1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3911/92
av den 9 december 1992
om export av kulturföremål
(EGT L 395, 31.12.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsförordning (EG) nr 2469/96 av den 16 december 1996 L 335 9 24.12.1996
►M2Rådetsförordning (EG) nr 974/2001 av den 14 maj 2001 L 137 10 19.5.2001
►M3Rådetsförordning (EG) nr 806/2003 av den 14 april 2003 L 122 1 16.5.2003
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3911/92
av den 9 december 1992
om export av kulturföremål
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Med hänsyn till fullbordandet av den inre marknaden behövs regler för
handeln med tredje land för att skydda kulturföremål.
Med hänsyn till slutsatserna vid rådsmötet den 19 november 1990 tycks
det nödvändigt att vidta åtgärder särskilt för att säkerställa att export avkulturföremål underkastas enhetlig kontroll vid gemenskapens yttregränser.
Ett sådant system skulle kräva att ett tillstånd utfärdat av den behöriga
medlemsstaten uppvisas före export av kulturföremål som omfattas av
denna förordning. Detta gör det nödvändigt med en klar definition av
tillämpningsområdet för sådana åtgärder och hur dessa skall genom-föras. Tillämpningen av systemet bör vara så enkel och effektiv sommöjligt. En kommitté bör inrättas för att biträda kommissionen vidutövandet av de befogenheter som den tilldelas genom denna förord-ning.
Med hänsyn till den betydande erfarenhet som medlemsstaternas
myndigheter har genom tillämpningen av rådetsförordning (EEG) nr1468/81 av den 19 maj 1981 om samarbete mellan de administrativamyndigheterna i medlemsstaterna och om samarbete mellan de senareoch kommissionen för att säkerställa den korrekta tillämpningen avföreskrifterna om tull- och jordbruksfrågor (
4) bör den förordningen
tillämpasi denna fråga.
Bilagan till denna förordning syftar till att klargöra de kategorier av
kulturföremål som bör ges särskilt skydd i handeln med tredje land,men är inte avsedd att inverka på medlemsstaternas definition avnationella skatter i betydelsen enligt artikel 36 i fördraget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Utan att påverka medlemsstaternas befogenheter enligt artikel 36 i
fördraget skall termen kulturföremål i denna förordning avse de
föremål som anges i bilagan.
AVDELNING 1
Exportlicens
Artikel 2
1. Export av kulturföremål till länder utanför gemenskapens
tullområde kräver uppvisande av en exportlicens.1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 2
(1) EGT nr C 53, 28.2.1992, s. 8.
(2) EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 31.
(3) EGT nr C 223, 31.8.1992, s. 10.
(4) EGT nr L 144, 2.6.1981, s. 1. Förordningen ändrad genom förordning (EEG)
nr 945/87 (EGT nr L 90, 2.4.1987, s. 3).
▼B
2. Exportlicensen skall utfärdas på begäran av den berörda personen
— av en behörig myndighet i den medlemsstat inom vars territorium
kulturföremålet i fråga lagligen och definitivt befann sig den 1januari 1993,
— eller därefter, av en behörig myndighet i den medlemsstat inom
varsterritorium kulturföremålet befinner s ig antingen efter lagligtoch definitivt avsändande från en annan medlemsstat, eller efterimport från tredje land, eller efter återinförsel från tredje land efterlagligt avsändande från en medlemsstat till det landet.
Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 4 kan emellertid en
medlemsstat som är behörig enligt de två strecksatserna i första stycket
avstå från att kräva exportlicens för de kulturföremål som specificeras iden första och andra strecksatsen i kategori A.1 i bilagan, om de är avbegränsat arkeologiskt eller vetenskapligt intresse och förutsatt att deinte kommer direkt från utgrävningar, från fynd eller från arkeologiska
platser i en medlemsstat och att deras förekomst på marknaden är
laglig.
Exportlicenskan nekasenligt denna förordning om kulturföremålen i
fråga omfattas av lagstiftning som skyddar nationella skatter avkonstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde i den berörda medlems-staten.
Om det är nödvändigt skall den myndighet som anges i andra streck-
satsen i första stycket ta kontakt med de behöriga myndigheterna i
den medlemsstat från vilken kulturföremålet i fråga kom och särskiltde behöriga myndigheterna enligt rådetsdirektiv 93/7/EEG av den 15mars1993 om återlämnande av kulturföremål s om olagligen förtsbortfrån en medlemsstats territorium.
3. Exportlicensen skall gälla inom hela gemenskapen.4. Utan att det påverkar bestämmelserna i denna artikel är direkt
export från gemenskapens tullområde av nationella skatter som har
konstnärligt, historiskt eller arkeologiskt värde men som inte är kultur-
föremål i denna förordningsmening underkas tad den exporterandemedlemsstatens nationella lagstiftning.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall förse kommissionen med en förteckning
över de myndigheter som har befogenhet att utfärda exporttillstånd förkulturföremål.
2. Kommissionen skall offentliggöra en förteckning över dessa
myndigheter och varje ändring i denna förteckning i C-serien av Euro-
peiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 4
Exportlicensen skall uppvisas som stöd för exportanmälan vid den tull-
anstalt som är behörig att godta anmälan.
Artikel 5
1. Medlemsstaterna får begränsa antalet tullanstalter som är behöriga
att handlägga ärenden om export av kulturföremål.
2. Medlemsstater som använder sig av den möjlighet som ges i
punkt 1 skall meddela kommissionen vilka tullanstalter som ärbehöriga.
Kommissionen skall offentliggöra denna information i C-serien av
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 3
▼B
AVDELNING 2
Administrativt samarbete
Artikel 6
För tillämpningen av denna förordning, skall bestämmelserna i förord-
ning (EEG) nr 1468/81 och särskilt bestämmelserna om sekretess föruppgifter gälla i tillämpliga delar.
Förutom det samarbete som föreskrivs i första stycket skall medlems-
staterna inom ramen för sina ömsesidiga förbindelser vidta allanödvändiga åtgärder för att få till stånd samarbete mellan tullmyndig-heterna och de behöriga myndigheter som avses i artikel 4 i direktiv
93/7/EEG.
AVDELNING 3
Allmänna och slutliga bestämmelser
Artikel 7
De bestämmelser som är nödvändiga för tillämpningen av denna
förordning, särskilt de som gäller de formulär som skall användas(t.ex. modell och tekniska egenskaper) skall antas enligt det förfarande
som fastställs i artikel 8.2.
Artikel 8
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 3 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 9
Varje medlemsstat skall besluta om de påföljder som skall tillämpas
vid överträdelse av bestämmelserna i denna förordning. Påföljdernaskall vara tillräckliga för att främja efterlevnaden av dessabestämmelser.
Artikel 10
Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som
vidtagitsenligt denna förordning.
Kommissionen skall vidarebefordra denna information till de andra
medlemsstaterna.
Vart tredje år skall kommissionen framlägga en rapport till Europapar-
lamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén omtillämpningen av denna förordning.
Rådet skall granska förordningens effektivitet efter en tillämpningspe-
riod av tre år och på förslag från kommissionen göra nödvändigaändringar.
I alla händelser skall rådet på förslag från kommissionen vart tredje år
se över och, när det är lämpligt, revidera de belopp som anges i bilaganpå grundval av de ekonomiska och monetära indextalen inom gemen-skapen.1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 4
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼M3
▼B
▼B
Artikel 11
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att direktiv
93/7/EEG har offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella
tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 5
▼B
BILAGA
KATEGORIER AV KULTURFÖREMÅL SOM OMFATTAS AV
ARTIKEL 1
A. 1. Arkeologiska föremål som är äldre än 100 år
och som härrör från
— utgrävningar och fynd på land eller under
vatten9705 00 00
— arkeologiska fyndplatser 9706 00 00
— arkeologiska samlingar
2. Föremål som utgör en integrerad del av sönder-
tagna konstnärliga, historiska eller religiösa
minnesmärken som är äldre än 100 år9705 00 00
9706 00 00
►M13. Tavlor och målningar, andra än de i kategori 3a
eller 4, som utförts helt för hand, på vilket
underlag och i vilket material som helst (1)◄9701
3A. Akvareller, gouacher och pasteller, som utförts
helt för hand på vilket underlag som helst (1)
►M14. Mosaiker andra än de som är klassificerade i
kategorierna 1 och 2 som utförts helt för hand
i vilket material som helst och teckningar som
utförtshelt för hand på vilket underlag och ivilket material som helst (
1)◄9701
6914
5. Originalgrafik, grafiska blad, silkscreeentryck
och litografier med deras respektive matriser
och originalaffischer (1)Kapitel 49
9702 00 00
8442 50 99
6. Originalskulpturer eller originalstatyer och
kopior, framställda enligt samma process som
originalet1 och som inte tillhör kategori (1)9703 00 00
7. Fotografier, film och negativ av dessa (1) 3704
37053706
4911 91 80
8. Inkunabler och manuskript, inklusive kartor
och partitur, enstaka eller i samlingar (
1)9702 00 00
9706 00 004901 10 004901 99 00
4904 00 00
4905 91 004905 99 00
4906 00 00
9. Böcker som är äldre än 100 år, enstaka eller i
samlingar9705 00 00
9706 00 00
10. Tryckta kartor som är äldre än 200 år 9706 00 0011. Arkiv och däri ingående delar, som är äldre än
50 år, och av vilket slag och på vilket underlag
som helst3704
370537064901
4906
9705 00 009706 00 00
12. a. Samlingar (
2) och föremål från zoologiska,
botaniska, mineralogiska eller anatomiska
samlingar9705 00 00
b. Samlingar (2) av historiskt, paleontologisk,
etnografiskt eller numismatiskt intresse9705 00 00
13. Transportmedel som är äldre än 75 år 9705 00 00
Kapitel
86-891992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
14. Andra antikviteter som inte ingår i kategorierna
A.1-A.13
a. mellan 50 och 100 år gamla
— leksaker, spel Kapitel 95
— glasföremål 7013
— guld- och silversmide 7114
— möbler kapitel 94
— optiska, fotografiska och kinematografiska
apparaterkapitel 90
— musikinstrument kapitel 92
— ur, klockor och delar av sådana kapitel 91
— träarbeten kapitel 44
— keramiska föremål kapitel 69— gobelänger 5805 00 00
— mattor kapitel 57
— tapeter 4814
— vapen kapitel 93
b. äldre än 100 år 9706 00 00
(1) Som är äldre än 50 år och inte tillhör upphovsmannen.
(2) Som det definieras av EG-domstolen i dess dom i mål 252/84 enligt följande:
”Samlarobjekt enligt nr 9705 i Gemensamma tulltaxan är föremål som har de egen-skaper som krävs för att ingå i en samling, dvs. föremål som är relativt sällsyntaoch normalt inte används för sitt ursprungliga föremål, som omsätts särskilt utanför
den normala handeln med liknande bruksföremål och som har högt värde.”
Kulturföremål i kategorierna A.1-A.14 som omfattas av denna förordning
bara om deras värde motsvarar eller överstiger de ekonomiska gränsvärdena
under B.
B.Ekonomiska gränsvärden tillämpliga på vissa kategorier under A (i ecu)
Värde:
oavsett värde
— 1 (arkeologiska föremål)
— 2 (delar från minnesmärken)
— 8 (inkunabler och manuskript)
— 11 (arkiv)
15000
— 4 (mosaiker och teckningar)
— 5 (gravyrer)— 7 (fotografier)
— 10 (tryckta kartor)
30000
— 3a (Akvareller, gouacher och pasteller)
50000
— 6 (statyer)
— 9 (böcker)
— 12 (samlingar)— 13 (transportmedel)
— 14 (alla andra föremål)
150000
— 3 (tavlor)
Bedömningen av om villkoren för ekonomiskt gränsvärde är uppfyllda måste
göras när en ansökan om exportlicens lämnas in. Det ekonomiska värdet är
det som kulturföremålet har i medlemsstaten som anges i artikel 2.2 i förord-
ningen.
För de medlemsstater som inte har euro som valuta skall de värden som
uttrycksi euro i bilagan omräknasoch uttryckasi nationell valuta till växel-
kursen av den 31 december 2001 publicerad i Europeiska gemenskapernas
officiella tidning. Detta motvärde i nationell valuta skall ses över vartannat
år med början den 31 december 2001. Motvärdet skall beräknas utifrån en
genomsnittlig dagskurs för dessa valutor uttryckta i euro under 24 månader1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 7
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M2
▼M2
bakåt räknat från den sista augusti före den 31 december då översynen
utförs. Denna beräkningsmetod skall på kommissionens förslag granskas av
den rådgivande kommittén för kulturföremål, i princip två år efter det att den
tillämpats för första gången. Vid varje översyn skall värden uttryckta i euro
och motvärden i nationell valuta regelbundet offentliggörasi Europeiska
gemenskapernas officiella tidning under de första dagarna i november före
den dag då översynen utförs.1992R3911 — SV — 05.06.2003 — 003.001 — 8