1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 98/27/EG
av den 19 maj 1998
om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen
(EGT L 166, 11.6.1998, s. 51)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 L 171 12 7.7.1999
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 L 178 1 17.7.2000
►M3Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/65/EG av den 23 september
2002L 271 16 9.10.2002
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 98/27/EG
av den 19 maj 1998
om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),
i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet(3), och
med beaktande av följande:
(1)I vissa direktiv, som anges i förteckningen i bilagan till detta
direktiv, föreskrivs bestämmelser om skydd för konsumenternasintressen.
(2)Med de mekanismer som nu finns på såväl nationell nivå som pågemenskapsnivå för att säkerställa att dessa direktiv följs, är detinte alltid möjligt att få överträdelser som skadar konsumen-ternas kollektiva intressen att upphöra i rätt tid. Kollektiva
intressen är sådana intressen som inte innefattar kumulering av
enskildas intressen, vilka enskilda har skadats genom en överträ-delse. Detta påverkar inte talan som väcks av enskilda, som harskadats genom en överträdelse.
(3)När det gäller direktivets syfte att få sådan verksamhet som ärolaglig enligt de nationella bestämmelserna att upphöra, kanverkningarna av nationella åtgärder för att införa de ovannämndadirektiven, inklusive sådana skyddsåtgärder som går utöver den
nivå som krävs i de direktiven, motverkas, under förutsättning
att de är förenliga med fördraget och tillåtliga enligt de direkt-iven, om verksamheten får effekt i en annan medlemsstat änden i vilken den har sitt ursprung.
(4)Dessa svårigheter kan splittra en väl fungerande inre marknad,eftersom de innebär att det är tillräckligt att flytta källan till enolaglig verksamhet till ett annat land för att förlägga den utom
räckhåll för alla rättsliga åtgärder och detta utgör en snedvrid-
ning av konkurrensen.
(5)Dessa svårigheter kommer sannolikt att minska konsumenternasförtroende för den inre marknaden och kan komma att begränsahandlingsutrymmet för organisationer, som företräder konsumen-ternas kollektiva intressen, eller oberoende offentliga organ, somär ansvariga för att skydda konsumenternas kollektiva intressen,
när dessa påverkas negativt av verksamhet som innebär att
gemenskapsrätten överträds.
(6)Eftersom sådan verksamhet ofta sträcker sig bortom medlemssta-ternas gränser, brådskar det att genomföra en viss tillnärmningav de nationella bestämmelser som är utarbetade för att fåovannämnda olagliga verksamhet att upphöra, oavsett i vilketland den olagliga verksamheten har fått effekt. Med avseende
på behörighet skall detta inte påverka den internationella privat-
rättens regler eller mellan medlemsstaterna gällandekonventioner, varvid hänsyn skall tas till de allmänna skyldig-1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 2
(1) EGT C 107, 13.4.1996, s. 3 och
EGT C 80, 13.3.1997, s. 10.
(2) EGT C 30, 30.1.1997, s. 112.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 14 november 1996 (EGT C 362,
2.12.1996, s. 236). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 30 oktober
1997 (EGT C 389, 22.12.1997, s. 51) och Europaparlamentets beslut av
den 12 mars 1998 (EGT C 104, 6.4.1998). Rådets beslut av den 23 april
1998.
▼B
heter för medlemsstaterna som härrör från fördraget, särskilt dem
som har samband med att den inre marknaden fungerar väl.
(7)Syftet med den tänkta åtgärden kan endast uppnås av gemenska-
pen och det åligger följaktligen gemenskapen att vidta åtgärder.
(8)I enlighet med artikel 3b tredje stycket i fördraget åligger det ge-
menskapen att inte vidta någon åtgärd som går utöver vad somär nödvändigt för att uppnå målen i fördraget. I överensstäm-melse med den artikeln måste särdragen hos de nationellarättsordningarna beaktas i så stor utsträckning som bara ärmöjligt genom att medlemsstaterna tillåts att fritt välja mellan
olika alternativ, som har samma verkan. De domstolar eller
administrativa myndigheter som är behöriga att fatta beslut i deförfaranden som avses i artikel 2 i detta direktiv bör ha rätt attgranska verkningarna av tidigare beslut.
(9)Ett alternativ bör bestå i att ett eller flera oberoende offentligaorgan, med särskilt ansvar för att skydda konsumenternas kollek-
tiva intressen, utövar rätten till talan i frågor som framläggs i
detta direktiv. Ett annat alternativ bör sörja för att organisationer,vilkas ändamål är att skydda konsumenternas kollektivaintressen, utövar dessa rättigheter i enlighet med de kriteriersom föreskrivs i nationell lag.
(10)Medlemsstaterna bör kunna välja mellan eller kombinera bådadessa alternativ när de på nationell nivå utser de organ och/eller
organisationer som skall vara behöriga för ändamålen i detta
direktiv.
(11)För överträdelser inom gemenskapen bör principen om ömsesi-digt erkännande tillämpas på dessa organ och/ellerorganisationer. Medlemsstaterna bör på begäran av sina nation-ella inrättningar meddela kommissionen namn och syfte
avseende de nationella inrättningar som är godkända för att
väcka talan i deras eget land enligt bestämmelserna i dettadirektiv.
(12)Det är kommissionens sak att i Europeiska gemenskapernas offi-
ciella tidning offentliggöraen förteckning över dessagodkända
inrättningar. Till dess att ett meddelande om motsatsen offent-
liggörs, anses en godkänd inrättning ha rättskapacitet om dess
namn ingår i den förteckningen.
(13)Medlemsstaterna bör kunna kräva att den part som avser attansöka om förbudsföreläggande på förhand samråder medsvaranden, så att denne får möjlighet att upphöra med denomtvistade överträdelsen. Medlemsstaten bör kunna kräva attdetta föregående samråd sker tillsammans med ett oberoende
offentligt organ, som utses av dessa medlemsstater.
(14)Om medlemsstaterna har bestämt att föregående samråd skall
äga rum bör en frist om två veckor sättas ut från det att begäranom samråd tagits emot, och om överträdelsen inte har upphörtinom fristen får sökanden väcka talan hos den behörigadomstolen eller administrativa myndigheten utan ytterligare
dröjsmål.
(15)Det är lämpligt att kommissionen framlägger en rapport om hur
dettadirektiv fungera r och särskilt om dess tillämpningsområdeoch om verkan av föregående samråd.
(16)Tillämpningen av detta direktiv bör inte påverka tillämpningenav gemenskapens konkurrensregler.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Tillämpningsområde
1. Syftet med detta direktiv är att närma medlemsstaternas lagar och
andra författningar till varandra när det gäller åtgärder för förbuds-föreläggande enligt artikel 2 för skydd för de kollektiva1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 3
▼B
konsumentintressen som omfattas av de direktiv som anges i förteck-
ningen i bilagan för att säkerställa att den inre marknaden fungerar väl.
2. Med överträdelse avses i detta direktiv varje handling som strider
mot de direktiv som anges i förteckningen i bilagan, så som de införli-vats i medlemsstaternas nationella rättsordningar, och som skadar dekollektivaintressen som a vses i punkt 1.
Artikel 2
Åtgärder för förbudsföreläggande
1. Medlemsstaterna skall utse de domstolar eller administrativa
myndigheter som skall vara behöriga att besluta vid förfaranden sominleds av sådana godkända inrättningar som avses i artikel 3 om att
a) så snart som möjligt, och där det är lämpligt inom ramen för ett
förenklat förfarande, meddela föreläggande om upphörande av ellerförbud mot varje överträdelse,
b) där det är lämpligt vidtaåtgärder som a tt offentliggörabeslutet, helt
eller delvis och på sätt som bedöms som lämpligt, och/eller offent-liggöra ett beriktigande i syfte att undanröja fortsatta verkningar avöverträdelsen,
c) i den mån rättsordningen i den berördamedlemssta ten tillåter,
ålägga svaranden, om han är tappande part, att till statskassan eller
annan mottagare som utses i eller enligt nationell lagstiftning betala
dagsböter eller andra böter, som föreskrivs i nationell lagstiftning,om han underlåter att rätta sig efter beslutet inom en frist somdomstolar eller administrativa myndigheter bestämmer för attsäkerställaa tt besluten följs.
2. Detta direktiv skall inte påverka internationell-privaträttsliga
regler med avseende på tillämplig lag och leder således normalt tilltillämpning av antingen lagen i den medlemsstat där överträdelsen harsitt ursprung eller lagen i den medlemsstat där överträdelsen får effekt.
Artikel 3
Inrättningar som kan föra talan
Medgodkänd inrättning avses i detta direktiv varje organ eller organi-
sation som vederbörligen inrättas i enlighet med lagen i en medlemsstatoch som har ett berättigat intresse av att säkerställa att de bestämmelsersom avses i artikel 1 följs, särskilt
a) ett eller flera oberoende offentliga organ, med särskilt ansvar för att
skydda de intressen som avses i artikel 1 i medlemsstater där sådanaorgan finns, och/eller
b) organisationer vilkas syfte är att skydda de intressen som avses i
artikel 1, i enlighet med de kriterier som föreskrivs i deras nation-ellala g.
Artikel 4
Överträdelser inom gemenskapen
1. Varje medlemsstat skall, om en överträdelse har sitt ursprung i
den medlemsstaten, vidta de åtgärder som är nödvändiga för attsäkerställa att varje godkänd inrättning från en annan medlemsstat, därde intressen som skyddas av den godkända inrättningen påverkas avöverträdelsen, får ansöka hos den domstol eller den administrativa
myndighet som avses i artikel 2 mot uppvisande av den förteckning
som nämns i punkt 3. Domstolarna eller de administrativa myndighe-ternaska ll godtadennaförteckning som bevis på den godkändainrättningens rättskapacitet utan att deras rätt att pröva om dengodkända inrättningens syfte berättigar att den vidtar åtgärder i ett
bestämt fall påverkas.
2. För överträdelser inom gemenskapen, och utan att det påverkar de
rättigheter som andra inrättningar har enligt nationell lagstiftning, skallmedlemsstaterna på begäran av sina godkända inrättningar meddela1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 4
▼B
kommissionen att dessa inrättningar är godkända för att väcka talan
enligt artikel 2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen omdessa godkända inrättningars namn och syfte.
3. Kommissionen skall utarbeta en förteckning över de godkända
inrättningar som avses i punkt 2 med angivande av deras syfte. Dennaförteckning skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning; ändringar i denna förteckning skall offentliggöras utan
dröjsmål och den med nya uppgifter kompletterade förteckningen skalloffentliggöras var sjätte månad.
Artikel 5
Föregående samråd
1. Medlemsstaterna får införa eller behålla i kraft bestämmelser
enligt vilka den part som avser att ansöka om förbudsföreläggande
kan inleda detta förfarande först efter att ha försökt att få överträdelsenatt upphöra genom samråd med antingen svaranden eller både medsvaranden och en sådan godkänd inrättning som avses i artikel 3 a iden medlemsstat där förbudsföreläggande söks. Det är medlemsstaten
som skall avgöra, om den part som ansöker om förbudsföreläggande
måste samråda med den godkända inrättningen. Om överträdelsen inteupphör inom två veckor efter det att begäran om samråd har mottagits,får den berörda parten väcka talan om förbudsföreläggande utan ytter-ligare dröjsmål.
2. De regler för föregående samråd som antas av medlemsstaterna
skall anmälas till kommissionen och offentliggöras i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 6
Rapporter
1. Vart tredje år och första gången senast fem år efter detta direktivs
ikraftträdande skall kommissionen till Europaparlamentet och rådetöverlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv.
2. Kommissionen skall i sin första rapport särskilt granska
— dettadirektivs tillämpningsområde i förhålla nde till skyddet för
kollektiva intressen för personer som är verksamma inom handel,industri, hantverk eller fria yrken,
— detta direktivs tillämpningsområde som det stadgas i de direktiv
som ingår i förteckningen i bilagan,
— om det föregående samrådet i artikel 5 har bidragit till ett effektivt
konsumentskydd.
Där det är lämpligt skall denna rapport åtföljas av förslag som syftar
till att ändra detta direktiv.
Artikel 7
Bestämmelser om mer omfattande åtgärder
Detta direktiv skall inte utgöra hinder för medlemsstaterna att anta eller
behålla i kraft bestämmelser som är utarbetade för att tillerkänna
godkända inrättningar och alla andra berörda personer mer vittgående
rättigheter att väcka talan på nationell nivå.
Artikel 8
Genomförande
1. Medlemsstaterna skall senast 30 månader efter detta direktivs
ikraftträdande sätta i kraft de lagar och andra författningar som ärnödvändiga för att följa direktivet. De skall genast underrätta kommis-sionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 5
▼B
de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de
bestämmelser i nationell lag som de antar inom det område som
omfattas av detta direktiv.
Artikel 9
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 10
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 6
▼B
BILAGA
FÖRTECKNING ÖVER DIREKTIV SOM OMFATTAS AV ARTIKEL
1(*)
1) Rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam
(EGT L 250, 19.9.1984, s. 17).
2) Rådets direktiv 85/577/EEG av den 20 december 1985 för att skydda
konsumenten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler (EGT L
372, 31.12.1985, s. 31).
3) Rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter (EGT
L 42, 12.2.1987, s. 48), senast ändrat genom direktiv 98/7/EG (EGT L 101,
1.4.1998, s. 17).
4) Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa
bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författ-
ningar om utförandet av sändningsverksamhet för television: Artiklarna 10
— 21 (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23), i dess lydelse enligt direktiv 97/36/
EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).
5) Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semester-
paket och andra paketarrangemang. (EGT L 158, 23.6.1990, s. 59).
6) Rådets direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföring av
humanläkemedel (EGT L 113, 30.4.1992, s. 13).
7) Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsu-
mentavtal (EGT L 95, 21.4.1993, s. 29).
8) Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994
om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten
till fast egendom på tidsdelningsbasis (EGT L 280, 29.10.1994, s. 83).
9) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om
konsumentskydd vid distansavtal (EGT L 144, 4.6.1997, s. 19).
10) Europaparlamentets och rådets direktiv 99/44/EG av den 25 maj 1999 om
vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknip-
pade garantier (EGT L 171, 7.7.1999, s. 12).
11) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG om vissa rättsliga
aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt den elektroniskahandeln, på den inre marknaden (”Direktiv om elektronisk handel”) (EGT
L 178, 17.7.2000, s. 1).
12) Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/65/EG av den 23 september
2002 om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om
ändring av rådets direktiv 90/619/EEG samt direktiven 97/7/EG och 98/27/
EG(**).1998L0027 — SV — 09.10.2002 — 003.001 — 7
(*) Direktiv nr 1, 6, 7 och 9 innehåller särskildabestämmelser om förbudsförelägga nde.
(**) EGT L 271, 9.10.2002, s. 16.▼M1
▼M2
▼M3