2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1346/2000
av den 29 maj 2000
om insolvensförfaranden
(EGT L 160, 30.6.2000, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens
och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1346/2000
av den 29 maj 2000
om insolvensförfaranden
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 61 c och artikel 67.1 i detta,
med beaktande av Förbundsrepubliken Tysklands och Republiken
Finlandsinitiativ,
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
av följande skäl:
(1)Europeiska unionen har som mål att upprätta ett område med
frihet, säkerhet och rättvisa.
(2)För att den inre marknaden skall fungera väl krävs det att
gränsöverskridande insolvensförfaranden fungerar effektivt ochsmidigt och denna förordning behöver antas för att uppnå dettasyfte som omfattas av det civilrättsliga samarbetet i den mening
som avses i artikel 65 i fördraget.
(3)Företagens verksamhet har i allt högre grad gränsöverskridande
verkningar och regleras därför i allt större utsträckning avgemenskapsrätten. Eftersom sådana företags insolvens även
påverkar den inre marknadensgoda funktion behövsen gemens -
kapsrättsakt som ställer krav på samordning av de åtgärder somskall vidtas beträffande en insolvent gäldenärs tillgångar.
(4)För att den inre marknaden skall fungera väl måste det undvikas
att parterna får motiv att överföra tillgångar från en medlemsstat
till en annan eller att välja jurisdiktion för att få en förmånligarerättslig ställning (”forum shopping”).
(5)Målen kan inte uppnåsfullt ut på nationell nivå och därför är det
befogat att vidta åtgärder på gemenskapsnivå.
(6)Enligt proportionalitetsprincipen bör förordningen begränsas till
bestämmelser som reglerar behörigheten att inleda insolvensför-faranden samt att anta beslut som fattas omedelbart på grundvalav insolvensförfaranden och står i nära samband med dessa.
Dessutom bör förordningen innehålla bestämmelser om erkän-
nande av dessa beslut och om tillämplig lag, vilka äventillgodoser den nämnda principens krav.
(7)Konkurs, ackord och liknande förfaranden är undantagna från
tillämpningsområdet för Brysselkonventionen från 1968 om
domstols behörighet och om verkställighet av domar på privat-rättensområde (
3), ändrad genom konventionerna om tillträde
till den konventionen (4).
(8)För att uppnå syftet att förbättra insolvensförfaranden och kunnahandlägga insolvensärenden med gränsöverskridande inslageffektivare är det nödvändigt och lämpligt att bestämmelsernaom behörighet, erkännande och tillämplig lag på detta områdeblir föremål för gemenskapslagstiftning som är bindande ochdirekt tillämplig i medlemsstaterna.
(9)Denna förordning bör gälla insolvensförfaranden, oavsett omgäldenären är en fysisk eller juridisk person, en affärsman ellerprivatperson och de insolvensförfaranden för vilka denna förord-ning är tillämplig angesi bilagorna. Den bör dock inte tillämpas2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) Yttrande avgivet den 2 mars2000 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(2) Yttrande avgivet den 26 januari (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT L 299, 31.12.1972, s. 32.
(4) EGT L 204, 2.8.1975, s. 28. EGT L 304, 30.10.1978, s. 1. EGT L 388,
31.12.1982, s. 1. EGT L 285, 3.10.1989, s. 1. EGT C 15, 15.1.1997, s. 1.
▼B
på insolvensförfaranden som rör försäkringsföretag, kreditin-
stitut, investmentföretag som hanterar medel eller värdepapperför tredje mans räkning eller kollektiva investmentföretag. Dessa
företag bör inte omfattasav förordningen efters om de omfattas
av särskild reglering och de nationella tillsynsmyndigheternahar i viss utsträckning mycket långtgående befogenheter attingripa.
(10)Insolvensförfaranden innebär inte nödvändigtvis ingripande av
en rättslig myndighet. Uttrycket domstol i denna förordning bör
ges en vid betydelse och innebära en person eller ett organ medbemyndigande enligt nationell lagstiftning att inleda insol-vensförfaranden. För att förordningen skall vara tillämplig börförfarandena (som består av åtgärder och formaliteter föreskrivnai lag) inte endast överensstämma med förordningens
bestämmelser utan också vara officiellt erkända och ha
rättsverkan i den medlemsstat där insolvensförfaranden inledsoch förfarandena bör vara kollektiva insolvensförfaranden soninnebär att gäldenären helt eller delvisberövasrådigheten översina tillgångar samt att en förvaltare utses.
(11)Förordningen utgår från det förhållandet att ett enda allmängil-
tigt insolvensförfarande inom hela gemenskapen knappast kan
genomföras eftersom det finns så stora skillnader i materiell rättmellan de olika medlemsstaterna. Mot bakgrund av detta skulledet ofta leda till svårigheter om rättsordningen i den stat därförfarandet inleds tillämpades undantagslöst. Detta gäller till
exempel för den mycket skiftande utformningen av olika säker-
hetsintressen som finns inom gemenskapen. Utformningen av deförmånsrätter som vissa borgenärer åtnjuter vid insolvensförfar-anden skiljer sig ibland också fullständigt åt. Förordningenförsöker ta hänsyn till detta på två olika sätt. Det bör å ena sidananges särskilda bestämmelser om tillämplig lag för vissa typer
av rättsliga relationer (t.ex. sakrätter och anställningsavtal). Det
föreskrivs å andra sidan att det förutom ett huvudinsolvensförfa-rande med allmän räckvidd även skall finnas nationellaförfaranden som bara omfattar tillgångar i den stat där förfa-randet inleds.
(12)Förordningen gör det möjligt att inleda huvudinsolvensförfar-anden i den medlemsstat i vilken platsen där gäldenären harsina huvudsakliga intressen finns. Dessa förfaranden har allmänräckvidd och de avser att omfatta gäldenärens samtliga till-gångar. För att skydda intressen av olika slag tillåterförordningen att sekundärförfaranden inleds och löper parallellt
med huvudförfarandena. Sekundärförfarandena får inledasi den
medlemsstat där gäldenären har ett driftställe. Verkan avsekundärförfaranden är begränsade till tillgångar som finns iden staten. Tvingande regler för samordning med huvudförfaran-dena tillgodoser behovet av enhetlighet i gemenskapen.
(13)Begreppet platsen där de huvudsakliga intressena finns bör
motsvara den plats där gäldenären vanligtvis förvaltar sina
intressen och därför är fastställbar för tredje man.
(14)Förordningen tillämpas endast på förfaranden när platsen därgäldenärens huvudsakliga intressen finns ligger i gemenskapen.
(15)Genom denna förordning fastställs endast internationellbehörighet, det vill säga att den medlemsstat utses, vars
domstolar får inleda ett insolvensförfarande. Territoriell
behörighet inom den medlemsstaten avgörs av den nationellarättsordningen i den berörda medlemsstaten.
(16)Den domstol som har behörighet att inleda huvudinsolvensförfar-anden bör ha rätt att besluta om interimistiska åtgärder och
skyddsåtgärder från den tidpunkt då det begärdes att förfarandet
skulle inledas. Säkerhetsåtgärder såväl före som efter det att ettinsolvensförfarande har inletts är av stor vikt för att garanteraeffektiviteten i förfarandet. Enligt förordningen tillhandahållsolika möjligheter till sådana åtgärder. Den domstol som ärbehörig när det gäller huvudinsolvensförfarandet bör också2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
kunna besluta om tillfälliga säkerhetsåtgärder för egendom som
finns inom andra medlemsstaters territorium. En förvaltare somutses interimistiskt bör dessutom, innan huvudinsolvensförfa-
randet inleds, i de medlemsstater där gäldenären har ett
driftställe, kunna begära att de säkerhetsåtgärder vidtas som ärmöjliga enligt dessa staters rättsordning.
(17)Innan huvudinsolvensförfarandet inleds bör rätten att begära attett insolvensförfarande skall inledas i den medlemsstat därgäldenären har ett driftställe begränsad till lokala borgenärer
och det lokala driftställets borgenärer eller till fall där huvudin-
solvensförfaranden inte får inledas enligt rättsordningen i denmedlemsstat i vilken platsen där gäldenären har sina huvudsak-liga intressen finns. Skälet till denna begränsning är att fall därterritoriella insolvensförfaranden begärs före det huvudsakligainsolvensförfarandet skall begränsas till vad som är absolut
nödvändigt. Om huvudinsolvensförfarandet inleds blir territori-
ella förfaranden sekundära.
(18)Sedan huvudinsolvensförfarandet har inletts är rätten att begäraatt ett insolvensförfarande skall inledas i den medlemsstat därgäldenären har ett driftställe inte begränsad enligt denna förord-ning. Förvaltaren i huvudinsolvensförfarandet eller andrapersoner med bemyndigande enligt nationell rätt får begära att
ett sekundärt insolvensförfarande inleds.
(19)Sekundära insolvensförfaranden kan tjäna olika syften, förutom
skydd av lokala intressen. Det kan uppkomma fall när gäldenä-renstillgångar är alltför komplexa för att förvaltass om en enheteller när skillnaderna i de berörda rättssystemen är så stora attsvårigheter kan uppstå genom att verkningarna av rättsordningeni den stat där förfarandet inleds utsträcks till att omfatta övriga
stater där tillgångarna finns. Av detta skäl får förvaltaren i
huvudförfarandet begära att sekundärförfaranden inleds när dettakrävsför en effektiv förvaltning av tillgångarna.
(20)Huvudinsolvensförfaranden och sekundära förfaranden kan dockendast bidra till en effektiv avyttring av de tillgångar som finnsom de förfaranden som pågår samtidigt samordnas. En viktig
förutsättning för detta är ett nära samarbete mellan de olika
förvaltarna vilket särskilt måste omfatta ett tillräckligt utbyte avinformation. För att säkerställa huvudinsolvensförfarandets domi-nerande roll bör förvaltaren av detta förfarande gesfleramöjligheter att påverka sekundära förfaranden som pågår samti-digt. Han bör till exempel kunna föreslå en rekonstruktionsplan
eller ett ackord eller begära att tillgångarna i det sekundära
insolvensförfarandet inte får säljas.
(21)En borgenär som har sitt hemvist eller sitt säte inom gemenska-pen bör ha rätt att anmäla sina fordringar i vart och ett av deinsolvensförfaranden som pågår i gemenskapen. Detta bör ävengälla skattemyndigheter och socialförsäkringsorgan. För attborgenärerna skall behandlas lika måste dock utdelningarna
samordnas. En borgenär bör få behålla det han har fått i utdel-
ning i ett insolvensförfarande, men bör få delta i utdelningen avde sammanlagda tillgångarna i ett annat förfarande först närborgenärer med samma förmånsrättsliga ställning har fått sammaandel i sina fordringar.
(22)Enligt förordningen bör beslut som rör inledande, genomförandeoch slutförande av ett insolvensförfarande inom förordningens
tillämpningsområde erkännas omedelbart, liksom beslut som har
direkt samband med detta insolvensförfarande. Det automatiskaerkännandet bör således leda till att de verkningar som förfa-randet får genom rättsordningen i den stat där det inledsutsträcks till alla övriga medlemsstater. Erkännandet av de beslut
som fattas av medlemsstaternas domstolar bör vila på principen
om ömsesidigt förtroende. Därför bör grunderna för icke-erkän-nande reducerastill ett nödvändigt minimum. Enligt dennaprincip bör även konflikten lösas om domstolarna i två medlems-stater anser sig behöriga att inleda ett huvudinsolvensförfarande.Beslutet i den domstol som först inleder ett förfarande bör2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 4
▼B
erkännas i de andra medlemsstaterna utan att de ges befogenhet
att pröva denna domstols beslut.
(23)I förordningen bör anges, för de områden som den omfattar,enhetliga lagvalsregler som inom sitt tillämpningsområde,ersätter nationella internationellt privaträttsliga regler. Om inte
annat anges bör rättsordningen i den medlemsstat där förfarandet
inleds vara tillämplig (lex concursus). Denna lagvalsregel omlagkonflikter bör gälla både för huvudförfarandet och lokalaförfaranden. Lex concursus bestämmer samtliga verkningar avinsolvensförfarandet; såväl processuella som materiella, förberörda personer och rättsliga förhållanden. Lex concursus anger
alla förutsättningar för att inleda, genomföra och slutföra ett
insolvensförfarande.
(24)Det automatiska erkännandet av ett insolvensförfarande i den statdär förfarandet inledskan hämma tillämpningen av de reglerenligt vilka transaktioner genomförs i andra medlemsstater. Föratt skydda berättigade förväntningar och säkerheten vid transak-tioner i andra medlemsstater än den medlemsstat där förfarandeninledsbör det angesett antal undantag från den allmänna regeln.
(25)Det finns ett särskilt behov av en särreglering när det gällersakrättsliga frågor eftersom dessa är mycket viktiga för kreditvä-sendet. Grunderna, giltigheten och omfattningen av dessa
sakrätter bör därför i allmänhet regleras enligt lex situs rättsord-
ning och bör inte beröras av att ett insolvensförfarande inleds.En sakrättsligt skyddad rättsinnehavare bör därför kunnabibehålla sin rätt att separera egendom som omfattas av skyddet.Om tillgångarna är sakrättsligt skyddade enligt lex situs i en
medlemsstat men huvudförfarandet genomförs i en annan
medlemsstat, kan förvaltaren i huvudförfarandet begära att ettsekundärförfarande inleds vid den domstol som är behörig omen sakrätt görs gällande och om gäldenären har ett driftställedär. Om något sekundärförfarande inte inleds, måste överskottetvid försäljning av den tillgång som omfattas av sakrätt tillföras
förvaltaren i huvudförfarandet.
(26)Om kvittning inte är tillåten enligt inledningsstatens rättsordningbör borgenären likväl ha rätt till kvittning om detta är möjligt
enligt tillämplig lag avseende den insolvente gäldenärensfordran. På detta sätt kommer kvittningen att få ett slags garanti-funktion som grundas på rättsliga bestämmelser på vilka denberörde borgenären kan förlita sig vid den tidpunkt då fordranuppstår.
(27)Det finns ett behov av skydd även för betalningssystem och fi-nansiella marknader. Detta gäller till exempel de avtal om
avveckling och nettning som dessa system innehåller samt avytt-
ring av värdepapper och de säkerheter som ställs för dessatransaktioner, vilket särskilt regleras genom Europaparlamentetsoch rådetsdirektiv 98/26/EG av den 19 maj 1998 om s lutgiltigavveckling i system för överföring av betalningar och värde-papper (
1). För sådana transaktioner skall därför endast den
rättsordning gälla som är tillämplig på det berörda systemet eller
på den berörda marknaden. Denna bestämmelse syftar till attförhindra att de mekanismer för betalning och avveckling avtransaktioner som gäller i betalnings- eller kvittningssystemeneller på medlemsstaternas reglerade finansiella marknader ändrasom en deltagare blir insolvent. I direktiv 98/26/EG finns
särskilda bestämmelser som bör ha företräde framför bestämmel-
serna i denna förordning.
(28)För att skydda arbetstagarna och sysselsättningen måste de verk-ningar som insolvensförfarandena har föranställningsförhållandena och för parternas rättigheter och skyl-digheter regleras genom den rättsordning som är tillämplig påavtalet enligt de allmänna reglerna om lagkonflikter. Alla andrarättsliga frågor rörande insolvens, till exempel huruvida arbetsta-2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 5
(1) EGT L 166, 11.6.1998, s. 45.
▼B
garnas fordringar skall skyddas genom förmånsrätt, och vilken
prioritet denna förmånsrätt i förekommande fall skall ha, börregleras enligt inledningsstatens rättsordning.
(29)I affärslivets intresse bör på förvaltarens begäran det väsentligainnehållet i beslutet om att inleda ett insolvensförfarande offent-liggöras i de andra medlemsstaterna. Om det finns ett driftställe i
den berörda medlemsstaten kan ett obligatoriskt offentliggörande
krävas. I inget av fallen bör emellertid offentliggörandet varanågot villkor för att förfarandet skall erkännas utomlands.
(30)Det kan finnasfall då några berörda pers oner inte känner till att
ett förfarande har inletts och rättshandlar i god tro i strid med
den nya situationen. För att skydda sådana personer som infriaren skuld hos gäldenären därför att de inte känner till att ett förfa-rande har inletts utomlands bör betalningen anses som befriandeäven om den skulle ha gjorts till den utländske förvaltaren.
(31)Förordningen bör innehålla bilagor som rör organisationen avinsolvensförfarandena. Eftersom dessa bilagor uteslutandehänför sig till medlemsstaternas lagstiftning finns det särskildaoch väl grundade skäl för rådet att förbehålla sig rätten attändra dessa bilagor för att kunna ta hänsyn till eventuella
ändringar i medlemsstaternas nationella rättsordning.
(32)Förenade kungariket och Irland har i enlighet med artikel 3 i det
protokoll om Förenade kungarikets och Irlands ställning som ärfogat till Fördraget om Europeiska unionen och Fördraget om
upprättandet av Europeiska gemenskapen meddelat sin önskan
att delta i antagandet och tillämpningen av denna förordning.
(33)Danmark deltar i enlighet med artiklarna 1 och 2 i det protokollom Danmarks ställning som är fogat till Fördraget om Europe-
iska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiska
gemenskapen inte i antagandet av denna förordning och ärdärför inte bundet av den och omfattasinte av des stillämpning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Tillämpningsområde
1. Denna förordning skall tillämpas på kollektiva insolvensförfar-
anden som innebär att gäldenären helt eller delvis berövas rådighetenöver sina tillgångar och att en förvaltare utses.
2. Denna förordning skall inte tillämpas på insolvensförfaranden
som rör försäkringsföretag, kreditinstitut, investmentföretag som till-
handahåller tjänster som innebär hantering av medel eller värdepapper
för tredje mansräkning eller kollektiva inves tmentföretag.
Artikel 2
Definitioner
I denna förordning användsföljande beteckningar med de betydels er
som här anges:
a)insolvensförfaranden : de kollektiva förfaranden som avses i artikel
1.1. Förteckningen över dessa förfaranden finns i bilaga A.
b)förvaltare : varje person eller institution som har till uppgift att
förvalta eller realisera de tillgångar över vilka gäldenären berövats
sin rådighet eller att övervaka dennes angelägenheter. Dessa
personer och institutioner anges i bilaga C.
c)likvidationsförfarande : ett insolvensförfarande i enlighet med a,
inbegripet förfaranden som innebär att gäldenärens tillgångar kanavyttras, även när förfarandet avslutas genom ett ackord eller på2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
annat liknande sätt eller avslutas på grund av att gäldenärens till-
gångar inte räcker till för att betala kostnaderna för förfarandet.Dessa förfaranden anges i bilaga B.
d)domstol : en medlemsstats rättsliga organ eller annan myndighet som
har behörighet att inleda ett insolvensförfarande eller att fatta beslutunder förfarandet.
e)beslut: när det gäller att inleda ett insolvensförfarande eller utse en
förvaltare, avses även ett avgörande av varje domstol som ärbehörig att inleda sådana förfaranden eller att utse en förvaltare.
f)tidpunkten för inledande av förfarandet : den tidpunkt från vilken
beslutet att inleda förfarandet gäller, oavsett om beslutet är slutligteller inte.
g)den medlemsstat där tillgångar befinner sig för så vitt angår
— materiell egendom: den medlemsstat inom vars territorium egen-
domen finns,
— egendom och rättigheter som ägaren eller innehavaren måste låta
registrera i ett offentligt register: den medlemsstat under varsöverinseende registret förs,
— fordringar: den medlemsstat inom vars territorium platsen där
gäldenären i fråga har sina huvudsakliga intressen finns, enligt
definitionen i artikel 3.1.
h)driftställe : varje verksamhetsplats där gäldenären annat än tillfälligt
idkar ekonomisk verksamhet med personella och materiella resurser.
Artikel 3
Internationell behörighet
1. Domstolarna i den medlemsstat inom vars territorium platsen där
gäldenärens huvudsakliga intressen finns, har behörighet att inleda ett
insolvensförfarande. För bolag och andra juridiska personer skall sätetanses vara platsen där de huvudsakliga intressena finns, om inte annatvisas.
2. När platsen där en gäldenärs huvudsakliga intressen finns befinner
sig inom en medlemsstats territorium, har domstolarna i en annan
medlemsstat behörighet att inleda ett insolvensförfarande endast om
gäldenären har ett driftställe i den senare medlemsstaten. Verkningarnaav detta förfarande får enbart omfatta gäldenären tillhörig egendomsom finns inom denna medlemsstats territorium.
3. När ett insolvensförfarande enligt punkt 1 har inletts, skall ett
förfarande enligt punkt 2 som inleds därefter vara ett sekundärförfa-
rande. Detta senare förfarande måste vara ett likvidationsförfarande.
4. Ett territoriellt insolvensförfarande enligt punkt 2 får inledas
innan ett huvudförfarande med tillämpning av punkt 1 inlettsendas t iföljande fall, nämligen
a) om ett insolvensförfarande enligt punkt 1 inte kan inledas enligt de
förutsättningar som gäller enligt rättsordningen i den medlemsstat
inom vars territorium platsen där gäldenärens huvudsakliga intressen
finns, eller
b) om begäran att inleda ett territoriellt insolvensförfarande har gjorts
av en borgenär som har hemvist eller säte i den medlemsstat inom
varsterritorium det berörda drifts tället är beläget, eller varsfordran
härrör från verksamheten vid detta driftställe.
Artikel 4
Tillämplig lag
1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall lagen i den
medlemsstat inom vars territorium insolvensförfarandet inleds, nedankallad inledningsstaten, vara tillämplig på insolvensförfarandet ochdess verkningar.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
2. Lagen i inledningsstaten skall bestämma förutsättningarna för att
inleda ett förfarande, samt för att genomföra och slutföra det. Dennalag skall under alla förhållanden bestämma
a) mot vilka slags gäldenärer ett insolvensförfarande kan inledas,
b) vilka tillgångar som ingår i boet och hur de tillgångar skall
behandlas vilken förvärvats av gäldenären efter det att insolvensför-farandet har inletts,
c) gäldenärensrådighet och förvaltarensbehörighet,
d) förutsättningarna för kvittning,
e) insolvensförfarandets verkningar på gäldenärens gällande avtal,
f) insolvensförfarandets verkningar på förfaranden som inletts av
enskilda borgenärer, med undantag för pågående rättegångar,
g) de fordringar som skall anmälas i förfarandet och hur de fordringar
skall behandlas, som uppkommit efter det att insolvensförfarandet
har inletts,
h) hur fordringar skall anmälas, styrkas och godtas,
i) hur influtna medel skall fördelas, företrädesordningen och vilka
rättigheter de borgenärer har, vilka efter det att insolvensförfarandet
har inletts delvis tillgodosetts till följd av sakrättsligt skydd eller
genom kvittning,
j) förutsättningarna för och verkningarna av att insolvensförfarandet
slutförs, varvid bl.a. avses avslutande genom ett ackord,
k) borgenärernas ställning efter slutfört insolvensförfarande,
l) vem som skall stå för kostnaderna för insolvensförfarandet,
m) vilka återvinningsbestämmelser eller liknande bestämmelser som är
tillämpliga.
Artikel 5
Tredjemansskydd
1. Borgenärs eller tredje mans sakrättsliga skydd beträffande mate-
riell eller immateriell, fast eller lös egendom – både särskilda
tillgångar och en samling obestämda tillgångar som en helhet och somändras vid olika tidpunkter – som tillhör gäldenären och som vid dentidpunkt när ett insolvensförfarande inleds finns i en annan medlems-stat, skall inte påverkas av att ett insolvensförfarande inleds i enannan medlemsstat.
2. Bland de rättigheter som avses i punkt 1 ingår
a) rätten att förfoga över tillgången eller att ta ut sin fordran ur den
eller dess avkastning, särskilt vid retentionsrätt eller panträtt,
b) ensamrätt att driva in en fordran, särskilt på grund av pant eller
säkerhetsöverlåtelse,
c) rätten att begära egendomen åter från den som utan rättighetsinne-
havarens samtycke har den i sin besittning eller använder den,
d) en sakrättsligt skyddad nyttjanderätt till egendomen.
3. En rättighet som upptagits i ett offentligt register och som har
verkan mot tredje man och som därigenom får ett sådant sakrättsligtskydd som avses i punkt 1, skall anses ha sakrättsligt skydd.
4. Punkt 1 påverkar inte återvinningstalan som avses i artikel 4.2 m.
Artikel 6
Kvittning
1. Att ett insolvensförfarande inleds påverkar inte en borgenärs rätt
att kvitta en fordran mot en fordran som gäldenären har mot honom,
om sådan kvittning är tillåten enligt det lands lag, som är tillämpligpå den insolvente gäldenärens fordran.
2. Punkt 1 hindrar inte återvinningstalan enligt artikel 4.2 m.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 7
Återtagandeförbehåll
1. En säljares återtaganderätt påverkas inte av att ett insolvensförfa-
rande inledsbeträffande köparen, om varan då förfarandet inledsfinnsien annan medlemsstat än inledningsstaten.
2. Att ett insolvensförfarande inleds beträffande en säljare, efter det
att han har levererat en vara, skall inte utgöra grund för att hävaköpeavtalet och skall inte hindra köparen från att förvärva varan, om
varan då förfarandet inleds finns i en annan medlemsstat än inlednings-
staten.
3. Punkterna 1 och 2 påverkar inte återvinningstalan enligt artikel
4.2 m.
Artikel 8
Avtal avseende fast egendom
Verkan av ett insolvensförfarande på avtal om förvärv av eller nyttjan-
derätt till fast egendom skall regleras uteslutande av lagen i denmedlemsstat inom vars territorium den fasta egendomen är belägen.
Artikel 9
Betalningssystem och finansiella marknader
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5 skall verkning-
arna av ett insolvensförfarande på de rättigheter och skyldigheter som
åvilar parter i ett betalnings- eller avräkningssystem eller på en finan-
siell marknad, uteslutande regleras av den medlemsstats lag, som ärtillämplig på systemet eller marknaden.
2. Punkt 1 påverkar inte åtgärder som vidtas i samband med återvin-
ning i enlighet med den lag som är tillämplig på betalningssystemet
eller den finansiella marknaden i fråga.
Artikel 10
Anställningsavtal
Verkan av ett insolvensförfarande på anställningsavtal och
anställningsförhållanden skall uteslutande regleras av den medlemsstatslag, som är tillämplig på anställningsavtalet.
Artikel 11
Verkan på registrerade rättigheter
Verkan av ett insolvensförfarande på gäldenärens rätt till fast egendom,
skepp eller luftfartyg vilka är föremål för offentlig registrering, bestämsav lagen i den medlemsstat under vars överinseende registret förs.
Artikel 12
Gemenskapspatent och gemenskapsvarumärken
Vid tillämpningen av denna förordning får ett gemenskapspatent, ett
gemenskapsvarumärke eller motsvarande rättighet som skapats genom
gemenskapsrätten, ingå i förfarandet endast om det utgör ett förfarandesom avses i artikel 3.1.
Artikel 13
Handlingar som kan återvinnas
Artikel 4.2 m skall inte tillämpas om den som haft vinning av en
återvinningsgrundande handling visar att
— handlingen omfattas av lagen i en annan medlemsstat än inlednings-
staten och
— den lagen i det föreliggande fallet inte tillåter att handlingen angrips
på något sätt.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 14
Skydd för tredje mans förvärv
Giltigheten av en åtgärd varigenom gäldenären, efter det att ett insol-
vensförfarande har inletts, mot vederlag disponerar över
— fast egendom eller
— ett skepp eller ett luftfartyg som är föremål för offentlig registrering
eller
— värdepapper vars bestånd enligt lag är beroende av registrering
skall bestämmas av lagen i den stat inom vars territorium den fasta
egendomen är belägen eller under vars överinseende registret förs.
Artikel 15
Verkan av ett insolvensförfarande på pågående rättegångar
Verkningar av ett insolvensförfarande på en pågående rättegång
beträffande egendom eller rättigheter över vilka gäldenären inte längreäger rådighet, regleras uteslutande av lagen i den medlemsstat där rätte-gången pågår.
KAPITEL II
Erkännande av insolvensförfaranden
Artikel 16
Utgångspunkt
1. Beslut om att inleda ett insolvensförfarande fattat av en domstol i
en medlemsstat, som har behörighet enligt artikel 3, skall från den
tidpunkt det har verkan i inledningsstaten erkännas i alla andra
medlemsstater.
Detta skall också gälla i de fall ett insolvensförfarande med hänsyn till
gäldenärens rättsliga status inte kan inledas mot honom i de andramedlemsstaterna.
2. Erkännande av ett förfarande enligt artikel 3.1 hindrar inte att ett
förfarande enligt artikel 3.2 inleds av en domstol i en annan medlems-stat. Detta senare förfarande är i så fall ett sekundärtinsolvensförfarande i den mening som avses i kapitel III.
Artikel 17
Verkan av erkännande
1. Ett beslut varigenom ett förfarande enligt artikel 3.1 inleds, skall
utan ytterligare formaliteter ha samma verkningar i alla andra
medlemsstater som det har i inledningsstaten, om inte annat föreskrivsi denna förordning och så länge inte något förfarande enligt artikel 3.2har inletts i dessa andra medlemsstater.
2. Verkan av ett beslut varigenom ett förfarande enligt artikel 3.2
inleds, får inte angripas i andra medlemsstater. Begränsningar av
borgenärernas rättigheter, särskilt i form av betalningsanstånd eller
nedsättning av fordringar som en följd av detta förfarande skall haverkan på egendom som befinner sig inom en annan medlemsstatsterritorium endast gentemot de borgenärer som har medgett detta.
Artikel 18
Förvaltarens behörighet
1. En förvaltare som har utsetts av en domstol som är behörig enligt
artikel 3.1 har samma behörighet inom andra medlemsstaters territoriersom han har enligt lagen i inledningsstaten, så länge inget annat insol-vensförfarande har inletts eller säkerhetsåtgärder av motsatt innebördhar vidtagits till följd av en begäran om att ett insolvensförfarande skallinledasi denna andra s tat. Förvaltaren har under alla förhållanden rätt2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
att överföra gäldenärens egendom från den medlemsstats territorium
inom vilket den befinner sig, om inte annat följer av artiklarna 5 och 7.
2. En förvaltare som har utsetts av en domstol som är behörig enligt
artikel 3.2, får i en annan medlemsstat, utom rätta eller vid domstol,göra gällande att lös egendom efter det att ett insolvensförfarande harinletts har överförts från inledningsstaten till den andra medlemsstaten.Han får också vidta åtgärder i borgenärernas intresse avseende återvin-
ning.
3. När förvaltaren utövar sitt uppdrag skall han efterkomma rättsord-
ningen i den medlemsstat inom vars territorium han avser att vidtaåtgärder, särskilt vad gäller förfarandet för att avyttra tillgångar. Hans
behörighet innefattar inte rätten att använda tvångsåtgärder eller avgöra
tvister.
Artikel 19
Bevis om utseende av förvaltare
En vidimerad kopia av beslutet att utse förvaltaren eller annat intyg
utfärdat av behörig domstol utgör bevis på att han utsetts till förvaltare.
En översättning till det officiella språket eller till ett av de officiella
språken i den medlemsstat inom vars territorium förvaltaren utövar sittuppdrag får begäras. Ingen legalisering eller andra liknande formaliteterkrävs.
Artikel 20
Överlämnande och avräkning
1. En borgenär som, efter det att ett förfarande enligt artikel 3.1 har
inletts, på något sätt, exempelvis genom verkställighetsåtgärder, har
helt eller delvis fått betalt ur egendom som tillhör gäldenären och somfinns inom en annan medlemsstats territorium, skall till förvaltarenlämna vad han har fått, om inte annat följer av artiklarna 5 och 7.
2. För att tillförsäkra borgenärerna lika behandling skall en
borgenär, som under ett pågående insolvensförfarande har fått delbetal-ning för sin fordran, delta i utdelning i andra förfaranden endast närborgenärer med samma förmånsrätt har fått motsvarande utdelning iett sådant annat förfarande.
Artikel 21
Offentliggörande
1. På begäran av förvaltaren skall innehållet i beslutet om att inleda
insolvensförfarandet och, när så är lämpligt, även beslutet att utsehonom till förvaltare, offentliggöras i en annan medlemsstat i enlighetmed de regler för offentliggörande som gäller i den staten. Ett sådantoffentliggörande skall också ange vem som har utsetts till förvaltareoch huruvida domstolen grundar sin behörighet på artiklarna 3.1 eller
3.2.
2. I en medlemsstat inom vars territorium gäldenären har ett
driftställe får det emellertid föreskrivas att ett offentliggörande skallvara obligatoriskt. I sådant fall skall förvaltaren eller annan behörig
myndighet i den medlemsstat där förfarandet enligt artikel 3.1 har
inletts, vidta åtgärder så att offentliggörande sker.
Artikel 22
Registrering i ett offentligt register
1. Förvaltaren kan begära att ett beslut om att inleda ett förfarande
enligt artikel 3.1 registreras i inskrivningsregistret, handelsregistret ochannat offentligt register som förs i de andra medlemsstaterna.
2. I en medlemsstat kan det emellertid föreskrivas att registrering är
obligatoriskt. I sådant fall skall förvaltaren eller behörig myndighet iden medlemsstat där förfarandet enligt artikel 3.1 inletts, vidta åtgärderså att registreringen sker.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
Artikel 23
Kostnader
Kostnaderna för offentliggörande och registrering enligt artiklarna 21
och 22 skall anses som kostnader för förfarandet.
Artikel 24
Infriande av en skuld till gäldenären
1. Om en skuld till en gäldenär skall infrias hos förvaltaren i den
medlemsstat där ett insolvensförfarande har inletts men i stället betalas
till gäldenären i en annan medlemsstat, skall den betalningen ansesbefriande om betalaren inte kände till att förfarandet hade inletts.
2. När en sådan skuld har infriats före offentliggörandet enligt
artikel 21 skall betalaren anses inte ha känt till att ett insolvensförfa-
rande har inletts, om inte annat visas. När en skuld har infriats efteroffentliggörandet, skall betalaren anses ha känt till att ett insolvensför-farande har inletts, om inte annat visas.
Artikel 25
Erkännande och verkställighet av andra beslut
1. Beslut som rör ett insolvensförfarandes genomförande och slutfö-
rande, samt ackord, och som fattats av en domstol, vars beslut om att
inleda förfarandet erkännsi enlighet med artikel 16, s kall erkännasutan
krav på ytterligare formaliteter. Sådana beslut skall verkställas ienlighet med artiklarna 31-51, med undantag för artikel 34.2, i Bryssel-konventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domarpå privaträttensområde, ändrad genom konventionerna om tillträde tillden konventionen.
Första stycket skall även gälla beslut som är direkt hänförliga till insol-
vensförfarandet och har nära samband härmed, även om de fattats aven annan domstol.
Första stycket skall även gälla beslut som rör säkerhetsåtgärder som
fattats efter det att en begäran om att ett insolvensförfarande skallinledas har framställts.
2. Andra beslut än de som avses i punkt 1 skall erkännas och
verkställas i enlighet med den konvention som avses i första stycket, iden mån den är tillämplig.
3. Medlemsstaterna behöver inte erkänna eller verkställa ett beslut
som avses i första stycket om det skulle kunna innebära att den person-
liga friheten eller posthemligheten kränks.
Artikel 26 (
1)
Ordre public
En medlemsstat får vägra att erkänna ett insolvensförfarande som har
inletts i en annan medlemsstat eller vägra att verkställa beslut somfattats i samband med ett sådant förfarande, om verkningarna av ettsådant erkännande eller en sådan verkställighet skulle vara uppenbart
oförenliga med grunderna för den statens rättsordning (ordre public),
särskilt vad gäller statens grundläggande rättsprinciper och individensgrundlagsenliga fri- och rättigheter.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 12
(1) Se Portugalsuttalande om tillämpning av artiklarna 26 och 37 (EGT C 183,
30.6.2000, s. 1).
▼B
KAPITEL III
Sekundära insolvensförfaranden
Artikel 27
Förutsättningar för att inleda ett förfarande
Om ett förfarande enligt artikel 3.1 inletts av en domstol i en medlems-
stat och detta förfarande erkänns i en annan medlemsstat
(huvudförfarande), skall – utan att frågan om gäldenärens insolvens
prövas i denna andra stat – ett sekundärt insolvensförfarande kunnainledas i denna medlemsstat, om någon domstol där är behörig enligtartikel 3.2. Detta förfarande måste vara ett förfarande som anges ibilaga B. Förfarandets verkan skall begränsas till de av gäldenärens till-gångar som finns inom denna andra medlemsstats territorium.
Artikel 28
Tillämplig lag
Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall lagen i den medlems-
stat inom vars territorium sekundärförfarandet inleds vara tillämplig pådet förfarandet.
Artikel 29
Rätt att begära att ett förfarande inleds
Rätt att begära att ett sekundärförfarande inleds har
a) förvaltaren i huvudförfarandet,
b) varje annan person eller myndighet som har rätt att begära att ett
insolvensförfarande inleds enligt lagen i den medlemsstat inom
vars territorium begäran framställs om att sekundärförfarandet skall
inledas.
Artikel 30
Förskottsbetalning av kostnader
När lagen i den medlemsstat där det begärts att ett sekundärförfarande
skall inledas föreskriver att gäldenärens tillgångar skall räcka till för atttäcka hela eller delar av förfarandekostnaderna, får domstolen begäraatt sökanden i förskott betalar för kostnaderna eller ställer tillräcklig
säkerhet för dessa.
Artikel 31
Skyldighet att samarbeta och lämna upplysningar
1. Med de begränsningar som kan följa av sekretessbestämmelser är
förvaltarna i huvud- och sekundärförfarandena skyldiga att informeravarandra. De skall omedelbart delge varandra alla upplysningar somkan vara av värde för det andra förfarandet, särskilt upplysningar som
rör hur långt anmälningsförfarandet fortskridit och alla åtgärder som
syftar till att avsluta förfarandet.
2. Om inte annat följer av de bestämmelser som reglerar vart och ett
av förfarandena, skall förvaltarna i huvud- och sekundärförfarandenasamarbeta med varandra.
3. Förvaltaren i sekundärförfarandet skall så snart som möjligt ge
förvaltaren i huvudförfarandet möjlighet att lämna förslag om avyttringeller användning av tillgångar som ingår i sekundärförfarandet.
Artikel 32
Utövandet av borgenärsrättigheter
1. Varje borgenär har rätt att anmäla sina fordringar i huvudförfa-
randet och i vilket sekundärförfarande som helst.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
2. Förvaltarna i huvud- och sekundärförfarandena skall i de övriga
förfarandena anmäla de fordringar som anmälts i det förfarande i vilketde utsetts, under förutsättning att detta är till fördel för borgenärerna i
det förfarande de själva handhar; det gäller med förbehåll för borgenä-
rernas rätt att motsätta sig det eller återkalla sin anmälan, när dentillämpliga rättsordningen tillåter det.
3. Förvaltaren i ett huvud- eller sekundärförfarande har rätt att delta
i andra förfaranden på samma villkor som en borgenär, bland annat vad
avser rätten att närvara vid borgenärssammanträden.
Artikel 33
Vilandeförklaring
1. Den domstol som har inlett ett sekundärförfarande skall på
begäran av förvaltaren i huvudförfarandet helt eller delvisvilandeförk-lara sekundärförfarandet, förutsatt att domstolen i sådant fall får begäraatt förvaltaren i huvudförfarandet vidtar lämpliga åtgärder för attsäkerställa borgenärernas eller grupper av borgenärers intressen i
sekundärförfarandet. En sådan begäran från förvaltaren i huvudförfa-
randet får avslås endast om den påtagligt saknar intresse förborgenärerna i huvudförfarandet. En vilandeförklaring får bestämmasupp till tre månader. Vilandeförklaringen får förlängas. Den får förnyasför ytterligare perioder upp till tre månader.
2. Den domstol som avses i punkt 1 skall häva vilandeförklaringen
— på begäran av förvaltaren i huvudförfarandet,
— självmant, på begäran av en borgenär eller av förvaltaren i
sekundärförfarandet om vilandeförklaringen inte längre framstårsom motiverad, varvid hänsyn särskilt skall tas till intresset hosborgenärerna i huvud- eller sekundärförfarandet.
Artikel 34
Åtgärder för att avsluta sekundärförfarandet
1. Om den lag som är tillämplig på sekundärförfarandet tillåter att
förfarandet avslutas utan likvidation genom en rekonstruktionsplan, ettackord eller en liknande åtgärd, har förvaltaren i huvudförfarandet rättatt själv föreslå en sådan åtgärd.
Ett beslut om att sekundärförfarandet skall avslutas genom åtgärd som
anges i första stycket blir slutgiltigt först om förvaltaren i huvudförfa-
randet samtycker till det. Saknas sådant samtycke kan beslutet dock bli
slutgiltigt, om den föreslagna åtgärden inte påverkar det ekonomiskaintresset hos borgenärerna i huvudförfarandet.
2. En sådan begränsning av borgenärernas rättigheter som härrör
från en i punkt 1 avsedd åtgärd och som föreslås i ett sekundärförfa-
rande, såsom ett betalningsanstånd eller en skuldnedsättning, har inte
utan samtycke av alla berörda borgenärer någon verkan beträffandesådana gäldenärens tillgångar som inte omfattas av sekundärförfa-randet.
3. Under den tid ett förfarande vilar på grund av beslut enligt artikel
33, kan endast förvaltaren i huvudförfarandet eller gäldenären med den
förres samtycke begära att åtgärder enligt punkt 1 vidtas i sekundärför-
farandet; andra förslag om sådana åtgärder kan varken godtas ellerunderställas omröstning.
Artikel 35
Överskott i sekundärförfarandet
Om, genom realisation av tillgångar, samtliga fordringar i sekundärför-
farandet kan betalas, skall förvaltaren i detta förfarande genast överföraöverskottet till förvaltaren i huvudförfarandet.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 14
▼B
Artikel 36
Efterföljande inledning av huvudförfarandet
Om ett förfarande enligt artikel 3.1 inledsefter det att ett förfarande
enligt artikel 3.2 har inletts i en annan medlemsstat, skall artiklarna
31-35 tillämpaspå det förs t inledda förfarandet i den mån det förfaran-detsförlopp tillåter detta.
Artikel 37 (
1)
Omvandling av det först inledda förfarandet
Förvaltaren i huvudförfarandet får begära att ett förfarande enligt bilaga
A som har inletts tidigare i en annan medlemsstat skall omvandlas till
ett likvidationsförfarande om det är i borgenärernas i huvudförfarandetintressen.
Den domstol som är behörig enligt artikel 3.2 skall besluta om
omvandling till något av de förfaranden som anges i bilaga B.
Artikel 38
Säkerhetsåtgärder
Om en domstol i en medlemsstat – behörig enligt artikel 3.1 – interi-
mistiskt utser en förvaltare i syfte att säkra gäldenärens tillgångar, ärden interimistiskt utsedde förvaltaren behörig att begära att åtgärdervidtas för att skydda eller säkra gäldenärens tillgångar vilka finns i enannan medlemsstat, enligt den statens rättsordning, för tiden från det att
begäran om att ett insolvensförfarande skall inledas har framställts fram
till dess att beslut om att inleda ett förfarande har fattats.
KAPITEL IV
Upplysningar till borgenärer och om hur anspråksk all anmälas
Artikel 39
Rätt att anmäla fordringar
Varje borgenär – inklusive skattemyndighet eller socialförsäkringsorgan
i medlemsstaterna – som har sin hemvist eller sitt säte i en annanmedlemsstat än inledningsstaten, har rätt att skriftligen anmäla sinafordringar i insolvensförfarandet.
Artikel 40
Skyldighet att underrätta borgenärer
1. När ett insolvensförfarande har inletts i en medlemsstat skall den
behöriga domstolen eller den förvaltare som domstolen utsett omedel-bart underrätta kända borgenärer med hemvist eller säte i andramedlemsstater om detta.
2. Underrättelsen, vilken skall sändas till var och en av dessa
borgenärer, skall innehålla upplysningar om vilka tidsfrister som gäller
och följden av att dessa tidsfrister inte iakttas, den myndighet eller det
organ hos vilka fordringar skall anmälas och vad som gäller i övrigt.Underrättelsen skall också ange om borgenärer som har fordringarförenade med förmåns- eller säkerhetsrätt behöver anmäla sina ford-ringar.
Artikel 41
Innehållet i en anmälan av fordran
En borgenär skall översända en kopia av underlag, i den mån sådant
finns, samt ange kravets art, datum för dess uppkomst och dess belopp,2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 15
(1) Se Portugalsuttalande om tillämpning av artiklarna 26 och 37 (EGT C 183,
30.6.2000, s. 1).
▼B
och om han gör gällande förmånsrätt, säkerhetsrätt eller återtagandeför-
behåll, samt i vilken egendom den åberopade rätten gäller.
Artikel 42
Språk
1. Underrättelsen enligt artikel 40 skall tillhandahållas på det offici-
ella eller ett av de officiella språken i inledningsstaten. En blankettmed titeln ”Anmodan att anmäla fordran. Tidsfrister att iaktta” angivetpå samtliga Europeiska unionens institutioners officiella språk skall
användas.
2. Varje borgenär med hemvist eller säte i en annan medlemsstat än
inledningsstaten har rätt att anmäla sin fordran på det officiella ellernågot av de officiella språken i den staten. I sådant fall skall dock påanmälan anges”Anmälan av fordran” på det eller något av de officiella
språken i inledningsstaten. Dessutom kan det krävas att borgenären till-
handahåller en översättning till det officiella språket eller ett av deofficiella språken i den stat där förfarandet har inletts.
KAPITEL V
Övergångs- och slutbestämmelser
Artikel 43
Tillämpning i tiden
Bestämmelserna i denna förordning gäller enbart för insolvensförfar-
anden som har inletts efter det att förordningen har trätt i kraft.Rättshandlingar som gäldenären har företagit före denna tidpunkt skall
regleras av den lag som var tillämplig på rättshandlingen när den
företogs.
Artikel 44
Förhållandet till konventioner
1. När denna förordning har trätt i kraft ersätter den i förhållandena
mellan medlemsstaterna, vad gäller de frågor den omfattar, bl.a.
följande konventioner som har ingåtts mellan två eller flera medlems-
stater:
a) Konventionen mellan Belgien och Frankrike om domstolars
behörighet samt erkännande och verkställighet av domar, skilje-domar och officiella handlingar undertecknad i Parisden 8 juli
1899.
b) Konventionen (med tilläggsprotokoll av den 13 juni 1973) mellan
Belgien och Österrike om konkurs, ackord och betalningsinställelse
undertecknad i Bryssel den 16 juli 1969.
c) Konventionen mellan Belgien och Nederländerna om konkurss amt
om domstolars territoriella behörighet samt erkännande och
verkställighet av domar, skiljedomar och officiella handlingar
undertecknad i Bryssel den 28 mars 1925.
d) Traktaten mellan Tyskland och Österrike om konkurs och ackord
undertecknad i Wien den 25 maj 1979.
e) Konventionen mellan Frankrike och Österrike om erkännande och
verkställighet av konkursbeslut undertecknad i Wien den 27februari 1979.
f) Konventionen mellan Frankrike och Italien om verkställighet av
domar på det civil- och handelsrättsliga området undertecknad iRom den 3 juni 1930.
g) Konventionen mellan Italien och Österrike om konkurs och ackord
undertecknad i Rom den 12 juli 1977.
h) Konventionen mellan Nederländerna och Tyskland om ömsesidigt
erkännande och verkställighet av domar och andra exekutionstitlarpå det civil- och handelsrättsliga området undertecknad i Haag den30 augusti 1962.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 16
▼B
i) Konventionen samt dess protokoll, mellan Förenade kungariket och
Belgien om ömsesidig verkställighet av domar på det civil- ochhandelsrättsliga området undertecknad i Bryssel den 2 maj 1934.
j) Konventionen mellan Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige
angående konkursundertecknad i Köpenhamn den 7 november
1933.
k) Den europeiska konventionen om vissa internationella aspekter
rörande konkurser undertecknad i Istanbul den 5 juni 1990.
l) Konventionen mellan Jugoslavien och Grekland om ömsesidigt
erkännande och verkställighet av domar, undertecknad i Aten den18 juni 1959.
m) Avtalet mellan Jugoslavien och Österrike om ömsesidigt erkän-
nande och verkställighet av skiljedomar och skiljedomsavgörandeni handelsärenden, undertecknat i Belgrad den 18 mars 1960.
n) Konventionen mellan Jugoslavien och Italien om ömsesidigt
rättsligt samarbete i civila och administrativa ärenden, under-tecknad i Rom den 3 december 1960.
o) Avtalet mellan Jugoslavien och Belgien om civil- och handelsrätts-
ligt samarbete, undertecknat i Belgrad den 24 september 1971.
p) Konventionen mellan Jugoslaviens och Frankrikes regeringar om
erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område,
undertecknad i Parisden 18 maj 1971.
q) Avtalet mellan Tjeckoslovakien och Grekland om rättslig hjälp i
civil- och brottmål, undertecknat i Aten den 22 oktober 1980, somfortfarande är i kraft mellan Tjeckien och Grekland.
r) Avtalet mellan Tjeckoslovakien och Cypern om rättslig hjälp i
civil- och brottmål, undertecknat i Nicosia den 23 april 1982, somfortfarande är i kraft mellan Tjeckien och Cypern.
s) Traktaten mellan Tjeckoslovakiens regering och Frankrikes rege-
ring om rättslig hjälp samt erkännande och verkställighet avdomar i civil-, familje- och handelsrättsliga ärenden, undertecknadi Parisden 10 maj 1984, s om fortfarande är i kraft mellan Tjeckienoch Frankrike.
t) Traktaten mellan Tjeckoslovakien och Italien om rättslig hjälp i
civil- och brottmål, undertecknad i Prag den 6 december 1985,som fortfarande är i kraft mellan Tjeckien och Italien.
u) Avtalet mellan Lettland, Estland och Litauen om rättslig hjälp och
rättsförhållanden, undertecknat i Tallinn den 11 november 1992.
v) Avtalet mellan Estland och Polen om rättslig hjälp och rättsliga
förhållanden i civil-, arbets- och straffrättsliga ärenden, under-tecknat i Tallinn den 27 november 1998.
w) Avtalet mellan Litauen och Polen om rättslig hjälp och
rättsförhållanden i civil-, familje-, arbets- och straffrättsligaärenden, undertecknat i Warszawa den 26 januari 1993.
2. De konventioner som anges i punkt 1 skall tillämpas på frågor
som avser förfaranden som har inletts innan denna förordning har trätti kraft.
3. Denna förordning är inte tillämplig
a) i en medlemsstat i den utsträckning den är oförenlig med förplik-
telser som uppstår i samband med konkurs och som härrör från enkonvention som medlemsstaten före ikraftträdande av denna förord-ning har slutit med ett eller flera tredje länder.
b) i Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland i den
utsträckning den är oförenlig med förpliktelser som uppstår isamband med konkurs och likvidation av insolventa bolag och somhärrör från överenskommelser inom ramen för samväldet vilkaföreligger när denna förordning träder i kraft.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼A1
▼B
▼B
Artikel 45
Ändringar av bilagorna
Rådet får fatta beslut med kvalificerad majoritet på initiativ av en av
sina medlemmar eller på förslag från kommissionen, om ändring av
bilagorna.
Artikel 46
Rapporter
Kommissionen skall senast den 1 juni 2012 och vart femte år därefter,
till Europaparlamentet, rådet och Ekonomiska och sociala kommittén,
lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning.Rapporten skall vid behov åtföljas av förslag till ändringar av dennaförordning.
Artikel 47
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den 31 maj 2002
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europe-iska gemenskapen.2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
BILAGA A
Insolvensförfaranden som anges i artikel 2 a
BELGIË — BELGIQUE
— Het faillissement — La faillite
— Het gerechtelijk akkoord — Le concordat judiciaire— De collectieve schuldenregeling — Le règlement collectif de dettes
ČESKÁ REPUBLIKA
— Konkurs
— Nucené vyrovnání
— Vyrovnání
DEUTSCHLAND
— DasKonkurs verfahren
— Dasgerichtliche Vergleichs verfahren— Das Gesamtvollstreckungsverfahren
— DasIns olvenzverfahren
EESTI
— Pankrotimenetlus
ΕΛΛΑΣ
—Πτώχευση
—Η ειδική εκκαθάριση
—Η προσωρινή διαχείριση εταιρίας. Η διοίκηση και η διαχείριση των
πιστωτών
—Η υπαγωγή επιχείρησης υπό επίτροπο µε σκοπό τη σύναψη συµβι-
βασµού µε τους πιστωτές
ESPAÑA
— Concurso de acreedores
— Quiebra— Suspensión de pagos
FRANCE
— Liquidation judiciaire
— Redressement judiciaire avec nomination d'un administrateur
IRELAND
— Compulsory winding up by the Court
— Bankruptcy— The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent
— Winding-up in bankruptcy of partnerships
— Creditors' voluntary winding up (with confirmation of a Court)— Arrangementsunder the control of the Court which involve the ves ting of all
or part of the property of the debtor in the Official Assignee for realisation
and distribution
— Company examinership
ITALIA
— Fallimento
— Concordato preventivo— Liquidazione coatta amministrativa— Amministrazione straordinaria
— Amministrazione controllata2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
ΚΥΠΡΟΣ
—Υποχρεωτική εκκαθάριση από το ∆ικαστήριο (obligatorisk likvidation
av domstol)
—Εκούσια εκκαθάριση από πιστωτές κατόπιν ∆ικαστικού ∆ιατάγµατος
(fordringsägares frivilliga likvidation genom domstolsbeslut)
—Εκούσια εκκαθάριση από µέλη (Bolags(medlemmars ) frivilliga likvida-
tion)
—Εκκαθάριση µε την εποπτεία του ∆ικαστηρίου (likvidation under
domstolsövervakning)
—Πτώχευση κατόπιν ∆ικαστικού ∆ιατάγµατος (konkurs genom domstols-
beslut)
—∆ιαχείριση της περιουσίας προσώπων που απεβίωσαν αφερέγγυα
(förvaltning av insolvent dödsbo)
LATVIJA
— maks ātnesp ēja
LIETUVA
— Bankroto byla
— Bankroto proced ūra
— Likvidavimo proced ūra
LUXEMBOURG
— Faillite
— Gestion contrôlée— Concordat préventif de faillite (par abandon d'actif)— Régime spécial de liquidation du notariat
MAGYARORSZÁG
—C s ődeljárás
— Felszámolási eljárás
MALTA
— Falliment
— Stral ċpermezz tal-Qorti
— Stral ċvolontarju tal-kredituri
NEDERLAND
— Het faillissement
— De surseance van betaling— De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— DasKonkurs verfahren
— Das Ausgleichsverfahren
POLSKA
— Post ępowanie upadło ściowe
— Post ępowanie układowe
PORTUGAL
— O processo de falência
— Os processos especiais de recuperação de empresa, ou seja:
— A concordata
— A reconstituição empresarial
— A reestruturação financeira— A gestão controlada2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
SLOVENIJA
— Ste čajni postopek
— Skrajšani ste čajni postopek
— Postopek prisilne poravnave— Prisilna poravnava v ste čaju
— Likvidacija pravne osebe pred sodiš čem
SLOVENSKO
— Konkurzné konanie
— Nútené vyrovnanie— Vyrovnanie
SUOMI — FINLAND
— konkurssi — konkurs
— yrityssaneeraus — företagssanering
SVERIGE
— Konkurs
— Företagsrekonstruktion
UNITED KINGDOM
— Winding up by or subject to the supervision of the court
— Creditors' voluntary winding up (with confirmation by the court)— Administration— Voluntary arrangements under insolvency legislation— Bankruptcy or sequestration2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
▼B
BILAGA B
Likvidationsförfaranden som anges i artikel 2 c
BELGIË — BELGIQUE
— Het faillissement — La faillite
ČESKÁ REPUBLIKA
— Konkurs
— Nucené vyrovnání
DEUTSCHLAND
— DasKonkurs verfahren
— Das Gesamtvollstreckungsverfahren
— DasIns olvenzverfahren
EESTI
— Pankrotimenetlus
ΕΛΛΑΣ
—Πτώχευση
—Η ειδική εκκαθάριση
ESPAÑA
— Concurso de acreedores
— Quiebra
— Suspensión de pagos basada en la insolvencia definitiva
FRANCE
— Liquidation judiciaire
IRELAND
— Compulsory winding up
— Bankruptcy
— The administration in bankruptcy of the estate of persons dying insolvent
— Winding up in bankruptcy of partnerships— Creditors' voluntary winding up (with the confirmation of a Court)— Arrangementsof the control of the Court which involve the ves ting of all or
part of the property of the debtor in the Official Assignee for realisation and
distribution
ITALIA
— Fallimento
— Liquidazione coatta amministrativa
ΚΥΠΡΟΣ
—Υποχρεωτική εκκαθάριση από το ∆ικαστήριο (obligatorisk likvidation
av domstol)
—Εκκαθάριση µε την εποπτεία του ∆ικαστηρίου (likvidation under
domstolsövervakning)
—Εκούσια εκκαθάριση από πιστωτές (µε την επικύρωση του ∆ικαστη-
ρίου)(fordringsägares frivilliga likvidation (med bekräftelse från domstol))
—Πτώχευση (konkurs)
—∆ιαχείριση της περιουσίας προσώπων που απεβίωσαν αφερέγγυα
(förvaltning av insolvent dödsbo)2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
LATVIJA
— Bankrots
— Likvid ācija
— San ācija
LIETUVA
— Likvidavimo proced ūra
LUXEMBOURG
— Faillite
— Régime spécial de liquidation du notariat
MAGYARORSZÁG
—C s ődeljárás
— Felszámolási eljárás
MALTA
— Falliment
— Stral ċpermezz tal-Qorti
— Stral ċvolontarju tal-kredituri
NEDERLAND
— Het faillissement
— De schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— DasKonkurs verfahren
POLSKA
— Post ępowanie upadło ściowe
PORTUGAL
— O Processo de falência
SLOVENIJA
— Ste čajni postopek
— Skrajšani ste čajni postopek
— Likvidacija pravne osebe pred sodiš čem
SLOVENSKO
— Konkurzné konanie
— Nútené vyrovnanie— Vyrovnanie
SUOMI — FINLAND
— Konkurssi — konkurs
SVERIGE
— Konkurs
UNITED KINGDOM
— Winding up by or subject to the supervision of the court
— Creditors' voluntary winding up (with confirmation by the court)2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
— Bankruptcy or sequestration2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼B
BILAGA C
Förvaltare som anges i artikel 2 b
BELGIË — BELGIQUE
— De curator — Le curateur
— De commissaris inzake opschorting — Le commissaire au sursis
— De schuldbemiddelaar — Le médiateur de dettes
ČESKÁ REPUBLIKA
— Správce podstaty
—P ředběžný správce
— Vyrovnací správce
— Zvláštní správce— Zástupce správce
DEUTSCHLAND
— Konkursverwalter
— Vergleichsverwalter— Sachwalter (nach der Vergleichsordnung)— Verwalter
— Insolvenzverwalter
— Sachwalter (nach der Insolvenzordnung)— Treuhänder— Vorläufiger Insolvenzverwalter
EESTI
— Pankrotihaldur
— Ajutine pankrotihaldur— Usaldusisik
ΕΛΛΑΣ
—Σύνδικος
—Ο προσωρινός διαχειριστής. Η διοικούσα επιτροπή των πιστωτών
—Ο ειδικός εκκαθαριστής
—Ο επίτροπος
ESPAÑA
— Depositario-administrador
— Interventor o Interventores
— Síndicos— Comisario
FRANCE
— Représentant des créanciers
— Mandataire liquidateur— Administrateur judiciaire
— Commissaire à l'exécution de plan
IRELAND
— Liquidator
— Official Assignee
— Trustee in bankruptcy— Provisional Liquidator— Examiner2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
ITALIA
— Curatore
— Commissario
ΚΥΠΡΟΣ
—Εκκαθαριστής και Προσωρινός Εκκαθαριστής (likvidator och proviso-
risk likvidator)
—Επίσηµος Παραλήπτης (konkursförvaltare)
—∆ιαχειριστής της Πτώχευσης (konkursförvaltare)
—Εξεταστής (granskare)
LATVIJA
— Administrators
— Tiesu izpild ītājs
— Likvidators
LIETUVA
—Įmon ėsadminis tratorius
—Įmon ėslikvidatorius
LUXEMBOURG
— Le curateur
— Le commissaire
— Le liquidateur
— Le conseil de gérance de la section d'assainissement du notariat
MAGYARORSZÁG
— Vagyonfelügyel ő
— Felszámoló
MALTA
— Kuratur tal-fallut
— Likwidatur
—R i ċevitur uffi ċjali
NEDERLAND
— De curator in het faillissement
— De bewindvoerder in de surseance van betaling
— De bewindvoerder in de schuldsaneringsregeling natuurlijke personen
ÖSTERREICH
— Masseverwalter
— Ausgleichsverwalter
— Sachwalter
— Treuhänder
— Besondere Verwalter
— Vorläufige Verwalter— Konkursgericht
POLSKA
— Syndyk
— Nadzorca s ądowy
PORTUGAL
— Gestor judicial2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 26
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
— Liquidatário judicial
— Comissão de Credores
SLOVENIJA
— Poravnalni senat (senat treh sodnikov)
— Upravitelj prisilne poravnave
— Ste čajni senat (senat treh sodnikov)
— Ste čajni upravitelj
— Upniški odbor— Likvidacijski senat (kot ste čajni senat, če sodiš če ne odlo či druga če)
— Likvidacijski upravitelj (kot ste čajni upravitelj, če sodiš če ne odlo či druga če)
SLOVENSKO
— Predbežný správca
— Konkurzný správca— Vyrovnací správca— Osobitný správca
SUOMI — FINLAND
— Pesänhoitaja — boförvaltare
— Selvittäjä — utredare
SVERIGE
— Förvaltare
— Rekonstruktör
UNITED KINGDOM
— Liquidator
— Supervisor of a voluntary arrangement— Administrator— Official Receiver— Trustee
— Judicial factor2000R1346 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼A1
▼B