandet av
en samlad säkerhet vid extern gemenskapstransitering tillfälligtförbjudas enligt kommittéförfarandet i fråga om varor som bevisligenvarit föremål för bedrägeri i stor omfattning, när systemet med samladsäkerhet använts.
Artikel 95
1. Utom i de fall som vid behov bestäms enligt kommittéförfarandet
behöver säkerhet inte ställas för
a) flygtransport,
b) transport av varor på Rhen och Rhens vattenvägar,
c) transport via rörledning,
d) transporter som utförs av medlemsstaternas järnvägsbolag.
2. De fall då säkerhet inte behöver ställas för transport av varor på
andra vattenvägar än de som anges i punkt 1 b skall bestämmas enligtkommittéförfarandet.
Artikel 96
1. Den huvudansvarige är den ansvarige i fråga om förfarandet för
extern gemenskapstransitering. Han skall vara ansvarig för
a) att varorna företes i oförändrat skick vid bestämmelsetullkontoret
inom föreskriven tid och med vederbörlig hänsyn tagen till de
åtgärder som tullmyndigheterna vidtagit för att säkerställa identifi-ering,
b) att föreskrifterna beträffande förfarandet för gemenskapstransitering
iakttas.
2. Trots den huvudansvariges skyldigheter enligt punkt 1 skall en
fraktförare eller varumottagare som tar emot varor i vetskap om att debefordras enligt förfarandet för gemenskapstransitering också vara1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 31
▼B
▼B
ansvarig för att varorna företes i oförändrat skick vid bestämmelsetull-
kontoret inom den föreskrivna tiden och med vederbörlig hänsyn till deåtgärder som tullmyndigheterna vidtagit för att säkerställa identifiering.
Artikel 97
1. Närmare regler om genomförandet av förfarandet och för undan-
tagen skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
2. Under förutsättning att tillämpningen av de gemenskapsåtgärder
som gäller för varor säkerställs gäller följande:
a) Medlemsstaterna skall ha rätt att genom bilaterala eller multilaterala
avtal sinsemellan införa förenklade förfaranden, som
överensstämmer med de normer, som vid behov skall fastställasoch som skall tillämpas för viss trafik eller bestämda företag.
b) Varje medlemsstat skall ha rätt att införa förenklade förfaranden som
skall tillämpas under vissa omständigheter för varor som inte är
avsedda att cirkulera på någon annan medlemsstats territorium.
3. Förenklade förfaranden enligt punkt 2 skall meddelas kommis-
sionen.
C.Tullager
Artikel 98
1. Tullagerförfarandet skall möjliggöra lagring i tullager av
a) icke-gemenskapsvaror utan att dessa varor beläggs med importtullar
eller utsätts för handelspolitiska åtgärder,
b) gemenskapsvaror om gemenskapslagstiftning som gäller speciella
områden föreskriver att varornas placering i ett tullager skall medföratillämpning av bestämmelser som i vanliga fall gäller export avsådana varor.
2. Med tullager avses varje av tullmyndigheterna godkänt och
övervakat ställe, där varor får lagras enligt fastställda villkor.
3. De fall då de varor som avses i punkt 1 får hänföras till
tullagerförfarandet utan att lagras i ett tullager skall fastställas enligt
kommittéförfarandet.
Artikel 99
Ett tullager kan vara antingen ett allmänt lager eller ett privat lager.I denna förordning avses med
—allmänt lager: ett tullager som är tillgängligt för alla för lagring av
varor,
—privat lager: ett tullager som är reserverat för lagring av varor för
lagerhavarens räkning.
Lagerhavaren är den person som fått tillstånd att driva tullagret.Uppläggaren är den person som är bunden av deklarationen som hänför
varorna till tullagerförfarandet eller den person till vilken denna personsrättigheter och skyldigheter har överlåtits.
Artikel 100
1. För att driva ett tullager krävs ett tillstånd utfärdat av tullmyndig-
heterna, om inte myndigheterna själva driver tullagret.
2. Den person som önskar driva ett tullager skall lämna en skriftlig
ansökan som skall innehålla de upplysningar som krävs för beviljandeav tillståndet, och framför allt visa att det föreligger ett ekonomisktbehov av ett tullager. Tillståndet skall ange villkoren för driften avtullagret.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 32
▼M2
▼B
▼B
3. Tillstånd skall utfärdas endast till personer som är etablerade i
gemenskapen.
Artikel 101
Lagerhavaren skall ansvara för
a) att säkerställa att varorna inte undandras tullens övervakning medan
de förvaras i tullagret,
b) att de förpliktelser som hör samman med lagringen av varor som
hänförts till tullagerförfarandet uppfylls, samt
c) att de särskilda villkor som anges i tillståndet uppfylls.
Artikel 102
1. Utan hinder av artikel 101 får tillståndet, om det gäller ett allmänt
lager, föreskriva att de skyldigheter som anges i artikel 101 a och/eller b
uteslutande åvilar uppläggaren.
2. Uppläggaren skall vid varje tillfälle vara ansvarig för att de
förpliktelser uppfylls som sammanhänger med att varorna hänförs tilltullagerförfarandet.
Artikel 103
Lagerhavarens rättigheter och skyldigheter får med tullmyndigheternas
medgivande överföras på en annan person.
Artikel 104
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 88 får tullmyndigheterna
begära att lagerhavaren ställer en säkerhet i samband med det ansvarsom anges i artikel 101.
Artikel 105
Den person som har utsetts av tullmyndigheterna skall lagerbokföra alla
varor som hänförs till tullagerförfarandet på det sätt som godkänts avdessa myndigheter. Lagerbokföring krävs inte om ett allmänt lager drivsav tullmyndigheterna.
Om inte annat följer av tillämpningen av artikel 86 får tullmyndighe-
terna avstå från att kräva lagerbokföring om de skyldigheter som anges iartikel 101 a och/eller 101 b uteslutande åvilar uppläggaren och varorna
hänförs till tullförfarandet på grundval av en skriftlig deklaration inom
ramen för normalförfarandet eller ett administrativt dokument enligtartikel 76.1 b.
Artikel 106
1. Om ett ekonomiskt behov föreligger och tullövervakningen inte
påverkas negativt av detta får tullmyndigheterna tillåta att
a) andra gemenskapsvaror än de som anges i artikel 98.1 b lagras i ett
tullagers lokaler,
b) icke-gemenskapsvaror bearbetas i ett tullagers lokaler enligt
förfarandet för aktiv förädling och de villkor som gäller för dettaförfarande; beslut om vilka formaliteter som inte behöver iakttas i etttullager skall fattas enligt kommittéförfarandet,
c) icke-gemenskapsvaror bearbetas i ett tullagers lokaler enligt
förfarandet för bearbetning under tullkontroll och villkoren för detta
förfarande; beslut om vilka formaliteter som inte behöver iakttas i etttullager skall fattas enligt kommittéförfarandet.
2. I de fall som anges i punkt 1 skall varorna inte hänföras till
tullagerförfarandet.
3. Tullmyndigheterna får kräva att de varor som avses i punkt 1
införs i lagerbokföringen enligt artikel 105.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 33
▼B
Artikel 107
Varor som hänförs till tullagerförfarandet skall lagerbokföras enligt
artikel 105 så snart som de förts in i tullagret.
Artikel 108
1. Det skall inte förekomma någon begränsning av den tid under
vilken varor får kvarstå under tullagerförfarandet.
I undantagsfall får dock tullmyndigheterna sätta en tidsgräns, efter
vilken uppläggaren skall hänföra varorna till en ny godkänd tullbehand-ling.
2. Särskilda tidsgränser för vissa varor enligt artikel 98.1 b som
omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken får fastställas enligt
kommittéförfarandet.
Artikel 109
1. Importvaror får genomgå de vanliga formerna av hantering
avsedda att bevara dem, förbättra deras utseende eller marknadsmässiga
kvalitet eller förbereda dem för distribution och återförsäljning.
En förteckning över de fall då dessa former av hantering skall vara
förbjudna för varor som omfattas av den gemensamma jordbruks-
politiken får upprättas, om detta är nödvändigt för att säkerställa att dengemensamma organisationen av marknaderna fungerar utan problem.
2. Gemenskapsvaror enligt artikel 98.1 b som hänförs till tullagerför-
farandet och omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken får endastgenomgå de former av hantering som uttryckligen tillåts för dessa varor.
3. De former av hantering som föreskrivs i punkt 1 första stycket och
i punkt 2 kräver ett tillstånd i förväg av tullmyndigheterna, som skall
fastställa de villkor enligt vilka de får genomföras.
4. Förteckningarna över de former av hantering som anges i punkt 1
och 2 skall upprättas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 110
Om omständigheterna berättigar till det, får varor som hänförts till
tullagerförfarandet tillfälligt avlägsnas från tullagret. Detta förfarande
kräver ett tillstånd i förväg av tullmyndigheterna, som skall föreskriva
villkoren för avlägsnandet.
Medan varorna befinner sig utanför tullagret får de genomgå de former
av hantering som anges i artikel 109 enligt de villkor som fastställs i denartikeln.
Artikel 111
Tullmyndigheterna får tillåta att varor som hänförts till tullagerförfa-
randet överflyttas från en (SIC! ett) tullager till ett annat.
Artikel 112
1. Om en tullskuld uppstår i fråga om importvaror och tullvärdet för
dessa varor grundas på ett pris som faktiskt betalats eller skall betalasoch som inkluderar kostnaderna för förvaring i tullager och bevaring avvarorna medan de befinner sig i tullagret, behöver dessa kostnader inteinnefattas i tullvärdet, om de visas åtskilda från det pris som faktisktbetalats eller skall betalas för varorna.
2. Om de nämnda varorna har genomgått de vanliga formerna av
hantering enligt artikel 109 skall varornas beskaffenhet, tullvärdet och
kvantiteten för fastställande av importtullbeloppet på deklarantensbegäran anses vara desamma som de som skulle beaktas för varornavid den tid som anges i artikel 214, om de inte hade genomgått dennahantering. Beslut om avvikelser från denna bestämmelse får emellertidfattas enligt kommittéförfarandet.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 34
▼M1
3. Om importvaror enligt artikel 76.1 cövergår till fri omsättning,
skall den beskaffenhet, det tullvärde och den kvantitet som skall beaktasi enlighet med artikel 214 vara de som gällde för varorna då dessa
hänfördes till tullagerförfarandet.
Första stycket skall gälla under förutsättning att dessa taxeringsgrunder
konstaterades eller godkändes i samband med att varorna hänfördes till
tullagerförfarandet, om inte den berörda parten begär tillämpning av
taxeringsgrunderna då tullskulden uppstår.
Första stycket skall tillämpas utan hinder av en kontroll i efterhand i
enlighet med artikel 78.
Artikel 113
Gemenskapsvaror som avses i artikel 98.1 b och som omfattas av den
gemensamma jordbrukspolitiken och hänförs till tullagerförfarandet
skall exporteras eller hänföras till en behandling som föreskrivs i den
gemenskapslagstiftning som gäller de speciella områden som anges iden artikeln.
D.Aktivförädling
I. Allmänt
Artikel 114
1. Förfarandet för aktiv förädling skall, utan att det påverkar
tillämpningen av artikel 115, medge att följande varor används i en
eller flera förädlingsprocesser inom gemenskapens tullområde:
a) Icke-gemenskapsvaror som är avsedda för återexport från gemen-
skapens tullområde som förädlingsprodukter, utan att dessa varor
underkastats importtullar eller handelspolitiska åtgärder.
b) Varor som övergår till fri omsättning med återbetalning eller eftergift
av de importtullar som varorna är belagda med, om dessa varorexporteras från gemenskapens tullområde som förädlingsprodukter.
2. I denna förordning används följande beteckningar med de
betydelser som här anges:
a)suspensionssystem: förfarandet för aktiv förädling enligt punkt 1 a.
b)restitutionssystem: förfarandet för aktiv förädling enligt punkt 1 b.
c)förädlingsprocesser:
— behandling av varor, inklusive uppförande eller montering av
varorna eller anpassning av varorna till andra varor,
— bearbetning av varor,
— reparation av varor, inklusive återställande och justering av
varorna, och
— användning av vissa varor definierade enligt kommittéförfa-
randet, vilka inte återfinns bland förädlingsprodukterna, men sommöjliggör eller underlättar framställning av dessa produkter, ävenom de helt eller delvis förbrukas under framställningen.
d)förädlingsprodukter: alla produkter som härrör från förädlingspro-
cesser.
e)likvärdiga varor: gemenskapsvaror som används i stället för
importvaror för tillverkning av förädlingsprodukter.
f)avkastningsgrad: kvantiteten eller den procentuella andelen
förädlingsprodukter som erhålls vid förädling av en given kvantitet
importvaror.
Artikel 115
1. Tullmyndigheterna skall, om de villkor som anges i punkt 2 är
uppfyllda och om inte annat sägs i punkt 4, tillåta att
a) förädlingsprodukter framställs av likvärdiga varor,1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 35
▼B
▼B
b) förädlingsprodukter som har framställts av likvärdiga varor expor-
teras från gemenskapen före import av importvarorna.
2. Likvärdiga varor skall vara av samma kvalitet och ha samma
egenskaper som importvarorna. I vissa fall som fastställs enligtkommittéförfarandet får dock likvärdiga varor ha uppnått ett längre
framskridet tillverkningsstadium än importvarorna.
3. Om punkt 1 är tillämplig skall importvarorna för tulländamål
behandlas som likvärdiga varor och de senare varorna som importvaror.
4. Åtgärder avsedda att förbjuda tillämpningen av punkt 1, att
underställa tillämpningen vissa villkor eller att underlätta tillämpningen
kan antas enligt kommittéförfarandet.
5. Om punkt 1 b tillämpas och förädlingsprodukterna skulle vara
belagda med exporttullar om de inte exporterades eller återexporteradesinom ramen för en aktiv förädlingsprocess, skall tillståndshavaren ställasäkerhet för att säkerställa betalningen av tullarna, för det fall attimportvarorna inte förs in inom föreskriven tid.
II. Beviljande av tillstånd
Artikel 116
Tillstånd skall utfärdas på ansökan av den person som utför eller låter
utföra förädlingsprocesser.
Artikel 117
Tillstånd skall beviljas endast i följande fall:
a) Till personer etablerade i gemenskapen. Tillstånd får emellertid
beviljas till personer etablerade utanför gemenskapen vid import av
icke-kommersiell natur.
b) Om importvarorna, utan att den användning av varorna som avses i
artikel 114.2 csista strec ksatsen påverkas, kan identifieras iförädlingsprodukterna eller, i det fall som avses i artikel 115, omdet kan styrkas att de villkor som fastställs beträffande likvärdiga
varor är uppfyllda.
c) Om förfarandet för aktiv förädling kan bidra till att åstadkomma de
mest gynnsamma förhållandena för exporten eller återexporten avförädlingsprodukterna, under förutsättning att väsentliga intressen förgemenskapens tillverkare inte påverkas negativt (ekonomiskavillkor). ►
M3De fall där de ekonomiska villkoren skall anses
vara uppfyllda får fastställas enligt kommittéförfarandet. ◄
III. Förfarandets genomförande
Artikel 118
1. Tullmyndigheterna skall ange den tid inom vilken förädlingspro-
dukterna skall ha exporterats eller återexporterats eller hänförts tillnågon annan godkänd tullbehandling. Denna tidsperiod skall ta hänsyn
till den tid som krävs för att utföra förädlingsprocesserna och avyttra
förädlingsprodukterna.
2. Tidsperioden skall beräknas från den dag då icke-gemenskapsva-
rorna hänförs till förfarandet för aktiv förädling. Tullmyndigheterna fårbevilja förlängning av tidsperioden, om tillståndshavaren lämnar in envederbörligen underbyggd ansökan.
I syfte att förenkla får det beslutas att en tidsperiod som börjar under en
kalendermånad eller ett kvartal skall löpa ut den sista dagen i en senarekalendermånad eller ett senare kvartal.
3. Om artikel 115.1 b är tillämplig, skall tullmyndigheterna ange den
tidsperiod inom vilken icke-gemenskapsvaror skall deklareras förförfarandet. Denna tidsperiod skall räknas från dagen för mottagandet1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 36
▼M3
▼B
▼B
av den exportdeklaration som rör de förädlingsprodukter som framställts
av motsvarande likvärdiga varor.
4. Särskilda tidsfrister får fastställas enligt kommittéförfarandet för
vissa förädlingsprocesser eller för vissa importvaror.
Artikel 119
1. Tullmyndigheterna skall fastställa antingen avkastningsgraden för
processen eller i förekommande fall metoden för att fastställa dennagrad. Avkastningsgraden skall fastställas på grundval av de faktiskaomständigheter under vilka förädlingsprocessen fullgörs eller skallfullgöras.
2. Schablonavkastningsgrad som är grundad på fakta som tidigare
konstaterats, får fastställas enligt kommittéförfarandet om omständighe-terna så berättigar och särskilt i fråga om förädlingsprocesser somvanligen utförs under klart definierade tekniska förhållanden som
omfattar varor med i huvudsak enhetliga egenskaper och som leder till
tillverkning av förädlingsprodukter av enhetlig kvalitet.
Artikel 120
De fall i vilka och de villkor under vilka varor i oförändrat skick eller
förädlingsprodukter skall anses ha övergått till fri omsättning fårfastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 121
1. Om en tullskuld uppstår skall, om inte annat följer av artikel 122,
skuldbeloppet fastställas på grundval av de taxeringsgrunder som gällerför importvarorna vid tidpunkten för mottagandet av deklarationen omhänförande av dessa varor till förfarandet för aktiv förädling.
2. Om importvarorna vid den tid som anges i punkt 1 uppfyllde
villkoren för förmånsbehandling i tullhänseende inom tullkvoter eller -tak, kan de vara föremål för varje förmånsbehandling i tullhänseendesom finns för likvärdiga varor vid tiden för mottagandet avdeklarationen för övergång till fri omsättning.
Artikel 122
Utan hinder av artikel 121 gäller följande för förädlingsprodukter:
a) Förädlingsprodukter skall beläggas med för dem gällande import-
tullar i följande fall:
— Om de övergår till fri omsättning och är uppförda på den lista
som antagits i enlighet med kommittéförfarandet och i den månde proportionerligt motsvarar den exporterade delen av deförädlingsprodukter som inte omfattas av listan. Tillståndshavarenfår emellertid göra en framställning om att tullen på dessa
produkter skall beräknas på det sätt som avses i artikel 121.
— Om de är belagda med avgifter som införts enligt den
gemensamma jordbrukspolitiken och om så föreskrivs ibestämmelser som fastställts i enlighet med kommittéförfarandet.
b) Förädlingsprodukter skall beläggas med importtullar som beräknas
enligt de regler som är tillämpliga på tullförfarandet i fråga eller påfrizoner eller frilager om de har hänförts till ett suspensivt
arrangemang eller lagts upp i en frizon eller ett frilager
Dock gäller följande:
— Den person det gäller får begära att tullen skall fastställas i
enlighet med artikel 121.
— Det importtullbelopp som debiteras skall vara minst lika stort som
det belopp som beräknats enligt artikel 121 i de fall därförädlingsprodukter har hänförts till en godkänd tullbehandlingsom anges ovan med undantag av bearbetning under tullkontroll.
c) Förädlingsprodukter får underkastas de regler för beräkning av tull
som fastställs enligt förfarandet för bearbetning under tullkontroll,om importvarorna kunde ha hänförts till det förfarandet.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 37
▼B
d) Förädlingsprodukter skall vara föremål för gynnsam behandling i
tullhänseende på grund av den användning för särskilda andamål(SIC! ändamål) som de är avsedda för, om samma behandling gäller
för identiska importerade varor.
e) Förädlingsprodukter skall beviljas befrielse från importtullar om
identiska importerade varor beviljas befrielse enligt artikel 184.
IV. Förädlingsprocesser utanför gemenskapens tullområde
Artikel 123
1. Några eller alla förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick
får tillfälligt exporteras för ytterligare förädling utanför gemenskapens
tullområde om tullmyndigheterna så tillåter, enligt villkoren i
bestämmelserna om passiv förädling.
2. Om en tullskuld uppstår för återimporterade varor skall följande
debiteras:
a) Importtullar som beräknas enligt artiklarna 121 och 122 på sådana
förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick som avses i punkt
1.
b) Importtullar på varor som återimporteras efter förädling utanför
gemenskapens tullområde, varvid beloppet skall beräknas enligt de
bestämmelser som gäller för förfarandet för passiv förädling, på
samma villkor som skulle ha tillämpats om de varor som exporterasenligt detta senare förfarande hade övergått till fri omsättning innandenna export ägde rum.
V. Särskilda bestämmelser för restitutionssystemet
Artikel 124
1. Restitutionssystemet får användas för alla varor. Det får dock inte
användas i de fall där, vid tidpunkten för mottagandet av deklarationen
om övergång till fri omsättning
— importvarorna omfattas av kvantitativa importrestriktioner,
— importvarorna omfattas av en tullförmån inom ramen för kvot-
systemet,
— importvarorna omfattas av krav på att import- eller exportintyg skall
uppvisas enligt den gemensamma jordbrukspolitiken, eller
— ett exportbidrag eller en exportavgift har fastställts för förädling-
sprodukterna.
2. Dessutom kan ingen återbetalning av importtullar enligt restitu-
tionssystemet ske om förädlingsprodukterna vid mottagandet avdeklarationen om export omfattas av krav på uppvisande av import-
eller exportintyg enligt den gemensamma jordbrukspolitiken eller om
det har fastställts ett exportbidrag eller en exportavgift för dessaprodukter.
3. Undantag från bestämmelserna i punkterna 1 och 2 får fastställas
enligt kommittéförfarandet.
Artikel 125
1. Deklarationen för övergång till fri omsättning skall innehålla
uppgift om att restitutionssystemet används och en hänvisning tilltillståndet.
2. På begäran av tullmyndigheterna skall nämnda tillstånd bifogas
deklarationen för övergång till fri omsättning.
Artikel 126
Vid tillämpningen av restitutionssystemet skall artikel 115.1 b, 115.3
och 115.5, artikel 118.3, artiklarna 120 och 121, artikel 122 a andrastrecksatsen och 122 c samt artikel 129 inte tillämpas.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 38
▼M3
▼B
▼B
Artikel 127
Sådan temporär export av förädlingsprodukter som genomförs enligt
artikel 123.1 skall inte anses vara export enligt artikel 128 utom i de fall
då dessa produkter inte återimporteras till gemenskapen inom den tid
som föreskrivits.
Artikel 128
1. Tillståndshavaren får ansöka om återbetalning eller eftergift av
importtullen om han för tullmyndigheterna på ett tillfredsställande sätt
kan bevisa att de importvaror som har övergått till fri omsättning enligt
restitutionssystemet i form av förädlingsprodukter eller varor ioförändrat skick, antingen har
— exporterats, eller
— med avsikt att senare återexporteras hänförts till transiterings-
förfarandet, tullagerförfarandet, förfarandet för temporär import
eller förfarandet för aktiv förädling (suspensionssystemet) ellerupplagts i en frizon eller ett frilager,
under förutsättning att alla villkor för tillämpning av förfarandet också
har uppfyllts.
2. För att hänföras till en godkänd tullbehandling enligt punkt 1 andra
strecksatsen skall förädlingsprodukterna eller varorna i oförändrat skick
anses vara icke-gemenskapsvaror.
3. Den tidsperiod inom vilken en ansökan om återbetalning skall
lämnas in skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
4. Om förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick, vilka
hänförts till ett tullförfarande eller lagts upp i en frizon eller ett frilagerenligt bestämmelserna i punkt 1, övergår till fri omsättning skall, utan attdet påverkar tillämpningen av artikel 122 b, det importtullbelopp somåterbetalats eller eftergivits anses utgöra tullskuldbeloppet.
5. För att fastställa det importtullbelopp som skall återbetalas eller
efterges skall artikel 122 a första strecksatsen ha motsvarande tillämp-ning.
VI. Övriga bestämmelser
Artikel 129
Vid tillämpning av suspensionssystemet skall förfarandet för aktiv
förädling också tillämpas för att förädlingsprodukterna skall kunnabefrias från de exporttullar som skulle debiteras för identiska produktersom har framställts av gemenskapsvaror i stället för importvaror.
E.Bearbetningundertullkontroll
Artikel 130
Förfarandet för bearbetning under tullkontroll skall medge att icke-
gemenskapsvaror inom gemenskapens tullområde får genomgåprocesser som förändrar deras beskaffenhet eller skick utan att deunderkastas importtullar eller handelspolitiska åtgärder och skall medgeatt de varor som härrör från dessa processer övergår till fri omsättning
mot betalning av de importtullar som är tillämpliga på dem. Dessa
produkter skall benämnas bearbetade produkter.
Artikel 131
De fall i vilka förfarandet för bearbetning under tullkontroll får användas
och de särskilda villkoren för användningen skall fastställas enligtkommittéförfarandet.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 39
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M3
▼B
Artikel 132
Tillstånd för bearbetning under tullkontroll skall beviljas på begäran av
den person som utför bearbetningen eller som låter utföra den.
Artikel 133
Tillstånd skall endast beviljas
a) personer som är etablerade i gemenskapen,
b) om importvarorna kan identifieras i de bearbetade varorna,
c) om varorna efter bearbetningen inte på ett ekonomiskt godtagbart sätt
kan återställas till den beskaffenhet de hade eller det skick de var i dåde hänfördes till förfarandet,
d) om tillämpningen av förfarandet inte kan medföra ett kringgående av
verkningarna av de regler som gäller ursprung och kvantitativa
restriktioner som är tillämpliga på de importerade varorna,
e) om de nödvändiga villkoren är uppfyllda för att förfarandet skall
kunna bidra till att skapa eller upprätthålla en verksamhet för
bearbetning i gemenskapen, utan att motverka väsentliga intressenhos gemenskapens tillverkare av liknande varor (ekonomiskavillkor). ►
M3De fall där de ekonomiska villkoren skall anses
vara uppfyllda får fastställas enligt kommittéförfarandet. ◄
Artikel 134
Artikel 118.1, 118.2 och 118.4 samt artikel 119 skall gälla i tillämpliga
delar.
Artikel 135
Om en tullskuld uppstår för varor i oförändrat skick eller produkter som,
jämfört med det som anges i tillståndet, befinner sig i ett mellanstadiumi bearbetningen, skall skuldbeloppet fastställas enligt de taxerings-grunder som är tillämpliga på importvarorna vid tiden för mottagandetav deklarationen för varornas hänförande till förfarandet för bearbetningunder tullkontroll.
Artikel 136
1. Om importvarorna, vid tiden då de hänfördes till förfarandet för
bearbetning under tullkontroll, uppfyllde villkoren för förmånsbehand-ling i tullhänseende och sådan förmånsbehandling är tillämplig påprodukter som är identiska med de bearbetade produkter som övergåtttill fri omsättning, skall de importtullar som gäller för de bearbetadeprodukterna beräknas på grundval av den tullsats som är tillämplig enligt
sådan förmånsbehandling.
2. Om den förmånsbehandling i tullhänseende som avses i punkt 1
beträffande importvarorna är föremål för tullkvoter eller -tak, skall dentullsats som anges i punkt 1 beträffande bearbetade produkter tillämpasunder förutsättning att nämnda behandling är tillämplig på importva-rorna vid mottagandet av deklarationen för övergång till fri omsättning.
Härvid skall den kvantitet importvaror, som faktiskt använts vid
framställningen av de bearbetade produkter som övergått till friomsättning, dras från de tullkvoter eller -tak som gällde vid tiden förmottagandet av deklarationen för övergång till fri omsättning och ingakvantiteter skall belasta de tullkvoter eller -tak som är tillgängliga för
produkter som är identiska med de bearbetade produkterna.
F.Temporärimport
Artikel 137
Förfarandet för temporär import skall medge att icke-gemenskapsvaror
används i gemenskapens tullområde fullständigt eller partiellt befriadefrån importtullar och utan att de blir föremål för handelspolitiskaåtgärder, då varorna är avsedda för återexport och inte har genomgått1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 40
▼B
någon förändring förutom vanlig värdeminskning till följd av att de
använts.
Artikel 138
Tillstånd för temporär import skall beviljas på begäran av den person
som använder varorna eller låter använda dem.
Artikel 139
Tullmyndigheterna skall vägra tillämpning av förfarandet för temporär
import om det är omöjligt att säkerställa identifiering av importvarorna.
Tullmyndigheterna får emellertid medge tillämpning av förfarandet för
temporär import utan att säkerställa identifiering av varorna om, medhänsyn till varornas beskaffenhet eller de verksamheter som skallgenomföras, frånvaron av identifieringsåtgärder inte kan tänkas medförarisk för missbruk av förfarandet.
Artikel 140
1. Tullmyndigheterna skall fastställa den tidsperiod inom vilken
importvaror skall ha återexporterats eller hänförts till en ny godkändtullbehandling. Denna tidsperiod skall vara så lång att ändamålet medden tillåtna behandlingen kan uppnås.
2. Utan att det påverkar de särskilda tider som fastställts enligt artikel
141 skall 24 månader vara den längsta tid under vilken varor får kvarstå
under förfarandet för temporär import. Tullmyndigheterna får dock
fastställa kortare tidsperioder i samförstånd med den person det gäller.
3. Om särskilda omständigheter berättigar till det, får tullmyndighe-
terna, på begäran av den person det gäller och inom rimliga gränser,emellertid förlänga de tidsperioder som avses i punkterna 1 och 2 i syfteatt möjliggöra den tillåtna behandlingen.
Artikel 141
De fall i vilka och de särskilda villkor under vilka förfarandet för
temporär import får användas med fullständig befrielse från importtullarskall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 142
1. Tillämpning av förfarandet för temporär import med partiell
befrielse från importtullar skall beviljas för varor som inte omfattas avde bestämmelser som fastställts enligt artikel 141 eller som omfattas avdessa bestämmelser, men inte uppfyller alla de villkor som anges i demför beviljande av temporär import med fullständig befrielse.
2. Listan på de varor för vilka förfarandet för temporär import med
partiell befrielse från importtullar inte får användas, samt de villkorunder vilka förfarandet får användas, skall fastställas enligt kommit-
téförfarandet.
Artikel 143
1. Det importtullbelopp som skall betalas för varor som hänförts till
förfarandet för temporär import med partiell befrielse från importtullar
skall fastställas till 3 procent, per månad eller del av månad under vilken
varorna har varit hänförda till förfarandet, av det tullbelopp som skulleha betalats för varorna om de hade övergått till fri omsättning den dagsom de hänfördes till förfarandet för temporär import.
2. Det importtullbelopp som skall debiteras, skall inte överstiga det
belopp som skulle ha debiterats, om varorna i fråga hade övergått till friomsättning den dag då de hänfördes till förfarandet för temporär import,utan beaktande av eventuella räntor.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 41
▼M3
▼B
▼B
3. Överlåtelse av de rättigheter och skyldigheter som följer av
förfarandet för temporär import enligt artikel 90 skall inte innebära attsamma arrangemang för befrielse måste tillämpas för varje användnings-
period som skall tas med i beräkningen.
4. Om den överlåtelse som avses i punkt 3 genomförs med partiell
befrielse för båda de personer som fått tillstånd att använda dettaförfarande under samma månad, skall innehavaren av det ursprungliga
tillståndet vara skyldig att betala det importtullbelopp som gäller hela
den månaden.
Artikel 144
1. Om en tullskuld uppstår för importvaror, skall detta skuldbelopp
fastställas enligt de taxeringsgrunder som gäller för dessa varor vid tiden
för mottagandet av deklarationen för att hänföra dem till förfarandet för
temporär import. Om bestämmelserna i artikel 141 så föreskriver, skallskuldbeloppet emellertid fastställas enligt de taxeringsgrunder somgäller för varorna vid den tidpunkt som avses i artikel 214.
2. Om en tullskuld uppstår för varor som hänförts till förfarandet för
temporär import med partiell befrielse från importtullar och skulden
beror på något annat än att varorna hänförts till förfarandet, skallskuldbeloppet vara lika med skillnaden mellan det tullbelopp somberäknas enligt punkt 1 och det som skall betalas enligt artikel 143.
G.Passivförädling
I. Allmänt
Artikel 145
1. Förfarandet för passiv förädling skall, utan att det påverkar
tillämpningen av de särskilda bestämmelserna om standardutbytes-systemet enligt artikel 154-159 eller av artikel 123, medge attgemenskapsvaror temporärt exporteras från gemenskapens tullområdeför att genomgå förädlingsprocesser och att de varor som härrör fråndessa processer övergår till fri omsättning med fullständig eller partiell
befrielse från importtullar.
2. Temporär export av gemenskapsvaror skall medföra att export-
tullar, handelspolitiska åtgärder och andra formaliteter tillämpas förutförseln av gemenskapsvaror från gemenskapens tullområde.
3. I denna förordning avses med
a)temporärt exporterade varor: varor som hänförts till förfarandet för
passiv förädling,
b)förädlingsprocesser: de processer som anges i artikel 114.2 c första,
andra och tredje strecksatsen,
c)förädlingsprodukter: alla produkter som härrör från förädlingspro-
cesser,
d)avkastningssgrad: kvantiteten eller den procentuella andelen
förädlingsprodukter som erhålls vid förädling av en given kvantitettemporärt exporterade varor.
Artikel 146
1. Förfarandet för passiv förädling skall inte vara tillgängligt för
gemenskapsvaror
— som vid export ger upphov till återbetalning eller eftergift av
importtullar,
— som före export övergått till fri omsättning med fullständig befrielse
från importtullar på grund av deras användning för särskildaändamål, så länge som villkoren för beviljande av denna befrielsefortsätter att gälla,
— som vid export medför att exportbidrag beviljas, eller för vilka en
annan finansiell förmån än dessa bidrag beviljas enligt den1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 42
▼B
gemensamma jordbrukspolitiken genom hänvisning till exporten av
dessa varor.
2. Undantag från punkt 1 andra strecksatsen får dock fastställas enligt
kommittéförfarandet.
II. Beviljande av tillstånd
Artikel 147
1. Tillstånd att använda förfarandet för passiv förädling skall utfärdas
på begäran av den person som låter genomföra förädlingsprocesserna.
2. Utan hinder av punkt 1 får tillstånd att använda förfarandet för
passiv förädling beviljas en annan person för varor med ursprung igemenskapen enligt kapitel 2 avsnitt 1 i avdelning II om förädling-sprocessen består av att dessa varor införlivas i varor som erhållitsutanför gemenskapen och importerats som förädlingsprodukter, dockunder förutsättning att användning av förfarandet främjar försäljningen
av exportvaror utan att motverka väsentliga intressen hos gemenskapens
tillverkare av produkter som är identiska med eller liknar de importeradeförädlingsprodukterna.
Fastställande av i vilka fall och enligt vilka bestämmelser föregående
stycke skall tillämpas, skall ske enligt kommittéförfarandet.
Artikel 148
Tillstånd skall beviljas endast i följande fall:
a) Till personer som är etablerade i gemenskapen.
b) När det bedöms vara möjligt att fastställa att förädlingsprodukterna
härrör från förädling av de temporärt exporterade varorna
De fall i vilka undantag från detta stycke får tillämpas och villkoren
för dessa undantag skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
c) Om tillstånd att använda förfarandet för passiv förädling inte kan
komma att allvarligt skada väsentliga intressen hos gemenskapens
förädlare (ekonomiska villkor).
III. Förfarandets genomförande
Artikel 149
1. Tullmyndigheterna skall fastställa den tid inom vilken förädling-
sprodukterna skall ha återimporterats till gemenskapens tullområde. Defår förlänga denna tidsfrist om tillståndshavaren lämnar in envederbörligen underbyggd ansökan om detta.
2. Tullmyndigheterna skall fastställa antingen avkastningsgraden för
processen eller, om det är nödvändigt, metoden för att fastställa denna
avkastningsgrad.
Artikel 150
1. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
151.1 skall beviljas endast om förädlingsprodukterna har deklarerats för
övergång till fri omsättning
a) i tillståndshavarens namn eller på hans vägnar, eller
b) i varje annan persons namn eller på denna persons vägnar, om denna
är etablerad i gemenskapen, under förutsättning att denna person har
fått tillståndshavarens samtycke och att villkoren för tillståndet är
uppfyllda.
2. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
151 skall inte beviljas, om ett av villkoren eller en av förpliktelsernasom rör förfarandet för passiv förädling inte uppfylls, såvida det intefastställs att försummelsen inte har någon avgörande inverkan på detkorrekta genomförandet av förfarandet.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 43
▼B
Artikel 151
1. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
145 skall genomföras genom att från det importtullbelopp som är
tillämpligt på de förädlingsprodukter som övergått till fri omsättning
avräkna det importtullbelopp som skulle ha varit tillämpligt samma dagpå de temporärt exporterade varorna, om de hade importerats tillgemenskapens tullområde från det land i vilket de genomgickförädlingsprocessen eller den sista förädlingsprocessen.
2. Det belopp som skall avräknas enligt punkt 1 skall beräknas på
grundval av de aktuella varornas kvantitet och beskaffenhet dagen för
mottagandet av deklarationen som hänför dem till förfarandet för passivförädling och enligt andra taxeringsgrunder som är tillämpliga på demdagen för mottagandet av deklarationen för förädlingsprodukternasövergång till fri omsättning.
Värdet av de temporärt exporterade varorna skall vara det värde som
beräknades för dessa varor då tullvärdet av förädlingsprodukterna
fastställdes enligt artikel 32.1 b i, eller, om värdet inte kan fastställas pådetta sätt, skillnaden mellan förädlingsprodukternas tullvärde ochförädlingskostnaderna, fastställda på ett rimligt sätt.
Dock gäller följande:
— Vissa avgifter som fastställs enligt kommittéförfarandet skall inte
beaktas vid beräkningen av det belopp som skall avräknas.
— Om de temporärt exporterade varorna, innan de hänfördes till
förfarandet för passiv förädling, övergick till fri omsättning till ennedsatt sats på grund av deras användning för särskilda ändamål, ochså länge de villkor fortsätter att gälla enligt vilka den nedsatta satsen
beviljades, skall det belopp som avräknas vara lika med det
importtullbelopp som faktiskt debiterades när varorna övergick tillfri omsättning.
3. Skulle de temporärt exporterade varorna, när dessa övergick till fri
omsättning, kunna uppfylla villkoren för en nedsatt tullsats ellernolltullsats på grund av deras användning för särskilt ändamål, skall
denna sats beaktas under förutsättning att varorna genomgick processer
som överensstämmer med denna användning för särskilt ändamål i detland där de genomgick förädlingsprocessen eller den sista förädling-sprocessen.
4. Om förädlingsprodukter uppfyller villkoren för förmånsbehandling
i tullhänseende i enlighet med artikel 20.3 d eller 20.3 e och det finns
sådana bestämmelser för varor med samma klassificering enligt tulltaxan
som de temporärt exporterade varorna, skall den importtullsats sombeaktas vid fastställandet av det belopp som skall avräknas enligt punkt1 vara den sats som skulle tillämpas om de temporärt exporteradevarorna uppfyllde de villkor enligt vilka förmånsbestämmelsen fårtillämpas.
5. Denna artikel skall inte påverka tillämpningen av de bestämmelser
som antagits eller kan komma att antas i samband med handeln mellangemenskapen och tredje land, och som föreskriver befrielse frånimporttullar för särskilda förädlingsprodukter.
Artikel 152
1. Om syftet med förädlingsprocessen är att reparera de temporärt
exporterade varorna, skall de övergå till fri omsättning med fullständigbefrielse från importtullar, om det på ett för tullmyndigheterna
tillfredsställande sätt fastställs att varorna reparerades utan kostnad
antingen på grund av en kontraktsenlig eller lagstadgad garantiförplik-telse eller på grund av ett fabrikationsfel.
2. Punkt 1 skall inte tillämpas om felet beaktades när varorna i fråga
först övergick till fri omsättning.
Artikel 153
Om syftet med förädlingsprocessen är att reparera temporärt exporterade
varor och denna reparation utförs mot betalning, skall den partiella1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 44
▼B
befrielsen från importtullar enligt artikel 145 beviljas genom att det
tullbelopp fastställs som är tillämpligt enligt taxeringsgrunderna förförädlingsprodukterna dagen för mottagandet av deklarationen för
övergång till fri omsättning för dessa produkter och genom att som
tullvärde beakta ett belopp som är lika med reparationskostnaderna,förutsatt att dessa kostnader utgör tillståndshavarens enda vederlag ochatt de inte har påverkats av några förbindelser mellan tillståndshavarenoch den som utfört förädlingen.
Utan hinder av artikel 151 får det enligt kommittéförfarandet fastställas i
vilka fall och på vilka särskilda villkor som det vid övergång till friomsättning av varor efter passiv förädling kan medges att kostnaden förförädlingsprocessen används som grund för taxeringen vid tillämpningenav Europeiska gemenskapernas tulltaxa.
IV. Passiv förädling med användning av standardutbytessystemet
Artikel 154
1. Enligt de villkor som fastställs i detta avsnitt, vilka är tillämpliga
jämte de föregående bestämmelserna, skall standardutbytessystemetmedge att en importerad produkt, nedan kallad ersättningsprodukt,ersätter en förädlingsprodukt.
2. Tullmyndigheterna skall tillåta att standardutbytessystemet
används, om förädlingsprocessen består av reparation av andragemenskapsvaror än de som är underkastade den gemensammajordbrukspolitiken eller de särskilda arrangemang som är tillämpliga
på vissa varor som härrör från bearbetning av jordbruksprodukter.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 159 skall de
bestämmelser som gäller förädlingsprodukter även gälla ersättnings-
produkter.
4. Tullmyndigheterna skall enligt de villkor de fastställer tillåta att
ersättningsprodukter importeras innan de temporärt exporterade varornaexporteras (import i förväg).
I händelse av import i förväg av en ersättningsprodukt skall en säkerhet
ställas som täcker importtullbeloppet.
Artikel 155
1. Ersättningsprodukter skall klassificeras enligt samma nummer i
tulltaxan, vara av samma handelskvalitet och ha samma tekniska
egenskaper som de temporärt exporterade varorna skulle ha haft, om de
hade genomgått reparationen i fråga.
2. Om de temporärt exporterade varorna har använts före export, skall
ersättningsprodukterna också ha använts och de får inte vara nya
produkter.
Tullmyndigheterna får emellertid bevilja undantag från denna regel om
ersättningsprodukten har levererats kostnadsfritt antingen på grund av en
kontraktsenlig eller lagstadgad garantiförpliktelse eller på grund av ett
fabrikationsfel.
Artikel 156
Standardutbyte skall tillåtas endast om det är möjligt att styrka att de
villkor som anges i artikel 155 uppfylls.
Artikel 157
1. I fråga om import i förväg skall exportvarorna exporteras
temporärt inom två månader från den dag då tullmyndigheterna taremot deklarationen för ersättningsprodukternas övergång till fri omsätt-ning.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 45
▼M3
▼B
▼B
2. Om utomordentliga omständigheter så berättigar, får tullmyndig-
heterna emellertid på begäran av den person det gäller förlänga dentidsfrist som anges i punkt 1 inom rimliga gränser.
Artikel 158
I fråga om import i förväg och när artikel 151 tillämpas, skall det belopp
som skall avräknas fastställas enligt de taxeringsgrunder som ärtillämpliga på de temporärt exporterade varorna dagen för mottagandetav deklarationen som hänför dem till förfarandet.
Artikel 159
Artiklarna 147.2 och 148 b skall inte tillämpas då det gäller
standardutbyte.
V. Övriga bestämmelser
Artikel 160
De förfaranden som föreskrivs inom ramen för passiv förädling skall
även vara tilämpliga för att genomföra bestämmelser utan anknytningtill tulltaxan inom den gemensamma handelspolitiken.
Avsnitt 4
Export
Artikel 161
1. Exportförfarandet gör det möjligt för gemenskapsvaror att lämna
gemenskapens tullområde.
Export skall medföra tillämpning av utförselformaliteter, inklusive
handelspolitiska åtgärder och i förekommande fall exporttullar.
2. Med undantag för varor som hänförts till förfarandet för passiv
förädling eller ett transiteringsförfarande enligt artikel 163 skall, utan attdet påverkar tillämpningen av artikel 164, alla gemenskapsvaror som är
avsedda för export hänföras till exportförfarandet.
3. Varor som sänts till Helgoland skall inte anses vara exporterade
från gemenskapens tullområde.
4. Fastställande av i vilka fall och enligt vilka villkor varor som
lämnar gemenskapens tullområde inte behöver någon exportdeklaration
skall ske enligt kommittéförfarandet.
5. Exportdeklarationen skall inges vid det tullkontor som är ansvarigt
för övervakning av den plats där exportören är etablerad eller där
varorna packas eller lastas för att sändas på export. Undantag skall
fastställas enligt kommittéförfarande.
Artikel 162
Frigörande för export skall beviljas på villkor att varorna i fråga lämnar
gemenskapens tullområde i samma skick som när exportdeklarationentogs emot.
Avsnitt 5
Interntransitering
Artikel 163
1. Förfarandet för intern transitering skall, på de villkor som anges i
punkt 2 - 4, medge att gemenskapsvaror befordras från en punkt till enannan inom gemenskapens tullområde genom tredje lands territoriumutan att det förändrar deras tullstatus. Denna bestämmelse skall intepåverka tillämpningen av artikel 91.1 b.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 46
▼B
2. Den befordran som avses i punkt 1 kan ske på något av följande
sätt:
a) Enligt förfarandet för intern gemenskapstransitering om sådan
möjlighet finns i internationell överenskommelse.
b) Med varorna upptagna i en TIR-carnet (TIR-konventionen).
c) Med varorna upptagna i en ATA-carnet ►M1 ◄som
transiteringshandling.
d) Med varorna upptagna i Rhen-manifestet (artikel 9 i den reviderade
konventionen om navigering på Rhen).
e) Med varorna upptagna i formulär 302 som föreskrivs i konventionen
mellan parterna i det nordatlantiska fördraget om deras styrkors
status, undertecknat i London den 19 juni 1951.
f) Med post (inklusive paketpost).
3. I det fall som avses i punkt 2 a skall artiklarna 92 och 94 - 97 gälla
i tillämpliga delar.
4. I de fall som avses i punkt 2 b - f skall varor behålla sin tullstatus
endast om denna status har fastställts enligt de villkor och på det sättsom föreskrivs i de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfa-randet.
Artikel 164
De villkor enligt vilka gemenskapsvaror utan att omfattas av ett
tullförfarande får befordras från en plats till en annan inom gemenska-
pens tullområde och tillfälligt ut ur detta område utan att deras tullstatusförändras skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 165
Förfarandet för intern gemenskapstransitering skall även tillämpas om
en gemenskapsbestämmelse uttryckligen föreskriver dess tillämpning.
KAPITEL 3
ANDRATYPERAVGODKÄNDTULLBEHANDLING
Avsnitt 1
Frizonerochfrilager
A.Allmänt
Artikel 166
Frizoner och frilager är antingen delar av gemenskapens tullområde eller
lokaler belägna inom detta område vilka är avskilda från resten av det
och i vilka
a) icke-gemenskapsvaror inte anses befinna sig inom gemenskapens
tullområde i fråga om importtullar och handelspolitiskaimportåtgärder, under förutsättning att de inte har övergått till fri
omsättning, hänförs till ett annat tullförfarande eller används eller
förbrukas på andra villkor än de som anges i tullagstiftningen, och
b) gemenskapsvaror på grund av att de är upplagda i en frizon eller ett
frilager omfattas av sådana åtgärder som vanligen är knutna tillexporten av varor, om gemenskapslagstiftningen innehåller särskildabestämmelser om detta.
Artikel 167
1. Medlemsstaterna får på delar av gemenskapens tullområde
upprätta frizoner eller tillåta upprättandet av frilager.
2. Medlemsstaterna skall fastställa den geografiska avgränsningen för
varje zon. Lokaler som skall utgöra frilager skall godkännas avmedlemsstaterna.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 47
▼M3
3. Med undantag för de frizoner som utses i enlighet med artikel 168a
skall frizonerna vara inhägnade. Medlemsstaterna skall fastställa infarts-och utfartsplatserna för varje frizon eller frilager.
4. Uppförandet av byggnader i en frizon skall föregås av tullmyndig-
heternas godkännande.
Artikel 168
1. Med undantag för de frizoner som utses i enlighet med artikel 168a
skall frizonernas och frilagrens gränser samt deras infarter och utfarter
övervakas av tullmyndigheterna.
2. Personer och transportmedel som förs in i eller ut ur en frizon eller
ett frilager får utsättas för tullkontroll.
3. Tillträde till en frizon eller ett frilager får nekas personer som inte
kan lämna nödvändiga garantier för att bestämmelserna i denna kodexiakttas.
4. Tullmyndigheterna får kontrollera varor som förs in i, förs ut ur
eller befinner sig i en frizon eller ett frilager. För att göra det möjligt attgenomföra sådana kontroller skall en kopia av det transportdokumentsom skall medfölja de varor som förs in eller ut överlämnas till eller
hållas tillgänglig för tullmyndigheterna hos de personer som dessa
myndigheter utser. Om en sådan kontroll krävs, skall varorna görastillgängliga för tullmyndigheterna.
Artikel 168a
1. Tullmyndigheterna får utse frizoner inom vilka tullkontroller och
tullformaliteter skall utföras i enlighet med tullagerförfarandet och inomvilka bestämmelserna om tullskuld skall tillämpas i enlighet medtullagerförfarandet.
Artiklarna 170, 176 och 180 skall inte tillämpas på de frizoner som
utsetts på detta vis.
2. De frizoner som avses i artiklarna 37, 38 och 205 omfattar inte
frizoner enligt punkt 1.
B.Uppläggningavvarorifrizonerellerfrilager
Artikel 169
Både gemenskapsvaror och icke-gemenskapsvaror får placeras i en
frizon eller ett frilager.
Tullmyndigheterna får dock kräva att varor som utgör en fara, som kan
komma att framkalla ändringar på andra varor eller som av andra skälkräver särskilda anordningar, skall placeras i utrymmen som utrustatssärskilt för dem.
Artikel 170
1. När varor förs in i en frizon eller ett frilager, behöver de inte visas
upp för tullmyndigheterna, och inte heller behöver en tulldeklarationinges; detta dock utan att tillämpningen av artikel 168.4 påverkas.
2. Varor skall uppvisas för tullmyndigheterna och underkastas de
föreskrivna formaliteterna endast i följande fall:
a) Varorna har hänförts till ett tullförfarande som avslutas när de förs in
i en frizon eller ett frilager. Om tullförfarandet i fråga emellertid
medger befrielse från förpliktelsen att uppvisa varorna, behöver deinte visas upp.
b) Varorna har placerats i en frizon eller ett frilager på grund av ett
beslut att bevilja återbetalning eller eftergift av importtullar.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 48
▼B
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼B
c) Varorna omfattas av de åtgärder som anges i artikel 166 b.
3. Tullmyndigheterna får kräva att varor som är underkastade
exporttullar eller andra exportbestämmelser skall anmälas till tullmyn-digheterna.
4. På begäran av den berörda parten skall tullmyndigheterna för varor
som placerats i en frizon eller ett frilager intyga deras status avgemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.
C.Driftenavfrizonerellerfrilager
Artikel 171
1. Det skall inte finnas någon begränsning av den tid som varor får
vara kvar i frizoner eller frilager.
2. För vissa varor som avses i artikel 166 b och som omfattas av den
gemensamma jordbrukspolitiken får särskilda tidsgränser fastställasenligt kommittéförfarandet.
Artikel 172
1. All industriell eller kommersiell verksamhet och serviceverk-
samhet skall tillåtas i en frizon eller ett frilager enligt de villkor som
fastställs i denna kodex. Bedrivande av sådan verksamhet skall anmälas
i förväg till tullmyndigheterna.
2. Tullmyndigheterna får, mot bakgrund av de berörda varornas
beskaffenhet eller behovet av tullövervakning, utfärda särskilda förbudeller begränsningar för de verksamheter som avses i punkt 1.
3. Tullmyndigheterna får förbjuda personer, som inte lämnar
nödvändiga garantier för iakttagande av bestämmelserna i denna kodex,att bedriva en verksamhet i en frizon eller ett frilager.
Artikel 173
För icke-gemenskapsvaror som placerats i en frizon eller ett frilager
gäller följande medan de är kvar i zonen eller lagret:
a) De får övergå till fri omsättning enligt villkoren för detta
tullförfarande och enligt artikel 178.
b) De får utan tillstånd underkastas de vanliga former av hantering som
avses i artikel 109.1.
c) De får hänföras till förfarandet för aktiv förädling enligt villkoren för
detta tullförfarande.
Ekonomiska villkor skall emellertid inte gälla för förädlingsprocesser
inom området för Hamburgs gamla frihamn och i frizonerna på
Kanarieöarna, Azorerna, Madeira och i utomeuropeiska departement.
Om konkurrensvillkoren inom en särskild ekonomisk sektor i
gemenskapen påverkas som följd av undantaget i fråga om dengamla frihamnen i Hamburg, skall rådet dock med kvalificeradmajoritet på förslag av kommissionen besluta att ekonomiska villkor
skall gälla för motsvarande ekonomiska verksamhet inom området
för frihamnen.
d) De får hänföras till förfarandet för bearbetning under tullkontroll
enligt villkoren för detta förfarande.
e) De får hänföras till förfarandet för temporär import enligt villkoren
för detta förfarande.
f) De får överlåtas till statskassan enligt artikel 182.
g) De får förstöras under förutsättning att den person som det gäller
förser tullmyndigheterna med alla de upplysningar som de bedömernödvändiga.
Om varor hänförs till ett av de tullförfaranden som anges i c, d eller e,
får medlemsstaterna anpassa de fastställda kontrollbestämmelserna i denmån det är nödvändigt för att ta hänsyn till villkoren för driften ochtullövervakningen av frizonerna eller frilagren.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 49
▼B
Artikel 174
De gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b och som omfattas av den
gemensamma jordbrukspolitiken skall underkastas endast de former av
hantering som uttryckligen föreskrivs för dessa varor enligt artikel109.2. Denna hantering får företas utan tillstånd.
Artikel 175
1. Om artiklarna 173 och 174 inte tillämpas, skall icke-gemens-
kapsvaror och de gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b inteförbrukas eller användas i frizoner eller frilager.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om
proviantering och om tullförfarandet i fråga så föreskriver, skall punkt
1 inte förhindra användning eller förbrukning av varor som vid övergång
till fri omsättning eller vid temporär import inte skulle ha underkastatsimporttullar eller åtgärder enligt den gemensamma jordbrukspolitikeneller handelspolitiken. I så fall skall det inte krävas någon deklaration förövergång till fri omsättning eller temporär import.
En deklaration skall emellertid krävas om dessa varor skall avräknas mot
en tullkvot eller ett tak.
Artikel 176
1. Alla personer som bedriver en verksamhet som innefattar lagring,
bearbetning, förädling, försäljning eller inköp av varor i en frizon eller
ett frilager skall ha lagerbokföring i den form som tullmyndigheternagodkänt. Så snart varor förts in i dessa personers lokaler skall delagerbokföras. Lagerbokföringen skall göra det möjligt för tullmyndig-heterna att identifiera varorna och påvisa hur varorna flyttats.
2. Om varor omlastas inom en frizon skall de tillhörande hand-
lingarna stå till tullmyndigheternas förfogande. Den kortvarigaförvaringen av varor i samband med denna omlastning skall ansesutgöra en del av omlastningen.
D.Bortförandeavvarorfrånfrizonerellerfrilager
Artikel 177
Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som
antagits i särskild tullagstiftning får varor som förs ut ur en frizon eller
ett frilager
— exporteras eller återexporteras från gemenskapens tullområde, eller
— införas till en annan del av gemenskapens tullområde.
Med undantag av artiklarna 48 - 53 om det gäller gemenskapsvaror,
skall bestämmelserna i avdelning III tillämpas på varor som förts in tillandra delar av nämnda område utom i fråga om varor som lämnar dennazon sjövägen eller med flyg utan att hänföras till ett transiterings-
förfarande eller ett annat tullförfarande.
Artikel 178
1. Om det uppstår en tullskuld för icke-gemenskapsvaror och
tullvärdet på dessa varor baseras på ett pris som faktiskt har betalatseller skall betalas och som inbegriper kostnaden för förvaring eller
bevaring av varorna medan de är kvar i frizonen eller frilagret, skall
dessa kostnader inte räknas in i tullvärdet om de presenteras separat fråndet pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för varorna.
2. Om de nämnda varorna i en frizon eller ett frilager har genomgått
en av de vanliga formerna av hantering enligt artikel 109.1, skall
varornas beskaffenhet, tullvärdet och kvantiteten vid fastställandet avbeloppet av importtullarna, på deklarantens begäran och under förutsätt-ning att hanteringen omfattades av ett tillstånd som beviljats enligt punkt3 i den artikeln, vara desamma som skulle ha beaktats för varorna vidden tid som avses i artikel 214, om varorna inte hade genomgått denna1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 50
▼B
hantering. Undantag från denna bestämmelse får dock fastställas enligt
kommittéförfarandet.
Artikel 179
1. Sådana gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b och som
omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken och är upplagda i en
frizon eller ett frilager skall hänföras till en av de behandlingar somanges i de bestämmelser enligt vilka de på grund av att de är upplagda ien frizon eller ett frilager är berättigade till åtgärder som vanligen ärknutna till exporten av dessa varor.
2. Om dessa varor återförs till en annan del av gemenskapens
tullområde eller om det vid utgången av den tid som föreskrivs enligtartikel 171.2 inte har ingivits någon ansökan om att de skall hänföras tillen behandling som avses i punkt 1, skall tullmyndigheterna vidta deåtgärder som fastställs i den tillämpliga särskilda lagstiftning som rörunderlåtelse att följa det som närmare anges för behandlingen.
Artikel 180
1. Om varor införs eller återförs till en annan del av gemenskapens
tullområde eller hänförs till ett tullförfarande, får det intyg som avses iartikel 170.4 användas som bevis på dessa varors status av gemens-kapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.
2. Om det inte genom intyget eller på annat sätt styrks att varorna har
status som gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror, skall varorna
anses vara
— gemenskapsvaror när det gäller tillämpningen av exporttullar,
exportlicenser eller exportåtgärder enligt handelspolitiken,
— icke-gemenskapsvaror i alla andra fall.
Artikel 181
Tullmyndigheterna skall förvissa sig om att de bestämmelser som gäller
export eller återexport iakttas om varor exporteras eller återexporteras
från en frizon eller ett frilager.
Avsnitt 2
Återexport,förstöringochöverlåtelse
Artikel 182
1. Icke-gemenskapsvaror får
— återexporteras från gemenskapens tullområde,
— förstöras,
— överlåtas till statskassan om detta är möjligt enligt den nationella
lagstiftningen.
2. Återexport skall i förekommande fall medföra tillämpning av
formaliteterna för varuutförsel, inklusive handelspolitiska åtgärder.
De fall i vilka icke-gemenskapsvaror får hänföras till ett suspensivt
arrangemang, i syfte att inte tillämpa handelspolitiska åtgärder vid
export får fastställas enligt kommittéförfarandet.
3.►
M1Utom i de fall som beslutats enligt kommittéförfarandet
skallåterexportellerförstöringföregåsavanmälantilltullmyndigheterna. ◄
Dessa skall förbjuda återexport om de formaliteter eller åtgärder somavses i punkt 2 första stycket föreskriver detta. Om varor, som hänförtstill ett tullförfarande med ekonomisk verkan när de befinner sig inom
gemenskapens tullområde, är avsedda för återexport, skall en tulldekla-
ration enligt artikel 59 - 78 inges. I sådana fall skall artikel 161.4 och161.5 tillämpas.
Överlåtelse skall verkställas enligt nationella bestämmelser.4. Förstöring eller överlåtelse skall inte medföra några utgifter för
statskassan.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 51
▼B
5. Allt avfall eller skrot som är en följd av förstöring skall hänföras
till en sådan godkänd tullbehandling som föreskrivs för icke-gemens-kapsvaror.
Avfallet eller skrotet skall förbli under tullövervakning fram till den
tidpunkt som avses i artikel 37.2.
AVDELNING V
VARORSOMFÖRSUTFRÅNGEMENSKAPENSTULLOM-
RÅDE
Artikel 183
Varor som förs ut från gemenskapens tullområde skall underkastas
tullövervakning. De får underkastas kontroller av tullmyndigheterna
enligt gällande bestämmelser. De skall föras ut från det nämndaområdet, om så är lämpligt, via den rutt som fastställs av tullmyndighe-terna och enligt de förfaranden som fastställs av dessa myndigheter.
AVDELNING VI
GYNNADEFÖRFARANDEN
KAPITEL 1
BEFRIELSE
Artikel 184
Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen
fastställa de fall i vilka det på grund av särskilda omständigheter skall
beviljas befrielse från import- eller exporttullar om varorna har övergått
till fri omsättning.
KAPITEL 2
ÅTERINFÖRDAVAROR
Artikel 185
1. Gemenskapsvaror som efter export från gemenskapens tullområde
återinförs till detta område och övergår till fri omsättning inom en tid avtre år skall på begäran av den person det gäller beviljas befrielse frånimporttullar.
Dock gäller följande:
— Perioden på tre år får förlängas för att ta hänsyn till särskilda
omständigheter.
— Om de återinförda varorna före exporten från gemenskapens
tullområde hade övergått till fri omsättning till en nedsattimporttullsats eller nolltullsats på grund av deras användning för
särskilda ändamål, skall befrielse enligt punkt 1 beviljas endast om
de skall återinföras för samma ändamål.
Om det ändamål för vilket varorna i fråga skall föras in inte längre är
detsamma, skall det importtullbelopp som kan debiteras sänkas meddet belopp som påfördes varorna när de först övergick till friomsättning. Om det senare beloppet överstiger det som påfördes närde återinförda varorna övergick till fri omsättning, skall ingen
återbetalning beviljas.
2. Den befrielse från importtullar som avses i punkt 1 skall inte
beviljas för
a) varor som exporterats från gemenskapens tullområde enligt förfa-
randet för passiv förädling om inte dessa varor förblir i samma skick
som när de exporterades, och
b) varor som har varit föremål för en gemenskapsåtgärd som innefattar
export till tredje land. De omständigheter och villkor enligt vilkadetta krav får frångås skall fastställas enligt kommittéförfarandet.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 52
▼B
Artikel 186
Den befrielse från importtullar som avses i artikel 185 skall beviljas
endast om varor återimporteras i samma skick som när de exporterades.De omständigheter och villkor enligt vilka detta krav får frångås skallfastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 187
Artiklarna 185 och 186 skall också tillämpas på förädlingsprodukter som
ursprungligen exporterats eller återexporterats efter ett förfarande för
aktiv förädling.
Det importtullbelopp som enligt lag skall erläggas fastställs på grundval
av reglerna för förfarandet för aktiv förädling, varvid dagen för
återexport skall anses vara den dag då varorna övergår till fri
omsättning.
KAPITEL 3
PRODUKTERFRÅNHAVSFISKEOCHANDRAPRODUKTERSOM
HÄMTATSURHAVET
Artikel 188
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.2 f skall följande
produkter befrias från importtullar då de övergår till fri omsättning:
a) Produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats ur tredje
lands territorialvatten av fartyg som är registrerade i en medlemsstateller anmälda till en medlemsstats fartygsregister och som för dennastats flagga.
b) Produkter som framställts av de produkter som avses i a ombord på
fabriksfartyg som uppfyller de villkor som fastställs i den punkten.
AVDELNING VII
TULLSKULD
KAPITEL 1
SÄKERHETFÖRATTTÄCKATULLSKULD
Artikel 189
1. Om tullmyndigheterna i överensstämmelse med tullagstiftningen
kräver att säkerhet skall ställas för att säkra betalning av en tullskuld,
skall denna säkerhet ställas av den person som är gäldenär eller kan
komma att bli gäldenär.
2. Tullmyndigheterna skall kräva endast en säkerhet för en tullskuld.
Om säkerhet ställs enligt ett tullförfarande som får användas för vissa
varor i flera medlemsstater, skall säkerheten gälla i de berördamedlemsstaterna enligt de bestämmelser som antagits enligt kommit-
téförfarandet.
3. Tullmyndigheterna får medge att säkerheten ställs av en annan
person än den av vilken säkerhet krävs.
4. Ingen säkerhet skall krävas om den person som är eller kan komma
att bli gäldenär är en offentlig myndighet.
5. Tullmyndigheterna får frångå kravet på säkerhet, om det belopp
för vilket säkerhet skall ställas inte överstiger 500 ecu.
Artikel 190
1. Om tullagstiftningen föreskriver att ställande av säkerhet inte är
obligatoriskt skall säkerhet krävas enligt tullmyndigheternas gottfin-nande, om de anser att det är osäkert om en tullskuld som har uppståtteller kan komma att uppstå kommer att betalas inom föreskriven tid.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 53
▼B
Om säkerhet som avses i föregående stycke inte krävs, får tullmyndig-
heterna likväl av den person som avses i artikel 189.1 kräva att denneförbinder sig att uppfylla de förpliktelser som han enligt lag är skyldig
att uppfylla.
2. Säkerhet som anges i punkt 1 första stycket skall krävas
— vid den tidpunkt då de regler tillämpas som gör det möjligt att kräva
att sådan säkerhet skall ställas, eller
— vid någon senare tidpunkt när tullmyndigheterna finner att den
tullskuld som har uppstått eller kan komma att uppstå inte medsäkerhet kommer att betalas inom föreskriven tid.
Artikel 191
På begäran av den person som avses i artikel 189.1 eller 189.3 skall
tullmyndigheterna tillåta att en samlad säkerhet ställs för att täcka tvåeller flera tullärenden genom vilka en tullskuld har uppstått eller kan
komma att uppstå.
Artikel 192
1. Om det enligt tullagstiftningen är obligatoriskt att ställa säkerhet,
och om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för transiter-ingsförfarandet enligt kommittéförfarandet, skall tullmyndigheternafastställa beloppet för denna säkerhet till en nivå som motsvarar
— det exakta beloppet av tullskulden eller tullskulderna i fråga, om
detta belopp med säkerhet kan fastställas vid den tidpunkt dåsäkerheten krävs, eller
— i andra fall, det av tullmyndigheterna uppskattade högsta belopp som
den tullskuld eller de tullskulder som har uppstått eller kan kommaatt uppstå uppgår till.
Om samlad säkerhet ställs för tullskulder som tidvis varierar i storlek
skall beloppet för denna säkerhet fastställas på en sådan nivå atttullskulderna i fråga alltid är täckta.
2. Om tullagstiftningen föreskriver att ställande av säkerhet inte är
obligatoriskt och tullmyndigheterna kräver att säkerhet skall ställas,skall myndigheterna fastställa beloppet för denna säkerhet så att det inteöverskrider den nivå som anges i punkt 1.
3. De fall då fast säkerhet får ställas och de närmare villkoren för
detta skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 193
Säkerhet får ställas genom antingen
— en kontant deposition eller
— en borgensman.
Artikel 194
1. En kontant deposition skall göras i valutan för den medlemsstat i
vilken säkerheten krävs.
Med en kontant deposition jämställs
— ingivande av en check vars betalning garanteras av den institution på
vilken checken är dragen, på ett sätt som tullmyndigheterna kangodkänna,
— ingivande av någon annan handling som kan godkännas som
betalningsmedel av tullmyndigheterna.
2. Säkerhet i form av en kontant deposition eller en betalning som
bedöms vara likvärdig med en kontant deposition skall ställas enligtbestämmelserna i den medlemsstat där säkerheten krävs.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 54
▼M2
▼B
▼B
Artikel 195
Borgensmannen skall skriftligen åta sig solidariskt ansvar med
gäldenären att betala det tullskuldsbelopp för vilket säkerhet ställts
och som förfaller till betalning.
Borgensmannen skall vara en tredje person som är etablerad inom
gemenskapen och godkänd av medlemsstatens tullmyndigheter.
Tullmyndigheterna kan vägra att godkänna den föreslagne borgen-
smannen, om denne inte på ett säkert sätt förefaller kunna säkerställa
betalning av tullskulden inom den föreskrivna tiden.
Artikel 196
Den person som skall ställa säkerhet får fritt välja mellan de typer av
säkerhet som fastställs i artikel 193.
Tullmyndigheterna får dock vägra att godkänna den föreslagna typen av
säkerhet, om den inte är förenlig med ett korrekt genomförande av det
aktuella tullförfarandet. Detsamma skall gälla för den föreslagna
säkerheten. Tullmyndigheterna får kräva att den valda typen av säkerhetskall bibehållas under en angiven tid.
Artikel 197
1. Om de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet så
föreskriver, får tullmyndigheterna godkänna andra typer av säkerhet än
de som anges i artikel 193, om de ger likvärdig säkerhet för att
tullskulden kommer att betalas.
Tullmyndigheterna skall vägra att godkänna den säkerhet som
föreslagits av gäldenären, om de anser att denna inte på ett säkert sättsäkerställer betalning av tullskulden.
2. Om inte annat följer av det förbehåll som anges i punkt 1 andra
stycket, får tullmyndigheterna godta en kontant deposition utan att devillkor som fastställs i artikel 194.1 är uppfyllda.
Artikel 198
Om tullmyndigheterna konstaterar att den ställda säkerheten inte
säkerställer eller inte längre säkert eller i tillräcklig omfattning
säkerställer betalning av tullskulden inom föreskriven tid, skall de
kräva att den person som anges i artikel 189.1 efter eget val ställerytterligare säkerhet eller ersätter den ursprungliga säkerheten med en nysäkerhet.
Artikel 199
1. Säkerheten skall återlämnas först när den tullskuld för vilken
säkerheten ställdes inte längre gäller eller inte längre kan uppstå. När
tullskulden har upphört att gälla eller inte längre kan uppstå, skallsäkerheten omedelbart återlämnas.
2. När tullskulden delvis har upphört eller endast kan uppstå i fråga
om en del av det belopp vars betalning har säkerställts, skall enmotsvarande del av säkerheten återlämnas på begäran av den berörda
personen, såvida inte det aktuella beloppet gör en sådan åtgärd
oberättigad.
Artikel 200
Bestämmelser som avviker från bestämmelserna i detta kapitel skall om
så är nödvändigt antas enligt kommittéförfarandet så att internationellakonventioner beaktas.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 55
▼B
KAPITEL 2
UPPKOMSTAVENTULLSKULD
Artikel 201
1. En tullskuld vid import uppkommer när
a) tullpliktiga varor övergår till fri omsättning, eller
b) tullpliktiga varor hänförs till förfarandet för temporär import med
partiell befrielse från importtullar.
2. En tullskuld uppkommer vid den tidpunkt då tulldeklarationen tas
emot.
3. Gäldenären utgörs av deklaranten. Vid indirekt ombudskap skall
den person för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
Om en tulldeklaration för ett av de förfaranden som anges i punkt 1
upprättats på grundval av upplysningar som leder till att de lagenligatullarna helt eller delvis inte uppbärs, kan de personer som har lämnat deför upprättandet av deklarationen behövliga upplysningarna och somvisste eller rimligen borde ha vetat att dessa upplysningar var felaktiga,
också anses vara gäldenärer enligt gällande nationella bestämmelser.
Artikel 202
1. En tullskuld vid import uppkommer genom
a) olaglig införsel till gemenskapens tullområde av tullpliktiga varor,
eller
b) olaglig införsel av tullpliktiga varor som finns i en frizon eller ett
frilager till en annan del av tullområdet.
I denna artikel avses med olaglig införsel all införsel som strider mot
artiklarna 38 - 41 och artikel 177 andra strecksatsen.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna olagligen
införs.
3. Följande personer skall vara tullskyldiga:
— Den som olagligen förde in varorna.
— Var och en som medverkat i den olagliga införseln av varorna och
som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om attdenna införsel var olaglig.
— Var och en som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och som
vid förvärvet eller mottagandet av varorna var medveten om eller
rimligen borde ha varit medveten om att införseln var olaglig.
Artikel 203
1. En tullskuld vid import uppkommer genom
— olagligt undandragande från tullövervakning av importtullpliktiga
varor.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna undandras från
tullövervakning.
3. Följande personer skall vara gäldenärer:
— Den som undandrog varorna från tullövervakning.
— Var och en som medverkat till detta undandragande och som var
medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att varornaundandrogs från tullövervakning.
— Var och en som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och som
vid förvärvet eller mottagandet av varorna varit medveten om eller
rimligen borde ha varit medveten om att de undandragits från
tullövervakning.
— Då så är tillämpligt, den person som skall uppfylla de förpliktelser
som är förenade med tillfällig förvaring av varorna eller medanvändning av det tullförfarande som varorna är hänförda till.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 56
▼B
Artikel 204
1. En tullskuld vid import uppkommer i andra fall än som avses i
artikel 203 genom
a) bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade
med tillfällig förvaring av importtullpliktiga varor eller medanvändning av det tullförfarande som varorna är hänförda till, eller
b) åsidosättande av ett villkor som reglerar hänförandet av varorna till
det aktuella tullförfarandet eller beviljandet av en nedsatt import-
tullsats eller nolltullsats på grund av varornas användning för
särskilda ändamål,
såvida det inte kan fastställas att dessa försummelser inte haft någon
avgörande inverkan på det korrekta genomförandet av den tillfälligaförvaringen eller tullförfarandet i fråga.
2. Tullskulden uppkommer antingen vid den tidpunkt då den
förpliktelse vars underlåtelse ger upphov till tullskulden inte längreuppfylls, eller vid den tidpunkt då varorna hänförs till det berördatullförfarandet, om det fastställs att ett villkor för hänförandet av varorna
till nämnda tullförfarande eller för beviljandet av en nedsatt importtull-
sats eller nolltullsats på grund av varornas användning för särskildaändamål i själva verket inte uppfylldes.
3. Gäldenären är den person, som beroende på omständigheterna
antingen skall uppfylla de förpliktelser som i fråga om tullpliktiga varor
är förenade med tillfällig förvaring eller med användning av dettullförfarande som varorna är hänförda till eller skall uppfylla de villkorsom gäller hänförandet av varorna till detta tullförfarande.
Artikel 205
1. En tullskuld vid import uppkommer när
— importtullpliktiga varor förbrukas eller används i en frizon eller ett
frilager under andra förutsättningar än dem som fastställs i gällande
lagstiftning.
Om varor försvinner och detta inte kan förklaras på ett för
tullmyndigheterna tillfredsställande sätt, får myndigheterna betrakta
varorna som förbrukade eller använda i frizonen eller frilagret.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna förbrukas eller
används första gången under andra omständigheter än de som fastställs igällande lagstiftning.
3. Gäldenären är den person som förbrukade eller använde varorna
och varje person som deltog i denna förbrukning eller användning ochsom var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om attvarorna förbrukades eller användes under andra förutsättningar än desom fastställs i gällande lagstiftning.
Om tullmyndigheterna anser att varor som har försvunnit är förbrukade
eller använda i en frizon eller ett frilager och det inte är möjligt atttillämpa föregående punkt, skall den person ansvara för tullskulden som,enligt myndigheternas kännedom, senast har varit i besittning avvarorna.
Artikel 206
1. Utan hinder av artiklarna 202 och 204.1 a skall ingen tullskuld vid
import anses uppkomma i fråga om en viss vara, om den berördapersonen styrker att underlåtelsen att uppfylla de förpliktelser som
uppkommer till följd av
— bestämmelserna i artiklarna 38 - 41 och artikel 177 andra
strecksatsen,
— tillfällig förvaring av de aktuella varorna, eller— användning av det tullförfarande som varorna hänförts till
beror på att varorna blivit fullständigt förstörda eller oåterkalleligen gått
förlorade på grund av varans egen beskaffenhet, oförutsebara omständig-1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 57
▼B
heter eller force majeure eller som en följd av tullmyndigheternas
medgivande.
I denna punkt skall varor anses vara oåterkalleligen förlorade, om de har
gjorts oanvändbara för var och en.
2. En tullskuld vid import anses inte heller ha uppkommit för varor
som övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats ellernolltullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, om
dessa varor exporteras eller återexporteras med tullmyndigheternas
medgivande.
Artikel 207
Om tullskuld i enlighet med artikel 206.1 inte anses ha uppkommit för
varor som övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats eller
nolltullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, skall
allt skrot eller avfall från sådan förstöring anses vara icke-gemens-kapsvaror.
Artikel 208
Om en tullskuld enligt artikel 203 eller 204 uppkommit för varor som
övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats på grund av
deras användning för särskilda ändamål, skall det belopp som betaladesdå varorna övergick till fri omsättning dras av från tullskuldbeloppet.
Denna bestämmelse skall också tillämpas om en tullskuld uppkommit på
grund av att skrot och avfall erhållits i samband med förstöring avsådana varor.
Artikel 209
1. En tullskuld vid export uppkommer när
— exporttullpliktiga varor exporteras från gemenskapens tullområde
med stöd av en tulldeklaration.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då tulldeklarationen tas
emot.
3. Gäldenären utgörs av deklaranten. Vid indirekt ombudskap skall
den person för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
Artikel 210
1. En tullskuld vid export uppkommer när
— exporttullpliktiga varor förs ut från gemenskapens tullområde utan
att tulldeklaration lämnas.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då nämnda varor faktiskt
lämnar tullområdet.
3. Gäldenär är
— den person som förde ut varorna, och
— alla personer som deltog i utförseln och som var medvetna om eller
rimligen borde ha varit medvetna om att tulldeklaration inte hade
ingivits men borde ha ingivits.
Artikel 211
1. En tullskuld vid export uppkommer genom
— underlåtenhet att uppfylla de villkor enligt vilka varorna tilläts lämna
gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befrielse från
exporttullar.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då varorna får en annan
bestämmelse än den för vilken de hade tillåtits lämna gemenskapens
tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar eller,om tullmyndigheterna inte kan fastställa denna tidpunkt, vid dentidpunkt då fristen löper ut för att förete bevis för att villkoren äruppfyllda för sådan befrielse.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 58
▼B
3. Deklaranten är gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall den person
för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
Artikel 212
Den tullskuld som avses i artiklarna 201 — 205 och 209 — 211 skall
uppstå även om den gäller varor som är föremål för någon form avförbud eller restriktioner i fråga om import eller export. Emellertid skallingen tullskuld uppstå vid olaglig införsel till gemenskapens tullområdeav falsk valuta eller narkotika och psykotropa ämnen vilka inte ingår i
den handel som rör användningen av dessa ämnen för medicinska och
vetenskapliga ändamål och som noggrant övervakas av de behörigamyndigheterna. I fråga om strafflagstiftning som är tillämplig påtullöverträdelser skall tullskulden dock anses ha uppkommit om enmedlemsstats lagstiftning stadgar att tullar utgör grund för fastställandeav straff eller att förekomsten av en tullskuld utgör grund för att inleda
straffrättsliga förfaranden.
Artikel 212a
När det i tullagstiftningen föreskrivs en gynnsam behandling i
tullhänseende för varor med anledning av deras beskaffenhet eller derasanvändning för särskilda ändamål, eller fullständig eller partiell befrielsefrån import- eller exporttullar med stöd av artiklarna 21, 82, 145 eller
184–187, skall den gynnsamma behandlingen eller befrielsen även
tillämpas då en tullskuld har uppkommit i enlighet med artiklarna202–205, 210 eller 211, om den berörda partens uppträdande inte låterförmoda bedrägligt förfarande eller påtaglig försummelse och om dennekan styrka att de övriga villkoren för tillämpning av den gynnsamma
behandlingen eller befrielsen är uppfyllda.
Artikel 213
Om flera personer är gäldenärer i fråga om en och samma tullskuld skall
de solidariskt ansvara för denna skuld.
Artikel 214
1. Om inte annat uttryckligen föreskrivs i denna kodex och utan att
tillämpningen av punkt 2 påverkas, skall beloppet av importtullarna eller
exporttullarna för en vara bestämmas utifrån de taxeringsgrunder som ärtillämpliga på varan vid den tidpunkt då den tullskuld som hänför sig tilldenna vara uppkommer.
2. Om det inte är möjligt att exakt fastställa när tullskulden uppkom,
skall den tidpunkt som skall beaktas vid fastställandet av de taxerings-grunder som är tillämpliga på de berörda varorna vara den tidpunkt, dåtullmyndigheterna konstaterar att omständigheterna kring varorna är
sådana att en tullskuld uppkommit.
Om de upplysningar som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det
möjligt för dem att fastställa att tullskulden uppkommit före denna
bedömning, skall dock beloppet på de import- eller exporttullar somskall betalas för varorna i fråga fastställas på grundval av detaxeringsregler som gäller för varorna vid den tidigaste tidpunkt dåförekomsten av den tullskuld som uppkommit på grund av omständig-heterna kan fastställas med hjälp av de tillgängliga upplysningarna.
3. För att förhindra att ekonomisk fördel oriktigt erhålls genom
framflyttning av den dag då tullskulden uppkom eller bokfördes skall
kompensationsränta påföras i de fall och enligt de villkor som fastställs
enligt kommittéförfarandet.
Artikel 215
1. En tullskuld anses uppkomma
— på den plats där de omständigheter inträffar som förorsakar skulden,
eller1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 59
▼M3
▼B
▼M2
▼M2
— om den platsen inte kan fastställas, på den plats som tullmyndighe-
terna konstaterar att omständigheterna beträffande varorna är sådana,att en tullskuld uppkommit, eller
— om varorna har hänförts till ett tullförfarande som inte har avslutats,
och om platsen inte kan fastställas genom tillämpning av första ellerandra strecksatsen inom en fastställd tidsperiod i förekommande fallenligt kommittéförfarandet, på den plats där varorna hänfördes till
det berörda förfarandet eller infördes på gemenskapens tullområde
enligt det berörda förfarandet.
2. Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det
möjligt för dem att fastställa att tullskulden redan hade uppkommit då
varorna fanns på en annan plats vid ett tidigare tillfälle, skall tullskuldenanses ha uppkommit på den plats som kan fastställas vara den plats därvarorna befann sig då förekomsten av en tullskuld tidigast kanfastställas.
3. De tullmyndigheter som avses i artikel 217.1 är tullmyndigheterna
i den medlemsstat där tullskulden har uppkommit eller anses hauppkommit i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.
4. Om en tullmyndighet konstaterar att en tullskuld har uppkommit i
en annan medlemsstat, i enlighet med artikel 202, skall tullskulden, omskuldbeloppet är lägre än 5 000 euro, anses ha uppkommit i denmedlemsstat där den konstaterades.
Artikel 216
1. Om en överenskommelse som har träffats mellan gemenskapen
och vissa tredje länder omfattar förmånsbehandling i tullhänseende vidimport till dessa tredje länder av varor som enligt överenskommelsen harsitt ursprung inom gemenskapen, skall utfärdandet av de dokument som
behövs för att möjliggöra sådan förmånsbehandling i tredje land leda till
att en tullskuld vid import uppstår förutsatt att gällande importtullarbetalas på de icke-gemenskapsvaror som ingår i varorna, om dessa harframställts genom aktiv förädling.
2. Den tidpunkt då tullskulden i fråga anses uppkomma är den
tidpunkt då tullmyndigheterna tar emot tulldeklarationen för export avde aktuella varorna.
3. Deklaranten är gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall den person
för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
4. Det importtullbelopp som svarar mot denna tullskuld skall
bestämmas på samma sätt som en sådan tullskuld som skulle uppkomma
om en deklaration för övergång till fri omsättning av varorna i fråga togsemot samma dag i syfte att avsluta förfarandet för aktiv förädling.
KAPITEL 3
UPPBÖRDAVTULLSKULDEN
Avsnitt 1
Bokföringochunderrättelseomtullbeloppettillgäldenären
Artikel 217
1. Varje belopp avseende importtullar eller exporttullar som kommer
från en tullskuld, nedan kallat tullbelopp, skall av tullmyndigheternaberäknas så snart de fått nödvändiga uppgifter och föras in iräkenskaperna eller något annat likvärdigt medium (bokföring).
Det förstastycket gäller inte
a) när en preliminär antidumpningstull eller utjämningstull har införts,
b) när det tullbelopp som skulden lagligen uppgår till överstiger det som
bestämts på grundval av ett bindande besked,1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 60
▼M3
▼B
▼M1
▼B
c) när de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet befriar
tullmyndigheterna från kravet på bokföring av tullbelopp under enviss nivå.
Tullmyndigheterna får avstå från att bokföra ett tullbelopp som enligt
artikel 221.3 inte kan meddelas gäldenären när tidsfristen gått ut.
2. Medlemsstaterna skall fastställa de praktiska förfarandena för
bokföring av tullbeloppen. Dessa förfaranden får vara olika beroende på
tullmyndigheternas uppfattning om huruvida beloppen kommer att
betalas eller inte med hänsyn till omständigheterna då tullskuldenuppstod.
Artikel 218
1. Om en tullskuld uppkommer till följd av mottagandet av en
deklaration för en vara för ett annat tullförfarande än temporär import
med partiell befrielse från importtullar eller någon annan åtgärd med
motsvarande rättsliga verkan som detta skall ett belopp som motsvarartullskulden bokföras så snart det har beräknats och senast den andradagen efter det att varorna har frigjorts.
Om säkerhet har ställts för betalningen får dock hela tullbeloppet för alla
varor som frigjorts till en och samma person under en tid som fastställts
av tullmyndigheterna och som inte får överstiga 31 dagar tas upp som enenda bokföringspost vid slutet av perioden. Sådan bokföring skall skeinom fem dagar efter periodens utgång.
2. När det är föreskrivet att varor får frigöras om de uppfyller vissa
villkor enligt den gemenskapslagstiftning som reglerar antingen
fastställandet av skuldbeloppet eller uppbörden av beloppet, skallbokföring äga rum senast två dagar efter den dag, då skuldbeloppeteller förpliktelsen att betala den tull som skulden ger upphov tillslutgiltigt fastställs.
Om tullskulden gäller en preliminär anti-dumpningstull eller
utjämningstull, skall dock denna tull bokföras senast två månader efterdet att förordningen om definitiv anti-dumpningstull eller utjämningstullhar offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Om en tullskuld uppkommer under andra omständigheter än de
som avses i punkt 1, skall det aktuella tullbeloppet bokföras inom två
dagar från den dag, då tullmyndigheterna har möjlighet att
a) beräkna tullbeloppet i fråga, och
b) fastställa vem som är gäldenären.
Artikel 219
1. Tidsfristerna för bokföring enligt artikel 218 får förlängas
a) av skäl som hänför sig till medlemsstaternas administrativa
organisation, särskilt om bokföringen sker centralt, eller
b) om särskilda omständigheter hindrar tullmyndigheterna att iaktta
tidsfristerna.
En sådan förlängd tidsfrist skall inte överskrida 14 dagar.
2. De tidsfrister som avses i punkt 1 skall inte gälla vid oförutsebara
omständigheter eller i fall av force majeure.
Artikel 220
1. Om ett tullbelopp som härrör från en tullskuld inte har bokförts
enligt artiklarna 218 och 219 eller har bokförts med ett lägre belopp än
det belopp som skulden lagligen uppgår till, skall det belopp som skall
utkrävas eller återstår att kräva bokföras inom två dagar efter det attmyndigheterna blivit medvetna om situationen och har möjlighet attberäkna vad beloppet lagligen uppgår till samt fastställa vem som ärgäldenär (bokföring i efterhand). Denna tidsfrist kan förlängas enligtartikel 219.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 61
▼B
2. Förutom i de fall som avses i artikel 217.1 andra och tredje stycket,
skall bokföring i efterhand inte ske i följande fall:
a) Det ursprungliga beslutet att inte bokföra tullbeloppet eller att
bokföra det till ett lägre belopp än vad det lagligen uppgår tillfattades på grundval av allmänna bestämmelser som senare förklarats
ogiltiga genom domstolsbeslut.
b) Det tullbelopp som enligt lag skall erläggas har inte bokförts på
grund av ett misstag från tullmyndigheternas sida och gäldenärenkunde inte rimligen ha upptäckt detta, eftersom denne för sin delhandlat i god tro och följt bestämmelserna i den gällande lagstift-
ningen i fråga om tulldeklarationen.
Om en vara erhåller förmånsbehandling på grundval av ett system för
administrativt samarbete mellan tullmyndigheter som omfattarmyndigheter i tredje land, skall ett ursprungsintyg som utfärdats avdessa myndigheter, om det skulle visa sig vara felaktigt, betraktassom ett misstag som inte rimligen kunde ha upptäckts på det sätt som
avses i första stycket.
Utfärdande av ett felaktigt ursprungsintyg skall emellertid inte anses
utgöra ett misstag när det grundar sig på felaktiga uppgifter frånexportören, utom t.ex. i sådana fall då det är uppenbart att deutfärdande myndigheterna var eller borde ha varit medvetna om att
varorna inte uppfyllde villkoren för förmånsbehandling.
Gäldenären kan åberopa god tro om han kan visa att han under den
period då den berörda kommersiella verksamheten pågick visadevederbörlig aktsamhet för att förvissa sig om att samtliga villkor förförmånsbehandling var uppfyllda.
Gäldenären kan dock inte åberopa god tro när kommissionen i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning har offentliggjort ett
yttrande om att det finns välgrundade tvivel om huruvida det landsom omfattas av förmånsordningen tillämpar denna korrekt.
c) De bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet befriar
tullmyndigheterna från bokföring i efterhand av tullbelopp som
underskrider ett visst belopp.
Artikel 221
1. Gäldenären skall på lämpligt sätt underrättas om tullbeloppet så
snart detta bokförts.
2. Om tullbeloppet har tagits upp i tulldeklarationen för kännedom,
får tullmyndigheterna närmare ange att underrättelse inte skall ske enligtpunkt 1, utom i de fall då det angivna tullbeloppet inte överensstämmermed det belopp som tullmyndigheterna fastställt.
Om den möjlighet som anges i stycket ovan utnyttjas, skall det faktum
att tullmyndigheterna frigör varorna, utan att det påverkar tillämpningen
av artikel 218.1 andra stycket, anses likvärdigt med underrättelse till
gäldenären om det tullbelopp som bokförts.
3. Underrättelse till gäldenären får inte ske senare än tre år efter den
dag då tullskulden uppkom. Denna tidsfrist upphör att löpa från det attett överklagande enligt artikel 243 inges till och med det attöverklagandeförfarandet avslutas.
4. När tullskulden har uppkommit på grund av en handling som när
den utfördes skulle ha kunnat ge upphov till straffrättsliga påföljder, fårpå de villkor som anges i de gällande bestämmelserna, underrättelsen tillgäldenären lämnas efter det att treårsfristen enligt punkt 3 har löpt ut.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 62
▼M3
▼B
▼M3
▼B
Avsnitt 2
Tidsfristochförfarandevidbetalningavtullbeloppet
Artikel 222
1. Tullbelopp om vilka underrättelse lämnats enligt artikel 221 skall
betalas av gäldenären inom följande tidsfrister:
a) Om personen i fråga inte är berättigad till någon av de betalnings-
lättnader som fastställs i artikel 224 - 229, skall betalning erläggasinom föreskriven tid.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 244 andra stycket, skall
tidsfristen inte överskrida tio dagar från det att gäldenären under-
rättades om det tullbelopp som han är skyldig och, vid sammanföring
av flera bokföringsposter enligt de villkor som fastställs i artikel218.1 andra stycket, skall tidsfristen fastställas så att gäldenären inteerhåller längre tidsfrist för betalningen än om han hade beviljatsanstånd med betalningen.
En förlängning av tidsfristen skall automatiskt beviljas om det har
fastställts att den person det gäller har erhållit underrättelsen för sentför att kunna betala inom föreskriven tid.
Tullmyndigheterna får också bevilja förlängning av tidsfristen på
begäran av gäldenären, om det tullbelopp som skall betalas är en
följd av uppbörd i efterhand. Utan att det påverkar tillämpningen av
artikel 229 a skall dessa förlängningar inte överskrida den tid somgäldenären behöver för att vidta lämpliga åtgärder för att fullgöra sinskyldighet.
b) Om personen i fråga är berättigad till någon av de betalningslättnader
som fastställs i artiklarna 224 - 229, skall betalning erläggas senast
vid utgången av den tidsfrist eller de tidsfrister som bestämts fördessa betalningslättnader.
2. Det kan också enligt kommittéförfarandet fastställas i vilka fall och
på vilka villkor gäldenären kan beviljas uppskov med att betala tullarna,nämligen
— när en ansökan om eftergift framställs i enlighet med artiklarna 236,
238 eller 239, eller
— när varor tas i beslag för att därefter förverkas i enlighet med artikel
233candra strec ksatsen eller artikel 233d, eller
— när tullskulden uppkom i enlighet med artikel 203 och det finns flera
gäldenärer.
Artikel 223
Betalning skall erläggas kontant eller på något annat sätt med
motsvarande betalningseffekt enligt gällande bestämmelser. Betalningfår också ske genom justering av kreditsaldot om gällande bestämmelserså medger.
Artikel 224
Under förutsättning att det tullbelopp som personen i fråga skall betala
avser varor som deklarerats för ett tullförfarande som innebär skyldighetatt betala denna tull, skall tullmyndigheterna på begäran av denna personbevilja anstånd med betalning av detta belopp enligt de villkor som
fastställs i artikel 225 - 227.
Artikel 225
Beviljandet av anstånd med betalning förutsätter att den sökande ställer
säkerhet.
Beviljandet av anstånd med betalning kan dessutom föranleda debitering
av extra avgifter för uppläggning av handlingar eller för utförda tjänster.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 63
▼M3
▼B
▼B
Artikel 226
Tullmyndigheterna skall bestämma vilket av följande förfaranden som
skall användas när anstånd med betalning beviljas:
a) Separat för varje tullbelopp som bokförts enligt de villkor som
fastställs i artikel 218.1 första stycket eller artikel 220.1.
b) Gemensamt för alla tullbelopp som bokförts enligt de villkor som
fastställs i artikel 218.1 första stycket under en tidsperiod som
fastställs av tullmyndigheterna och som inte överstiger 31 dagar.
c) Gemensamt för alla tullbelopp som bokförts i en post enligt artikel
218.1 andra stycket.
Artikel 227
1. Den tid för vilken anstånd med betalning beviljas skall vara 30
dagar. Tiden beräknas på följande sätt:
a) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 a, skall tiden
räknas från dagen efter den dag då tullbeloppet bokfördes avtullmyndigheterna.
Om artikel 219 tillämpas, skall den tid om 30 dagar som beräknas
enligt första stycket minskas med det antal dagar som motsvarar den
tid utöver två dagar som använts för att bokföra beloppet.
b) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 b, skall tiden
räknas från dagen efter den dag då tidsperioden för samlingsräk-ningen går ut. Tiden skall minskas med det antal dagar sommotsvarar hälften av antalet dagar i samlingsperioden.
c) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 c, skall tiden
räknas från dagen efter utgången av den tidsperiod under vilkenvarorna i fråga frigjordes. Tiden skall minskas med det antal dagarsom motsvarar hälften av antalet dagar i tidsperioden i fråga.
2. Om antalet dagar i de perioder som avses i punkt 1 b och c utgör
ett ojämnt antal, skall det antal dagar som skall dras av från tiden om 30dagar enligt punkt 1 b och c motsvara hälften av det närmast lägre jämnaantalet.
3. Om de perioder som avses i punkt 1 b och c utgör en
kalendervecka eller en kalendermånad, får medlemsstaterna för enkel-
hetens skull besluta att det tullbelopp för vilket anstånd med betalning
beviljas skall betalas enligt följande:
a) Om perioden är en kalendervecka, på fredagen den fjärde veckan
efter denna kalendervecka.
b) Om perioden är en kalendermånad, den sextonde dagen den månad
som följer efter denna kalendermånad.
Artikel 228
1. Anstånd med betalning skall inte beviljas för tullbelopp i de fall då
beloppen, trots att de avser varor som hänförts till ett tullförfarande sommedför skyldighet att betala sådana tullar, bokförs enligt de gällandebestämmelserna om mottagande av ofullständiga deklarationer därför attdeklaranten, när den fastställda tidsfristen löpt ut, inte har lämnat de
upplysningar som behövs för den slutliga värderingen av varorna för
tulländamål eller inte har lämnat de uppgifter eller handlingar somsaknades när den ofullständiga deklarationen mottogs.
2. Emellertid får anstånd med betalning beviljas i de fall som avses i
punkt 1, om det tullbelopp som skall uppbäras bokförs före utgången aven tid om 30 dagar, räknat från den dag då det ursprungligen debiteradebeloppet bokfördes eller, om det inte bokfördes, från den dag då
deklarationen för varorna i fråga togs emot. Det anstånd med
betalningen som beviljas under sådana omständigheter skall inteutsträckas längre än till dagen för utgången av den tidsfrist som enligtartikel 227 beviljades för det ursprungligen fastställda tullbeloppet ellerskulle ha beviljats om det tullbelopp som lagligen skall betalas hadebokförts när varorna i fråga deklarerades.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 64
▼B
Artikel 229
Tullmyndigheterna får bevilja gäldenären andra betalningslättnader än
anstånd med betalningen.
Följande skall gälla för beviljandet av sådana betalningslättnader:
a) Beviljandet skall förutsätta att säkerhet ställs. Sådan säkerhet behöver
emellertid inte krävas, om detta krav på grund av gäldenärenssituation skulle medföra allvarliga ekonomiska eller sociala svårig-heter.
b) Beviljandet skall medföra att kreditränta debiteras utöver tullbe-
loppet. Räntebeloppet skall beräknas så att räntan motsvarar detbelopp som skulle debiteras för detta ändamål på den nationellapenning- eller finansmarknaden för den valuta i vilken beloppet skallbetalas.
Tullmyndigheterna får avstå från att kräva kreditränta om kravet på
grund av gäldenärens situation skulle medföra allvarliga ekonomiska
eller sociala svårigheter.
Artikel 230
Oavsett vilka betalningslättnader som beviljas gäldenären, får denne i
vilket fall som helst betala hela eller en del av tullbeloppet utan att
invänta utgången av den tidsfrist som beviljats för betalningen.
Artikel 231
Ett tullskuldbelopp får betalas av tredje man i gäldenärens ställe.
Artikel 232
1. Om tullbeloppet inte har betalats inom föreskriven tid gäller
följande:
a) Tullmyndigheterna skall använda alla till buds stående medel enligt
gällande bestämmelser inklusive indrivning för att säkerställa betal-ning av detta belopp.
Beslut om särskilda bestämmelser får fattas enligt kommittéförfa-
randet när det gäller borgensmän inom ramen för
transiteringsförfarandet.
b) Dröjsmålsränta skall debiteras utöver tullbeloppet. Räntesatsen för
dröjsmålsräntan får vara högre än räntesatsen för kreditränta. Den fårinte vara lägre än denna räntesats.
2. Tullmyndigheterna får avstå från att kräva dröjsmålsränta
a) om det på grund av gäldenärens situation är sannolikt att det skulle
medföra allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter,
b) om beloppet inte överstiger en nivå som fastställs enligt kommit-
téförfarandet, eller
c) om tullen betalas inom fem dagar efter utgången av den föreskrivna
tidsfristen för betalning.
3. Tullmyndigheterna får fastställa
a) minimitider för beräkning av räntor, och
b) minimibelopp på dröjsmålsränta.
KAPITEL 4
UPPHÖRANDEAVTULLSKULD
Artikel 233
Utan att det påverkar tillämpningen av gällande bestämmelser om
preskription av en tullskuld och om de fall när en sådan skuld inteuppbärs på grund av att gäldenärens insolvens har fastställts på rättslig
väg, skall en sådan tullskuld upphöra
a) genom betalning av tullbeloppet,1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 65
▼B
b) genom eftergift av tullbeloppet,
c) beträffande varor som deklarerats för ett tullförfarande som medför
skyldighet att betala tull
— om tulldeklarationen förklaras ogiltig ►M1 ◄,
— om varorna innan de frigörs tas i beslag och samtidigt eller
därefter förverkas, förstörs enligt tullmyndigheternas anvisningar,förstörs eller överlåts enligt artikel 182 eller förstörs eller
oåterkalleligen förloras som en följd av deras egen beskaffenhet
eller på grund av oförutsebara omständigheter eller force majeure,
d) om varor för vilka en tullskuld har uppstått enligt artikel 202 tas i
beslag i samband med att de olagligen införs och samtidigt eller
därefter förverkas.
I händelse av beslag eller förverkande skall tullskulden likväl med
hänsyn till den strafflagstiftning som gäller för tullöverträdelser inteanses ha upphört, om tull enligt en medlemsstats strafflag utgör grundför fastställande av påföljd eller om förekomsten av en tullskuld utgörgrund för att inleda straffrättsliga förfaranden.
Artikel 234
En tullskuld enligt artikel 216 skall också upphöra om de formaliteter
ogiltigförklaras som iakttogs för att möjliggöra förmånsbehandling
enligt artikel 216.
KAPITEL 5
ÅTERBETALNINGOCHEFTERGIFTAVTULL
Artikel 235
I denna förordning avses med
a)återbetalning: fullständig eller partiell återbetalning av import- eller
exporttullar som har betalats,
b)eftergift: antingen ett beslut att helt eller delvis efterge tullskuldbe-
loppet eller ett beslut att helt eller delvis ogiltigförklara bokföringen
av ett belopp för import- eller exporttullar som inte har betalats.
Artikel 236
1. Import- eller exporttullar skall återbetalas i den utsträckning som
det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som lagligenskulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
Import- eller exporttullar skall efterges i den utsträckning som det
fastställs att tullbeloppet då tullen bokfördes inte var det som lagligenskulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
Ingen återbetalning eller eftergift skall beviljas när de omständigheter
som medförde betalning eller bokföring av ett belopp som inte var det
som lagligen skulle betalas är en följd av en medveten handling av denperson det gäller.
2. Import- eller exporttullar skall återbetalas eller efterges på ansökan
som inges till vederbörande tullkontor inom en tid av tre år från den dagdå gäldenären underrättades om tullbeloppet.
Denna tid skall förlängas om den person det gäller framlägger bevis på
att han var förhindrad att inge sin ansökan inom nämnda tid på grund av
oförutsebara omständigheter eller force majeure.
Om tullmyndigheterna inom denna tid själva upptäcker att någon av de
situationer som beskrivs i punkt 1 första och andra stycket föreligger,skall de på eget initiativ återbetala eller efterge tullbeloppet.
Artikel 237
Import- eller exporttullar skall återbetalas om en tulldeklaration
ogiltigförklaras och tullen har betalats. Återbetalning beviljas på1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 66
▼B
ansökan av den person det gäller inom den tidsfrist som fastställts för
ingivande av ansökan om ogiltigförklaring av tulldeklarationen.
Artikel 238
1. Importtullar skall återbetalas eller efterges i den utsträckning som
det kan fastställas att det bokförda tullbeloppet avser varor som hänförtstill ifrågavarande tullförfarande men som av importören avvisats därföratt de vid den tidpunkt som avses i artikel 67 var defekta eller inte
uppfyllde villkoren i det avtal som låg till grund för importen.
Defekta varor enligt första stycket skall anses innefatta varor som
skadats innan de frigjordes.
2. Importtullar kan återbetalas eller efterges på följande villkor:
a) Varorna skall inte ha använts, utom när inledande användning har
varit nödvändig för att fastställa att de var defekta eller inte uppfyllde
villkoren i avtalet.
b) Varorna skall exporteras från gemenskapens tullområde.
På begäran av den person det gäller skall tullmyndigheterna tillåta att
varorna förstörs eller att de i syfte att återexporteras hänförs till
förfarandet för extern transitering eller tullagerförfarandet ellerplaceras i en frizon eller ett frilager i stället för att exporteras.
Om varorna hänförs till sådan godkänd tullbehandling som avses i
föregående stycke skall de anses vara icke-gemenskapsvaror.
3. Importtullar skall återbetalas eller efterges för varor som, innan de
tulldeklarerats, importerats temporärt för att provas endast om det
konstateras att det faktum att varorna var defekta eller inte uppfyllde
villkoren i avtalet normalt sett inte kunde ha upptäckts vid dessaprovningar.
4. Importtullar skall återbetalas eller efterges av de skäl som anges i
punkt 1 på ansökan hos vederbörande tullkontor inom tolv månader efterden dag då gäldenären underrättades om tullbeloppet.
Tullmyndigheterna får dock tillåta att denna tid överskrids i välgrundade
undantagsfall.
Artikel 239
1. Import- eller exporttullar får återbetalas eller efterges i andra fall
än de som avses i artiklarna 236 - 238 och vilka
— bestäms enligt kommittéförfarandet,
— följer av omständigheter vid vilka varken oriktigheter eller uppenbar
vårdslöshet kan tillskrivas den person det gäller. De fall vid vilkadenna bestämmelse får tillämpas och de närmare reglerna för
förfarandet fastställs enligt kommittéförfarandet. Återbetalning eller
eftergift får underkastas särskilda villkor.
2. Återbetalning eller eftergift av tullar av de skäl som anges i punkt
1 skall beviljas efter ingivande av ansökan till vederbörande tullkontorinom tolv månader efter den dag då gäldenären underrättades omtullbeloppet.
Tullmyndigheterna får dock tillåta att denna tid överskrids i välgrundade
undantagsfall.
Artikel 240
Import- eller exporttullar skall återbetalas eller efterges på de villkor
som fastställs i detta kapitel endast om det belopp som skall återbetalaseller efterges överstiger ett belopp som fastställts enligt kommittéförfa-randet.
Tullmyndigheterna får emellertid även på ansökan bevilja återbetalning
eller eftergift när det gäller lägre belopp.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 67
▼B
Artikel 241
Om tullmyndigheterna återbetalar import- eller exporttullar eller kredit-
eller dröjsmålsränta som uppburits vid betalning av dessa tullar, skall deinte behöva betala ränta för detta. Ränta skall emellertid betalas
— om ett beslut att bevilja en ansökan om återbetalning inte verkställs
inom tre månader från den dag då beslutet fattades, eller
— om nationella bestämmelser så föreskriver.
Detta räntebelopp skall beräknas på ett sådant sätt att det motsvarar det
belopp som skulle debiteras för detta ändamål på den nationellapenning- eller finansmarknaden.
Artikel 242
Om en tullskuld har eftergivits eller motsvarande tullbelopp återbetalats
av misstag, skall den ursprungliga skulden åter kunna utkrävas. Allaräntor som betalats enligt artikel 241 skall återbetalas.
AVDELNING VIII
ÖVERKLAGANDE
Artikel 243
1. Varje person skall ha rätt att överklaga beslut som fattats av
tullmyndigheterna i fråga om tillämpningen av tullagstiftningen och som
berör denne direkt och personligen.
Varje person som hos tullmyndigheterna gjort framställning om ett
beslut i fråga om tillämpningen av tullagstiftningen skall också ha rätt
att överklaga, om beslut inte fattats inom den tid som avses i artikel 6.2.
Överklagandet skall ges in i den medlemsstat där beslutet fattats eller
framställningen gjorts.
2. Överklagandet sker
a) i första instans hos de tullmyndigheter som utsetts för detta av
medlemsstaterna, och
b) i andra instans hos ett oberoende organ som kan vara en rättslig
myndighet eller ett motsvarande specialiserat organ enligt gällande
bestämmelser i medlemsstaterna.
Artikel 244
Överklagande skall inte medföra att verkställigheten av det ifrågasatta
beslutet uppskjuts.
Tullmyndigheterna skall dock uppskjuta verkställigheten av det beslutet
i sinhelhet eller delvis, om de har goda skäl att anta att det ifrågasatta
beslutet är oförenligt med tullagstiftningen eller att den person det gällerriskerar att åsamkas skada som inte kan repareras.
Om det ifrågasatta beslutet medför att import- eller exporttull skall
debiteras, får verkställigheten av beslutet uppskjutas förutsatt attsäkerhet ställs eller har ställts. Säkerhet behöver emellertid inte krävas,om detta krav sannolikt skulle medföra allvarliga ekonomiska eller
sociala svårigheter på grund av gäldenärens förhållanden.
Artikel 245
De närmare bestämmelserna om överklagande skall fastställas av
medlemsstaterna.
Artikel 246
Denna avdelning skall inte tillämpas om överklagandet givits in i syfte
att få ett beslut, som tullmyndigheterna fattat på grundval av straffrätten,ogiltigförklarat eller ändrat.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 68
▼B
AVDELNING IX
SLUTBESTÄMMELSER
KAPITEL 1
TULLKODEXKOMMITTÉN
Artikel 247
De åtgärder som krävs för att genomföra denna kodex, inklusive för
tillämpningen av den förordning som avses i artikel 184, med undantagav avdelning VIII och om inte annat följer av artiklarna 9 och 10 i rådetsförordning (EEG) nr 2658/87(
1) och av artikel 248 i denna förordning,
skall antas i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i
artikel 247a.2 och med iakttagande av gemenskapens internationella
åtaganden.
Artikel 247a
1. Kommissionen skall biträdas av en tullkodexkommitté (nedan
kallad kommittén).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 idet beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 248
De åtgärder som krävs för att genomföra artiklarna 11, 12 och 21 skall
antas i enlighet med den förvaltningskommitté som avses i artikel
248a.2.
Artikel 248a
1. Kommissionen skall biträdas av en tullkodexkommitté (nedan
kallad kommittén).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 idet beslutet.
Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 249
Kommittén får behandla alla de frågor om tullagstiftningen som tas upp
av ordföranden, antingen på dennes initiativ eller på begäran avföreträdaren för en medlemsstat.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 69
(1) EGT L 256, 7.9.1987, s. 1.▼M3
▼B
KAPITEL 2
RÄTTSLIGAVERKNINGARIENMEDLEMSSTATAVÅTGÄRDER
SOMVIDTAGITS,HANDLINGARSOMUTFÄRDATSOCHSAKFÖR-
HÅLLANDENSOMKONSTATERATSIENANNANMEDLEMSSTAT
Artikel 250
Om ett tullförfarande tillämpas i flera medlemsstater
— skall de beslut, de åtgärder för identifiering som vidtagits eller
överenskommits och de handlingar som utfärdats av tullmyndighe-terna i en medlemsstat ha samma rättsliga verkan i andramedlemsstater som beslut, vidtagna åtgärder och handlingar somutfärdats av tullmyndigheterna i var och en av dessa medlemsstater,
— skall de sakförhållanden som konstateras när kontroller utförs av
tullmyndigheterna i en medlemsstat ha samma bevisvärde i andra
medlemsstater som de sakförhållanden som konstateras av tullmyn-digheterna i var och en av dessa medlemsstater.
KAPITEL 3
ÖVRIGASLUTBESTÄMMELSER
Artikel 251
1. Följande förordningar och direktiv upphävs:
— Rådets förordning (EEG) nr 802/68 av den 27 juni 1968 om den
gemensamma definitionen av begreppet varors ursprung(1), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 456/91(2),
— Rådets förordning (EEG) nr 754/76 av den 25 mars 1976 om
behandling i tullhänseende av varor som återinförs till gemenskapens
tullområde(3), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1147/86(4).
— Rådets förordning (EEG) nr 2779/78 av den 23 november 1978 om
förfarandet för tillämpning av den europeiska beräkningsenheten pårättsakter som antagits på tullområdet(
5), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 289/84(6).
— Rådets förordning (EEG) nr 1430/79 av den 2 juli 1979 om
återbetalning eller eftergift av import- eller exporttullar(7), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 1854/89(8).
— Rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om uppbörd
i efterhand av import- eller exporttullar, som inte har utkrävts avgäldenären, för varor som hänförts till ett tullförfarande som medförskyldighet att betala sådana tullar(
9), senast ändrad genom förord-
ning (EEG) nr 1854/89(10).
— Rådets direktiv 79/695/EEG av den 24 juli 1979 om harmonisering
av förfaranden för varors övergång till fri omsättning(11), senast
ändrat genom direktiv 90/504/EEG(12).
— Rådets förordning (EEG) nr 1224/80 av den 28 maj 1980 om
värdering av varor för tulländamål(13), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 4046/89(14).1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 70
(1) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 1.
(2) EGT nr L 54, 28.2.1991, s. 4.
(3) EGT nr L 89, 2.4.1976, s. 1.
(4) EGT nr L 105, 22.4.1986, s. 1.
(5) EGT nr L 333, 30.11.1978, s. 5.
(6) EGT nr L 33, 4.2.1984, s. 2.
(7) EGT nr L 175, 12.7.1979, s. 1.
(8) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(9) EGT nr L 197, 3.8.1979, s. 1.
(10) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(11) EGT nr L 205, 13.8.1979, s. 19.
(12) EGT nr L 281, 12.10.1990, s. 28.
(13) EGT nr L 134, 31.5.1980, s. 1.
(14) EGT nr L 388, 30.12.1989, s. 24.
▼B
— Rådets direktiv 81/177/EEG av den 24 februari 1981 om harmoni-
sering av förfaranden vid export av gemenskapsvaror(1), senast
ändrat genom förordning (EEG) nr 1854/89(2).
— Rådets förordning (EEG) nr 3599/82 av den 21 december 1982 om
ordningen för temporär import(3), senast ändrad genom förordning
(EEG) nr 1620/85(4).
— Rådets förordning (EEG) nr 2763/83 av den 26 september 1983 om
ordningen för bearbetning av varor under tullkontroll före övergångtill fri omsättning(
5), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 720/
91(6).
— Rådets förordning (EEG) nr 2151/84 av den 23 juli 1984 om
gemenskapens tullområde(7), senast ändrad genom Anslutningsakten
för Spanien och Portugal.
— Rådets förordning (EEG) nr 1999/85 av den 16 juli 1985 om aktiv
förädling(8).
— Rådets förordning (EEG) nr 3632/85 av den 12 december 1985 om
de villkor enligt vilka en person får avge en tulldeklaration(9).
— Rådets förordning (EEG) nr 2473/86 av den 24 juli 1986 om passiv
förädling och standardutbytessystemet(10).
— Rådets förordning (EEG) nr 2144/87 av den 13 juli 1987 om
tullskuld(11), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 4108/88(12).
— Rådets förordning (EEG) nr 1031/88 av den 18 april 1988 om
fastställande av de personer som är ansvariga för betalning avtullskuld(
13), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1716/90(14).
— Rådets förordning (EEG) nr 1970/88 av den 30 juni 1988 om tresidig
trafik enligt förfarandet för passiv förädling och standardutbytes-
systemet(15).
— Rådets förordning (EEG) nr 2503/88 av den 25 juli 1988 om
tullager(16), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2561/90(17).
— Rådets förordning (EEG) nr 2504/88 av den 25 juli 1988 om frizoner
och frilager(18), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1604/
92(19).
— Rådets förordning (EEG) nr 4151/88 av den 21 december 1988 om
bestämmelser tillämpliga på varor som förs in till gemenskapenstullområde(
20).
— Rådets förordning (EEG) nr 1854/89 av den 14 juni 1989 om
bokföring och betalningsvillkor för importtullar och exporttullar tillföljd av en tullskuld(
21).
— Rådets förordning (EEG) nr 1855/89 av den 14 juni 1989 om
temporär import av transportmedel(22).
— Rådets förordning (EEG) nr 3312/89 av den 30 oktober 1989 om
temporär import av containrar(23).1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 71
(1) EGT nr L 83, 30.3.1981, s. 40.
(2) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(3) EGT nr L 376, 31.12.1982, s. 1.
(4) EGT nr L 155, 14.6.1985, s. 54.
(5) EGT nr L 272, 5.10.1985, s. 1.
(6) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 9.
(7) EGT nr L 197, 20.7.1984, s. 1.
(8) EGT nr L 188, 20.7.1985, s. 1.
(9) EGT nr L 350, 27.12.1985, s. 1.
(10) EGT nr L 212, 2.8.1986, s. 1.
(11) EGT nr L 201, 22.7.1987, s. 15.
(12) EGT nr L 361, 29.12.1988, s. 2.
(13) EGT nr L 102, 21.4.1988, s. 5.
(14) EGT nr L 160, 26.6.1990, s. 6.
(15) EGT nr L 174, 6.7.1988, s. 1.
(16) EGT nr L 225, 15.8.1988, s. 1.
(17) EGT nr L 246, 10.9.1990, s. 1.
(18) EGT nr L 225, 15.8.1988, s. 8.
(19) EGT nr L 173, 26.6.1992, s. 30.
(20) EGT nr L 367, 31.12.1988, s. 1.
(21) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(22) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 8.
(23) EGT nr L 388, 30.12.1989, s. 1.
▼B
— Rådets förordning (EEG) nr 4046/89 av den 21 december 1989 om
den säkerhet som skall ställas för att garantera betalning av entullskuld(
1).
— Rådets förordning (EEG) nr 1715/90 av den 20 juni 1990 om
upplysningar lämnade av medlemsstaternas tullmyndigheter omklassificeringen av varor i tullnomenklaturen(
2).
— Rådets förordning (EEG) nr 2726/90 av den 17 september 1990 om
gemenskapstransitering(3),►M1 ◄
— Rådets förordning (EEG) nr 717/91 av den 21 mars 1991 om det
administrativa enhetsdokumentet(4).
— Rådets förordning (EEG) nr 719/91 av den 21 mars 1991 om
användning av TIR-carnet och ATA-carnet som transiteringsdoku-ment(
5).
2. I alla gemenskapsakter i vilka hänvisning görs till de förordningar
eller direktiv som anges i punkt 1, skall hänvisningen anses vara enhänvisning till denna kodex.
Artikel 252
1. Artiklarna 141, 142 och 143 i rådets förordning (EEG) nr 918/
83(
6) skall upphöra att gälla.
2. Rådets förordning (EEG) nr 2658/87(7), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 3492/91(8), ändras på följande sätt:
a) Artikel 8 skall ändras på följande sätt: Följande ord skall införas efter
ordet kommitté: ”föreskrivs i artikel 247 i tullkodexen för gemen-skapen”.
b) Den inledande meningen i artikel 10. 1 skall ändras på följande sätt:
”Kommissionens företrädare skall förelägga den kommitté som
föreskrivs i artikel 247 i tullkodexen för gemenskapen ett förslag …”.
c) Artiklarna 7 och 11 skall upphöra att gälla.
Artikel 253
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1994.Avdelning VIII skall inte tillämpas i Förenade kungariket förrän den 1
januari 1995.
Artikel 161 och artiklarna 182 och 183, i den mån de senare rör
återexport, skall dock tillämpas från och med den 1 januari 1993. I denmån dessa artiklar hänvisar till bestämmelser i denna kodex och till dess
att dessa bestämmelser träder i kraft, skall hänvisningarna anses gälla
motsvarande bestämmelser i de förordningar och direktiv som anges iartikel 251.
Före den 1 oktober 1993 skall rådet på grundval av en rapport från
kommissionen om diskussionerna rörande de slutsatser som skall dras avden omräkningskurs som används för genomförandet av åtgärder inomden gemensamma jordbrukspolitiken åter granska problemet vid handel
med varor mellan medlemsstaterna inom ramen för den inre marknaden.
Rapporten skall åtföljas av kommissionens eventuella förslag, om vilkarådet skall fatta beslut enligt bestämmelserna i fördraget.
Före den 1 januari 1998 skall rådet på grundval av en rapport från
kommissionen se över denna kodex för att göra sådana anpassningar1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 72
(1) EGT nr L 321, 4.11.1989, s. 5.
(2) EGT nr L 160, 26.6.1990, s. 1.
(3) EGT nr L 262, 26.9.1990, s. 1.
(4) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 1.
(5) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 6.
(6) EGT nr L 105, 23.4.1983, s. 1.
(7) EGT nr L 256, 7.9.1987, s. 1.
(8) EGT nr L 328, 30.11.1991, s. 80.
▼B
som kan synas behövliga, varvid särskild hänsyn skall tas till genom-
förandet av den inre marknaden. Rapporten skall åtföljas av eventuellaförslag, om vilka rådet skall fatta beslut enligt bestämmelserna i
fördraget.1992R2913 — SV — 19.12.2000 — 002.001 — 73