1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa delar och egenskaper på jordbruks-
och skogsbrukstraktorer med hjul
(89/173/EEG)
(EGT L 67, 10.3.1989, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om vissa delaroch egenskaper på jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul
(89/173/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTADIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,med beaktande av kommissionens förslag (
1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Det är viktigt att besluta om åtgärder som syftar till att gradvis upprättaden inre marknaden under tiden fram till den 31 december 1992. Deninre marknaden skall utgöra ett område utan inre gränser inom vilketden fria rörligheten för varor, personer, tjänster och kapital garanteras.De tekniska krav som traktorer skall uppfylla enligt nationell lagstift-ning gäller bl.a. måtten och massorna, varvtalsregulatorer, skyddet förkraftöverföringar, utskjutande delar och hjul, bromsmanöverorgan fördragna fordon, vindrutor och andra glasrutor, den mekaniska kopplingenmellan traktor och draget fordon och läget och fastsättningsmetoden förföreskrivna skyltar och märkningar på traktorns stomme.Dessa krav skiljer sig åt från en medlemsstat till en annan. Det är därförnödvändigt att samma krav antas av alla medlemsstater, antingen somtillägg till eller i stället för de nuvarande reglerna, för att därmed förvarje traktortyp särskilt medge införandet av det EEG-typgodkännande-förfarande som behandlats i rådets direktiv 74/150/EEG av den 4 mars1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkän-nande av jordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul (
4), ändrad senast
genom direktiv 82/890/EEG (5).
Särskilt med beaktande av de tekniska kraven för säkerhetsglas —vindrutor och andra glasrutor — är det lämpligt att med vissa ändringargodta de krav som antagits av Förenta nationernas ekonomiska kommis-sion för Europa i dess förordning nr 43 (”Enhetliga bestämmelserangående godkännandet av säkerhetsglas och glasmaterial”), vilket är etttillägg till avtalet av den 20 mars 1958 om att anta enhetliga villkor föratt godkänna och därmed ömsesidigt erkänna godkännande av utrust-ning och delar till motorfordon (
6).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Med(jordbruks-ellerskogsbruks)traktor avses varje motorfordon
som är försett med hjul eller band och har minst två axlar, vars huvud-uppgift grundas på dess dragkraft och som är särskilt konstruerat för attdra, skjuta, bära eller driva vissa redskap, maskiner eller släpvagnar
(1) EGT nr C 218, 17.8.1987, s. 1.
(2) EGT nr C 281, 19.10.1987, s. 180 och
EGT nr C 326, 19.12.1988.
(3) EGT nr C 319, 30.11.1987, s. 25.
(4) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 10.
(5) EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 45.
(6)Dok.E/ECE/234REV 1/TILLÄGG 42/REV 1E/ECE/TRANS/505
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
avsedda för jord- eller skogsbruk. Fordonet kan vara utrustat för trans-port av gods och passagerare.
2. Detta direktiv skall endast tillämpas på traktorer som avses i första
stycket och som är försedda med gummihjul, har två axlar och ärkonstruerade för en hastighet p å6—3 0 km/tim.
Artikel 2
1. Ingen medlemsstat får vägra EEG-typgodkännande eller nationellt
typgodkännande för en traktor, eller vägra att den registreras ellerförbjuda att den saluförs, tas i bruk eller används av skäl som hänför sigtill
— mått och släpvagnsvikt,
— varvtalsregulatorer och skydd för kraftöverföringar, utskjutande
delar och hjul,
— vindrutor och andra glasrutor,— mekaniska kopplingar mellan traktor och draget fordon, inbegripet
den vertikala belastningen på kopplingspunkten,
— läge och fastsättningsmetod för föreskrivna skyltar och märkningar
på traktorns stomme,
— bromsmanöverorgan för dragna fordon,
om dessa uppfyller kraven i tillämpliga bilagor och om vindrutorna och
andra glasrutor eller de mekaniska kopplingarna är försedda med ettEEG-typgodkännandemärke.
2. Trots bestämmelserna i punkt 1 om traktorns användning, får
medlemsstaterna av skäl som hänför sig till släpvagnsvikter fortsätta atttillämpa de nationella bestämmelser vilka särskilt återspeglar desärskilda krav som berör landets topografi, inom de gränser för släp-vagnsvikter som anges i avsnitt 2.2 i bilaga 1 i den mån detta inteinnebär ändringar av traktorn eller ytterligare ett kompletterande natio-nellt typgodkännande.
Artikel 3
1. Varje medlemsstat skall bevilja EEG-typgodkännande för varje
typ av vindruta eller annan glasruta och/eller mekanisk koppling somuppfyller de konstruktions- och provningskrav som anges i bilagorna 3och/eller 4.
2. Den medlemsstat som beviljat EEG-typgodkännande skall vidta de
åtgärder som krävs för att, i den utsträckning det behövs och om det ärnödvändigt i samarbete med de behöriga myndigheterna i de andramedlemsstaterna, kontrollera att de serietillverkade exemplaren överens-stämmer med den godkända typen. En sådan kontroll skall begränsas tillstickprover.
Artikel 4
Medlemsstaterna skall, för varje typ av vindruta eller annan glasruta
eller mekanisk koppling som de godkänner enligt artikel 3, till tillver-karen av traktorn, vindrutan eller den mekaniska kopplingen, eller tilldennes representant, utfärda ett EEG-typgodkännandemärke som över-ensstämmer med de förebilder som visas i bilaga 3 eller 4.
Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att
märken som kan orsaka förväxling mellan den typ av utrustning somhar beviljats EEG-typgodkännande enligt artikel 3 och utrustning avandra typer används.
Artikel 5
1. Ingen medlemsstat får förbjuda att vindrutor och andra glasrutor
eller mekaniska kopplingar släpps ut på marknaden, av skäl som hänförsig till deras uppbyggnad, om de är försedda med EEG-typgodkännan-demärket.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
2. En medlemsstat får dock förbjuda att vindrutor eller mekaniskakopplingar som är försedda med EEG-typgodkännandemärket släpps utpå marknaden om de inte överensstämmer med den godkända typen.
Denna stat skall genast underrätta de andra medlemsstaterna och
kommissionen om de åtgärder som vidtagits och ange skälen för sittbeslut.
Artikel 6
De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall inom en månad
till de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna översända enkopia av de typgodkännandeintyg (exempel visas i bilaga 3 eller 4) somutfärdas för varje typ av vindruta eller mekanisk koppling som degodkänner eller vägrar att godkänna.
Artikel 7
1. Om den medlemsstat som beviljat EEG-typgodkännande finner att
ett antal vindrutor eller mekaniska kopplingar försedda med sammaEEG-typgodkännandemärke inte överensstämmer med den typ somgodkänts, skall den vidta nödvändiga åtgärder för att se till att serietill-verkade exemplar överensstämmer med den godkända typen. De behö-riga myndigheterna i denna stat skall upplysa motsvarande myndigheteri de andra medlemsstaterna om de åtgärder som vidtagits, vilket om såkrävs där det förekommer allvarlig och upprepad bristande överens-stämmelse, kan utvidgas till återkallelse av EEG-typgodkännande. Denämnda myndigheterna skall vidta samma åtgärder om de upplyses avde behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat om sådan bristandeöverensstämmelse.
2. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall inom en månad
upplysa varandra om varje återkallelse av EEG-typgodkännande och omskälen för en sådan åtgärd.
Artikel 8
Varje beslut som fattas enligt bestämmelserna som antagits för att följa
detta direktiv för att vägra eller återkalla EEG-typgodkännande för envindruta eller mekanisk koppling eller för att förbjuda att dessa släppsut på marknaden eller används, skall noggrant ange de skäl varpå detgrundas. Sådana beslut skall delges den berörda parten som samtidigtskall upplysas om vilka möjligheter till prövning som står till buds inomramen för gällande lagstiftning och inom vilken tid prövning skallbegäras.
Artikel 9
Alla ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilagorna till
den tekniska utvecklingen skall beslutas enligt det förfarande som före-skrivs i artikel 13 i direktiv 74/150/EEG.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är
nödvändiga för att följa detta direktiv före den 31 december 1989. Deskall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 11
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
SidaBILAGEFÖRTECKNING
BILAGA 1: Mått och släpvagnsvikter 5
Tillägg: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 7BILAGA 2: Varvtalsregulator och skydd för kraftöverföringar, utskjutande
delar och hjul 8
Tillägg: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 21BILAGA 3 A: Vindruta och andra glasrutor — Utrustningskrav, definitioner,
ansökan om typgodkännande, typgodkännande, märkningar,allmänna krav, provningar ochöverensstämmelse med godkändtyp 22
Tillägg: Exempel på typgodkännandemärken 30BILAGA 3 B: Meddelande om EEG-typgodkännande, vägran av EEG-typgod-
kännande, utvidgning av EEG-typgodkännande och återkallelseav typgodkännande 33
Tillägg 1: Vindrutor av härdat glas 34Tillägg 2: Andra rutor av enhetligt härdat glas, utom vindrutor 35Tillägg 3: Vindrutor av laminerat glas 36Tillägg 4: Andra rutor av laminerat glas, utom vindrutor 37Tillägg 5: Vindrutor av plast-glastyp 38Tillägg 6: Andra rutor av plast-glastyp, utom vindrutor 39Tillägg 7: Dubbelglasade enheter 40Tillägg 8: Innehåll i förteckningen över vindrutor 41BILAGA 3 C: Allmänna provningsvillkor 42BILAGA 3 D: Vindrutor av härdat glas 67BILAGA 3 E: Andra rutor av enhetligt härdat glas, utom vindrutor 70BILAGA 3 F: Vindrutor av normalt laminerat glas 73BILAGA 3 G: Andra rutor av laminerat glas, utom vindrutor 77BILAGA 3 H: Vindrutor av behandlat laminerat glas 80BILAGA 3 I: Säkerhetsglasrutor belagda med plastmaterial på insidan 82BILAGA 3 J: Vindrutor av plast-glastyp 83BILAGA 3 K: Andra rutor av plast-glastyp, utom vindrutor 86BILAGA 3 L: Dubbelglasade enheter 88BILAGA 3 M: Gruppering av vindrutor för typgodkännandeprovning 90BILAGA 3 N: Mätning av segmenthöjder och islagspunkternas läge 92BILAGA 3 O: Kontroller av överensstämmelse med godkänd typ 95BILAGA 3 P: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 99BILAGA 4: Mekaniska kopplingar mellan traktor och draget fordon och
vertikal belastning på kopplingspunkten 100
Tillägg 1: Ritningar över mekaniska kopplingsdelar 104Tillägg 2: Dynamisk provningsmetod 107Tillägg 3: Statisk provningsmetod för kopplingsanordning 109Tillägg 4: Typgodkännandemärke 110Tillägg 5: Förebild för EEG-typgodkännandeintyg 111Tillägg 6: Villkor för att bevilja EEG-typgodkännande 112Tillägg 7: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 113BILAGA 5: Läge och fastsättningsmetod för föreskrivna skyltar och märk-
ningar på traktorns stomme 114
Tillägg: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 116BILAGA 6: Bromsmanöverorgan för dragna fordon och bromskoppling
mellan traktorn och dragna fordon 117
Tillägg: Bilaga till EEG-typgodkännandeintyget 118
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
BILAGA 1
MÅTT OCH SLÄPVAGNSVIKTER
1. DEFINITIONER
1.1. Med längdavses
— traktorns längd mätt mellan de vertikala plan som bildar räta vinklar
mot traktorns längsaxel och går genom dess yttersta punkter, bortsettfrån
— alla speglar,
— alla starthandtag,— alla sidopositionslyktor framtill eller på sidan.
1.2. Med breddavses
— traktorns bredd mätt mellan de vertikala plan som är parallella med
traktorns längsaxel och går genom dess yttersta punkter, dock bort-sett från
— varje spegel,
— varje körriktningsvisare,— varje sidopositionslykta framtill, på sidan eller baktill, varje
parkeringslykta,
— varje måttförändring av däcken som orsakas av traktorns vikt,— varje vikbar del såsom upplyftbara fotsteg och böjliga stänk-
skydd.
1.3. Med höjdavses
— det vertikala avståndet mellan marken och den punkt på traktorn
som befinner sig på största avståndet från marken, bortsett frånantennen. När denna höjd bestäms skall traktorn vara
— försedd med nya däck som har den största rullningsradie som
angetts av tillverkaren av dem.
1.4. Med tillåten släpvagnsvikt
avses den massa som en traktortyp får dra. Den kan exempelvis bestå av
en eller flera dragna släpvagnar eller jordbruks- eller skogsbruksredskap.En skillnad finns mellan den tekniskt tillåtna släpvagnsvikt som angesav tillverkaren och den tillåtna enligt avsnitt 2.2 i bilaga 1.
1.5. Med draganordning
avses en del på traktorn vilken konstruerats för att utgöra en mekanisk
förbindelse mellan en traktor och ett draget fordon.
1.6. Med olastad massa för traktor i körklart skick (Mt) avses
den massa som definieras i punkt 2.4 i bilaga 1 till direktiv 74/150/EEG.
1.7. Med tekniskt tillåten släpvagnsvikt avses (
1)
— obromsad släpvagn,
— separat bromsad släpvagn (enligt definitionen i punkt 1.12 i bilaga 1
till rådets direktiv 76/432/EEG) (2),
— påskjutsbromsad släpvagn (enligt definitionen i punkt 1.14 i bilaga 1
till direktiv 76/432/EEG),
— släpvagn försedd med hydraulisk eller pneumatisk bromsanordning;
denna broms får vara av genomgående, halvt genomgående ellerseparat servodriven typ enligt definitionen i punkterna 1.9, 1.10respektive 1.11 i bilaga 1 till direktiv 76/432/EEG.
(1) EGT nr L 122, 8.5.1976, s. 1.
(2) EGT nr L 122, 8.5.1976, s. 1.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
2. KRAV
2.1.Mått
En traktors största mått skall vara enligt följande:
2.1.1. Längd: 12 m;2.1.2. Bredd: 2,5 m;2.1.3. Höjd: 4 m.2.1.4. De mätningar som är avsedda för kontroll av dessa mått utförs enligt
följande:
— Med traktorn olastad och i körklart skick enligt punkt 1.6.
— På en plan och horisontell yta.— Med traktorn stillastående och motorn avstängd.— Med nya däck med det normala tryck som rekommenderas av till-
verkaren.
— Med dörrar och fönster stängda.— Med ratten i läget rakt fram.— Utan något jordbruks- eller skogsbruksredskap kopplat till traktorn.
2.2Tillåten släpvagnsvikt
2.2.1. Den tillåtna släpvagnsvikten får inte överstiga2.2.1.1. den tekniskt tillåtna släpvagnsvikten enligt definitionen i punkt 1.7,
rekommenderad av traktortillverkaren,
2.2.1.2. den släpvagnsvikt som anges för draganordningen enligt EEG-typgod-
kännande.
2.2.2. När en medlemsstat tillämpar artikel 2.2 skall släpvagnsvikterna anges
på traktorns registreringsbevis.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
Tillägg
FÖREBILD

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼B

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼B
BILAGA 2
VARVTALSREGULATOR OCH SKYDD FÖR KRAFTÖVERFÖ-
RINGAR, UTSKJUTANDE DELAR OCH HJUL
1. VARVTALSREGULATOR
1.1. Om en varvtalsregulator är monterad som standard av tillverkaren
skall den vara monterad och konstruerad på ett sådant sätt att traktornuppfyller kraven i direktiv 74/152/EEG (
1) om den hastighet traktorn
konstruerats för.
2. SKYDD FÖR KRAFTÖVERFÖRINGAR, UTSKJUTANDE
DELAR OCH HJUL
2.1.Allmänt
2.1.1. Kraftöverföringar, utskjutande delar och hjul på traktorer skall vara
konstruerade, monterade och skyddade på ett sådant sätt att persono-lyckor förhindras vid normal användning.
2.1.2. Kraven i punkt 2.1.1 får anses vara uppfyllda om kraven som anges i
avsnitt 2.3 är uppfyllda. Andra lösningar än de som beskrivs i avsnitt2.3 godkänns om tillverkaren tillhandahåller bevis för att de är minstlikvärdiga med kraven i avsnitt 2.3.
2.1.3. Skyddsanordningar skall vara fast monterade på traktorn. Med fast
monterade avses att sådana anordningar endast skall kunna tas bort
med hjälp av verktyg.
2.1.4. Kåpor, lock och huvar som kan orsaka skada om de stängs hastigt
och kraftigt skall vara utformade på ett sådant sätt att de inte kanstängas oavsiktligt (t.ex. genom säkerhetsanordningar eller lämpligmontering eller konstruktion).
2.1.5. En enstaka skyddsanordning får skydda ett antal farliga punkter. Om
inställnings-, underhålls- eller avstörningsanordningar — som endastkan sättas igång när motorn är igång — är monterade under engemensam skyddsanordning skall dock ytterligare skyddsanordningarfinnas.
2.1.6. Fasthållningsanordningar (t.ex. fjäderklämmor eller klaffar)
— för säkring av snabbkopplingsdelar (t.ex. hylsor), och delar av
— skyddsanordningar som kan öppnas utan hjälp av verktyg (t.ex.
motorhuv)
skall vara fast monterade antingen på traktorn eller på skyddsanord-
ningen.
2.2.Definitioner
2.2.1. Med skyddsanordning avses en anordning som är avsedd att skydda
farliga delar. Vid tillämpning av detta direktiv innefattas i skydds-anordningar skärmar, kåpor och skydd.
2.2.1.1. Med skärmavses en skyddsanordning som är placerad omedelbart
framför en farlig del och som antingen ensam eller tillsammans medandra delar av maskinen på alla sidor skyddar mot kontakt med denfarliga delen.
2.2.1.2. Med huv eller kåpa avses en skyddsanordning som är placerad
framför den farliga delen och som skyddar mot kontakt med denfarliga delen på den täckta sidan.
2.2.1.3. Med skyddavses en skyddsanordning som med hjälp av en stång, ett
galler eller liknande anordning åstadkommer det nödvändiga säker-hetsavstånd som förhindrar kontakt med den farliga delen.
2.2.2. Med farlig del avses varje punkt som till följd av utförandet eller
konstruktionen av den fasta eller rörliga delen på en traktor utgör enskaderisk. De farliga delarna är särskilt klämmande, klippande,skärande, stickande, inträngande och fasthakande punkter, samtingångs- och angreppspunkter.
(1) EGT nr L 84, 28.3.1974, s. 33.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B
2.2.2.1. Med klämmande punkt avses varje farlig punkt där delar rör sig i
förhållande till varandra eller till fasta delar på ett sådant sätt attpersoner eller kroppsdelar kan klämmas.
2.2.2.2. Med klippandepunkt avses varje farlig punkt där delar rör sig längs
med varandra eller längs med andra delar på ett sådant sätt attpersoner eller kroppsdelar kan klämmas eller klippas.
2.2.2.3. Med skärande, stickande eller inträngande punkt avses varje farlig
punkt där delar, antingen rörliga eller fasta, med vassa kanter, spet-siga eller trubbiga, kan skada personer eller kroppsdelar.
2.2.2.4. Med fasthakandepunkt avses varje farlig punkt där utskjutande delar
med vassa kanter, tänder, pinnar, skruvar och bultar, smörjnipplar,axlar, axeländar och andra delar rör sig på ett sådant sätt att personer,kroppsdelar eller kläder kan haka fast och dras med.
2.2.2.5. Med ingångs- eller angreppspunkt avses varje farlig punkt där
delarna genom rörelse minskar en öppning där personer, kroppsdelareller kläder kan fastna.
2.2.3. Med räckvidd avses det största avstånd som kan nås av personer eller
kroppsdelar uppåt, nedåt, inåt, ovanför, runt eller igenom utan hjälpav något föremål (figur 1).
2.2.4. Med säkerhetsavstånd avses det avstånd som motsvarar räckvidden
eller kroppslängden och en säkerhetsmarginal (figur 1).
2.2.5. Med manöverorgan avses varje anordning vars direkta manövrering
medför att tillståndet eller funktionen hos traktorn eller någon utrust-ning som är kopplad till denna kan ändras.
2.3.Säkerhetsavstånd för att undvika kontakt med farliga delar
2.3.1. Säkerhetsavståndet mäts från de punkter som kan nås för att manö-
vrera, betjäna och kontrollera traktorn, samt från marknivån. Medbetjäna och kontrollera traktorn avses enbart arbete som normalt
utförs av föraren själv enligt användaranvisningarna. För attbestämma säkerhetsavstånden är grundprincipen att traktorn befinnersig i det skick för vilket den har konstruerats och att inga hjälpmedelhar använts för att nå den farliga delen.
Säkerhetsavstånd anges i punkterna 2.3.2.1—2.3.2.5. Inom vissa
särskilda områden eller för vissa särskilda delar erhålls en lämpligsäkerhetsnivå om traktorn uppfyller kraven som anges i punkterna2.3.2.6—2.3.2.14.
2.3.2Skydd vid farliga punkter
2.3.2.1. Uppåt
Säkerhetsmarginalen uppåt är 2 500 mm (se figur 1) i fråga om
stående personer.
1989L0173 —SV—01.01.1995 —001.001 —12
▼B
Figur 1
2.3.2.2. Nedåt, ovanför
Säkerhetsmarginalen för räckvidd över ett hinder bestäms av
a = från marknivå upp till den farliga punkten,b = hindrets eller skyddsanordningens höjd,c= horisontellt avstånd mellan farlig punkt oc h hinder (se figur
2).
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 13
▼B
(mm)
Höjd mellan hinder och skyddsanordning b
a: Avstånd från
marken till farlig 2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000
punkt
Horisontellt avstånd cfrån farlig punkt
Figur 2
Vid räckvidd både nedåt och över skall säkerhetsavstånden som anges i tabell 1 uppfyllas.
TABELL 1
2 400 — 100 100 100 100 100 100 100
2 200 — 250 350 400 500 500 600 600
2 000 — — 350 500 600 700 900 1 100
1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100
1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 300
1 400 — — — 100 800 900 1 000 1 300
1 200 — — — — 500 900 1 000 1 400
1 000 — — — — 300 900 1 000 1 400
800 — — — — — 600 900 1 300
600 — — — — — — 500 1 200
400 — — — — — — 300 1 200
200 — — — — — — 200 1 100
2.3.2.3. Räckvidd runt om
1989L0173 —SV—01.01.1995 — 001.001 — 14
▼B
Säkerhetsmarginalen som anges i tabell 2 nedan skall minst uppfyllas
för att den avsedda kroppsdelen inte skall nå en farlig punkt. Vidtillämpning av säkerhetsmarginalen förutsätts att den avsedda kropps-delen trycks stadigt mot skyddsanordningens kant. Säkerhetsmargina-lerna anses inte vara uppfyllda förrän det är visat att kroppsdelenabsolut inte kan röra sig ytterligare eller nå längre mot den farligadelen.
1989L0173 —SV—01.01.1995 —001.001 —15
▼B
TABELL 2

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 16
▼B
2.3.2.4. Inträngning och räckvidd igenom
Om inträngning är möjlig i eller igenom öppningar och fram till
farliga delar skall de minsta säkerhetsavstånd som anges i tabellerna3 och 4 uppfyllas.
Delar som rör sig i förhållande till varandra eller rörliga delar intill
fasta delar betraktas inte som riskfaktorer om de befinner sig högst 8mm från varandra.TABELL 3
Säkerhetsavstånd för långsträckta och parallella öppningar:
aär öppningens mindre mått,
bär säkerhetsavståndet från farlig punkt.

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 17
▼B
TABELL 4
Säkerhetsavstånd för fyrkantiga eller runda öppningar:aär öppningen/diametern eller sidans längd,
bär säkerhetsavståndet från farlig punkt.

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 18
▼B
2.3.2.5. Säkerhetsavstånd vid klämmande punkter
En klämmande punkt anses inte vara farlig för den angivna kropps-delen om säkerhetsavstånden inte är mindre än de som anges i tabell5, och om det säkerställs att intilliggande, bredare kroppsdelar intekan föras in.
TABELL 5
2.3.2.6. Manöverorgan
Mellanrummet mellan två pedaler och de hål genom vilka manöve-rorganen löper anses inte vara klämmande eller klippande punkter.
2.3.2.7. Trepunktskoppling baktill2.3.2.7.1. Bakom ett plan genom symmetriplanet för lyftstängernas vridpunkter
i ett trepunkts kopplingssystem skall finnas en minsta säkerhetsmar-ginal på 25 mm mellan de rörliga delarna för varje punkt eller förlyftanordningens slaglängd — men inte för de yttersta övre och nedrelägena 0,1n, tillsammans med ett avstånd på 25 mm eller en minsta
vinkel på 30 °för de klippande delar som orsakar en vinkeländring
(se figur 3). Slaglängden n/prime1, minskad med 0,1 ni både dess övre och
nedre ände, definieras enligt följande (se figur 4):
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 19
▼B
Figur 3
Figur 4
2.3.2.7.2. För slaglängden nhos den hydrauliska lyftanordningen begränsas
nedre läget A för kopplingspunkten på den nedre länkarmen avmåttet ”14” enligt ISO 730, del 1, medan övre läget B begränsas avden största hydrauliska slaglängden. Slaglängden n/prime1motsvarar slag-
längdennminskad uppåt och nedåt med 0,1 n, och är det vertikala
avståndet mellan A /prime1och B/prime1.
2.3.2.7.3. Inom slaglängden n/prime1skall dessutom en minsta säkerhetsmarginal på
25 mm finnas i förhållande till de intilliggande delarna runt lyft-stängernas kontur.
2.3.2.7.4. Om det i fråga om en trepunktskoppling används kopplingsanord-
ningar som inte kräver närvaro av en operatör mellan traktorn och detburna redskapet (till exempel i fråga om en snabbkoppling) gällerinte bestämmelserna i punkt 2.3.2.7.3.
2.3.2.7.5. Instruktionsboken bör innehålla särskilda upplysningar om de farliga
punkterna framför planet som definieras i första meningen i punkt2.3.2.7.1.
2.3.2.8. Trepunktskoppling framtill
2.3.2.8.1. Vid varje punkt på lyftanordningens slaglängd n— men inte för de
yttersta övre och nedre räckvidderna 0,1 n— skall finnas en minsta
säkerhetsmarginal på 25 mm mellan de rörliga delarna, tillsammansmed en minsta vinkel på 30 °eller en säkerhetsmarginal på 25 mm i
fråga om vinkeländringen som orsakas av delarna som skär varandra.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 20
▼B
Slaglängdenn/prime1, minskad med 0,1 ni både dess övre och nedre ände,
definieras enligt följande (se även figur 4).
2.3.2.8.2. För slaglängden nhos den hydrauliska lyftanordningen begränsas
yttersta nedre läget A för kopplingspunkten på den nedre länkarmenav måttet ”14” enligt ISO 8759, del 2, medan yttersta övre läget Bbegränsas av den största hydrauliska slaglängden. Slaglängden n/prime1
minskad uppåt och nedåt med 0,1 noch det vertikala avståndet
mellan A /prime1och B/prime1.
2.3.2.8.3. Om det för nedre länkarmarna på en trepunktskoppling används
kopplingsanordningar (till exempel en snabbkoppling) som intekräver närvaro av en person mellan traktorn och det redskap somansluts under tillkopplingen gäller inte kraven i 2.3.2.8.1 inom enradie på 250 mm från de punkter där de nedre länkarmarna äranslutna till traktorn. En minsta säkerhetsmarginal på 25 mm frånintilliggande delar inom den angivna slaglängden n/prime1skall dock alltid
finnas runt stängernas/cylindrarnas kontur.
2.3.2.9. Förarsäte och miljö
När föraren sitter på sin plats skall alla klämmande och klippande
punkter vara utom räckhåll för händer och fötter. Detta krav ansestillgodosett om följande villkor uppfylls:
2.3.2.9.1. Förarsätet befinner sig i mittpunkten av sitt längsgående och vertikala
inställningsområde. Förarens räckvidd är indelad i områdena A ochB. En mittpunkt för dessa sfäriska områden befinner sig 60 mmframför och 580 mm ovanför sätets referenspunkt (se figur 5).Område A består av en sfär med en radie på 550 mm medan områdeB befinner sig mellan denna sfär och en sfär med en radie på 1 000mm.
Figur 5
2.3.2.9.2. Ett säkerhetsavstånd på 120 mm i område A och 25 mm i område B
skall upprätthållas intill de klämmande och klippande punkterna,medan en minsta vinkel på 30 °skall upprätthållas i fråga om klip-
pande delar som orsakar en vinkeländring..
2.3.2.9.3. I område A skall hänsyn endast tas till de klämmande och klippande
punkter som orsakas av att delar sätts i rörelse av en utvändigenergikälla.
2.3.2.9.4. Om en farlig punkt beror på förekomsten av karosseridelar intill sätet
skall ett säkerhetsavstånd på minst 25 mm upprätthållas mellan dennakarosseridel och sätet. Det finns ingen farlig punkt mellan sätetsryggstöd och de intilliggande karosseridelarna bakom detta ryggstödom de intilliggande karosseridelarna är jämna och sätets ryggstödsjälvt är avrundat inom det omgivande området och inte har någravassa hörn.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 21
▼B
2.3.2.10. Passagerarsäte (om sådant finns)
2.3.2.10.1. Om delar kan utgöra en fara för fötterna skall det finnas skydds-
anordningar inom en halvklotsformad radie på 800 mm med börjanfrån framkanten på sätesdynan och nedåt.
2.3.2.10.2. På samma sätt som beskrivs i avsnitt 2.3.2.9 skall de farliga punk-
terna i områdena A och B skyddas inom en sfär vars mittpunkt är 670mm ovanför mittpunkten på passagerarsätets framkant (se figur 6).
Figur 6
2.3.2.11. Traktorer med smal spårvidd (traktorer med en spårvidd enligt defini-
tionen i andra strecksatsen i artike l 1 i direktiv 87/402/EEG).
2.3.2.11.1. I fråga om traktorer med smal spårvidd gäller inte kraven i avsnitt
2.3.2.9 för det område som befinner sig nedanför ett plan som lutar45°bakåt och är vinkelrätt mot färdriktningen, och går genom en
punkt som befinner sig 240 mm bakom sätesindexpunkten (se figur7). Om det finns några farliga punkter i detta område skall lämpligavarningar anbringas på traktorn.
Figur 7
2.3.2.11.2. Avsnitten 2.1 och 2.2 i bilaga 1 till direktiv 80/720/EEG gäller för
tillträdet till förarsätet.
2.3.2.11.3. Avsnitt 1.6 i bilaga 1 till direktiv 80/720/EEG gäller för manövera-
nordningar.
2.3.2.11.4. Framför ett referensplan som är vinkelrätt mot fordonets längsaxel
och går genom mittpunkten på frikopplingspedalen (koppling och/eller färdbroms) skall mycket heta delar av avgassystemet skyddas
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 22
▼B
om de befinner sig inom 300 mm in i övre området (700 mm över
marknivå) och inom 150 mm in i nedre området (se figur 8). I sidledbegränsas det område som skall skyddas av traktorns ytterkontur ochavgassystemets ytterkontur.
Mycket heta delar av avgassystemet placerade nedanför ingångssteget
skall vara övertäckta i vertikalled eller vara termiskt skyddade påannat sätt.
Figur 8
2.3.2.12. Läge för och märkning av böjliga hydraulslangar
2.3.2.12.1. Böjliga hydraulslangar skall ordnas på ett sådant sätt att mekaniska
och termiska skador förhindras.
2.3.2.12.2. Böjliga hydraulslangar skall vara klart identifierbara och outplånligt
märkta med följande uppgifter:
— Varumärket för tillverkaren av den böjliga slangen.
— Tillverkningsdatum (tillverkningsår och tillverkningsmånad).— Högsta tillåtna dynamiska övertryck vid drift.
2.3.2.12.3. Böjliga hydraulslangar i närheten av förarsätet eller passagerarsätet
skall vara ordnade eller skyddade på ett sådant sätt att inte någonperson kan utsättas för fara om de brister.
2.3.2.13. Styrinrättning och svängaxel
Delar som rör sig i förhållande till varandra eller till fasta delar skall
skyddas om de befinner sig inom det område som definieras iavsnitten 2.3.2.9 och 2.3.2.10.
När ledad styrning är monterad skall det finnas tydliga och outplån-
liga märkningar inom det ledade området på båda sidor om traktorn,vilka med hjälp av en beskrivande symbol eller i ord skall förklara attdet inte är tillåtet att uppehålla sig inom det oskyddade ledadeområdet. Motsvarande förklaringar skall finnas i instruktionsboken.
2.3.2.14. Kraftöverföringsaxlar fastsatta på traktorn
Kraftöverföringsaxlar (till exempel för fyrhjulsdrift) som endast kan
rotera medan traktorn är i rörelse skall skyddas om de är placeradeinom det område som definieras i avsnitten 2.3.2.9 och 2.3.2.10.
2.3.2.15. Frigångsområde runt drivhjulen
2.3.2.15.1. Stänkskyddens frigångsområden skall uppfylla följande krav.2.3.2.15.2. Med frigångsområde avses det utrymme som skall hållas fritt runt
drivhjulens däck i förhållande till intilliggande fordonsdelar.
Frigångsområdet för drivhjulen, när dessa är försedda med de största
däcken, skall överensstämma med de mått som anges i följande figur9 och tabell 6.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 23
▼B
Standardtraktorer Traktorer med smal spårvidd
a
mmb
mma
mmb
mm
Figur 9
TABELL 6
50 60 15 30
Ett frigångsområde som är mindre än det som anges i figur 9 och
tabell 6 är tillåtet utöver de områden som avses i avsnitten 2.3.2.9och 2.3.2.10 i fråga om traktorer med smal spårvidd där stän-kskydden även används för att skrapa av jord som fastnat på hjulen.
2.4.Metod för att bestämma sätesindexpunkten
2.4.1.Allmänt
Den metod och anordning som används för att bestämma index-
punkten för varje typ av stoppat säte beskrivs nedan.
2.4.2.Definitioner
Sätesindexpunkt (SIP):En punkt som befinner sig på det vertikala symmetrilängsplanet för
den SIP-placeringsanordning som visas i figur 10 när denna ärplacerad på förarsätet enligt avsnitten 2.4.4 och 2.4.6.
Sätesindexpunkten fastställs i förhållande till fordonet och flyttas inte
till följd av inställningar av sätet och/eller svängningar.
2.4.3.Anordning för att bestämma sätesindexpunkten (SIP)
Anordningen för att bestämma SIP skall överensstämma med den
som visas i figur 10. Massan hos denna anordning ä r6±1k go ch
dess undersida skall vara plan och polerad.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 24
▼B
2.4.4.Sätets inställning för att bestämma indexpunkten (SIP)
När ett säte och dess fjädring kan regleras skall sätet ställas in enligt
följande innan indexpunkten bestäms:
a) Alla inställningar — bakåt/framåt, höjd och lutning — skall vara
inställda i mittläget. Om detta inte är möjligt skall närmasteinställning ovanför eller nedanför mittläget användas.
b) Inställbar fjädring skall vara inställd på ett sådant sätt att fjädr-
ingen befinner sig i mittläget när placeringsanordningen är påplats och belastad. Fjädringen får låsas mekaniskt i detta lägemedan indexpunkten (SIP) bestäms.
c) Icke inställbar fjädring får låsas i det vertikala läge som erhålls
med placeringsanordningen på plats och belastad.
d) Om inställningarna som nämns ovan strider mot tillverkarens
särskilda anvisningar skall dessa följas så att den inställningerhålls som rekommenderas för en förare med vikten 75 kg.
OBS!En förare med vikten 75 kg utgör en ungefärlig representation av
placeringsanordningen på plats på sätet och belastad med en massapå 65 kg.
2.4.5.Att bestämma de tre referensaxlarna x /prime1,y /prime1och z /prime1för SIP
Koordinaterna skall fastställas enligt följande:
a) På ena sidan av sätets fäste lokaliseras det fästhål som befinner
sig längst bakåt.
b) Om axeln för detta hål är parallell med vridaxeln som definierats
på anordningen skall den utgöra axeln y /prime1(pekande från vänster till
höger i förhållande till en sittande förare — se figur 11).
c) Om axeln för detta hål är parallell med vertikalplanet genom
sätets mittlinje skall den raka linje som är parallell med dennämnda vridaxeln och som går genom skärningspunkten mellansätets stödplan och hålaxeln som nämns ovan utgöra axeln y /prime1(se
figur 12).
d) I alla andra fall fastställs axeln y /prime1enligt parametrarna för det säte
som mäts.
e) Axlarna x /prime1och z/prime1definieras som skärningslinjer mellan de hori-
sontella och vertikala planen genom y /prime1och det vertikala planet
genom sätets mittlinje. Axlarna x /prime1och z/prime1pekar framåt och uppåt
(se figurerna 11 och 12).
2.4.6.Metod för att bestämma sätesindexpunkten (SIP)
Sätesindexpunkten (SIP) bestäms med hjälp av anordningen som
visas i figur 10 och med följande förfarande:
a) Sätet täcks med en tygbit för att underlätta rätt placering av
anordningen.
b) Anordningen sätts på plats på sätesdynan (utan ytterligare massa)
genom att den skjuts bakåt mot ryggstödet.
c) Massor läggs till så att anordningens totala massa ökar från 6 ± 1
kg till 26 ± 1 kg. Centrum för den vertikala kraften skall vara 40
mm framför märket för sätesindexpunkten på anordningens hori-sontella del (se figur 10).
d) En horisontell kraft på ungefär 100 N anbringas två gånger på
anordningen på sätesindexpunkten enligt figur 10.
e) Andra massor läggs till så att anordningens totala massa ökar från
26 ± 1 kg till 65 ± 1 kg. Centrum för den vertikala kraften för detillagda massorna skall vara 40 mm framför märket för sätesin-dexpunkten på anordningens horisontella del (se figur 10).
f) På båda sidorna om sätet, på två vertikala plan på lika långt
avstånd från sätets symmetrilängsplan skall koordinaterna, enligtdefinitionen i avsnitt 2.4.5, för skärningspunkterna mellan dessaplan och sätesindexpunktens axel uppmärkt av anordningen,mätas med en noggrannhet p å±1m m .
De aritmetiska medelvärdena av mätningarna på de två planen
registreras som SIP-koordinater.
g) De förhållanden som uppstår till följd av denna metod och vilka
avviker från det förfarande som anges i denna bilaga, eller vilkakan utgöra felkälla i fråga om resultaten, kan antecknas, liksomderas orsaker.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 25
▼B
Figur 10
Anordning för att bestämma sätesindexpunkten (SIP)
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 26
▼B
Figur 11
Att bestämma SIP-referensaxlar
(Axel för fästhål parallell med vridaxeln för ryggen/låren)
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 27
▼B
Figur 12
Att bestämma de tre referensaxlarna för SIP
(Axel för fästhål parallell med vertikalplanet genom sätets mittlinje)
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 28
▼B
Tillägg
FÖREBILD

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 29
▼B

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 30
▼B
BILAGA 3 A
VINDRUTA OCH ANDRA GLASRUTOR
UTRUSTNINGSKRAV,DEFINITIONER,ANSÖKANOMTYPGODKÄN-
NANDE, TYPGODKÄNNANDE, MÄRKNINGAR, ALLMÄNNA KRAV,
PROVNINGAR OCH ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP
1. UTRUSTNINGSKRAV
1.1. Jordbruks- och skogsbrukstraktorer får utrustas enligt tillverkarens
val med
1.1.1. vindrutor och andra glasrutor än vindrutor som omfattas av bestäm-
melserna i denna bilaga,
1.1.2. vindrutor som omfattas av kraven för andra glasrutor än vindrutor i
denna bilaga, med undantag av kraven i punkt 9.1.4.2 i bilaga 3 Ctill detta direktiv (glasrutor med en normal ljusgenomsläpplighet påmindre än 70 %).
2. DEFINITIONER
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser
som här anges:
2.1.Ruta av härdat glas: en glasruta som består av ett enda glasskikt
som genomgått särskild behandling för att öka dess mekaniska håll-fasthet och påverka dess skärvfördelning efter splittring.
2.2.Ruta av laminerat glas: en glasruta som består av två eller flera
glasskikt som hålls samman av ett eller flera mellanskikt av plastma-terial. Den kan vara
2.2.1.normal, när inget av de glasskikt som den är uppbyggd av har
behandlats, eller
2.2.2.behandlad, när minst ett av de glasskikt som den är uppbyggd av har
specialbehandlats för att öka dess mekaniska hållfasthet och påverkadess skärvfördelning efter splittring.
2.3.Säkerhetsglas belagt med plastmaterial: en glasruta enligt defini-
tionen i punkt 2.1 eller 2.2 med ett skikt av plastmaterial på sininvändiga yta.
2.4.Säkerhetsglas av plast-glastyp: en ruta av laminerat glas med ett
glasskikt och ett eller flera skikt av plastmaterial varav minst ettfungerar som mellanskikt. Plastskikten skall vara på den invändigaytan när glasrutan är monterad på traktorn.
2.5.Grupp av vindrutor: en grupp som består av vindrutor av olika
storlekar och former vilka genomgått en undersökning av derasmekaniska egenskaper, splittring och uppträdande vid provning avmotståndsförmågan mot miljöpåverkan.
2.5.1.Plan vindruta: en vindruta som inte uppvisar någon nominell krök-
ning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjärmeter.
2.5.2.Kröktvindruta: en vindruta som uppvisar en nominell krökning som
medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.
2.6.Dubbelfönster: en uppsättning med två rutor som monterats var för
sig i samma öppning på traktorn.
2.7.Dubbelglas: en enhet som består av två rutor som är stadigvarande
sammanfogade i fabriken och åtskilda av ett enhetligt mellanrum.
2.7.1.Symmetriskt dubbelglas: dubbelglas där de två ingående rutorna är
av samma typ (härdat eller laminerat glas osv.) och uppvisar iden-tiska primär- och sekundäregenskaper.
2.7.2.Asymmetrisktdubbelglas: dubbelglas där de två ingående rutorna är
av olika typ (härdat eller laminerat glas osv.) eller uppvisar olikaprimär- och/eller sekundäregenskaper.
2.8.Primäregenskap: en egenskap som märkbart ändrar de optiska och/
eller mekaniska egenskaperna hos en glasruta på ett sätt som harbetydelse för den uppgift som glasrutan skall fullgöra på en traktor.Detta uttryck omfattar även handelsnamnet eller varumärket.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 31
▼B
2.9.Sekundäregenskap: en egenskap som kan ändra de optiska och/eller
mekaniska egenskaperna hos en glasruta på ett sätt som har bety-delse för den uppgift som glasrutan skall fullgöra på en traktor.Omfattningen av en sådan ändring värderas i förhållande till svårig-hetsindexen.
2.10.Svårighetsindex: ett tvåställigt graderingssystem som tillämpas för
de variationer som iakttas i praktiken för varje sekundäregenskap. Enändring från index ”1” till index ”2” anger att ytterligare provningarbehövs.
2.11.Envindrutasutveckladeyta: den minsta rektangulära glasyta som en
vindruta kan tillverkas av.
2.12.En vindrutas lutningsvinkel: vinkeln mellan en vertikal linje och en
rak linje genom vindrutans översta och nedersta punkter, med bådalinjerna på ett vertikalt plan längs med traktorns längsaxel.
2.12.1. Mätning av lutningsvinkeln utförs på en olastad traktor som står på
ett horisontellt underlag.
2.12.2. Traktorer försedda med hydropneumatisk, hydraulisk eller pneuma-
tisk fjädring eller med en anordning för automatisk inställning avmarkfrigången med hänsyn till lasten provas i de normala körtill-stånd som föreskrivs av tillverkaren.
2.13.Segmenthöjd, h: det största avståndet, mätt i ungefär rät vinkel mot
glasrutan, vilket avskiljer rutans invändiga yta från ett plan genomrutans ändar (se bilaga 3 N, figur 1).
2.14.Typavglasruta: en glasruta enligt definitionen i punkterna 2.1—2.4
som inte uppvisar några viktiga skillnader, särskilt inte i fråga om deprimär- och sekundäregenskaper som nämns i bilagorna 3 D—3 L.
2.14.1. Trots att en ändring av primäregenskaperna medför att produkten är
av en ny typ, behöver i vissa fall en ändring av form och mått intenödvändigtvis kräva att en fullständig uppsättning provningar utförs.För vissa av provningarna som föreskrivs i de enskilda bilagorna fårglasrutor grupperas ihop om det är uppenbart att de har likartadeprimäregenskaper.
2.14.2. Glasrutor som uppvisar skillnader endast i fråga om sekundäregen-
skaperna får anses vara av samma typ. Vissa provningar får dockutföras på provexemplar av sådana rutor om utförandet av dessaprovningar är uttrycklingen föreskrivet i provningsvillkoren.
2.15.Krökning, r: det ungefärliga värdet av vindrutans minsta bågradie
mätt inom området för största krökning.
3. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE
3.1. Ansökan om EEG-typgodkännande för en typ av glasruta lämnas in
av tillverkaren av säkerhetsglasrutan eller av dennes representant förvarje typ av säkerhetsglas. Ansökan får endast lämnas in i enmedlemsstat.
3.2. För varje typ av säkerhetsglas skall ansökan åtföljas av följande
handlingar i tre exemplar och av följande upplysningar:
3.2.1. En teknisk beskrivning som omfattar alla primär- och sekundäregen-
skaper och
3.2.1.1. i fråga om andra glasrutor än vindrutor, ritningar i ett format som
inte överstiger A4 eller vikta till detta format och som anger
— största arean,
— minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor av glasrutan, och— största segmenthöjden, om sådan förekommer.
3.2.1.2. I fråga om vindrutor:3.2.1.2.1. En förteckning över de vindrutemodeller för vilka typgodkännande
söks, med namnen på traktortillverkarna och traktortyperna.
3.2.1.2.2. Ritningar i skala 1:10 och figurer av vindrutorna och deras
montering på traktorn tillräckligt detaljerat för att visa
3.2.1.2.2.1. vindrutans läge i förhållande till R-punkten enligt definitionen i
punkt 1.2 i bilagan ”Siktfält” till rådets direktiv 74/347/EEG av den25 juni 1974 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning omsiktfältet och vindrutetorkare för jordbruks- eller skogsbrukstraktorermed hjul,
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 32
▼B
3.2.1.2.2.2. vindrutans lutningsvinkel,
3.2.1.2.2.3. läget och storleken på det område i vilket de optiska egenskaperna är
kontrollerade och där så är tillämpligt det område som genomgåttpartiell härdning,
3.2.1.2.2.4. vindrutans utvecklade yta,3.2.1.2.2.5. vindrutans största segmenthöjd och3.2.1.2.2.6. vindrutans krökning (endast för vindrutegrupperingsändamål).3.2.1.3. I fråga om dubbelglas, ritningar i ett format som inte överstiger A4
eller vikta till detta format som anger, förutom de upplysningar somanges i punkt 3.2.1.1,
— typen för varje ingående glasruta,
— bindningstypen (organisk, glas-glas eller glas-metall),— det nominella måttet på mellanrummet mellan de två glasrutorna.
3.3. Dessutom skall den sökande tillhandahålla ett tillräckligt antal prov-
bitar och provexemplar av de färdiga glasrutorna av berördamodeller, varvid antalet vid behov bestäms genom överenskommelsemed tekniska tjänsten som utför provningarna.
3.4. De behöriga myndigheterna skall kontrollera förekomsten av till-
fredsställande anordningar för att säkerställa effektiv kontroll avöverensstämmelse med godkänd typ innan typgodkännande beviljas.
4. MÄRKNINGAR
4.1. Varje säkerhetsglasruta, inbegripet de provexemplar och provbitar
som tillhandahålls för typgodkännande, skall vara försedd med till-verkarens handelsbeteckning eller varumärke. Märkningen skall varalättläst och outplånlig.
5. TYPGODKÄNNANDE
5.1. Om provexemplaren som tillhandahålls för typgodkännande
uppfyller kraven i avsnitten 5—7 nedan, beviljas godkännande avberörd typ av säkerhetsglasruta.
5.2. Ett typgodkännandenummer tilldelas varje typ enligt definitionen i
bilagorna 3 E, 3 G ,3Ko ch3L , eller, i fråga om vindrutor, varje
grupp som godkänns. Numrets två första siffror (för närvarande 00för detta direktiv i dess ursprungsform) anger ändringsserien sominnefattar de senaste större tekniska ändringar som utförts i dettadirektiv vid den tidpunkt då godkännandet utfärdas. En medlemsstatfår inte tilldela samma nummer till någon annan typ eller grupp avsäkerhetsglasrutor.
5.3. Typgodkännande eller utvidgning eller vägran av godkännande för
en typ av säkerhetsglasruta enligt detta direktiv skall meddelasmedlemsstaterna i form av ett meddelande som utformats enligtförebilden i bilag a 3 B till detta direktiv och tilläggen till den
nämnda bilagan.
5.3.1. I fråga om vindrutor skall EEG-typgodkännandemeddelandet åtföljas
av en handling som upptar varje vindrutemodell i den godkändagruppen, tillsammans med gruppens egenskaper, enligt tillägg 8 tillbilaga 3 B.
5.4. Förutom den märkning som anges i punkt 4.1 skall ett EEG-typgod-
kännandemärke anbringas väl synligt på alla säkerhetsglasrutor ochdubbelglasade enheter som överensstämmer med en typ somgodkänts enligt detta direktiv. Varje särskilt typgodkännandemärkesom tilldelas varje ruta i en dubbelglasad enhet får också anbringas.
Detta typgodkännandemärke består av
5.4.1. en rektangel som omger den gemena bokstaven ”e” följd av det
särskiljande numret för det land som beviljat godkännandet (
1),
5.4.2. typgodkännandenumret till höger om rektangeln som anges i punkt
5.4.1.
(1) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, ►A15 för
Sverige, ◄6 för Belgien, 9 för Spanien, 11 för Storbritannien, ►A112 för Öster-
rike,◄13 för Luxemburg, ►A117 för Finland, ◄18 för Danmark, 21 för
Portugal, IRL för Irland och EL för Grekland.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 33
▼B
5.5. Följande tilläggssymboler anbringas nära det ovannämnda EEG-
typgodkännandemärket:
5.5.1. I fråga om vindrutor:
I: för härdat glas (I/P om det är belagt) (1),
II: för normalt laminerat glas (II/P om det är belagt) (1),
III: för behandlat laminerat glas (III/P om det är belagt) (1),
IV: för rutor av plast-glastyp.
5.5.2. V: i fråga om en annan glasruta än en vindruta som omfattas av
bestämmelserna i punkt 9.1.4.2 i bilaga 3 C.
5.5.3. VI: i fråga om en dubbelglasad enhet.5.5.4. T: i fråga om vindrutor som uppfyller kraven för andra glasrutor än
vindrutor, utom de som omfattas av bestämmelserna i punkt 9.1.4.2 ibilaga 3 C till detta direktiv (glasrutor med en normal ljusgenoms-
läpplighet på mindre än 70 %). I fråga om vindrutor som uppfyllerkraven för andra glasrutor än vindrutor får dock symbolen ”T”endast utsättas efter provningen med huvudattrapp enligt punkt 3.3.2i bilaga 3 G till detta direktiv, varvid fallhöjden skall vara 4,0 m +
25/− 0 mm.
5.6. EEG-typgodkännandemärket och symbolen skall vara lättlästa och
outplånliga.
5.7. Tillägg 1 till denna bilaga visar exempel på typgodkännandemärken.
6. ALLMÄNNA KRAV
6.1. Alla glasrutor, och särskilt de som är avsedda för tillverkningen av
vindrutor, skall vara av tillräcklig kvalitet för att minska risken förkroppsskada så mycket som möjligt i händelse av att glaset splittras.Glaset skall vara tillräckligt motståndskraftigt mot de olyckor somkan förväntas inträffa i normal trafik, och mot luft- och temperatur-förhållanden, kemisk påverkan, förbränning och nötning.
6.2. Säkerhetsglas skall dessutom vara tillräckligt genomskinligt, får inte
orsaka någon märkbar förvrängning av föremål som betraktas genomvindrutan och får inte orsaka någon förväxling mellan färgerna somanvänds på vägmärken och trafiksignaler. Om vindrutan splittrasskall föraren ändå kunna se vägen tillräckligt klart för att kunnabromsa och stanna traktorn säkert.
7. SÄRSKILDA KRAV
Alla typer av säkerhetsglas skall, beroende på vilken kategori de
tillhör, uppfylla följande särskilda krav:
7.1. I fråga om vindrutor av härdat glas, kraven i bilaga 3 D.7.2. I fråga om andra rutor av enhetligt härdat glas, bortsett från vind-
rutor, kraven i bilaga 3 E.
7.3. I fråga om vindrutor av normalt laminerat glas, kraven i bilaga 3 F.7.4. I fråga om andra rutor av normalt laminerat glas, bortsett från
vindrutor, kraven i bilaga 3 G.
7.5. I fråga om vindrutor av behandlat laminerat glas, kraven i bilaga 3
H.
7.6. I fråga om säkerhetsglasrutor belagda med plastmaterial, förutom de
tillämpliga krav som anges ovan, kraven i bilaga 3 I.
7.7. I fråga om vindrutor av plast-glastyp, kraven i bilaga 3 J.7.8. I fråga om andra rutor av plast-glastyp, bortsett från vindrutor,
kraven i bilaga 3 K.
(1) Enligt definitionen i punkt 2.3.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 34
▼B
7.9. I fråga om dubbelglasade enheter, kraven i bilaga 3 L.
8. PROVNINGAR
8.1. Följande provningar föreskrivs:
8.1.1Splittring
Syftet med denna provning är
8.1.1.1. att kontrollera att de skärvor och det splitter som uppkommer då
glasrutan brister är sådana att risken för skada blir så liten sommöjligt och
8.1.1.2. i fråga om vindrutor, att kontrollera den återstående sikten efter
splittring.
8.1.2.Mekanisk hållfasthet
8.1.2.1.Slagprovning med kula
Denna provning utförs på två sätt, dels med en kula på 227 g och
dels med en kula på 2 260 g.
8.1.2.1.1. Provning med kula på 227 g: Syftet med denna provning är att
uppskatta mellanskiktets vidhäftning i laminerat glas och den meka-niska hållfastheten hos enhetligt härdat glas.
8.1.2.1.2. Provning med kula på 2 260 g: Syftet med denna provning är att
uppskatta kulinträngningsmotståndet hos laminerat glas.
8.1.2.2.Provning med huvudattrapp
Syftet med denna provning är att kontrollera att glasrutan överens-
tämmer med krav som berör begränsningen av skada i händelse avatt huvudet stöter emot vindrutan, laminerat glas eller andra rutor,bortsett från vindrutor, av plast-glastyp samt även dubbelglasadeenheter som används som sidofönster.
8.1.3.Motståndskraft mot miljöpåkänningar
8.1.3.1Nötningsprovning
Syftet med denna provning är att bestämma om en säkerhetsglasrutas
motståndskraft mot nötning överstiger ett angivet värde.
8.1.3.2.Provning vid hög temperatur
Syftet med denna provning är att kontrollera att inga bubblor eller
andra felaktigheter uppkommer i mellanskiktet i ett laminerat glaseller en plast-glasruta när denna utsätts för höga temperaturer underen längre tid.
8.1.3.3.Provning av motståndskraft mot strålning
Syftet med denna provning är att bestämma om ljusgenomsläpplig-
heten hos laminerat glas, plast-glas eller plastbelagda glasrutor somutsätts för strålning under en längre tid minskar väsentligt på grundav detta eller om glaset missfärgas väsentligt.
8.1.3.4.Provning av motståndskraft mot luftfuktighet
Syftet med denna provning är att bestämma om ett laminerat glas, ett
plast-glas eller en plastbelagd glasruta utan väsentlig försämring kanmotstå verkan av att under lång tid utsättas för luftfuktighet.
8.1.3.5.Motståndskraft mot temperaturförändring
Syftet med denna provning är att bestämma om plastmaterialen som
används i säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4utan väsentlig försämring kan motstå verkan av att under lång tidutsättas för extrema temperaturer.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 35
▼B
8.1.4.Optiska egenskaper
8.1.4.1.Provning av ljusgenomsläpplighet
Syftet med denna provning är att bestämma om den normala genom-
släppligheten hos säkerhetsglasrutor överstiger ett angivet värde.
8.1.4.2.Provning av optisk förvrängning
Syftet med denna provning är att kontrollera att förvrängningen av
föremål som betraktas genom vindrutan inte är sådan att den kanförmodas förvirra föraren.
8.1.4.3.Provning av sekundärbildens separation
Syftet med denna provning är att kontrollera att sekundärbildens
vinkelseparation från primärbilden inte överstiger ett angivet värde.
8.1.4.4.Provning av färgidentifiering
Syftet med denna provning är att kontrollera att det inte finns någon
risk för förväxling av färger som betraktas genom en vindruta.
8.1.5.Provning av brandhärdighet
Syftet med denna provning är att kontrollera att den invändiga ytan
på en säkerhetsglasruta enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4har tillräckligt låg förbränningshastighet.
8.1.6.Motståndskraft mot kemiska medel
Syftet med denna provning är att bestämma att den invändiga ytan
på en säkerhetsglasruta enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4utan försämring kan motstå verkan av att utsättas för kemikalier somkan förmodas förekomma eller användas i traktorn (t.ex. rengörings-medel).
8.2.Provningar som föreskrivs för glasrutor av de kategorier som
definieras i punkterna 2.1 — 2.4
8.2.1. Säkerhetsglasrutor skall genomgå de provningar som anges i
följande tabell:
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 36VINDRUTORANDRA GLASRUTOR ÄN
VINDRUTOR
Härdat glas Normalt Behandlat Plast-glasHärdat Lami-
I I/P II II/P III III/P IVglas nerat glasPlast-glas▼B
Splittring D/2 D/2 — — H/4 H/4 — E/2 — —
Mekanisk hållfasthet — — F/4.3 F/4.3 F/4.3 F/4.3 F/4.3 E/3.1G/4G/4
— — F/4.2 F/4.2 F/4.2 F/4.2 — — — —
Provning med huvudatrapp (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 —G/3 (3)K/3 (3)
Nötning: — — F/5.1 F/5.1 F/5.1 F/5.1 F/5.1 —F/5.1F/5.1
— I/2 — I/2 — I/2 I/2 I/2 (2)I/2 (2)I/2
Hög temperatur — — C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 — C/5 C/5
Strålning — C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 —C/6C/6
Luftfuktighet — C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2)C/7C/7
Ljusgenomsläpplighet C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1C/9.1C/9.1
Optisk förvrängning C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 ———
Sekundärbild C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 ———
Färgidentifiering C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 ———
Motståndskraft mot temperaturför-
ändringar— C/8 — C/8 — C/8 C/8 C/8 (2)C/8 (2)C/8
Brandhärdighet — C/10 — C/10 — C/10 C/10 C/10 (2)C/10 (2)C/10
Motståndskraft mot kemikalier — C/11 — C/11 — C/11 C/11 C/11 (2)C/11 (2)C/11
(1) Dessutom skall denna provning utföras på dubbelglasade enheter enligt punkt 3 i tillägg L.
(2) Om insidan är belagd med plastmaterial.
(3) Denna provning skall utföras med ett fall p å4m+ 25/− 0 mm i stället för 1, 5 m + 25/− 0 mm när rutorna används som traktorvindrutor.
OBS!
En hänvisning såsom K 4/3 i tabellen syftar på bilaga 3 K och punkt 3 i denna bilaga, där ifrågavarande provning beskrivs och kraven för godkännande ange s.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 37
▼B
8.2.2. En säkerhetsglasruta beviljas typgodkännande om den uppfyller alla
krav som föreskrivs i de tillämpliga bestämmelser som anges iovanstående tabell.
9. ÄNDRING ELLER UTVIDGNING AV GODKÄNNANDE FÖR
EN TYP AV SÄKERHETSGLASRUTA
9.1. Alla ändringar av en typ av säkerhetsglasruta eller, i fråga om
vindrutor, alla tillägg av vindrutor till en grupp, skall meddelas tillden myndighet som godkänt typen av säkerhetsglasruta. Myndig-heten kan sedan antingen
9.1.1. anse att de gjorda ändringarna sannolikt inte har någon märkbar
försämrande inverkan och, i fråga om vindrutor, att den nya typentillhör den godkända gruppen av vindrutor, och att säkerhetsglas-rutan i alla händelser fortfarande uppfyller kraven, eller
9.1.2. kräva ytterligare en provningsrapport från den tekniska tjänst som
ansvarar för provningarnas genomförande.
9.2.Meddelande
9.2.1. Bekräftande, vägran eller utvidgning av typgodkännande skall
meddelas till medlemsstaterna enligt det förfarande som anges iavsnitt 5.3.
9.2.2. Den behöriga myndighet som beviljat en utvidgning av typgodkän-
nande skall förse varje meddelande som berör utvidgningen med ettserienummer.
10. ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP
10.1. Säkerhetsglas som beviljats typgodkännande enligt denna och de
följande bilagorna skall vara så tillverkat att det överensstämmermed den godkända typen och uppfyller kraven som anges i avsnitten6 ,7o ch8 .
10.2. För att kontrollera att kraven i 10.1 har uppfyllts skall ständiga
kontroller utföras vid tillverkningen.
10.3. Innehavaren av typgodkännande skall särskilt10.3.1. säkerställa att det finns förfaranden för kontroll av produktens
kvalitet,
10.3.2. ha tillgång till den utrustning som behövs för att kontrollera överens-
stämmelse med varje godkänd typ,
10.3.3. registrera uppgifter om provningsresultat och hålla stöddoku-
menten (
1) tillgängliga under en tid som bestäms genom överens-
kommelse med myndigheten,
10.3.4. analysera resultaten för varje provningstyp för att kontrollera och
säkerställa att produktegenskaperna inte förändras, men medge varia-tioner som tillåts för industriell tillverkning,
10.3.5. säkerställa att, för varje produkttyp, minst de provningar som före-
skrivs i bilag a 3 O utförs och
10.3.6. säkerställa att där några provexemplar eller provbitar inte uppfyller
den berörda provningstypen, ytterligare provexemplar provas.
Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att återupprätta överens-
stämmelse med den berörda typen.
10.4. Den behöriga myndigheten får vid valfri tidpunkt kontrollera de
metoder för kontroll av överensstämmelse som tillämpas vid varjetillverkningsenhet (se punkt 1.3 i bilaga 3 O).
10.4.1. Vid varje kontroll skall provningsuppgifter och tillverkningsnoter-
ingar visas upp för inspektören.
10.4.2. Inspektören får välja ut provexemplar slumpvis för provning i till-
verkarens laboratorium. Minsta antalet provexemplar får bestämmasmed hänsyn till resultaten av tillverkarens egna kontroller.
10.4.3. När kvalitetsnivån tycks vara otillfredsställande eller när det tycks
vara nödvändigt att kontrollera giltigheten hos de provningar somutförts enligt punkt 10.4.2 får inspektören välja ut provexemplar som
(1) Provningsresultat för splittring skall registreras även om inte fotografier krävs.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 38
▼B
skall sändas till den tekniska tjänst som utfört typgodkännandeprov-
ningen.
10.4.4. Den behöriga myndigheten får utföra varje provning som föreskrivs i
detta direktiv.
10.4.5. Den normala kontrollfrekvensen är två gånger per år. Om otillfreds-
ställande resultat påträffas under någon av dessa kontroller skall denbehöriga myndigheten se till att alla nödvändiga åtgärder vidtas föratt återupprätta överensstämmelsen med godkänd typ så snabbt sommöjligt.
11. PÅFÖLJDER FÖR BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MED
GODKÄND TYP
11.1. Typgodkännande som beviljats för en typ av säkerhetsglasruta enligt
detta direktiv får återkallas om kraven som anges i punkt 10.1 inte äruppfyllda.
11.2. Om en medlemsstat återkallar ett godkännande som den tidigare
beviljat skall den genast underrätta de andra medlemsstaterna omdetta med hjälp av en kopia av typgodkännandeintyget försedd med”TYPGODKÄNNANDE ÅTERKALLAT” med stora bokstäverlängst ned på intyget, samt underskrift och datum.
12. TILLVERKNINGEN DEFINITIVT AVBRUTEN
Om innehavaren av typgodkännande helt upphör att tillverka en typ
av säkerhetsglasruta som godkänts enligt detta direktiv skall hanunderrätta den myndighet som beviljat godkännandet om detta.Denna myndighet skall i sin tur underrätta de andra medlemsstaternaom detta, med hjälp av en kopia av det sammansatta typgodkännan-demeddelandet enligt förebilden som visas i bilag a 3 B till detta
direktiv.
13. NAMN OCH ADRESSER FÖR TEKNISKA TJÄNSTEN SOM
HAR ANSVARET FÖR ATT TYPGODKÄNNANDEPROVNING-ARNA UTFÖRS OCH FÖR DE MYNDIGHETER SOMBEVILJAR SÅDANT GODKÄNNANDE
Varje medlemsstat skall underrätta de andra medlemsstaterna och
kommissionen om namnen och adresserna för den tekniska tjänstsom har ansvaret för att typgodkännandeprovningarna utförs och förde myndigheter som beviljar EEG-typgodkännande, till vilkatypgodkännandeintyget och intygen som anger vägran eller återkal-lelse av typgodkännande som utfärdats i de andra medlemsstaternaskall sändas.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 39
▼B
Tillägg
EXEMPEL PÅ TYPGODKÄNNANDEMÄRKEN
(Se avsnitt 5.5 i bilaga 3 A)
Vindrutor av härdat glas
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av härdat glas,visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktiv medtypgodkännandenummer 001247.Vindrutor av härdat glas som belagts med plastmaterial
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av härdat glas sombelagts med plastmaterial, visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2)enligt detta direktiv med typgodkännandenummer 001247.Vindrutor av normalt laminerat glas
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av normalt lami-nerat glas, visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktivmedtypgodkännandenummer 001247.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 40
▼B
Vindrutor av normalt laminerat glas som belagts med plastmaterial
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av normalt lami-nerat glas som belagts med plastmaterial, visar att delen i fråga godkändes iFrankrike (e2) enligt detta direktiv med typgodkännandenummer 001247.Vindrutor av behandlat laminerat glas
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av behandlat lami-nerat glas, visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktivmed typgodkännandenummer 001247.Vindrutor av plast-glastyp
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av plast-glastyp,visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktiv medtypgodkännandenummer 001247.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 41
▼B
Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljusgenomsläpplighet på mindre än 70 %
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan glasruta än en vind-
ruta för vilken kraven i bilag a 3 C avsnitt 9.1.4.2 är tillämpliga, visar att delen i
fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktiv med typgodkännande-nummer 001247.
Dubbelglasade enheter med en normal ljusgenomsläpplighet på mindre än 70 %
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en dubbelglasad enhet, visar
att delen i fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktiv med typgodkän-nandenummer 001247.
Andra glasrutor än vindrutor som skall användas som vindrutor på traktorer
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en glasruta, visar att delen i
fråga, avsedd att användas som en vindruta på en traktor, godkändes i Frankrike(e2) enligt detta direktiv med typgodkännandenummer 001247.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 42
▼B
Andra glasrutor än vindrutor med en normal ljusgenomsläpplighet på 70 % eller mer
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan glasruta än en vind-ruta för vilken kraven i punkt 9.1.4.1 i bilag a3Cä r tillämpliga, visar att delen i
fråga godkändes i Frankrike (e2) enligt detta direktiv med typgodkännande-nummer 001247.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 43
▼B
BILAGA 3 B

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 44
▼B
Tillägg 1
VINDRUTOR AV HÄRDAT GLAS
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilag a 3 D eller 3 I)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 45
▼B
Tillägg 2
ANDRA RUTOR AVENHETLIGT HÄRDAT GLAS, UTOM V INDRUTOR
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilag a 3 E eller 3 I)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 46
▼B
Tillägg 3
VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS
(normalt, behandlat eller plastbelagt)
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilaga 3 F , 3 H eller 3 I)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 47
▼B
Tillägg 4
ANDRA RUTOR AVLAMINERAT GLAS, UTOM V INDRUTOR
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilaga 3 Geller 3 I)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 48
▼B
Tillägg 5
VINDRUTOR AV PLAST-GLASTYP
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilaga 3 J)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 49
▼B
Tillägg 6
ANDRA RUTOR AVPLAST-GLASTYP, UTOM V INDRUTOR
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilaga 3 K)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 50
▼B
Tillägg 7
DUBBELGLASADE ENHETER
(Primär- och sekundäregenskaper enligt definitionen i bilaga 3 L)

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 51
▼B
Tillägg 8
INNEHÅLL I FÖRTECKNINGEN ÖVER VINDRUTOR(1)
(1) Denna förteckning skall bifogas tilläggen 1, 2 (i förekommande fall), 3 och 5 till
denna bilaga.
1989L0173 —SV—01.01.1995 —001.001 —52
▼B
BILAGA 3 C
ALLMÄNNA PROVNINGSVILLKOR
1. SPLITTRINGSPROVNINGAR
1.1. Glasrutan som skall provas behöver inte vara styvt fastsatt. Den får
dock vara fastsatt på en identisk glasruta med hjälp av tejp som är fästrunt hela kanten.
1.2. För att åstadkomma splittring används en hammare på ungefär 75 g
eller någon annan anordning som ger likvärdiga resultat. Spetsenskrökningsradie skall vara 0,2 ± 0,05 mm.
1.3. En provning skall utföras vid varje föreskriven islagspunkt.1.4 En undersökning av skärvorna skall utföras på fotografiskt kontakt-
papper, varvid exponeringen skall inledas högst 10 sekunder ochavslutas högst 3 minuter efter islaget. Endast de mörkaste linjerna,som representerar det första brottet, skall beaktas. Den tekniskatjänsten skall förvara fotografiska reproduktioner av den erhållnasplittringen.
2. SLAGPROVNINGAR MED KULA2.1.Provning med kula på 227 g
2.1.1.Utrustning
2.1.1.1. En kula av härdat stål med en massa på 22 7±2go che n diameter på
cirka 38 mm.
2.1.1.2. En anordning för att fälla kulan fritt från en höjd som skall anges, eller
en anordning för att ge kulan en hastighet som motsvarar den somerhålls vid fritt fall. När en anordning för att slunga ut kulan används,skall toleransen för hastigheten vara ±1%a vd e n hastighet som
motsvarar hastigheten vid fritt fall.
2.1.1.3. Stödfixtur, till exempel av det slag som visas i figur 1, bestående av
stålramar med 15 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monterasovanpå varandra och kläs med gummipackningar med en tjocklek påungefär 3 mm och en bredd på 15 mm och en hårdhet på 50 IRHD.
Den nedre ramen vilar på en stållåda som är ungefär 150 mm hög.
Provbiten hålls på plats av den övre ramen, vars massa är ungefär 3kg. Stödramen är svetsad på en stålplåt som är ungefär 12 mm tjockoch vilar på golvet med ett mellanlägg i form av en gummimatta somär ungefär 3 mm tjock och har en hårdhet på 50 IRHD.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 53
▼B
Figur 1
Stöd för provningar med kula
2.1.2.Provningsvillkor
— Temperatur: 20 ± 5 °C.
— Tryck: 860 — 1 060 mbar.— Relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %.
2.1.3.Provbit
Provbiten skall vara en plan kvadrat med sidan 300 ± 10/0 mm.
2.1.4.Förfarande
Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra
timmar omedelbart före provningen.
Placera provbiten i fixturen (2.1.1.3). Provbitens plan skall vara
vinkelrätt, inom 3 °, mot kulans infallsriktning.
Islagspunkten skall ligga inom 25 mm från provbitens geometriska
mittpunkt för en fallhöjd p å 6 m eller mindre, och inom 50 mm från
provbitens mittpunkt för en fallhöjd på mer än 6 m. Kulan skall träffaden sida av provbiten som motsvarar utsidan på säkerhetsglasrutan närdenna är monterad på fordonet. Kulan skall endast göra ett islag.
2.2.Provning med kula på 2260 g
2.2.1.Utrustning
2.2.1.1. En kula av härdat stål med en massa på 2 260 ± 20 g och en diameter
på cirka 82 mm.
2.2.1.2. En anordning för att fälla kulan fritt från en höjd som skall anges, eller
en anordning för att ge kulan en hastighet som motsvarar den somerhålls vid fritt fall. När en anordning för att slunga ut kulan används,skall toleransen för hastigheten vara ±1%a vd e n hastighet som
motsvarar hastigheten vid fritt fall.
2.2.1.3. Stödfixturen är av det slag som visas i figur 1 och identisk med den
som beskrivs i punkt 2.1.1.3.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 54
▼B
2.2.2.Provningsvillkor
— Temperatur: 20 ± 5 °C.
— Tryck: 860—1 060 mbar.— Relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %.
2.2.3.Provbit
Provbiten skall vara en plan kvadrat med sidan 300 ± 10/0 mm eller
vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan kröktruta av säkerhetsglas.
Som ett alternativ kan hela vindrutan eller en annan krökt ruta av
säkerhetsglas provas. I sådant fall skall omsorg ägnas åt att säkerställalämplig kontakt mellan säkerhetsglasrutan och stödet.
2.2.4.Förfarande
Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra
timmar omedelbart före provningen.
Placera provbiten i fixturen (2.1.1.3). Provbitens plan skall vara
vinkelrätt, inom 3 °, mot kulans infallsriktning.
Om provbiten är av plast skall den klämmas mot stödet.Islagspunkten skall ligga inom 25 mm från provbitens geometriska
mittpunkt. Kulan skall träffa den sida av provbiten som motsvararinsidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet.Kulan skall endast göra ett islag.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP
3.1.Utrustning
3.1.1. En huvudattrapp med en sfärisk eller halvklotsformad huvudform
gjord av laminerat hårt trä klätt med löstagbar filt och med eller utanen tvärbalk av trä. Det skall finnas ett halsformat mellanstycke mellanden sfäriska delen och tvärbalken och en monteringsstång på andrasidan om tvärbalken.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 55
▼B
Måtten är enligt figur 2.
Utrustningens totala massa är 10 ± 0,2 kg.
Figur 2
Huvudattrappen
3.1.2. En anordning för att fälla huvudattrappen fritt från en höjd som skall
anges, eller en anordning för att ge attrappen en hastighet sommotsvarar den som erhålls vid fritt fall.
När en anordning för att slunga fram huvudattrappen används, skall
toleransen för hastigheten var a±1%a vd e n hastighet som motsvarar
hastigheten vid fritt fall.
3.1.3. Stödfixtur enligt figur 3 för provning av plana provbitar. Fixturen
består av två stålramar, med 50 mm breda maskinbearbetade kanter,vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar medtjocklek på ungefär 3 mm och bredd på 1 5±1m mo che n hårdhet på
70 IRHD.
Den övre ramen hålls tryckt mot den nedre ramen av minst åtta
skruvar.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 56
▼B
3.2.Provningsvillkor
3.2.1. — Temperatur: 20 ± 5 °C.
3.2.2. — Tryck: 860—1 060 mbar.3.2.3. — Relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %.
Figur 3
Stöd för provningar med huvudattrapp
(1) Minsta rekommenderat vridmoment för M 20 är 30 Nm.
3.3.Förfarande
3.3.1.Provning på en plan provbit
Den plana provbiten, med en längd på 1 100 + 5/− 2 mm och en bredd
på 500 + 5/− 2 mm, förvaras i en konstant temperatur på 20 ± 5 °C
under minst fyra timmar omedelbart före provningen. Fäst provbiten istödramarna (3.1.3); dra åt skruvarna för att säkerställa att provbitensrörelse under provningen inte överstiger 2 mm. Provbitens plan skallvara i huvudsak vinkelrätt mot attrappens infallsriktning. Attrappenskall träffa provbiten inom 40 mm från dess geometriska mittpunkt påden sida som motsvarar insidan på säkerhetsglasrutan när denna ärmonterad på fordonet, och endast göra ett islag.
Filtbeklädnadens anslagsyta skall bytas ut efter 12 provningar.
3.3.2.Provningarpåenkomplettvindruta(användsendastförenfallhöjdpå
mindre än eller lika med 1,5 m)
Placera vindrutan fritt på ett stöd med ett mellanlägg i form av ett
gummiband med hårdhet på 70 IRHD och tjocklek på ungefär 3 mm,varvid kontaktbredden över hela omkretsen skall vara ungefär 15 mm.Stödet består av ett styvt stycke som motsvarar vindrutans form så atthuvudattrappen träffar den inre ytan. Vid behov skall stödet vila på ettstyvt stativ med ett mellanlägg i form av en gummimatta med hårdhetpå 70 IRHD och tjocklek på ungefär 3 mm.
Vindrutans yta skall vara i huvudsak vinkelrät mot huvudattrappens
infallsriktning.
Huvudattrappen skall träffa vindrutan i en punkt som ligger inom 40
mm från dess geometriska mittpunkt på den sida som motsvararinsidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet, ochendast göra ett islag.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 57
▼B
Filtbeklädnadens anslagsyta skall bytas ut efter 12 provningar.
4. NÖTNINGSPROVNING4.1.Utrustning
4.1.1. En nötningsapparat (
1) som visas schematiskt i figur 4 och består av
— ett horisontellt vridbord, med centrumfäste, som roterar moturs
med 65 — 75 varv/min och
Figur 4
Figur över nötningsapparat
— två vägda parallella armar som vardera är försedda med ett särskilt
nötande hjul som är fritt upphängt på en kullagerförsedd horison-tell axel. Varje hjul vilar på provbiten under det tryck som utövasav en massa på 500 g.
Nötningsapparatens vridbord skall rotera jämnt, i huvudsak i ett plan
(avvikelsen från detta plan får inte vara större än ± 0,05 mm på ettavstånd av 1,6 mm från vridbordets periferi). Hjulen skall vara monte-rade på ett sådant sätt att de när de är i kontakt med den roterandeprovbiten roterar i motsatta riktningar så att de två gånger under varjeprovbitsvarv utövar en sammantryckande och nötande påverkan längskurvlinjer över en ringformig yta på ungefär 30 cm
2.
4.1.2. Nötande hjul (2), vardera med en diameter på 45 — 50 mm och en
tjocklek på 12,5 mm, bestående av ett särskilt finkornigt slipmedelinbäddat i ett medelhårt gummi. Hjulen skall ha en hårdhet på 72 ± 5IRHD, mätt i fyra punkter jämnt fördelade över mittlinjen på dennötande ytan, varvid trycket skall anbringas vertikalt längs en hjuldia-meter och avläsningarna göras 10 sekunder efter full ansättning avtrycket.
De nötande hjulen skall förberedas för användning genom mycket
långsam rotation mot ett plant glas för att säkerställa att deras yta ärhelt jämn.
4.1.3. En ljuskälla bestående av en glödlampa som har sin glödtråd innes-
luten i en parallellepiped med måtten 1,5 mm × 1,5 m m×3m m .La
tentsion appliquée au filament de l’ampoule doit être telle que satempératuredecouleursoit2856+50K .Spänningen skall stabiliseras
inom ± 1/1 000. Instrumentet som används för att kontrollera spän-ningen skall ha lämplig noggrannhet.
4.1.4. Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd, ƒ, på minst
500 mm och korrigerad för färgavvikelser. Full bländaröppning avlinsen får inte överstiga ƒ/20. Avståndet mellan linsen och ljuskällan
ställs in så att en i huvudsak parallell ljusstråle erhålls. En bländareförs in för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 m m ± 1 mm. Denna
bländare skall placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen påden sida som är riktad bort från ljuskällan.
(1) En lämplig nötningsapparat levereras av Teledyne Taber (USA).
(2) Lämpliga nötande hjul kan erhållas från Teledyne Taber (USA).
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 58
▼B
4.1.5. En utrustning för mätning av utspritt ljus (se figur 5), bestående av en
fotoelektrisk cell med ett integrerande klot med en diameter på 200—250 mm. Klotet är försett med ingångs- och utgångsöppningar förljuset. Ingångsöppningen skall vara rund och ha en diameter på minsttvå gånger ljusstrålens diameter. Klotets utgångsöppning förses medantingen en ljusfälla eller en reflexstandard enligt det förfarande sombeskrivs i punkt 4.4.3 nedan. Ljusfällan absorberar allt ljus när ingenprovbit är införd i ljusstrålen.
Ljusstrålens axel skall gå genom centrum på ingångs- och utgångsöpp-
ningarna. Diametern bpå utgångsöppningen för ljuset skall vara lika
med 2a x tan 4 °, däraär klotets diameter. Den fotoelektriska cellen
skall monteras på ett sådant sätt att den inte kan nås av ljus somkommer direkt från ingångsöppningen eller reflexstandarden.
De invändiga ytorna i det integrerande klotet och reflexstandarden
skall ha i huvudsak likvärdig reflektionsförmåga och matthet ochicke-selektivitet. Utsignalen från den fotoelektriska cellen skall varalinjär ino m±2% över det använda ljusstyrkeområdet.
Instrumentets konstruktion skall vara sådan att inget galvanometerut-
slag erhålls när klotet är mörkt. Hela utrustningen skall kontrollerasmed regelbundna mellanrum med hjälp av kalibreringsstandarder medbestämd skala för ljusspridning. Om mätningar för ljusspridning utförsmed hjälp av utrustning eller metoder som skiljer sig från de sombeskrivs ovan skall resultaten vid behov korrigeras så att de överens-stämmer med de som erhålls med den utrustning som beskrivs ovan.
Figur 5
Ljusspridningsmätare
4.2.Provningsvillkor
4.2.1. Temperatur: 20 ± 5 °C.
4.2.2. Tryck: 860 — 1 060 mbar.4.2.3. Relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %.
4.3.Provbitar
Provbitarna skall vara plana kvadrater med sidan 100 mm, med båda
ytorna i huvudsak plana och parallella, och vid behov vara förseddamed ett fästhål med diametern 6,4 + 0,2/− 0 mm som borrats imittpunkten.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 59
▼B
Avläsning Med provbit Med ljusfällaMed reflexstan-
dardRepresenterad mängd4.4.Förfarande
Nötningsprovningen utförs på den yta av provbiten som motsvarar
utsidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet, samtäven på insidan i fråga om en glasruta med en plastbeläggning.
4.4.1. Omedelbart före och efter nötningen skall provbiten rengöras på
följande sätt:
a) Torka med en linneduk under rent rinnande vatten.
b) Skölj med destillerat eller avmineraliserat vatten.
c) Blås torrt med syre eller kväve.
d) Avlägsna eventuella spår av vatten genom att badda lätt med en
fuktad linneduk. Torka vid behov genom att pressa lätt mellan tvålinnedukar.
All behandling med ultraljudsutrustning skall undvikas. Efter
rengöring skall provbitarna endast hållas i kanterna och förvaras så attskada på eller förorening av deras ytor förhindras.
4.4.2. Konditionera provbitarna under en minsta tid av 48 timmar i en
temperatur på 20 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60 ± 20 %.
4.4.3. Placera omedelbart provbiten mot ingångsöppningen på det integre-
rande klotet. Vinkeln mellan normalen (vinkelrät) mot provbitens ytaoch strålens axel får inte överstiga 8 °.
Gör fyra avläsningar enligt följande tabell:
T1 Nej Nej Ja Infallande ljus
T2 Ja Nej Ja Totalt ljus som släppts igenom av
provbiten
T3 Nej Ja Nej Ljus som spritts ut av instrumentet
T4 Ja Ja Nej Ljus som spritts ut av instrumentetoch provbiten
Upprepa avläsningarna T
1,T2,T3och T4med andra angivna lägen på
provbiten för att bestämma jämnheten.
Beräkna den totala genomsläppligheten Tt=T2/T1.
Beräkna spridningsgenomsläppligheten Td enligt följande:
Td=T4−T3(T2/T1)
T1
Beräkna procentandelen utspridd diffusion, eller utspritt ljus, eller
båda, enligt följande:
Td
Tt× 100 (%)
Mät den första ljusspridningen hos provbiten i minst fyra jämnt förde-
lade punkter inom det inte nötta området enligt formeln ovan. Medel-värdesberäkna resultaten för varje provbit. I stället för de fyramätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämntmed 3 varv/sek eller mer.
För varje säkerhetsglasruta skall tre provningar utföras med samma
sort. Använd ljusspridningen som ett mått på underytans nötning sedanprovbiten genomgått nötningsprovningen.
Mät det ljus som sprids ut av de uppnötta spåren i minst fyra jämnt
fördelade punkter längs spåret enligt formeln ovan. Medelvärdesbe-räkna resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kanett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/sekeller mer.
4.5. Nötningsprovningen skall endast utföras om den tekniska tjänst som
utför provningen finner det nödvändigt. Vederbörlig hänsyn skall tastill de uppgifter som redan står till dess förfogande. Så föranleder
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 60
▼B
Färglöst Tonatnormalt t. ex. ändringar av mellanskiktets eller materialets tjocklek
inte ytterligare provning.
4.6.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Inga sekundäregenskaper berörs.
5. PROVNING VID HÖG TEMPERATUR5.1.Förfarande
Värm till 100 °C tre provexemplar eller tre provbitar på minst 300 mm
× 300 mm som laboratoriet tagit ut från tre vindrutor eller tre andraglasrutor än vindrutor, så att ett av måtten motsvarar rutans överkant.
Upprätthåll denna temperatur under en tid av två timmar, och tillåt
sedan provexemplaren att kylas ned till rumstemperatur. Om säker-hetsglasrutan har båda yttre ytorna av oorganiskt material får prov-ningen utföras genom att provexemplaret sänks ned vertikalt i kokandevatten under den angivna tiden, varvid försiktighet skall iakttas för attundvika onödig temperaturchock. Om provbitar skärs ut från vindrutorskall en kant på varje sådan provbit vara en del av vindrutans kant.
5.2.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Mellanskiktets färgning: 1 2
De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
5.3.Tolkning av resultat
5.3.1. Provningen av motståndskraft mot hög temperatur anses ge ett positivt
resultat om bubblor eller andra felaktigheter inte bildas mer än 15 mmfrån en oskuren kant eller 25 mm från en skuren kant på provbiteneller provexemplaret eller mer än 10 mm från eventuella sprickor somkan uppstå under provningen.
5.3.2. En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för
typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om provning avmotståndskraft mot hög temperatur om något av följande villkor äruppfyllda:
5.3.2.1. Alla provningarna ger ett tillfredsställande resultat.5.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat ger ytterligare en
serie provningar som utförs på en ny uppsättning provbitar eller prove-xemplar tillfredsställande resultat.
6. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT STRÅLNING6.1.Provningsmetod
6.1.1.Utrustning
6.1.1.1. En strålningskälla bestående av en kvicksilverlampa av medeltryckstyp
med en rörformad kvartslampa av ozonfri typ; lampaxeln är vertikal.Lampans nominella mått är 360 mm i längd och 9,5 mm i diameter.Ljusbågens längd är 300 ± 4 mm. Lampan skall matas med 750 ± 50W.
Varje annan strålningskälla som åstadkommer samma verkan som
lampan som beskrivs ovan får användas. För att kontrollera att verkanav en annan källa är densamma görs en jämförelse genom att energi-mängden som avges inom ett våglängdsområde på 300—450 mmmäts, varvid alla andra våglängder avlägsnas med hjälp av lämpligafilter. Den alternativa källan används sedan med dessa filter.
I fråga om säkerhetsglasrutor för vilka det inte finns någon tillfreds-
ställande överensstämmelse mellan denna provning och användnings-förhållandena är det nödvändigt att anpassa provningsvillkoren.
6.1.1.2. En strömförsörjningstransformator och en kondensator med förmåga
att förse lampan (6.1.1.1) med en starttoppspänning på minst 1 100 Voch en driftspänning på 500 ± 50 V.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 61
▼B
Färglöst Tonat6.1.1.3. En anordning för montering och rotation av provbitarna me d1—5
varv/min runt den centralt placerade strålningskällan för att säkerställajämn bestrålning.
6.1.2.Provbitar
6.1.2.1. Provbitarnas storlek skall vara 76 mm × 300 mm.6.1.2.2. Provbitarna skärs ut av tekniska tjänsten från rutornas övre del på ett
sådant sätt att
— i fråga om andra glasrutor än vindrutor: provbitarnas övre kant
sammanfaller med rutornas övre kant,
— i fråga om vindrutor: provbitarnas övre kant sammanfaller med
övre gränsen för det område inom vilket normal genomsläpplighetskall kontrolleras och bestämmas enligt punkt 9.1.2.2 i dennabilaga.
6.1.3.Förfarande
Kontrollera den normala ljusgenomsläppligheten, bestämd enligt punk-
terna 9.1.1—9.1.2 i denna bilaga, för tre provexemplar före bestrål-ning. Skydda en del av varje provexemplar mot strålningen ochplacera sedan exemplaret i provningsutrustningen 230 mm från ochparallellt längs med lampaxeln. Upprätthåll temperaturen hos exem-plaren vid 45 ± 5 °C under hela provningen. Den sida av varje
provexemplar som skulle utgöra en utvändig glasad del på traktornskall vara vänd mot lampan. För den lamptyp som beskrivs i punkt6.1.1.1 är bestrålningstiden 100 timmar. Efter bestrålning skall dennormala ljusgenomsläppligheten mätas igen inom det bestråladeområdet på varje exemplar.
6.1.4. Varje provbit eller provexemplar (totalt tre) utsätts enligt förfarandet
ovan för strålning så att strålningen i varje punkt på provbiten ellerexemplaret åstadkommer samma verkan på mellanskiktet som skulleåstadkommas genom solstrålning med 1 400 W/m
2under 100 timmar.
6.2.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Glasets färgning 2 1
Mellanskiktets färgning 1 2
De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
6.3.Tolkning av resultat
6.3.1. Provningen av motståndskraft mot strålning anses ha gett ett positivt
resultat om följande villkor är uppfyllda:
6.3.1.1. Den totala ljusgenomsläppligheten mätt enligt avsnitten 9.1.1 — 9.1.2
i denna bilaga sjunker inte under 95 % av ursprungsvärdet före bestrål-ning och sjunker i vart fall inte under
6.3.1.1.1. 7 0 % i fråga om andra glasrutor än vindrutor vilka skall uppfylla
kraven om förarens siktfält i alla riktningar,
6.3.1.1.2. 75 % i fråga om vindrutor, inom det område inom vilket normal
genomsläpplighet skall kontrolleras enligt definitionen i punkt 9.1.2.2nedan.
6.3.1.2. Provbiten eller provexemplaret får dock uppvisa en svag färgning efter
bestrålning när den eller det undersöks mot en vit bakgrund, meningen annan felaktighet får synas.
6.3.2. En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för
typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om provning avmotståndskraften mot strålning om ett av följande villkor är uppfyllt:
6.3.2.1. Alla provningar ger ett tillfredsställande resultat.6.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat, ger ytterligare en
serie provningar som utförs på en ny uppsättning provbitar eller prove-xemplar tillfredsställande resultat.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 62
▼B
Färglöst Tonat
Färglöst Tonat7. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT LUFTFUKTIGHET
7.1.Förfarande
Förvara tre provexemplar eller tre provbitar på minst 300 mm × 300
mm i kvadrat vertikalt under två veckor i en sluten behållare i vilkentemperaturen upprätthålls vid 50 ± 2 °C och den relativa luftfuktig-
heten vid 9 5%±4% (
1).
Provbitarna förbereds på ett sådant sätt att
— en kant på varje provbit är en del av en ursprungskant på vind-
rutan,
— om flera provbitar provas samtidigt skall lämpligt mellanrum
finnas mellan dem.
Åtgärder skall vidtas för att förhindra att kondensat från väggarna eller
taket i provkammaren faller ned på provbitarna.
7.2.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Mellanskiktets färgning 1 2
De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
7.3.Tolkning av resultat
7.3.1. Säkerhetsglasrutor anses vara tillfredsställande i fråga om motstånds-
kraft mot luftfuktighet om ingen märkbar förändring iakttas mer än 10mm från de oskurna kanterna eller mer än 15 mm från de skurnakanterna efter en förvaring under två timmar i omgivningsluften förnormalt och behandlat laminerat glas och under 48 timmar i omgiv-ningsluften för plastbelagda glasrutor och rutor av plast-glastyp.
7.3.2. En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för
typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om motståndsk-raften mot luftfuktighet om ett av följande villkor är uppfyllt:
7.3.2.1. Alla provningar ger ett tillfredsställande resultat.7.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat, ger ytterligare en
serie provningar som utförs på en ny uppsättning provexemplar till-fredsställande resultat.
8. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT TEMPERATURFÖR-
ÄNDRINGAR
8.1.Provningsmetod
Två provbitar på 300 × 300 mm placeras i en sluten kammare under
sex timmar i en temperatur på − 40 ± 5 °C. De placeras sedan i
omgivningsluften i en temperatur på 23 ± 2 °C under en timme, eller
tills provbiten har nått en stabil temperatur. De placeras sedan i ettluftflöde vid en temperatur på 72 ± 2 °C under tre timmar. Provbitarna
undersöks sedan efter det att de återställts till omgivningsluften på 23±2 °C och kylts ned till denna temperatur.
8.2.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Plastmellanskiktets eller beläggningens
färgning 1 2
Inga andra sekundäregenskaper berörs.
8.3.Tolkning av resultat
Provningen av motståndsförmåga mot temperaturändringar anses ha
gett ett positivt resultat om provbitarna inte uppvisar någon sprickning,förmörkning, flagning eller annan tydlig försämring.
(1) Dessa provningsvillkor utesluter varje kondensering på provbitarna.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 63
▼B
Färglöst Tonat9. OPTISKA EGENSKAPER
9.1.Provning av ljusgenomsläpplighet
9.1.1Utrustning
9.1.1.1. En ljuskälla bestående av en glödlampa med glödtråden innesluten i en
parallellepiped med måtten 1,5 mm × 1,5 m m × 3 mm. Spänningen på
lampans glödtråd skall vara sådan att färgtemperaturen är 2 856 K ±50 K. Denna spänning stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet somanvänds för att kontrollera spänningen skall ha lämplig noggrannhet.
9.1.1.2. Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500
mm och korrigerad för färgavvikelser. Linsens totala bländaröppningfår inte överstiga f/20. Avståndet mellan linsen och ljuskällan skallvara inställt så att en i huvudsak parallell ljusstråle erhålls.
En bländare förs in för att begränsa ljusstrålens diameter til l7±1m m .
Denna bländare placeras på ett avstånd av 100 ± 50 mm från linsen påden sida som är riktad bort från ljuskällan. Mätpunkten skall vara iljusstrålens mitt.
9.1.1.3. Mätutrustning. Mottagaren skall ha en relativ spektral känslighet i god
överensstämmelse med den relativa spektrala ljusverkningsgraden hosdet fotometriska instrument som ICI (
1) har som standard. Mottagarens
känsliga yta täcks med ett spridande medium och skall ha minstdubbelt så stor tvärsnittsarea som ljusstrålen som avges av det optiskasystemet. Om ett integrerande klot används, skall klotets öppning haen tvärsnittsarea som är minst dubbelt så stor som tvärsnittsarean påstrålens parallella del.
Linjäriteten hos mottagaren och tillhörande visarinstrument skall vara
bättre än2%p å skalans effektiva del.
9.1.2.Förfarande
Ställ in instrumentet som visar mottagarens svar så att det visar 100
skalutslag när säkerhetsglasrutan inte är införd i ljusstrålen. När ingetljus faller på mottagaren skall instrumentet visa noll.
Placera säkerhetsglasrutan på ett avstånd från mottagaren som är lika
med ungefär fem gånger mottagarens diameter. För in säkerhetsglas-rutan mellan bländaren och mottagaren och ställ in den så att ljusstrå-lens infallsvinkel blir 0 °±5°. Den normala genomsläppligheten mäts
på säkerhetsglasrutan och för varje punkt som mäts avläses antaletskalutslag,n, på visarinstrumentet. Den normala genomsläppligheten τ
rär lika med n/100.
9.1.2.1. I fråga om vindrutor får andra provningsmetoder tillämpas, antingen
med ett provexemplar som skurits ut från den planaste delen av envindruta eller en särskilt framställd plan kvadrat med material- ochtjockleksegenskaper som är identiska med den verkliga vindrutans,varvid mätningarna skall utföras vinkelrätt (längs normalen) mot glas-rutan.
9.1.2.2. Provningen utförs i det område 1 som anges i punkt 9.2.5.2 i denna
bilaga.
9.1.2.3. I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område
1, utförs provningen i område 1 /prime1enligt punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.
9.1.3.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Glasets färgning 1 2
Mellanskiktets färgning
(i fråga om laminerade vindrutor) 1 2
(1) Internationella elektrotekniska kommissionen.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 64
▼B
ingårej ingår
Skuggnings- och/eller avskärmningsband 1 2
De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.
9.1.4.Tolkning av resultat
9.1.4.1. Den normala genomsläppligheten mätt enligt avsnitt 9.1.2 får i fråga
om vindrutor inte vara mindre än 75 % och i fråga om andra fönster änvindrutor inte mindre än 70 %.
9.1.4.2. I fråga om fönster som befinner sig inom områden som inte är viktiga
för förarens siktfält (till exempel glastak) får den normala genomsläpp-lighetsfaktorn för ljus från rutan vara mindre än 70 %. Fönster som haren normal ljusgenomsläpplighetsfaktor på mindre än 70 % skallmärkas med en lämplig symbol.
9.2.Provning av optisk förvrängning
9.2.1.Räckvidd
Den angivna metoden är en projektionsmetod som medger utvärdering
av den optiska förvrängningen hos en säkerhetsglasruta.
9.2.1.1. Definitioner
9.2.1.1.1. Optisk avvikelse: vinkeln mellan den sanna och den synbara rikt-
ningen för en punkt som betraktas genom säkerhetsglasrutan, varvidvinkelns storlek är en funktion av siktlinjens infallsvinkel, glasrutanstjocklek och lutning och krökningsradien i infallspunkten.
9.2.1.1.2. Optisk förvrängning i en riktning MM /prime1: den algebraiska skillnaden i
vinkelavvikelse ∆
αmätt mellan två punkter M och M /prime1på säkerhets-
glasrutans yta, varvid avståndet mellan de två punkterna är sådant attderas projektioner på ett plan i rät vinkel mot siktriktningen åtskiljs avett visst avstånd ∆
x(se figur 6).
Moturs avvikelse skall betraktas som positiv och medurs avvikelse
som negativ.
9.2.1.1.3. Optisk förvrängning i en punkt M: den största optiska förvrängningen
för alla riktningar MM /prime1från punkten M.
9.2.1.2. Utrustning
Denna metod innefattar projektionen av en lämplig diabild (raster) på
bildskärmen genom den säkerhetsglasruta som provas. Den ändring avformen på den projicerade bilden som införandet av säkerhetsglasrutani ljuslinjen medför utgör ett mått på förvrängningen. Utrustningenbestår av följande delar, uppställda enligt figur 9.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 65
▼B
Figur 6
Schematisk återgivning av optisk förvrängning
Anmärkningar: ∆α=α1−α2, dvs. den optiska förvrängningen i riktningen MM /prime1.
∆x= MC, dvs. avståndet mellan två räta linjer parallellt med siktriktningen och genom
punkterna M och M /prime1.
Figur 7
Optiskt system i projektorn
9.2.1.2.1. En projektor av bra kvalitet med en stark punktljuskälla har exem-
pelvis följande egenskaper:
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 66
▼B
— Brännvidd på minst 90 mm.
— Bländaröppning på ungefär 1/2,5.— Kvartshalogenlampa på 150 W (om den används utan filter).— Kvartshalogenlampa på 250 W (om ett grönt filter används).
Figur 8
Förstorad del av diabilden
Projektorn visas schematiskt i figur 7. En bländare med en diameter på
8 mm placeras ungefär 10 mm från den främre linsen.
9.2.1.2.2. Diabilder (raster) till exempel bestående av en matris av ljusa runda
former på en mörk bakgrund (se figur 8). Diabilden skall ha tillräckligthög kvalitet och kontrast för att medge mätning med ett fel på mindreän 5 %. När säkerhetsglasrutan som skall undersökas inte är infördskall måtten på de runda formerna vara sådana att de runda formerna,när de projiceras, bildar en matris av cirklar med diametern
R
1+R2
R1∆xdär∆x= 4 mm (sefigurerna6och9).
Figur 9
Uppställning av utrustningen för provningen av optisk förvrängning
9.2.1.2.3. Ett stödstativ, helst ett som medger vertikal och horisontell avsökning,
liksom vridning av säkerhetsglasrutan.
9.2.1.2.4. En kontrollförebild för mätning av måttändringar där en snabb
uppskattning krävs. En lämplig konstruktion visas i figur 10.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 67
▼B
Figur 10
Konstruktion för en lämplig kontrollförebild
9.2.1.3. Förfarande
9.2.1.3.1. Allmänt
Montera säkerhetsglasrutan på stödstativet (9.2.1.2.3) i den konstruk-
tivt bestämda lutningsvinkeln. Projicera provbilden genom det områdesom undersöks. Vrid säkerhetsglasrutan eller flytta den antingen hori-sontellt eller vertikalt för att undersöka hela det angivna området.
9.2.1.3.2. Uppskattning med hjälp av en kontrollförebild
När en snabb uppskattning med en möjlig felmarginal på upp till 20 %
är tillräcklig, beräkna värdet för A(se figur 10) från gränsvärdet ∆α
Lför avvikelseändringen och värdet för R2, avståndet från säkerhetsglas-
rutan till bildskärmen:
A = 0,145 ∆αL·R2
Förhållandet mellan diameterändringen på den projicerade bilden -d
och ändringen av vinkelavvikelsen ∆αerhålls av
∆d = 0,29 ∆α ·R2
där
∆d uttrycks i millimeter,
Auttrycks i millimeter,
∆αLuttrycks i bågminuter,
∆αuttrycks i bågminuter och
R2uttrycks i meter.
9.2.1.3.3. Mätning med hjälp av en fotoelektrisk anordning
När en exakt mätning med en möjlig felmarginal på mindre än 10 %
av gränsvärdet krävs, mät -d på projektionsaxeln, varvid värdet förpunktbredden tas i den punkt där luminansen är 0,5 gånger det störstapunktluminansvärdet.
9.2.1.4. Angivande av resultat
Utvärdera den optiska förvrängningen hos säkerhetsglasrutorna genom
att mäta ∆d i någon punkt på ytan och i alla riktningar för att hitta
största ∆d.
9.2.1.5. Alternativ metod
Dessutom medges en strioskopisk metod som ett alternativ till projek-
tionsmetoderna, förutsatt att noggrannheten hos mätningarna somanges i punkterna 9.2.1.3.2 och 9.2.1.3.3 upprätthålls.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 68
▼B
Poleratglas(spegelglas) Flytglas Maskinglas9.2.1.6. Avståndet ∆x skall vara 4 mm.
9.2.1.7. Vindrutan skall monteras i samma lutningsvinkel som på traktorn.9.2.1.8. Projektionsaxeln i horisontalplanet skall vara ungefär vinkelrät mot
avbildningen av vindrutan i detta plan.
9.2.2. Mätningarna utförs i område 1 enligt vad som föreskrivs i punkt
9.2.5.2 i denna bilaga.
9.2.2.1. I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område
1 enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga skall provningenutföras i område 1 /prime1enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.
9.2.2.2. Traktortyp
Provningen skall upprepas om vindrutan skall monteras på en traktor
av en typ som har ett annat siktfält framåt än den traktortyp somvindrutan redan godkänts för.
9.2.3.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
9.2.3.1. Materialets art
11 2
9.2.3.2. Övriga sekundäregenskaper
Inga andra sekundäregenskaper berörs.
9.2.4.Antal provexemplar
Fyra provexemplar skall tillhandahållas för provning.
9.2.5.Definition av siktområdet på traktorvindrutor
9.2.5.1. Siktområdet definieras på grundval av följande:9.2.5.1.1. Referenspunkten enligt definitionen i punkt 1.2 i bilagan ”Siktfält” till
rådets direktiv 74/347/EEG av den 25 juni 1974 om tillnärmning avmedlemsstaternas lagstiftning om siktfältet och vindrutetorkare förjordbruks- eller skogsbrukstraktorer med hjul. Denna punkt betecknasmed O nedan.
9.2.5.1.2. Den räta linjen OQ som är den horisontella räta linje som går genom
referenspunkten och är vinkelrät mot traktorns symmetrilängsplan.
9.2.5.2. Område 1 är det vindruteområde som bestäms av skärningslinjerna
mellan vindrutan och de fyra plan som definieras nedan:
P
1— ett vertikalt plan som går genom O och bildar en vinkel på 15 °
till vänster om traktorns symmetrilängsplan.
P2— ett vertikalt plan som är symmetriskt med P1omkring traktorns
symmetrilängsplan.
Om detta inte är möjligt (till exempel för att ett symmetriskt
symmetrilängsplan saknas), är P2det plan som är symmetriskt
med P1omkring det traktorlängsplan som går genom referens-
punkten.
P3— ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel
på 10 °över horisontalplanet.
P4— ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel
på 8 °under horisontalplanet.
9.2.5.3. I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område
1 enligt definitionen i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga, utgörs område 1 /prime1
av vindrutans hela yta.
9.2.6.Tolkning av resultat
En typ av vindruta anses vara tillfredsställande i fråga om optisk
förvrängning om den optiska förvrängningen hos de fyra provexemplarsom tillhandahålls för provning inte överstiger ett största värde på 2bågminuter i vare sig område 1 eller område 1 /prime1.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 69
▼B
9.2.6.1. Ingen mätning skall utföras inom ett 100 mm brett periferiområde.
9.2.6.2. I fråga om delade vindrutor, utförs ingen mätning inom ett 35 mm
brett band mätt från rutans kant, som får befinna sig intill vindrutede-laren.
9.3.Provning av sekundärbildens separation
9.3.1.Räckvidd
Två provningsmetoder erkänns:
— målprovning och
— provning med kollimatorteleskop.
Dessa provningsmetoder får valfritt användas för typgodkännande,
kvalitetskontroll eller utvärdering av produkter.
9.3.1.1. Målprovning9.3.1.1.1. Utrustning
Denna metod innefattar granskning av ett belyst mål genom säkerhets-
glasrutan. Målet får vara konstruerat på ett sådant sätt att provningenkan utföras i form av en enkel bedömning av typen ”godkänd/integodkänd”.
Målet skall helst vara av en av följande typer:
a) Ett belyst ringmål vars ytterdiameter, D, sträcker sig över en vinkel
påηbågminuter i en punkt som befinner sig på ett avstånd av x
meter (figur 11 a).
b) Ett belyst ring- och punktmål vars mått är sådana att avståndet D
från en punkt på punktens kant till närmaste punkten på cirkelnsinsida sträcker sig över en vinkel på ηbågminuter i en punkt som
befinner sig på ett avstånd av x meter (figur 11b).
I båda fallen gäller att
ηär gränsvärdet för sekundärbildens separation,
x är avståndet från säkerhetsglasrutan till målet (minst 7 m) ochD erhålls av formeln
D=x ·tanη
Det belysta målet består av en ljuslåda på ungefär 300 mm × 300 mm × 150 mm,
vars framsida mest praktiskt är uppbyggd av glas som täckts med ogenomskinligtsvart papper eller bestrukits med matt svart färg. Lådan belyses med en lämpligljuskälla. Lådans insida är bestruken med matt vit färg. Det kan vara praktiskt attanvända andra former av mål, till exempel det som visas i figur 14. Det är ävengodtagbart att ersätta målsystemet med ett projektionssystem och granska deuppkomna bilderna på en skärm.
9.3.1.1.2. Förfarande
Montera säkerhetsglasrutan i den angivna lutningsvinkeln på ett lämp-
ligt stativ på ett sådant sätt att observationen utförs i det horisontalplansom går genom målets mittpunkt.
Ljuslådan skall studeras i ett mörkt eller halvmörkt rum genom varje
del av området som undersöks så att förekomsten av varje sekundär-bild som hör samman med det belysta målet upptäcks. Vrid säkerhets-glasrutan vid behov för att säkerställa att rätt observationsriktningupprätthålls. En lupp får användas för granskningen.
9.3.1.1.3. Angivande av resultat
Bestäm om
— när mål a) används (se figur 11a): cirkelns primär- och sekundär-
bilder skiljs åt, dvs. om gränsvärdet för ηär överskridet, eller
— när mål b) används (se figur 11b): punktens sekundärbild växlar
bortom tangentpunkten med cirkelns innerkant, dvs. om gräns-värdet för ηär överskridet.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 70
▼B
Figur 11
Målens mått
Figur 12
Utrustningens utformning
Figur 13
1. Lampa.
2. Kondensor, öppning >8,6 mm.
3. Skärm av slipat glas, öppning >kondensoröppning.
4. Färgfilter med mitthål med diameter på ungefär 0,3 mm; diameter >8,6 mm.
5. Polär koordinatplatta, diameter 8,6 mm.6. Akromatisk lins, f ≥86 mm, öppning 10 mm.
7. Akromatisk lins, f ≥86 mm, öppning 10 mm.
8. Svart punkt, diameter ungefär 0,3 mm.9. Akromatisk lins ,f=2 0m m , öppning ≤10 mm.
Utrustning för provning med kollimatorteleskop
9.3.1.2. Provning med kollimatorteleskop
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 71
▼B
Vid behov tillämpas det förfarande som beskrivs i detta avsnitt.
9.3.1.2.1. Utrustning
Utrustningen består av en kollimator och ett teleskop och får kopplas
ihop enligt figur 13. Varje likvärdigt optiskt system får dock användas.
9.3.1.2.2. Förfarande
Kollimatorteleskopet skapar vid oändlighet bilden av ett polärt koordi-
natsystem med en ljus punkt i dess mitt (se figur 14). I observationste-leskopets fokuseringsplan placeras på den optiska axeln en litenogenomskinlig punkt med en diameter som är något större än denprojicerade ljusa punkten, varigenom den ljusa punkten skyms.
Figur 14
Exempel på observation vid provning med kollimatorteleskop
9.3.1.2.2. När en provbit som uppvisar en sekundärbild placeras mellan tele-
skopet och kollimatorn, uppträder en andra mindre ljus punkt på ettvisst avstånd från det polära koordinatsystemets mittpunkt. Sekundär-bildens separation kan avläsas som avståndet mellan punkterna somses genom observationsteleskopet (se figur 14). (Avståndet mellan denmörka punkten och den ljusa punkten i det polära koordinatsystemetsmitt motsvarar den optiska avvikelsen.)
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 72
▼B
Poleratglas(spegelglas) Flytglas Maskinglas9.3.1.2.3. Angivande av resultat
Säkerhetsglasrutan undersöks först med en enkel avsökningsteknik så
att det område som ger den kraftigaste sekundärbilden fastställs. Dettaområde undersöks sedan med kollimatorteleskopsystemet i lämpliginfallsvinkel. Den största sekundärbildsseparationen mäts.
9.3.1.3. Observationsriktningen i horisontalplanet skall vara ungefär vinkelrät
mot vindrutans avbildning i detta plan.
9.3.2. Mätningarna utförs enligt traktorkategori i de områden som definieras
i avsnitt 9.2.2.
9.3.2.1. Traktortyp
Provningen skall upprepas om vindrutan skall monteras på en traktor
av en typ som har ett annat siktfält framåt än den traktor som vind-rutan redan godkänts för.
9.3.3.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
9.3.3.1. Materialets art
11 2
9.3.3.2. Övriga sekundäregenskaper
Inga andra sekundäregenskaper berörs.
9.3.4.Antal provexemplar
Fyra provexemplar skall tillhandahållas för provning.
9.3.5.Tolkning av resultat
En typ av vindruta anses vara tillfredsställande i fråga om sekundärbil-
dens separation om separationen av primär- och sekundärbilderna påde fyra provexemplar som tillhandahålls för provning inte överstigerett största värde på 15 bågminuter.
9.3.5.1. Ingen mätning skall utföras inom ett 100 mm brett periferiområde.9.3.5.2. I fråga om delade vindrutor får ingen mätning utföras inom ett 35 mm
brett band mätt från rutans kant, som får befinna sig intill vindrutede-laren.
9.4.Provning av färgidentifiering
När en vindruta är tonad i områdena som definieras i 9.2.5.2 eller
9.2.5.3 skall fyra vindrutor provas med avseende på identifieringen avföljande färger:
vitt,selektivt gult,rött,grönt,blått,orangegult.
10. PROVNING AV BRANDHÄRDIGHET10.1.Syfte och ansökans räckvidd
Denna metod gör att den horisontella förbränningshastigheten hos
material som används i åkutrymmet på traktorer kan bestämmas sedande utsatts för en liten låga. Denna metod medger provning av materialoch delar av en traktors inredning enskilt eller i kombination upp tillen tjocklek på 15 mm. Den används för att bedöma enhetligheten hostillverkningssatser av sådana material med avseende på deras brande-genskaper. På grund av de många skillnaderna mellan verkliga förhål-landen (fastsättning och orientering inuti en traktor, användnings-villkor, antändningskälla osv.) och de exakta provningsförhållanden
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 73
▼B
som föreskrivs här kan inte denna metod anses lika lämplig för utvär-
dering av alla brandegenskaper på en verklig traktor.
10.2.Definitioner
10.2.1.Förbränningshastighet: kvoten av den brända sträckan mätt enligt
denna metod och tiden som går åt för att bränna denna sträcka.
Den uttrycks i millimeter per minut.
10.2.2.Kompositmaterial: ett material som består av flera skikt av likartade
eller olika material tätt sammanhållna i ytan genom cementering,bindning, beklädning, svetsning osv. När olika material är sammanfo-gade punktvis (till exempel genom sömnad, högfrekvenssvetsning,nitning) för framställning av enskilda provexemplar anses inte sådanamaterial vara kompositmaterial enligt avsnitt 10.5.
10.2.3.Utsatt sida: den sida som är riktad mot åkutrymmet (passagerarut-
rymme) när materialet är monterat i traktorn.
10.3.Princip
Ett provexemplar hålls horisontellt i en U-formad hållare och utsätts
för verkan av en låga med låg energi under 15 sekunder i en förbrän-ningskammare, varvid lågan verkar på provexemplarets fria ände.Provningen bestämmer om och när lågan slocknar eller den tid somlågan behöver för att sprida sig längs en uppmätt sträcka.
10.4.Utrustning
10.4.1. En förbränningskammare (figur 15), helst av rostfritt stål, med de mått
som anges i figur 16. Kammarens framsida innehåller ett brandsäkertobservationsfönster som får täcka hela framsidan och som kan varautformat som en lucka.
Kammarens botten har ventilationshål och överdelen har en ventila-
tionsspringa runt om. Förbränningskammaren står på fyra ben medhöjden 10 mm.
Kammaren kan ha ett hål i ena änden för införande av provhållaren
med provexemplaret; i motsatt ände finns ett hål för gasförsörjnings-ledningen. Smält material fångas upp i ett tråg (se figur 17) somplaceras på kammarens botten mellan ventilationshålen utan att täckanågot ventilationshålsområde.
Figur 15
Exempel på förbränningskammare med provhållare och dropptråg
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 74
▼B
Figur 16
Exempel på förbränningskammare
Figur 17
Typiskt dropptråg
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 75
▼B
10.4.2. En provhållare bestående av två U-formade metallplattor eller ramar
av korrosionsbeständigt material. Måtten anges i figur 18.
Den undre plattan är försedd med pinnar och den övre med motsva-
rande hål så att provexemplaret hålls fast säkert. Pinnarna fungerarockså som mätpunkter i början och slutet av brandsträckan.
Ett stöd finns i form av värmebeständiga trådar med 0,25 mm diameter
vilka är spända över den undre U-formade ramen med mellanrum på25 mm (se figur 19).
Figur 18
Exempel på provhållare
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 76
▼B
Figur 19
Exempel på del av undre U-formad ram för fastsättning av trådar
Planet för provexemplarens undersida skall befinna sig 178 mm över
bottenplanet. Avståndet från provhållarens framkant till slutet avkammaren skall vara 22 mm; avståndet från provhållarens långsidortill kammarens sidor skall vara 50 mm (allt invändiga mått). (Sefigurerna 15 och 16.)
10.4.3. Gasbrännare. Den lilla antändningskällan utgörs av en Bunsen-brän-
nare med en invändig diameter på 9,5 mm. Den placeras på ett sådantsätt i provskåpet att mittpunkten på dess munstycke befinner sig 19mm nedanför mitten på nedre kanten av provexemplarets öppna ände(se figur 16).
10.4.4. Provgas. Gasen som tillförs brännaren skall ha ett energiinnehåll på
ungefär 38MJ/m
3(till exempel naturgas).
10.4.5. En metallkam, minst 110 mm lång och med sju eller åtta mjukt
rundade tänder per 25 mm.
10.4.6. Ett stoppur med en noggrannhet på 0,5 sekund.10.4.7. Rökskåp. Förbränningskammaren får placeras i ett rökskåp under
förutsättning att det senares invändiga volym är minst 20 gånger, meninte mer än 110 gånger, större än förbränningskammarens volym ochunder förutsättning att inget enstaka höjd-, bredd- eller längdmått pårökskåpet är större än 2,5 gånger något av de två andra måtten.
Före provningen mäts luftens vertikala hastighet genom rökskåpet 100
mm framför och bakom förbränningskammarens slutliga plats. Hastig-heten skall vara mellan 0,10 och 0,30 m/s för att operatören inte skallorsakas obehag av förbränningsprodukter. Det är möjligt att användaett rökskåp med naturlig ventilation och en lämplig lufthastighet.
10.5.Provexemplar
10.5.1.Form och mått
Provexemplarens form och mått anges i figur 20. Provexemplarets
tjocklek motsvarar tjockleken på den produkt som skall provas. Denfår inte vara större än 13 mm. När provtagningen så medger skallprovexemplaret ha ett oförändrat tvärsnitt över hela sin längd. Närformen och måtten på en produkt inte medger att ett provexemplarmed den angivna tjockleken tas, skall följande minsta mått iakttas:
a) För provexemplar med en bredd p å3—6 0m m , skall längden vara
356 mm. I detta fall provas materialet över produktens bredd.
b) För provexemplar med en bredd på 60 — 100 mm, skall längden
vara minst 138 mm. I detta fall motsvarar den möjliga brand-sträckan längden på provexemplaret, varvid mätningen börjar vidden första mätpunkten.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 77
▼B
c) Provexemplar som är mindre än 60 mm breda och mindre än 356
mm långa, och provexemplar som är 60 — 100 mm breda ochmindre än 138 mm långa, samt provexemplar som är mindre än 3mm breda, kan inte provas enligt denna metod.
10.5.2.Provtagning
Minst fem provexemplar skall tas från det material som skall provas. I
material med förbränningshastigheter som är olika beroende på materi-alriktningen (detta fastställs genom preliminära provningar) skall defem (eller fler) provexemplaren tas och placeras i provningsutrust-ningen på ett sådant sätt att den högsta förbränningshastigheten mäts.När materialet tillhandahålls i färdiga bredder skall en längd på minst500 mm över hela bredden skäras av. Från den sålunda avskurna bitenskall provexemplaren tas minst 100 mm från materialets kant och ipunkter med lika avstånd från varandra.
Provexemplar skall tas på samma sätt från färdiga produkter när
produktens form tillåter detta. Om produktens tjocklek är större än 13mm skall den minskas till 13 mm genom att en mekanisk processtillämpas på den sida som inte är riktad mot passagerarutrymmet.
Kompositmaterial (se 10.2.2) skall provas som om de var homogena.I fråga om material som består av överlagrade skikt av olika samman-
sättning vilka inte är kompositmaterial skall alla materialskikt inom ettdjup av 13 mm från ytan som är riktad mot passagerarutrymmetprovas var för sig.
Figur 20
Provexemplar
10.5.3.Konditionering
Provexemplaren skall konditioneras under minst 24 timmar, men inte
mer än 7 dygn, i en temperatur på 23 ± 2 °C och en relativ luftfuk-
tighet på 5 0±5% ,o ch förvaras under dessa förhållanden tills omedel-
bart före provningen.
10.6.Förfarande
10.6.1. Placera provexemplar med ruggade eller tofsiga ytor på en plan yta
och kamma två gånger mot ruggningen med hjälp av kammen(10.4.5).
10.6.2. Placera provexemplaret i provhållaren (10.4.2) så att den utsatta sidan
är vänd nedåt, mot lågan.
10.6.3. Ställ in gaslågan till en höjd av 30 mm med hjälp av märket i
kammaren, varvid brännarens luftintag skall vara stängt. Lågan skallbrinna under minst en minut, för stabilisering, innan den första prov-ningen inleds.
10.6.4. Skjut in provhållaren i förbränningskammaren så att provexemplarets
ände utsätts för lågan, och stäng av gasflödet efter 15 sekunder.
10.6.5. Mätning av förbränningstiden startar i det ögonblick lågans fot
passerar första mätpunkten. Iakttag lågans spridning på den sida (övreeller nedre) som brinner snabbast.
10.6.6. Mätning av förbränningstiden avslutas när lågan nått den sista
mätpunkten eller när lågan slocknar innan den nått denna punkt. Omlågan inte når den sista mätpunkten, mät den brända sträckan fram till
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 78
▼B
Färglöst Tonatden punkt där lågan slocknade. Den brända sträckan är den del av
provexemplaret som förstörts, på ytan eller inuti, genom förbränning.
10.6.7. Om provexemplaret inte antänds eller inte fortsätter att brinna sedan
brännaren släckts, eller om lågan slocknar innan den nått förstamätpunkten så att ingen förbränningstid uppmäts, anteckna i provning-srapporten att förbränningen är 0 mm/minut.
10.6.8. Vid genomförande av en serie provningar eller upprepade provningar,
se innan en provning inleds till att temperaturen hos förbränningskam-maren och provhållaren inte överstiger 30 °C.
10.7.Beräkning
Förbränningshastigheten B, i millimeter per minut, erhålls med
formeln
B=s
t×6 0
där
s är den brända sträckan i millimeter,t är den tid i sekunder som det tar att bränna sträckan s.
10.8.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Inga sekundäregenskaper berörs.
10.9Tolkning av resultat
Plastbelagda rutor (2.3) och säkerhetsrutor av plast-glastyp (2.4) anses
vara tillfredsställande med avseende på brandegenskaperna (brandhär-digheten) om förbränningshastigheten inte överstiger 250 mm/minut.
11. PROVNING AV MOTSTÅNDSFÖRMÅGA MOT KEMISKA
MEDEL
11.1.Kemiska medel som skall användas
11.1.1. Icke-nötande tvållösning: 1 viktprocent kaliumoleat i avjoniserat
vatten.
11.1.2. Fönsterrengöringsmedel: vattenlösning av isopropanol och dipropy-
lenglykolmonometyleter, vardera med en koncentration p å5—1 0
viktprocent, och av ammoniumhydroxid med en koncentration på 1 —5 viktprocent.
11.1.3. Outspädd denaturerad sprit: en volymdel metanol i 10 volymdelar
etanol.
11.1.4. Referensbensinblandning av 50 volymprocent toluen, 30 volymprocent
2,2,4-trimetylpentan, 15 volymprocent 2,4,4-trimetyl-1-pentan och 5volymprocent etanol.
11.1.5. Referensfotogen: blandning av 50 volymprocent n-oktan och 50
volymprocent n-dekan.
11.2.Provningsmetod
Två provbitar på 180 × 25 mm skall vardera provas med de kemiska
medel som anges i avsnitt 11.1 varvid en ny provbit skall användas förvarje provning och produkt. Efter varje provning skall bitarna rengörasenligt tillverkarens anvisningar och därefter konditioneras under 48timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C och en relativ luftfuktighet på 50
± 5 %. Dessa förhållanden skall upprätthållas under provningarna.Provbitarna skall sänkas ned helt i provvätskan under en minut, drasupp och sedan omedelbart torkas med en (ren) absorberandebomullsduk.
11.3.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Plastmellanskiktets eller beläggningens
färgning 1 2
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 79
▼B
Ingen annan sekundäregenskap berörs.
11.4.Tolkning av resultat
11.4.1. Provningen av motståndsförmåga mot kemiska medel anses vara
positiv om provbitarna inte uppvisar någon uppmjukning, klibbighet,ytsprickning eller uppenbar minskning av genomskinlighet.
11.4.2. En serie provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses vara
tillfredsställande med avseende på motståndsförmåga mot kemiskamedel om ett av följande villkor är uppfyllt:
11.4.2.1. Alla provningar ger tillfredsställande resultat.11.4.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och getillfredsställande resultat.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 80
▼B
BILAGA 3 D
VINDRUTOR AV HÄRDAT GLAS
1. DEFINITION AV TYP
Vindrutor av härdat glas anses tillhöra olika typer om de skiljer sig
åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Formen och måtten.
Vindrutor av härdat glas anses tillhöra en av två grupper för prov-
ningarna av splittring och mekaniska egenskaper, dvs.
1.1.2.1. plana vindrutor och1.1.2.2. krökta vindrutor.1.1.3. Tjocklekskategorin inom vilken den nominella tjockleken ”e”
befinner sig (en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm medges):
— Kategori I: e ≤4,5 mm
— Kategori II: 4,5 mm <e≤5,5 mm
— Kategori III: 5,5 mm <e≤6,5 mm
— Kategori IV: 6,5 mm <e.
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art [polerat glas (spegelglas), flytglas, maskinglas].1.2.2. Färgning (färglöst eller tonat).1.2.3. Inläggningen eller avsaknaden av elektriska ledare.1.2.4. Inläggningen eller avsaknaden av avskärmningsband.
2. SPLITTRINGSPROVNING2.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
2.1.1. Endast materialets art berörs.2.1.2. Flytglas och maskinglas anses ha samma svårighetsindex.2.1.3. Splittringsprovningarna skall upprepas vid övergång från polerat glas
(spegelglas) till flytglas eller maskinglas, och tvärtom.
2.1.4. Provningarna skall upprepas om andra avskärmningsband än målade
band används.
2.2.Antal provexemplar
Sex provexemplar från serien med den minsta utvecklade arean och
sex provexemplar från serien med den största utvecklade arean,valda enligt bilaga 3 M, skall provas.
2.3.Olika glasområden
En vindruta av härdat glas skall omfatta två huvudområden, FI och
FII. Den får även omfatta ett mellanområde, FIII.
Dessa områden definieras enligt följande:
2.3.1. Område FI: periferiområde med fin splittring, minst 7 cm brett, runt
hela kanten av vindrutan och innefattande en 2 cm bred ytterkantsom inte underkastas någon utvärdering.
2.3.2. Område FII: synbarhetsområde med varierande splittring, alltid inne-
fattande en rektangulär del som är minst 20 cm hög och 50 cm lång.
2.3.2.1. Rektangelns mittpunkt befinner sig inuti en cirkel med en radie på
10 cm och centrerad på projektionen av referenspunkten.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 81
▼B
2.3.2.2. I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma
referenspunkten, skall synbarhetsområdets läge anges i provning-srapporten.
2.3.2.3. Höjden på ovannämnda rektangel får minskas till 15 cm för vind-
rutor som är mindre än 44 cm höga.
2.3.3. Område FIII: mellanområde, högst 5 cm brett, mellan områdena FI
och FII.
2.4.Provningsmetod
Den använda metoden är den som beskrivs i avsnit t 1 i bilaga 3 C.
2.5.Islagspunkter (se bilaga 3 N, figur 2)
2.5.1. Islagspunkterna väljs enligt följande:
Punkt 1: i mittdelen av område FII inom ett område med stor eller
liten påkänning.
Punkt 2: i område FIII, så nära som möjligt intill det vertikala
symmetriplanet i område FII.
Punkterna 3 och 3 /prime1: 3 cm från kanterna på en mittlinje på prove-
xemplaret. När det finns ett gripmärke skall en av brottpunkternaligga nära kanten med gripmärket och den andra nära den motsattakanten.
Punkt 4: vid den plats där krökningsradien är minst på den längsta
mittlinjen.
Punkt 5: 3 cm från provexemplarets kant vid den plats där kantens
krökningsradie är minst, antingen till vänster eller till höger.
2.5.2. En splittringsprovning utförs i var och en av punkterna 1, 2, 3, 3 /prime1,4
och 5.
2.6.Tolkning av resultat
2.6.1. En provning anses ha gett ett tillfredsställande resultat om splitt-
ringen uppfyller alla villkor som anges i punkterna 2.6.1.1, 2.6.1.2och 2.6.1.3 nedan.
2.6.1.1.Område FI
2.6.1.1.1. Antalet skärvor inom en valfri kvadrat p å5×5cmä r inte färre än
40 och inte fler än 350. I fråga om antal på färre än 40 gäller dockatt om antalet skärvor inom en valfri kvadrat på 10 × 10 cm sominnehåller kvadraten p å5×5cm inte är färre än 160, är detta
godtagbart.
2.6.1.1.2. För ovanstående regel gäller att en skärva som sträcker sig över
sidan av en kvadrat räknas som en halv skärva.
2.6.1.1.3. Splittringen kontrolleras inte i ett 2 cm brett band runt provexempla-
rens kant, varvid detta band representerar glasets ram, och inte hellerinom en radie på 7,5 cm från islagspunkten.
2.6.1.1.4. Högst tre skärvor med en area som överstiger 3 cm
2tillåts. Två av
dessa skärvor får inte finnas inom samma cirkel med 10 cmdiameter.
2.6.1.1.5. Långsträckta skärvor får tillåtas förutsatt att deras ändar inte är
eggvassa och att deras längd inte överstiger 7,5 cm, utom i det fallsom anges i punkt 2.6.2.2 nedan. Om dessa långsträckta skärvorsträcker sig till glasets kant får de inte bilda en vinkel på mer än 45 °
mot kanten.
2.6.1.2.Område FII
2.6.1.2.1. Den återstående sikten efter splittringen kontrolleras inom det
rektangulära område som anges i punkt 2.3.2. Inom denna rektangelskall den sammanlagda arean av skärvorna på mer än 2 cm
2mots-
vara minst 15 % av rektangelns yta. I fråga om vindrutor som ärmindre än 44 cm höga, eller vars monteringsvinkel är mindre än 15 °
från vertikallinjen, skall siktandelen vara minst lika med 10 % avarean hos motsvarande rektangel.
2.6.1.2.2. Ingen skärva får ha en area på mer än 16 cm
2, utom i det fall som
anges i punkt 2.6.2.2.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 82
▼B
2.6.1.2.3. Inom en radie på 10 cm från islagspunkten, men endast i den del av
cirkeln som ingår i område FII, medges tre skärvor med en area påmer än 16 cm
2men mindre än 25 cm2.
2.6.1.2.4. Skärvorna skall ha huvudsakligen regelbunden form och vara fria
från spetsar av den typ som beskrivs i punkt 2.6.1.2.4.1. Högst 10oregelbundna skärvor medges dock inom valfri rektangel på 50 × 20cm och högst 25 över hela vindrutans area.
Ingen sådan skärva får ha en spets som är mer än 35 mm lång mätt
enligt punkt 2.6.1.2.4.1.
2.6.1.2.4.1. En skärva anses vara en oregelbunden skärva om den inte kan
skrivas in i en cirkel med 40 mm diameter, om den har minst enspets som är mer än 15 mm lång när den mäts från udden till den deldär bredden är lika med glasets tjocklek, och om den har en ellerflera spetsar med en toppvinkel på mindre än 40 °.
2.6.1.2.5. Skärvor med långsträckt form medges i område FII i dess helhet,
förutsatt att de inte överstiger 10 cm i längd, utom i det fall somanges i punkt 2.6.2.2.
2.6.1.3.Område FIII
Splittringen i detta område skall ha egenskaper som ligger mellan
egenskaperna för splittringarna som medges i de två grannområdena(FI och FII).
2.6.2. En vindruta som tillhandahålls för typgodkännande anses vara till-
fredsställande med avseende på splittringen om minst ett av följandevillkor är uppfyllt:
2.6.2.1. När alla provningar som utförs med islagspunkterna enligt punkt
2.5.1 gett ett tillfredsställande resultat.
2.6.2.2. När en enda provning av alla de som utförs med islagspunkterna
enligt punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dock utanatt följande gränsvärden överskridits:
område FI: högst fem skärvor som är mellan 7,5 och 15 cm långa,område FII: högst tre skärvor med en area på mellan 16 och 20 cm
2
utanför cirkeln med radien 10 cm centrerad på islagspunkten,område FIII: högst fyra skärvor som är mellan 10 och 17,5 cm långa,och upprepas på ett nytt provexemplar, som antingen uppfyller
kraven i avsnitt 2.6.1 eller uppvisar avvikelser inom ovannämndagränsvärden.
2.6.2.3. När två provningar av alla provningarna som utförs med islagspunk-
terna enligt punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dockutan att gränsvärdena enligt punkt 2.6.2.2 överskridits, och ytterli-gare en serie provningar som utförs på en ny uppsättning prove-xemplar uppfyller kraven i avsnitt 2.6.1, eller om högst två prove-xemplar av den nya uppsättningen uppvisar avvikelser inom gräns-värdena i punkt 2.6.2.2.
2.6.3. Om de ovannämnda avvikelserna återfinns skall de antecknas i prov-
ningsrapporten och fotografier av berörda delar av vindrutan skallbifogas rapporten.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Antal provexemplar
3.2.1. För varje grupp av vindrutor av härdat glas skall fyra provexemplar
med ungefär minsta utvecklade arean och fyra provexemplar medungefär största utvecklade arean, varvid alla åtta provexemplar skallvara av samma typer som de som valts för splittringsprovningarna(se 2.2), provas.
3.2.2. Som alternativ skall, efter bestämmande av tekniska tjänsten som
utför provningarna, för varje kategori av vindrutetjocklek sex prov-bitar med måttet (1 100 m m + 5 mm/− 2 mm) × (500 mm + 5 mm /−
2 mm).
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 83
▼B
3.3.Provningsmetod
3.3.1. Den använda metoden är den som beskrivs i avsnit t 3 i bilaga 3 C.
3.3.2. Fallhöjden är 1,5 0 m + 0/− 5 mm.
3.4.Tolkning av resultat
3.4.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om vindrutan
eller provbiten brister.
3.4.2. En uppsättning provexemplar som tillhandahålls för typgodkännande
anses vara tillfredsställande med avseende på provningen medhuvudattrapp om något av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.4.2.1. Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat.3.4.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provexemplar ochge tillfredsställande resultat.
4. OPTISKA EGENSKAPER
De krav angående optiska egenskaper som anges i avsnitt 9 i bilaga
3 C gäller för varje typ av vindruta.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 84
▼B
Material SvårighetsindexBILAGA 3 E
ANDRA RUTOR AVENHETLIGT HÄRDAT GLAS, UTOM V IND-
RUTOR(1)
1. DEFINITION AV TYP
Rutor av enhetligt härdat glas anses tillhöra olika typer om de skiljer
sig åt i fråga om minst en av följande primär- och sekundäregen-skaper.
1.1.Primäregenskaperna är enligt följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Härdningsprocessens art (termisk eller kemisk).1.1.3. Formkategorin. Två kategorier urskiljs:1.1.3.1. plana glasrutor,1.1.3.2. plana och krökta glasrutor.1.1.4. Tjocklekskategorin inom vilken den nominella tjockleken ”e” befinner
sig (en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm medges):
— Kategori I: e ≤3,5 mm
— Kategori II: 3,5 mm <e≤4,5 mm
— Kategori III: 4,5 mm <e≤6,5 mm
— Kategori IV: 6,5 mm <e.
1.2.Sekundäregenskaperna är enligt följande:
1.2.1. Materialets art [polerat glas (spegelglas), flytglas, maskinglas].1.2.2. Färgning (färglöst eller tonat).1.2.3. Inläggningen eller avsaknaden av elektriska ledare.
2. SPLITTRINGSPROVNING2.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Spegelglas 2
Flytglas 1
Maskinglas 1
Inga andra sekundäregenskaper berörs.
2.2.Val av provexemplar
2.2.1. Provexemplar av varje formkategori och av varje tjocklekskategori
som är svår att framställa väljs enligt följande provningskriterier:
2.2.1.1. I fråga om rutor av plant glas: två uppsättningar provexemplar motsva-
rande
2.2.1.1.1. den största utvecklade arean,2.2.1.1.2. den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor.2.2.1.2. I fråga om rutor av plant och krökt glas: tre uppsättningar prove-
xemplar motsvarande
(1) Denna typ av rutor av enhetligt härdat glas kan även användas för vindrutor för trak-
torer.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 85
▼B
Glasrutans art Antal provexemplar2.2.1.2.1. den största utvecklade arean,
2.2.1.2.2. den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor,2.2.1.2.3. den största segmenthöjden.2.2.2. Provningar som utförs på provexemplar som motsvarar största arean,
S, anses vara tillämpliga på varje annan area som är mindre än S+5
%.
2.2.3. Om de tillhandahållna provexemplaren uppvisar en vinkel, τ, som är
mindre än 30 °, anses provningarna vara lika tillämpliga på alla tillver-
kade glasrutor som har en vinkel som är större än τ−5°.
Om de tillhandahållna provexemplaren uppvisar en vinkel, τ, som är
större än eller lika med 30 °, anses provningarna vara lika tillämpliga
på alla tillverkade glasrutor som har en vinkel som är lika med ellerstörre än 30 °.
2.2.4. Om segmenthöjden hpå de tillhandahållna provexemplaren är större
än 100 mm, anses provningarna vara lika tillämpliga på alla tillver-kade glasrutor som har en segmenthöjd på mindre ä nh+3 0m m .
Om segmenthöjden på de tillhandahållna provexemplaren är mindre än
eller lika med 100 mm, anses provningarna vara lika tillämpliga påalla glasrutor som har en segmenthöjd på mindre än eller lika med 100mm.
2.3.Antal provexemplar per uppsättning
Antalet provexemplar i varje grupp skall vara enligt följande, med
hänsyn till formkategorin som definieras i punkt 1.1.3 ovan:
Plan (två uppsättningar) 4
Plan och krökt (tre uppsättningar) 5
2.4.Provningsmetod
2.4.1. Den använda provningsmetoden är den som beskrivs i avsnitt 1 i
bilaga 3 C.
2.5.Islagspunkter (se bilaga 3 N, figur 3)
2.5.1. För plana glasrutor och krökta glasrutor är de islagspunkter som anges
i bilaga 3 N, figurerna 3a och 3b å ena sidan, respektive i bilaga 3 N,figur 3cå andra sidan, enligt följande:
Punkt 1: 3 cm från glasrutans kanter i den del där kantens kröknings-
radie är minst.
Punkt 2: 3 cm från kanten på en av mittlinjerna, varvid den sida (om
någon) av glasrutan som är försedd med gripmärken väljs.
Punkt 3: i glasets geometriska centrum.Punkt 4: endast för krökta glasrutor; denna punkt väljs på den längsta
mittlinjen i den del av rutan där krökningsradien är minst.
2.5.2. Endast en provning utförs vid varje föreskriven islagspunkt.
2.6.Tolkning av resultat
2.6.1. En provning anses ha gett ett tillfredsställande resultat om splittringen
uppfyller följande villkor:
2.6.1.1. Antalet skärvor i varje kvadrat på 5 c m×5cmä r inte färre än 40 eller
fler än 400, eller 450, i fråga om glas som inte är mer än 3,5 mmtjocka.
2.6.1.2. För ovanstående regel räknas en skärva som sträcker sig över en sida
av en kvadrat som en halv skärva.
2.6.1.3. Splittringen kontrolleras inte i ett 2 cm brett band runt provexempla-
rens kant, varvid detta band motsvarar glasets ram, och inte hellerinom en radie på 7,5 cm från islagspunkten.
2.6.1.4. Skärvor med en area som överstiger 3 cm
2tillåts inte, utom i de delar
som definieras i punkt 2.6.1.3.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 86
▼B
Matrerial Svårighetsindex Färgning Svårighetsindex2.6.1.5. Ett fåtal skärvor med långsträckt form tillåts, under förutsättning att
— deras ändar inte är eggvassa,
— de inte bildar en vinkel på mer än 45 °mot glasrutans kant om de
sträcker sig till denna,
och att deras längd inte överstiger 7,5 cm, utom i det fall som anges i
punkt 2.6.2.2 nedan.
2.6.2. En uppsättning provexemplar som tillhandahålls för typgodkännande
anses vara tillfredsställande med avseende på splittringen om minst ettav följande villkor är uppfyllt:
2.6.2.1. När alla provningar som utförs med de islagspunkter som föreskrivs i
punkt 2.5.1 har gett ett tillfredsställande resultat.
2.6.2.2. När en provning av alla de som utförs med de islagspunkter som
föreskrivs i punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dockutan att följande gränsvärden överskridits.
— inte mer än fem skärvor mellan 6 och 7,5 cm långa,
— inte mer än fem skärvor mellan 7,5 och 10 cm långa,
och upprepas på ett nytt provexemplar, som antingen uppfyller kraven
i avsnitt 2.6.1 eller uppvisar avvikelser inom de gränser som angesovan.
2.6.2.3. När två provningar av alla de som utförs med de islagspunkter som
föreskrivs i punkt 2.5.1 har gett ett otillfredsställande resultat, dockutan att gränsvärdena i punkt 2.6.2.2 överskridits, och ytterligare enserie provningar som utförs på en ny uppsättning provexemplaruppfyller föreskrifterna i avsnitt 2.6.1, eller inte fler än två prove-xemplar av den nya uppsättningen uppvisar avvikelser inom de gränsersom anges ovan i punkt 2.6.2.2.
2.6.3. Om de ovannämnda avvikelserna återfinns skall de antecknas i prov-
ningarapporten och fotografier av berörda delar av glasrutan skallbifogas rapporten.
3. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET3.1.Provning med kula på 227 g
3.1.1Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Polerat glas 2 färglöst 1
Flytglas 1 tonat 2
Maskinglas 1
De övriga sekundäregenskaperna (nämligen inläggning eller avsaknad
av elektriska ledare) berörs inte.
3.1.2.Antal provbitar
Sex provbitar genomgår provning för varje tjocklekskategori enligt
definitionen i punkt 1.1.4 ovan.
3.1.3.Provningsmetod
3.1.3.1. Den provningsmetod som skall användas är den som beskrivs i avsnitt
2.1 i bilaga 3 C.
3.1.3.2. Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens övre yta) anges i
följande tabell med hänsyn till glasrutans tjocklek:
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 87
▼B
Glasrutans nominella tjocklek Fallhöjd
e≤3,5 mm 2,0 m + 5/−0 mm
3,5 mm <e 2,5 m + 5/−0 mm
3.1.4.Tolkning av resultat
3.1.4.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om provbiten
inte brister.
3.1.4.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på mekanisk hållfasthet om minstett av följande villkor är uppfyllt:
3.1.4.2.1. När inte mer än en provning har gett ett otillfredsställande resultat.3.1.4.2.2. Sedan två provningar gett otillfredsställande resultat ger ytterligare en
serie provningar som utförs på en ny uppsättning med sex provbitartillfredsställande resultat.
4. OPTISKA EGENSKAPER
4.1. De krav angående normal ljusgenomsläpplighet som anges i avsnitt
9.1 i bilag a 3 C gäller rutor av enhetligt härdat glas eller delar av
glasrutor som sitter på platser som är viktiga för förarens siktfält.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 88
▼B
BILAGA 3 F
VINDRUTOR AV NORMALT LAMINERAT GLAS
1. DEFINITION AV TYP
Vindrutor av normalt laminerat glas anses tillhöra olika typer om de
skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäre-genskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Formen och måtten.
Vindrutor av normalt laminerat glas anses tillhöra en grupp med
avseende på provningar av mekaniska egenskaper och moståndsför-måga mot miljön.
1.1.3. Antalet glasskikt.1.1.4. Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på
0,2nmm (när antalet glasskikt i vindrutan) över och under det
nominella värdet medges.
1.1.5. Mellanskiktens nominella tjocklek.1.1.6. Mellanskiktens art och typ (t. ex. mellanskikt av PVB eller annat
plastmaterial).
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art [polerat glas (spegelglas), flytglas, maskinglas].1.2.2. Mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).1.2.3. Glasets färgning (färglöst eller tonat).1.2.4. Inläggningen eller avsaknaden av elektriska ledare.1.2.5. Inläggningen eller avsaknaden av avskärmningsband.
2. ALLMÄNT
2.1. I fråga om vindrutor av normalt laminerat glas utförs andra prov-
ningar än provningar med huvudattrapp (avsnitt 3.2) och provningarav optiska egenskaper på plana provbitar som antingen skärs ut frånverkliga vindrutor eller är särskilt tillverkade för ändamålet. I bådafallen skall provbitarna i alla avseenden vara noggrant representativaför de serietillverkade vindrutor som typgodkännande söks för.
2.2. Före varje provning skall provbitarna förvaras under minst fyra
timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna skall utföras så
snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållaredär de förvarats.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Provning med huvudattrapp på en komplett vindruta
3.2.1.Antal provexemplar
Fyra provexemplar från serien med den minsta utvecklade arean och
fyra provexemplar från serien med den största utvecklade arean,valda enligt bestämmelserna i bilaga 3 M, skall provas.
3.2.2.Provningsmetod
3.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.2 i
bilaga 3 C.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 89
▼B
3.2.2.2. Fallhöjden är 1, 5 m + 0/− 5 mm.
3.2.3.Tolkning av resultat
3.2.3.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.2.3.1.1. Provexemplaret brister och uppvisar flera cirkelformade sprickor
ungefär centrerade på islagspunkten, varvid sprickorna närmast isla-gspunkten skall befinna sig högst 80 mm från denna.
3.2.3.1.2. Glasskikten skall förbli vidhäftade vid mellanskiktet av plastmate-
rial. En eller flera delvisa separationer från mellanskiktet över enbredd på mindre än 4 mm på ömse sidor om sprickan medgesutanför en cirkel med 60 mm diameter centrerad på islagspunkten.
3.2.3.1.3. På islagssidan:3.2.3.1.3.1. mellanskiktet får inte friläggas över en yta på mer än 20 cm
2,
3.2.3.1.3.2. en reva med en längd på upp till 35 mm tillåts i mellanskiktet.3.2.3.2. En uppsättning provexemplar som tillhandahålls för godkännande
anses vara tillfredsställande med avseende på provningen medhuvudattrapp om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.2.3.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.2.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat ger ytterligare
en serie provningar som utförs på en ny uppsättning provexemplartillfredsställande resultat.
3.3.Provning med huvudattrapp på plana provbitar
3.3.1.Antal provbitar
Sex plana provbitar med måtten (1 100 m m + 5 mm/− 2 mm) × (500
mm + 5/− 2 mm) genomgår provning.
3.3.2.Provningsmetod
3.3.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.1 i
bilaga 3 C.
3.3.2.2. Fallhöjden ä r4m+ 25/− 0 mm.
3.3.3.Tolkning av resultat
3.3.3.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.3.3.1.1. Provbiten ger vika och brister, och uppvisar flera cirkelformade
sprickor ungefär centrerade på islagspunkten.
3.3.3.1.2. Revor i mellanskiktet tillåts under förutsättning att provdockans
huvud inte passerar genom provbiten.
3.3.3.1.3. Inga stora glasskärvor får lossna från mellanskiktet.3.3.3.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för godkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på provningen med huvudatt-rapp om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.3.3.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.3.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och getillfredsställande resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET4.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
4.2.Provning med kula på 2260 g
4.2.1.Antal provbitar
Sex kvadratiska provbitar på 300 mm + 10/− 0 mm genomgår
provning.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 90
▼B
+4 0 °C −20 °C
Provbitens tjocklek
FallhöjdStörsta tillåtna
massa hos
skärvornaFallhöjdStörsta tillåtna
massa hoss-
kärvorna
m (*) g m (*) g4.2.2.Provningsmetod
4.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnitt 2.2 i
bilaga 3 C.
4.2.2.2. Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens ovansida) ä r4m+
25/− 0 mm.
4.2.3.Tolkning av resultat
4.2.3.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om kulan inte
passerar genom glaset inom fem sekunder från islagsögonblicket.
4.2.3.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande
anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med kulapå 2 260 g om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
4.2.3.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.4.2.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och getillfredsställande resultat.
4.3.Provning med kula på 227 g
4.3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
4.3.2.Antal provbitar
Tjugo kvadratiska provbitar på 300 mm + 10/− 0 mm genomgår
provning.
4.3.3.Provningsmetod
4.3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnitt 2.1 i
bilaga 3 C. Tio provbitar provas i en temperatur på + 40 ± 2 °Co ch
tio i en temperatur på − 20 ± 2 °C.
4.3.3.2. Fallhöjden för de olika tjocklekskategorierna och massan hos de
skärvor som lossnar anges i tabellen nedan:
e≤4,5 9 12 8,5 12
4,5<e≤5,5 10 15 91 5
5,5<e≤6,5 11 20 9,5 20
e 6,5 12 25 10 25
(*) En tolerans på + 25/− 0 mm medges för fallhöjden.
4.3.4.Tolkning av resultat
4.3.4.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
— Kulan passerar inte genom provbiten.
— Provbiten brister inte i flera bitar.— Om mellanskiktet inte rivs sönder, får inte massan hos skärvor
som lossnar från glassidan som är motsatt islagspunkten över-stiga de tillämpliga värden som anges i punkt 4.3.3.2.
4.3.4.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande
anses vara tillfredsställande med avseende på provningen med kulapå 227 g om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
4.3.4.2.1. Inte mindre än åtta provningar vid varje provningstemperatur ger ett
tillfredsställande resultat.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 91
▼B
4.3.4.2.2. Sedan mer än två provningar vid varje provningstemperatur gett ett
otillfredsställande resultat skall ytterligare en serie provningarutföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställanderesultat.
5. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT MILJÖN5.1.Provning av motståndskraft mot nötning
5.1.1.Svårighetsindex och provningsmetod
Kraven i avsnit t 4 i bilag a 3 C gäller, och provningen skall fortsättas
under 1 000 cykler.
5.1.2.Tolkning av resultat
Säkerhetsglasrutan anses vara tillfredsställande med avseende på
motståndskraft: mot nötning om ljusspridningen till följd av nötningpå provbiten inte överstiger 2 %.
5.2.Provning av motståndskraft mot hög temperatur
Kraven i avsnit t 5 i bilag a 3 C gäller.
5.3.Provning av motståndskraft mot strålning
5.3.1.Allmänna krav
Denna provning utförs endast om tekniska tjänsten anser den
användbar med hänsyn till de uppgifter som det förfogar över ommellanskiktet.
5.3.2. Kraven i avsnit t 6 i bilag a 3 C gäller.
5.4.Provning av motståndskraft mot luftfuktighet
Kraven i avsnit t 7 i bilag a 3 C gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER
De krav angående optiska egenskaper som anges i avsnitt 9 i bilaga
3 C gäller för varje typ av vindruta.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 92
▼B
BILAGA 3 G
ANDRA RUTOR AVLAMINERAT GLAS, UTOM V INDRUTOR(1)
1. DEFINITION AV TYP
Andra rutor av laminerat glas, utom vindrutor, anses tillhöra olika typer
om de skiljer sig åt i minst en av följande primär- eller sekundäregen-skaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Den tjocklekskategori för rutan där den nominella tjockleken ”e”
befinner sig, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 nmm (när antalet
glasskikt i vindrutan) medges.
— Kategori I: e ≤5,5 mm
— Kategori II: 5,5 mm <e≤6,5 mm
— Kategori III: 6,5 mm <e.
1.1.3. Mellanskiktens nominella tjocklek.
1.1.4. Mellanskiktens art och typ (t. ex. mellanskikt av PVB eller annat plast-
material).
1.1.5. Varje särskild behandling som ett av glasskikten kan ha genomgått.
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art [polerat glas (spegelglas), flytglas, maskinglas].1.2.2. Mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).1.2.3. Glasets färgning (färglöst eller tonat).
2. ALLMÄNT
2.1. I fråga om andra rutor av laminerat glas, utom vindrutor, utförs prov-
ningarna på plana provbitar som antingen skärs ut från ordinära glas-rutor eller är särskilt tillverkade. I båda fallen skall provbitarna i allaavseenden vara noggrant representativa för de serietillverkade glasrutorsom typgodkännande söks för.
2.2. Före varje provning skall provbitarna av laminerat glas förvaras under
minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna skall
utföras på provbitarna så snart bitarna tagits ut ur den behållare där deförvarats.
2.3. Bestämmelserna i denna bilaga anses vara uppfyllda om glaset som
tillhandahålls för typgodkännande har samma sammansättning som envindruta som redan godkänts enligt bestämmelserna i bilaga 3 F, 3 Heller 3 I.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Antal provbitar
Sex plana provbitar med måtten 1 100 × 500 mm (+ 25/− 0 mm)
genomgår provning.
3.3.Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnit t 3 i bilaga 3
C.
3.3.2. Fallhöjden är 1,50 m +0/− 5 mm. Den ökas til l 4 m +25/− 0 mm för
glasrutor som används som traktorvindrutor.
(1) Denna typ av ruta av laminerat glas kan även användas för vindrutor för traktorer.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 93
▼B
Nominell tjocklek Fallhöjd3.4.Tolkning av resultat
3.4.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.4.1.1. Provbiten ger vika och brister och uppvisar flera cirkelformade sprickor
ungefär centrerade på islagspunkten.
3.4.1.2. Revor i mellanskiktet tillåts, men provdockans huvud får inte passera
genom.
3.4.1.3. Inga stora glasskärvor får lossna från mellanskiktet.3.4.2. En uppsättning provbitar som genomgår typgodkännandeprovning anses
vara tillfredsställande med avseende på provningen med huvudattrappom ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.4.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.4.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare en
serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfreds-ställande resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET — PROVNING MED
KULA PÅ 227 g
4.1.Svårighetsindex för sekundäregenskapernaIngen sekundäregenskap berörs.
4.2.Antal provbitarFyra plana kvadratiska provbitar med sidan 300 mm × 300 mm (+ 10mm/− 0 mm) skall genomgå provningar.
4.3.Provningsmetod
4.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnitt 2.1 i bilaga
3C .
4.3.2. Fallhöjden (från kulans undersida till provbitens ovansida) är den som
anges i följande tabell som en funktion av nominell tjocklek:
e≤5,5 mm 5 m
5,5 mm ≤e≤6,5 mm 6 m
6,5 mm ≤e 7m+ 25 mm/− 0 mm
4.4.Tolkning av resultat
4.4.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:— Kulan passerar inte genom provbiten.— Provbiten brister inte i flera skärvor.— Den totala massan hos de få skärvor som får bildas på motsatt sida
mot islagspunkten överstiger inte 15 g.
4.4.2. En uppsättning provbitar som genomgår typgodkännandeprovning anses
vara tillfredsställande med avseende på mekanisk hållfasthet om ett avde följande villkoren är uppfyllt:
4.4.2.1. Alla provningarna har gett ett tillfredsställande resultat.4.4.2.2. Sedan inte mer än två provningar gett ett otillfredsställande resultat skall
ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitaroch ge tillfredsställande resultat.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 94
▼B
5. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT MILJÖN
5.1Provning av motståndskraft mot nötning
5.1.1.Svårighetsindex och provningsmetod
Kraven i avsnit t 4 i bilag a 3 C gäller, och provningen skall fortsättas
under 1 000 cykler.
5.1.2.Tolkning av resultat
Säkerhetsglasrutan anses vara tillfredsställande med avseende på
motståndskraft mot nötning om ljusspridningen till följd av nötning påprovbiten inte överstiger 2 %.
5.2.Provning av motståndskraft mot hög temperatur
Kraven i avsnit t 5 i bilag a 3 C gäller.
5.3.Provning av motståndskraft mot strålning
5.3.1.Allmänna krav
Denna provning utförs endast om den tekniska tjänsten anser den
användbar med hänsyn till de uppgifter som det förfogar över ommellanskiktet.
5.3.2. Kraven i avsnit t 6 i bilag a 3 C gäller.
5.4.Provning av motståndskraft mot luftfuktighet
Kraven i avsnit t 7 i bilag a 3 C gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER6.1.Ljusgenomsläpplighet
De krav angående den normala ljusgenomsläppligheten som anges i
avsnitt 9.1 i bilag a 3 C gäller för andra glasrutor än vindrutor, eller delar
av glasrutor som sitter på platser som är viktiga för förarens siktfält.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 95
▼B
BILAGA 3 H
VINDRUTOR AV BEHANDLAT LAMINERAT GLAS
1. DEFINITION AV TYP
Vindrutor av behandlat laminerat glas anses tillhöra olika typer om de
skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäre-genskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Formen och måtten.
Vindrutor av behandlat laminerat glas anses tillhöra en grupp med
avseende på provningarna av splittring, mekaniska egenskaper ochmotståndsförmåga mot miljön.
1.1.3. Antalet glasskikt.1.1.4. Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på
0,2nmm (när antalet glasskikt i vindrutan) över och under det
nominella värdet tillåts.
1.1.5. Varje särskild behandling som ett eller flera glasskikt kan ha genom-
gått.
1.1.6. Mellanskiktens nominella tjocklek.1.1.7. Mellanskiktens art och typ (t.ex. mellanskikt av PVB eller annat
plastmaterial).
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art [polerat glas (spegelglas), flytglas, maskinglas].1.2.2. Mellanskiktens färgning (helt eller delvis) (färglösa eller tonade).1.2.3. Glasets färgning (färglöst eller tonat).1.2.4. Inläggningen eller avsaknaden av elektriska ledare.1.2.5. Inläggningen eller avsaknaden av avskärmningsband.
2. ALLMÄNT
2.1. I fråga om vindrutor av behandlat laminerat glas, utförs andra prov-
ningar än provningen med huvudattrapp på en komplett vindruta ochprovningar av optiska egenskaper på provexemplar eller plana prov-bitar som är särskilt tillverkade för ändamålet. Provbitarna skall dock ialla avseenden vara noggrant representativa för de serietillverkadevindrutor som typgodkännande söks för.
2.2. Före varje provning skall provbitarna eller provexemplaren förvaras
under minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna
skall utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna eller prove-xemplaren tagits ut ur den behållare där de förvarats.
3. FÖRESKRIVNA PROVNINGAR
Vindrutor av behandlat laminerat glas skall genomgå
3.1. provningarna som föreskrivs i bilag a 3 F för vindrutor av normalt
laminerat glas,
3.2. splittringsprovningen som beskrivs i avsnitt 4 nedan.
4. SPLITTRINGSPROVNING4.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 96
▼B
Material Svårighetsindex
Spegelglas 2
Flytglas 1
Maskinglas 1
4.2.Antal provbitar eller provexemplar
En provbit med måtten 1 100 × 500 mm (+ 5/− 2 mm) eller ett
provexemplar genomgår provning för varje islagspunkt.
4.3.Provningsmetod
Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnit t 1 i bilaga
3C .
4.4.Islagspunkt eller islagspunkter
Glasrutan slås mot vart och ett av de yttre behandlade skikten i mitten
av provbiten eller provexemplaret.
4.5.Tolkning av resultat
4.5.1. För varje islagspunkt anses splittringsprovningen ha gett ett tillfreds-
ställande resultat om den totala arean av skärvor med en area på merä n2cm
2inom en rektangel enligt definitionen i punkt 2.3.2 i bilaga 3
D utgör minst 15 % av arean av denna rektangel.
4.5.1.1. I fråga om ett provexemplar:4.5.1.1.1. Rektangelns mittpunkt befinner sig inom en cirkel med en radie på 10
cm centrerad på projektionen av referenspunkten enligt definitionen ipunkt 1.2 i bilagan ”Siktfält” till direktiv 74/347/EEG om tillnärmningav medlemsstaternas lagstiftning om siktfältet och vindrutetorkare förjordbruks- och skogsbrukstraktorer med hjul.
4.5.1.1.2. I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma referens-
punkten, skall synbarhetsområdets läge anges i provningsrapporten.
4.5.1.1.3. Rektangelns höjd får minskas till 15 cm för vindrutor som är mindre
än 44 cm höga eller vars monteringsvinkel är mindre än 15 °från
vertikalplanet. Procentandelen för synbarheten skall vara lika medminst 10 % av arean på motsvarande rektangel.
4.5.1.2. I fråga om en provbit skall rektangelns mittpunkt befinna sig på
provbitens längre axel 450 mm från en av dess kanter.
4.5.2. Provbitarna eller provexemplaren som tillhandahålls för typgodkän-
nande anses vara tillfredsställande med avseende på splittringen om ettav de följande villkoren är uppfyllt:
4.5.2.1. Alla provningarna ger ett tillfredsställande resultat för varje isla-
gspunkt.
4.5.2.2. Sedan provningen upprepats på en ny uppsättning med fyra provbitar
för varje islagspunkt för vilka den ursprungligen hade gett ett otill-fredsställande resultat, skall alla de fyra nya provningarna som utförsvid samma islagspunkter ge ett tillfredsställande resultat.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 97
▼B
BILAGA 3 I
SÄKERHETSGLASRUTOR BELAGDA MED PLASTMATERIAL PÅ
INSIDAN
1. DEFINITION AV TYP
Säkerhetsglas, enligt definitionen i bilagorn a3D—3H , skall om de är
belagda med ett skikt plastmaterial på insidan inte bara uppfylla kraven iberörda bilagor utan även följande krav.
2. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT NÖTNING2.1.Svårighetsindex och provningsmetod
Plastbeläggningen skall genomgå en provning under 100 cykler enligt de
krav som anges i avsnit t 4 i bilaga 3 C.
2.2.Tolkning av resultat
Plastbeläggningen anses tillfredsställande med avseende på motståndskraft
mot nötning om ljusspridningen till följd av nötning av provbiten inteöverstiger 4 %.
3. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT LUFTFUKTIGHET
3.1. I fråga om plastbelagt härdat säkerhetsglas skall en provning av motståndsk-
raften mot luftfuktighet utföras.
3.2. Kraven i avsnit t 7 i bilag a 3 C gäller.
4. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT TEMPERATURFÖRÄND-
RINGAR
Kraven i avsnit t 8 i bilag a 3 C gäller.
5. PROVNING AV BRANDHÄRDIGHET
Kraven i avsnitt 10 i bilag a 3 C gäller.
6. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT KEMIKALIER
Kraven i avsnitt 11 i bilag a 3 C gäller.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 98
▼B
BILAGA 3 J
VINDRUTOR AV PLAST-GLASTYP
1. DEFINITION AV TYP
Vindrutor av plast-glastyp anses tillhöra olika typer om de skiljer sig
åt i fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Formen och måtten.
Vindrutor av plast-glastyp anses tillhöra en grupp med avseende på
provningar av mekanisk hållfasthet, motståndskraft mot miljön, tempe-raturförändringar och kemiska medel.
1.1.3. Antalet plastskikt.1.1.4. Vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans på ±
0,2 mm tillåts.
1.1.5. Glasskiktets nominella tjocklek.1.1.6. Den nominella tjockleken på de plastskikt som fungerar som mellan-
skikt.
1.1.7. Arten och typen för de plastskikt som fungerar som mellanskikt (t.ex.
PVB eller annat material) och för de plastskikt som finns på insidan.
1.1.8. Varje särskild behandling som glasrutan kan ha genomgått.
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art (spegelglas, flytglas, maskinglas).1.2.2. Färgningen av eventuella plastskikt (helt eller delvis) (färglösa eller
tonade).
1.2.3. Glasets färgning (färglöst eller tonat).1.2.4. Inläggningen eller avsaknaden av elektriska ledare.1.2.5. Inläggningen eller avsaknaden av avskärmningsband.
2. ALLMÄNT
2.1. I fråga om vindrutor av plast-glastyp, utförs andra provningar än
provningar med huvudattrapp (3.2) och provningar av optiska egen-skaper på plana provbitar som antingen skärs ut från verkliga vindrutoreller är särskilt tillverkade för ändamålet. I båda fallen skall provbi-tarna i alla avseenden vara noggrant representativa för de serietillver-kade vindrutor som typgodkännande söks för.
2.2. Före varje provning skall provbitarna förvaras under minst fyra timmar
i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna skall utföras så snart som
möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur den behållare där deförvarats.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Provning med huvudattrapp på en komplett vindruta
3.2.1.Antal provexemplar
Fyra provexemplar från serien med den minsta utvecklade arean och
fyra provexemplar från serien med den största utvecklade arean, valdaenligt bestämmelserna i bilaga 3 M, skall provas.
3.2.2.Provningsmetod
3.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.2 i
bilaga 3 C.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 99
▼B
3.2.2.2. Fallhöjden är 1,5 0 m + 0/− 5 mm.
3.2.3.Tolkning av resultat
3.2.3.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.2.3.1.1. Glasskiktet brister och uppvisar flera cirkelformade sprickor ungefär
centrerade på islagspunkten, varvid sprickorna närmast islagspunktenskall befinna sig högst 80 mm från denna.
3.2.3.1.2. Glasskiktet skall förbli vidhäftat vid mellanskiktet av plastmaterial. En
eller flera delvisa separationer från mellanskiktet över en bredd påhögst 4 mm kan tillåtas på ömse sidor om sprickan utanför en cirkelmed 60 mm diameter centrerad på islagspunkten.
3.2.3.1.3. En reva med en längd på upp till 35 mm tillåts i mellanskiktet på
islagssidan.
3.2.3.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på provningen med huvudattrappom ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.2.3.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.2.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och getillfredsställande resultat.
3.3.Provning med huvudattrapp på plana provbitar
3.3.1.Antal provbitar
Sex plana provbitar med måtten 1 100 mm × 500 mm (+ 5/− 2 mm)
genomgår provning.
3.3.2.Provningsmetod
3.3.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.1 i
bilaga 3 C.
3.3.2.2. Fallhöjden ä r4m+ 25/− 0 mm.
3.3.3.Tolkning av resultat
3.3.3.1. Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.3.3.1.1. Glasskiktet ger vika och brister och uppvisar flera cirkelformade
sprickor ungefär centrerade på islagspunkten.
3.3.3.1.2. Revor i mellanskiktet tillåts, men provdockans huvud får inte passera
genom.
3.3.3.1.3. Inga stora glasskärvor får lossna från mellanskiktet.3.3.3.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på provningen med huvudattrappom ett av de följande villkoren är uppfyllt:
3.3.3.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.3.3.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare
en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och getillfredsställande resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET4.1.Svårighetsindex, provningsmetod och tolkning av resultat
Kraven i avsnit t 4 i bilag a 3 F gäller.
4.2. Tredje kravet i punkt 4.3.4.1 i bilag a 3 F gäller dock inte.
5. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT MILJÖN5.1.Provning av motståndskraft mot nötning
5.1.1.Provning av motståndskraft mot nötning på utsidan
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 100
▼B
5.1.1.1. Kraven i avsnitt 5.1 i bilag a 3 F gäller.
5.1.2.Provning av motståndskraft mot nötning på insidan
5.1.2.1. Kraven i avsnit t 2 i bilag a 3 I gäller.
5.2.Provning av motståndskraft mot hög temperatur
Kraven i avsnit t 5 i bilag a 3 C gäller.
5.3.Provning av motståndskraft mot strålning
Kraven i avsnit t 6 i bilag a 3 C gäller.
5.4.Provning av motståndskraft mot luftfuktighet
Kraven i avsnit t 7 i bilag a 3 C gäller.
5.5.Provning av motståndskraft mot temperaturförändringar
Kraven i avsnit t 8 i bilag a 3 C gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER
De krav angående optiska egenskaper som anges i avsnit t 9 i bilaga 3
C gäller för varje typ av vindruta.
7. PROVNING AV BRANDHÄRDIGHET
Kraven i avsnitt 10 i bilag a 3 C gäller.
8. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT KEMIKALIER
Kraven i avsnitt 11 i bilag a 3 C gäller.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 101
▼B
BILAGA 3 K
ANDRA RUTOR AVPLAST-GLASTYP, UTOM V INDRUTOR(1)
1. DEFINITION AV TYP
Andra rutor av plast-glastyp, utom vindrutor, anses tillhöra olika typer
om de skiljer sig åt i fråga om minst en av följande primär- ellersekundäregenskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Den tjocklekskategori som är tillämplig för den nominella tjockleken
”e”, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 mm tillåts.
— Kategori I: e ≤3,5 mm
— Kategori II: 3,5 mm <e≤4,5 mm
— Kategori III: 4,5 mm <e.
1.1.3. Den nominella tjockleken på de skikt av plastmaterial som fungerar som
mellanskikt.
1.1.4. Glasrutans nominella tjocklek.1.1.5. Typen för de skikt av plastmaterial som fungerar som mellanskikt (t. ex.
PVB eller annat material) och för plastskiktet på insidan.
1.1.6. Varje särskild behandling som glasskiktet kan ha genomgått.
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Materialets art (spegelglas, flytglas, maskinglas).1.2.2. Färgningen av eventuella plastskikt (helt eller delvis) (färglösa eller
tonade).
1.2.3. Glasets färgning (färglöst eller tonat).
2. ALLMÄNT
2.1. I fråga om andra rutor av plast-glastyp, utom vindrutor, utförs provning-
arna på plana provbitar som antingen skärs ut från verkliga glasrutoreller är särskilt tillverkade. I båda fallen skall provbitarna i alla avse-enden vara noggrant representativa för de serietillverkade glasrutor somtypgodkännande söks för.
2.2. Före varje provning skall provbitarna av plast-glastyp förvaras under
minst fyra timmar i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna skall
utföras så snart som möjligt efter det att provbitarna tagits ut ur denbehållare där de förvarats.
2.3. Bestämmelserna i denna bilaga anses vara uppfyllda om glasrutan som
tillhandahålls för typgodkännande har samma sammansättning som envindruta som redan godkänts enligt bestämmelserna i bilaga 3 J.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Antal provbitar
Sex plana provbitar med måtten 1 100 × 500 mm (+ 5/− 2 mm)
genomgår provning.
3.3.Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnit t 3 i bilaga 3
C.
3.3.2. Fallhöjden är 1,50 m + 0/− 5 mm. (Denna höjd ökas til l4m+ 25/− 0
mm för glasrutor som används som traktorvindrutor.)
(1) Denna typ av ruta av plastglas kan också användas för vindrutor för traktorer.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 102
▼B
Nominell tjocklek Fallhöjd3.4Tolkning av resultat
3.4.1. Denna provning anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.4.1.1. Glasskiktet brister och uppvisar flera sprickor.3.4.1.2. Revor i mellanskiktet tillåts, under förutsättning att provdockans huvud
inte passerar genom provbiten.
3.4.1.3. Inga stora glasskärvor lossnar från mellanskiktet.3.4.2. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på provningen med huvudattrappom ett av de följande villkoren är uppfyllt:
3.4.2.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.4.2.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare en
serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfreds-ställande resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET — PROVNING MED
KULA PÅ 227 g
4.1. Bestämmelserna i avsnitt 4 i bilaga 3 G gäller, med undantag för
tabellen i punkt 4.3.2 i bilaga 3 G som skall ersättas med följande:
e≤3,5 mm 5 m
3,5 mm <e≤4,5 mm 6 m
e>4,5 mm 7m+ 25 mm/− 0 mm
4.2. Kraven i tredje strecksatsen i punkt 4.4.1 i bilaga 3 G gäller dock inte.5. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT MILJÖN5.1.Provning av motståndskraft mot nötning
5.1.1.Provning av motståndskraft mot nötning på utsidanKraven i avsnitt 5.1 i bilaga 3 G gäller.
5.1.2.Provning av motståndskraft mot nötning på insidanKraven i avsnitt 2.1 i bilaga 3 I gäller.
5.2.Provning av motståndskraft mot hög temperaturKraven i avsnitt 5 i bilaga 3 C gäller.
5.3.Provning av motståndskraft mot strålningKraven i avsnitt 6 i bilaga 3 C gäller.
5.4.Provning av motståndskraft mot luftfuktighetKraven i avsnitt 7 i bilaga 3 C gäller.
5.5.Provning av motståndskraft mot temperaturförändringarKraven i avsnitt 8 i bilaga 3 C gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER
De krav på den normala ljusgenomsläppligheten som anges i avsnitt 9.1i bilaga 3 C gäller för glasrutor eller delar av glasrutor som sitter påplatser som är viktiga för förarens sikt.
7. PROVNING AV BRANDHÄRDIGHET
Kraven i avsnitt 10 i bilaga 3 C gäller.
8. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT KEMIKALIER
Kraven i avsnitt 11 i bilaga 3 C gäller.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 103
▼B
BILAGA 3 L
DUBBELGLASADE ENHETER
1. DEFINITION AV TYP
Dubbelglasade enheter anses tillhöra olika typer om de skiljer sig åt i
fråga om minst en av följande primär- eller sekundäregenskaper.
1.1.Primäregenskaperna är följande:
1.1.1. Handelsbeteckningen eller varumärket.1.1.2. Sammansättningen av den dubbelglasade enheten (symmetrisk, asym-
metrisk).
1.1.3. Typen för varje delglasruta enligt definitionen i avsnit t 1 i bilaga 3 E, 3
G eller 3 K.
1.1.4. Den nominella storleken på mellanrummet mellan de två glasrutorna.1.1.5. Tätningens typ (organisk eller glas mot glas/glas mot metall).
1.2.Sekundäregenskaperna är följande:
1.2.1. Sekundäregenskaperna för varje delglasruta enligt definitionen i avsnitt
1.2 i bilaga 3 E , 3 G eller 3 K.
2. ALLMÄNT
2.1. Varje delglasruta som bildar den dubbelglasade enheten skall antingen
typgodkännas eller uppfylla de krav som anges i den berörda bilagan (3E, 3 G eller 3 K).
2.2. Provningar som utförs på dubbelglasade enheter med en nominell
storlek på mellanrummet ”e” anses vara tillämpliga på alla dubbelgla-sade enheter med samma egenskaper och en nominell storlek på mellan-rummet ”e” ± 3 mm. Sökande av typgodkännande får dock för prov-ningarna tillhandahålla provexemplaret med minsta mellanrummet ochprovexemplaret med största mellanrummet.
2.3. I fråga om dubbelglasade enheter med minst en ruta av laminerat glas
eller en ruta av plast-glastyp skall provbitarna förvaras under minst fyratimmar före provningen i en temperatur på 23 ± 2 °C. Provningarna
skall utföras omedelbart efter det att provbitarna tagits ut ur den behål-lare där de förvarats.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1.Svårighetsindex för sekundäregenskaperna
Ingen sekundäregenskap berörs.
3.2.Antal provbitar
Sex provbitar med måtten (1 100 mm × 500 mm ) + 5 mm/− 2 mm skall
provas för varje tjocklekskategori på delrutorna och varje mellanrums-storlek enligt definitionen i punkt 1.1.4 ovan.
3.3.Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i avsnit t 3 i bilaga 3
C.
3.3.2. Fallhöjden är 1, 5 m + 0/− 5 mm.
3.3.3. I fråga om asymmetriskt dubbelglas skall utföras tre provningar på varje
sida.
3.4Tolkning av resultat
3.4.1. Dubbelglas bestående av två rutor av enhetligt härdat glas.
Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om båda delarna
brister.
3.4.2. Dubbelglas bestående av två rutor av laminerat glas, utom vindrutor.
Provningen anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 104
▼B
3.4.2.1. Provbitens båda delar ger vika och brister och uppvisar flera cirkelfor-
made sprickor ungefär centrerade på islagspunkten.
3.4.2.2. Revor i mellanskikten medges, men provdockans huvud får inte passera
genom.
3.4.2.3. Inga stora glasskärvor lossnar från mellanskiktet.3.4.3. Dubbelglas bestående av en ruta av enhetligt härdat glas och en ruta av
laminerat glas eller plast-glastyp, utom vindrutor.
Denna provning anses ha gett ett tillfredsställande resultat om följande
villkor är uppfyllda:
3.4.3.1. Rutan av härdat glas brister.3.4.3.2. Rutan av laminerat glas eller plast-glastyp ger vika och brister och
uppvisar flera cirkelformade sprickor ungefär centrerade på isla-gspunkten.
3.4.3.3. Revor i mellanskikten tillåts under förutsättning att provdockans huvud
inte passerar genom provbiten.
3.4.3.4. Ingen stor glasskärva lossnar från mellanskiktet.3.4.4. En uppsättning provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses
vara tillfredsställande med avseende på uppträdandet vid anslag medhuvudattrapp om ett av de två följande villkoren är uppfyllt:
3.4.4.1. Alla provningarna ger tillfredsställande resultat.3.4.4.2. Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat skall ytterligare en
serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfreds-ställande resultat.
4. OPTISKA EGENSKAPER
De krav om den normala ljusgenomsläppligheten som anges i avsnitt 9.1
i bilaga 3 C gäller för dubbelglasade enheter eller delar av dubbelgla-
sade enheter som sitter på platser som är viktiga för förarens sikt.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 105
▼B
BILAGA 3 M
GRUPPERING AV VINDRUTOR FÖR TYPGODKÄNNANDEPROV-
NING
1. De egenskaper som skall beaktas är1.1. vindrutans utvecklade area,1.2. segmenthöjden,1.3. krökningen.2. En grupp utgörs av en tjockleksklass.3. Klassificering utförs i stigande ordning för utvecklade ytan.
De fem största och de fem minsta utvecklade areorna väljs och
numreras enligt följande:
1 för den största 1 för den minsta
2 för nästa mindre efter 2 för nästa större efter 13 för nästa mindre efter 3 för nästa större efter 24 för nästa mindre efter 4 för nästa större efter 35 för nästa mindre efter 5 för nästa större efter 4
4. Inom var och en av de två serier som definieras i punkt 3 ovan anges
segmenthöjderna enligt följande:
1 för största segmenthöjden,2 för nästa mindre,3 för nästa mindre osv.
5. Inom var och en av de två serier som definieras i punkt 3 ovan anges
krökningsradien enligt följande:
1 för minsta krökningsradien,2 för nästa större,3 för nästa större osv.
6. Siffrorna som tilldelas varje vindruta i de två serier som definieras i
punkt 3 ovan läggs ihop.
6.1. Den vindruta bland de fem största som får minsta summan och den
vindruta bland de fem minsta som får minsta summan väljs för defullständiga provningarna enligt bilaga 3 D, 3 F, 3 H , 3 I eller 3 J.
6.2. De andra vindrutorna i samma serie provas för kontroll av de optiska
egenskaperna enligt avsnit t 9 i bilaga 3 C.
7. Ett fåtal vindrutor som har väsentligt annorlunda parametrar än ytter-
lighetsfallen för den valda gruppen i fråga om form och/eller krök-ningsradie kan även provas om den tekniska tjänst som utför provning-arna anser att parametrarna i fråga sannolikt har märkbara negativaeffekter.
8. Gränsvärdena för gruppen bestäms för vindrutans utvecklade area. När
en vindruta som tillhandahålls för typgodkännande har en utveckladarea som ligger utanför de godkända gränsvärdena eller har en väsent-ligt större segmenthöjd eller en väsentligt mindre krökningsradie ansesden vara av en ny typ och genomgår ytterligare provningar omtekniska tjänsten anser att sådana provningar är tekniskt nödvändigamed hänsyn till de uppgifter som den förfogar över om produkten ochdet använda materialet.
9. Om någon annan vindrutemodell därefter tillverkas av innehavaren av
typgodkännandet i en tjockleksklass som redan godkänts
9.1. skall det säkerställas om denna modell kan räknas in bland de fem
största eller de fem minsta som valts för typgodkännande av gruppen ifråga,
9.2. skall siffertilldelning med de förfaranden som definieras i punkterna 3,
4 och 5 ovan utföras igen,
9.3. skall, om summan av siffrorna som tilldelas den vindruta som nyligen
räknats in bland de fem största eller de fem minsta vindrutorna
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 106
▼B
9.3.1. befinns vara den minsta, följande provningar utföras
9.3.1.1. på vindrutor av härdat glas:9.3.1.1.1. splittring,9.3.1.1.2. anslag med huvudattrapp,9.3.1.1.3. optisk förvrängning,9.3.1.1.4. sekundärbildens separation,9.3.1.1.5. ljusgenomsläpplighet,9.3.1.2. på vindrutor av laminerat glas eller plast-glastyp:9.3.1.2.1. anslag med huvudattrapp,9.3.1.2.2. optisk förvrängning,9.3.1.2.3. sekundärbildens separation,9.3.1.2.4. ljusgenomsläpplighet,9.3.1.3. på vindrutor av behandlat laminerat glas: provningarna som anges i
avsnitten 9.3.1.1.1, 9.3.1.1.2 och 9.3.1.2,
9.3.1.4. på vindrutor av plastbelagt glas: provningarna som anges i avsnitt
9.3.1.1 eller 9.3.1.2 beroende på vad som är lämpligt,
9.3.2. befinns inte vara den minsta, endast provningarna som föreskrivs för
kontroll av de optiska egenskaperna enligt avsnit t 9 i bilaga 3 C.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 107
▼B
BILAGA 3 N
MÄTNING AVSEGMENTHÖJDER OCH ISLAGSPUNKTERNAS LÄGE
Figur 1
Bestämning av segmenthöjd, h
För en glasruta med enkel krökning är segmenthöjden högst h1.
För en glasruta med dubbel krökning är segmenthöjden högst h1+h2.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 108
▼B
Figur 2
Föreskrivna islagspunkter för vindrutor
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 109
▼B
Figurerna 3 a ,3bo c h3c
Föreskrivna islagspunkter för glasrutor av enhetligt härdat glas
Punkterna ”2” i figurerna 3 a ,3bo ch3c ä r exempel på de lägen för punkt ”2” som föreskrivs i avsnitt 2.5
i bilaga 3 E.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 110
▼B
BILAGA 3 O
KONTROLLER FÖR ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP
1. DEFINITIONER
I detta direktiv avses med
1.1.typ av produkt: alla glasrutor som har samma primäregenskaper,
1.2.tjockleksklass: alla glasrutor som har tjockleken hos ingående delar
inom tillåtna toleranser,
1.3.tillverkningsenhet: alla tillverkningsmedel för en eller flera typer av
glasrutor inrättade på samma plats; de kan omfatta flera tillverknings-linjer,
1.4.skift:en tillverkningsperiod som utförs av samma tillverkningslinje
under den dagliga arbetstiden,
1.5.tillverkningskörning: en sammanhängande tillverkningsperiod med
samma typ av produkt under samma skift,
1.6.Ps:antalet glasrutor av samma typ av produkt tillverkade under samma
skift,
1.7.Pr:antalet glasrutor av samma typ av produkt tillverkade under en
tillverkningskörning.
2. PROVNINGAR
Glasrutorna genomgår följande provningar:
2.1.Vindrutor av härdat glas
2.1.1. Splittringsprovning enligt kraven i avsnit t 2 i bilaga 3 D.
2.1.2. Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i avsnitt 9.1 i bilaga 3 C.2.1.3. Provning av optisk förvrängning enligt kraven i avsnitt 9.2 i bilaga 3 C.2.1.4. Provning av sekundärbildens separation enligt kraven i avsnitt 9.3 i
bilaga 3 C.
2.2.Rutor av enhetligt härdat glas
2.2.1. Splittringsprovning enligt kraven i avsnit t 2 i bilaga 3 E.
2.2.2. Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i avsnitt 9.1 i bilaga 3 C.2.2.3. I fråga om glasrutor som används som vindrutor:2.2.3.1. provning av optisk förvrängning enligt kraven i avsnitt 9.2 i bilaga 3 C,2.2.3.2. provning av sekundärbildens separation enligt kraven i avsnitt 9.3 i
bilaga 3 C.
2.3.Vindrutoravordinärtlamineratglasochvindrutoravplast-glastyp
2.3.1. Provning med huvudattrapp enligt kraven i avsnit t 3 i bilaga 3 F.
2.3.2. Provning med kula på 2 260 g enligt kraven i avsnitt 4.2 i bilag a3Fo ch
avsnitt 2.2 i bilaga 3 C.
2.3.3. Provning av motståndskraft mot hög temperatur enligt kraven i avsnitt 5
i bilaga 3 C.
2.3.4. Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i avsnitt 9.1 i bilaga 3 C.2.3.5. Provning av optisk förvrängning enligt kraven i avsnitt 9.2 i bilaga 3 C.2.3.6. Provning av sekundärbildens separation enligt kraven i avsnitt 9.3 i
bilaga 3 C.
2.3.7. Endast i fråga om vindrutor av plast-glastyp:2.3.7.1. provning av motståndskraft mot nötning enligt kraven i avsnitt 2.1 i
bilaga 3 I,
2.3.7.2. provning av motståndskraft mot luftfuktighet enligt kraven i avsnitt 3 i
bilaga 3 I,
2.3.7.3. provning av motståndskraft mot kemikalier enligt kraven i avsnitt 11 i
bilaga 3 C.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 111
▼B
Vindrutor av härdat glasAndra rutor av härdat glas utom
vindrutorVindrutor av behandlat laminat2.4.Andra rutor av ordinärt laminerat glas och plast-glastyp, utom
vindrutor
2.4.1. Provning med kula på 227 g enligt kraven i avsnit t 4 i bilaga 3 G.
2.4.2. Provning av motståndskraft mot hög temperatur enligt kraven i avsnitt 5
i bilaga 3 C.
2.4.3. Mätning av ljusgenomsläpplighet enligt kraven i avsnitt 9.1 i bilaga 3 C.2.4.4. Endast i fråga om rutor av plast-glastyp:2.4.4.1. provning av motståndskraft mot nötning enligt kraven i avsnitt 2.1 i
bilaga 3 I,
2.4.4.2. provning av motståndskraft mot luftfuktighet enligt kraven i avsnitt 3 i
bilaga 3 I,
2.4.4.3. provning av motståndskraft mot kemikalier enligt kraven i avsnitt 11 i
bilaga 3 C.
2.4.5. Ovanstående bestämmelser anses uppfyllda om de motsvarande prov-
ningarna har utförts på en vindruta med samma sammansättning.
2.5.Vindrutor av behandlat laminerat glas
2.5.1. Förutom provningarna som beskrivs i avsnitt 2.3 skall en splittringsprov-
ning utföras enligt kraven i avsnit t 4 i bilaga 3 H.
2.6.Glasrutor belagda med plastmaterial
Förutom provningarna som föreskrivs i de olika avsnitten i denna bilaga
skall följande provningar utföras:
2.6.1. Provning av motståndskraft mot nötning enligt kraven i avsnitt 2.1 i
bilaga 3 I.
2.6.2. Provning av motståndskraft mot luftfuktighet enligt kraven i avsnitt 3 i
bilaga 3 I.
2.6.3. Provning av motståndskraft mot kemikalier enligt kraven i avsnitt 11 i
bilaga 3 C.
2.7.Dubbelglasade enheter
De provningar som skall utföras är de som anges i denna bilaga för varje
glasruta som utgör den dubbelglasade enheten, med samma frekvens ochsamma krav.
3. PROVNINGSFREKVENS OCH RESULTAT3.1.Splittring
3.1.1.Provningar
3.1.1.1. En första serie provningar bestående av en splittring i varje islagspunkt
som anges i detta direktiv skall utföras med fotografier i början avtillverkningen av varje ny typ av glasruta för att bestämma den allvarli-gaste brottpunkten.
För vindrutor av härdat glas skall dock den första serien provningar
endast utföras om den årliga tillverkningen av denna typ av glasrutaöverstiger 200 enheter.
3.1.1.2. Under tillverkningskörningen skall kontrollprovningen utföras med hjälp
av den brottpunkt som bestämts i punkt 3.1.1.1.
3.1.1.3. En kontroll skall utföras i början av varje tillverkningskörning eller efter
en färgförändring.
3.1.1.4. Under tillverkningskörningen skall kontrollprovningarna utföras med
följande minsta frekvens:
Ps≤200: en splittring per till-
verkningskörningPr≤500: en per skift 0,1 % per typ
Ps>200: en splittring per fyra
timmars tillverkningPr>500: två per skift
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 112
▼B
3.1.1.5. En kontrollprovning skall utföras i slutet av tillverkningskörningen på en
av de sist tillverkade glasrutorna.
3.1.1.6. För Pr <20 behöver endast en splittringsprovning per tillverkningskör-
ning utföras.
3.1.2.Resultat
Alla resultat skall registreras, även resultaten utan fotografi.Dessutom skall en fotografisk kontaktkopia framställas en gång per
skift, utom för Pr ≤500. I detta sistnämnda fall skall endast en
fotografisk kontaktkopia per tillverkningskörning framställas.
3.2.Slagprovning med huvudattrapp
3.2.1.Provningar
Kontrollen skall utföras på provexemplar som motsvarar minst 0,5 % av
den dagliga tillverkningen av vindrutor av laminerat glas på en tillverk-ningslinje. Högst 15 vindrutor per dag provas.
Valet av provexemplar skall vara representativt för tillverkningen av de
olika typerna av vindrutor.
Efter överenskommelse med myndigheten får dessa provningar ersättas
med slagprovningen med kula på 2 260 g (se 3.3 nedan). Uppträdandetvid anslag med huvudattrapp skall under alla omständigheter kontrol-leras på minst två provexemplar per år för varje tjockleksklass.
3.2.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.3.Slagprovning med kula på 2260 g
3.3.1.Provningar
Minsta frekvensen för kontrollen är en fullständig provning per månad
för varje tjockleksklass.
3.3.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.4.Slagprovning med kula på 227 g
3.4.1.Provningar
Provbitarna skall skäras ut från provexemplar. Av praktiska skäl får
dock provningarna utföras på färdiga produkter eller på delar av dessa.
Kontrollen skall utföras på ett provuttag som motsvarar minst 0,5 % av
tillverkningen under ett skift med högst tio provexemplar per dag.
3.4.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.5.Hög temperatur
3.5.1.Provningar
Provbitarna skall skäras ut från provexemplar. Av praktiska skäl får
dock provningarna utföras på färdiga produkter eller på delar av dessa.Dessa väljs så att alla mellanskikt provas i proportion till deras använd-ning.
Kontrollen skall utföras på minst tre provexemplar per mellanskiktsfärg
tagna från den dagliga tillverkningen.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 113
▼B
3.5.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.6.Ljusgenomsläpplighet
3.6.1.Provningar
Representativa provexemplar för tonade färdiga produkter skall tillhan-
dahållas för denna provning.
Kontrollen skall utföras minst vid början av varje tillverkningskörning
om det förekommer någon ändring av glasrutans egenskaper sompåverkar resultaten av provningen.
Glasrutor med en normal ljusgenomsläpplighet mätt under typgodkän-
nandeprovning på minst 8 0 % i fråga om vindrutor och minst 75 % i
fråga om andra glasrutor än vindrutor, samt glasrutor av kategori V, ärundantagna från denna provning.
För rutor av härdat glas kan i stället ett intyg om överensstämmelse med
ovannämnda krav tillhandahållas av glasleverantören.
3.6.2.Resultat
Värdet för ljusgenomsläppligheten skall registreras. För vindrutor med
solfilter eller avskärmningsband skall dessutom ritningarna som avses ipunkt 3.2.1.2.2.3 i bilag a 3 A kontrolleras för att fastställa att sådana
band befinner sig utanför område I /prime1.
3.7.Optisk förvrängning och sekundärbildens separation
3.7.1.Provningar
Varje vindruta skall kontrolleras med avseende på synliga fel. Genom
tillämpning av de metoder som anges eller någon metod som ger likar-tade resultat skall dessutom mätningar utföras i de olika siktfälten medföljande minsta frekvenser:
— antingen när Ps ≤200, ett provexemplar per skift,
— eller när Ps >200, två provexemplar per skift,
— eller1%a v hela tillverkningen, varvid de provexemplar som väljs
skall vara representativa för hela tillverkningen.
3.7.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.8.Motståndskraft mot nötning
3.8.1.Provningar
Endast plastbelagda glasrutor och rutor av plast-glastyp skall genomgå
denna provning. Det skall förekomma minst en kontroll per månad ochper typ av plastmaterialbeläggning eller mellanskikt.
3.8.2.Resultat
Mätningen av ljudspridningen skall registreras.
3.9.Motståndskraft mot luftfuktighet
3.9.1.Provningar
Endast plastbelagda glasrutor och rutor av plast-glastyp skall genomgå
denna provning. Det skall förekomma minst en kontroll per månad ochper typ av plastmaterialbeläggning eller mellanskikt.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 114
▼B
3.9.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
3.10.Motståndskraft mot kemikalier
3.10.1.Provningar
Endast plastbelagda glasrutor och rutor av plast-glastyp skall genomgå
denna provning. Det skall förekomma minst en kontroll per månad ochper typ av plastmaterialbeläggning eller mellanskikt.
3.10.2.Resultat
Alla resultat skall registreras.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 115
▼B
BILAGA 3 P
FÖREBILD

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 116
▼B
BILAGA 4
MEKANISKA KOPPLINGAR MELLAN TRAKTOR OCH DRAGET
FORDON OCH VERTIKAL BELASTNING PÅ KOPPLINGSPUNKTEN
1.Definitioner
1.1. Med mekaniskkopplingmellantraktorochdragetfordon avses de delar
som monterats på traktorn och på det dragna fordonet för att åstad-komma mekanisk koppling mellan dessa fordon.
Endast mekaniska kopplingsdelar för traktorer omfattas av detta direktiv.Bland olika typer av mekaniska kopplingsdelar för traktorer görs en klar
åtskillnad mellan
— gaffeltyp (se figurerna 1 oc h 2 i tillägg 1),
— dragkrok (se figu r 3 i tillägg 1),
— traktordragstång (se figu r 4 i tillägg 1).
1.2. Med typ av mekanisk koppling mellan traktor och draget fordon avses
delar som inte skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som
1.2.1. art av mekanisk kopplingsdel,1.2.2. dragstångsringar (40 mm eller 50 mm diameter),1.2.3. yttre form, mått eller funktionssätt (t.ex. automatisk eller icke-automa-
tisk),
1.2.4. material,1.2.5. värdet på D enligt definitionen i tillägg 2 för den provning som utförs
med hjälp av den dynamiska metoden eller släpvagnsmassan enligtdefinitionen i tillägg 3 för provningar som utförs med hjälp av denstatiska metoden, samt den vertikala belastningen på kopplingspunktenS.
1.3. Med referenscentrumförmekaniskkoppling avses den punkt på tappens
axel som befinner sig på samma avstånd från tungorna i fråga om engaffel och den punkt som bestäms av skärningen mellan krokenssymmetriplan och generatrisen för krokens konkava del vid kontakt-nivån med ringen när denna befinner sig i dragläget.
1.4. Med höjdövermarkenförmekaniskkoppling(h) avses avståndet mellan
horisontalplanet genom referenscentrum för den mekaniska kopplingenoch det horisontalplan som traktorns hjul vilar på.
1.5. Med projektion av mekanisk koppling (c) avses avståndet mellan refe-
renscentrum för den mekaniska kopplingsdelen och det vertikalplangenom axeln som traktorns bakre hjul är monterade på.
1.6. Med vertikal belastning på kopplingspunkten (S) avses den belastning
som under statiska förhållanden överförs på referenscentrum för denmekaniska kopplingen.
1.7. Med automatisk avses en mekanisk kopplingsdel som, utan ytterligare
åtgärd, sluter och säkrar sig själv när den glidande mekanismen fördragstångsringarna påverkas.
1.8. Med traktorns hjulbas (l) avses avståndet mellan vertikalplanen som är
vinkelräta mot traktorns symmetrilängsplan och går genom traktornsaxlar.
1.9. Med massapåfrämreaxelnpådenolastadetraktorn(a) avses den del
av traktorns massa som under statiska förhållanden överförs till markenav traktorns främre axel.
2.Allmänna krav
2.1. De mekaniska kopplingsdelarna får vara konstruerade så att de fungerar
automatiskt eller icke-automatiskt.
2.2. De mekaniska kopplingsdelarna på traktorn skall uppfylla mått- och
hållfasthetskraven i punkt 3.1 och avsnitt 3.2 och kraven för den verti-kala belastningen på kopplingspunkten i avsnitt 3.3.
2.3. De mekaniska kopplingsdelarna skall vara så konstruerade och tillver-
kade att de vid normal användning fortsätter att fungera tillfredsställandeoch behåller de egenskaper som föreskrivs i detta direktiv.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 117
▼B
2.4. Alla delar av mekaniska kopplingsdelar skall vara tillverkade av mate-
rial av en kvalitet som är tillräcklig för att motstå de provningar somavses i avsnitt 3.2 och skall ha varaktiga hållfasthetsegenskaper.
2.5. Alla kopplingar och lås till dessa skall vara lätta att koppla ihop och
lossa och skall vara så konstruerade att ingen oavsiktlig isärkoppling ärmöjlig under normala användningsförhållanden.
För automatiska kopplingsdelar skall det låsta läget vara säkrat på ett
låsliknande sätt genom två säkerhetsanordningar som fungeraroberoende av varandra. Dessa anordningar får dock lossas med hjälp avsamma manöveranordning.
2.6. Dragstångsringen skall kunna luta minst 60 °horisontellt på båda sidor
om längsaxeln på en inte inbyggd kopplingsanordning. Dessutom krävsalltid vertikal rörlighet på 20 °uppåt och nedåt. (Se även tillägg 1.)
Lutningsvinklarna får inte uppnås samtidigt.
2.7. Öppningen skall tillåta dragstångsringarna att vrida sig minst 90 °axiellt
åt höger eller vänster runt kopplingens längsaxel med ett fast bromsmo-ment på mellan 30 och 150 Nm.
Dragkroken skall tillåta dragstångsringen att vrida sig minst 20 °axiellt
åt höger eller vänster runt krokens längsaxel.
3.Särskilda krav
3.1.Mått
Måtten på de mekaniska kopplingsdelarna på traktorn skall överens-
stämma med tillägg 1, figurern a1—4 . Valfria mått kan väljas om de
inte är angivna i dessa figurer.
3.2.Hållfasthet
3.2.1. För kontroll av hållfastheten skall de mekaniska kopplingsdelarna
genomgå en dynamisk provning under de förhållanden som anges itillägg 2 eller en statisk provning under de förhållanden som anges itillägg 3.
3.2.2. Provningen får inte orsaka någon kvarstående formförändring, brott eller
revor.
3.3.Vertikal belastning på kopplingspunkten (S)
3.3.1. Den största statiska vertikala belastningen fastställs av tillverkaren. Den
får dock inte i något fall överstiga 3 ton.
3.3.2. Godtagbara förhållanden:3.3.2.1. Den tillåtna statiska vertikala belastningen får inte överstiga den tekniskt
tillåtna statiska vertikala belastning som rekommenderas av traktortill-verkaren eller den statiska vertikala belastning som fastställts för drag-anordningen vid EEG-typgodkännande.
3.3.2.2. Kraven i avsnit t 2 i bilaga 1 till direktiv 74/151/EEG skall uppfyllas,
men den största belastningen på bakre axeln får inte överskridas.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 118
▼B
3.4.Höjd över marken för kopplingsanordningen (h)
(se figur nedan)
3.4.1. Alla traktorer skall vara försedda med en kopplingsanordning för vilken
höjden över marken skall vara enligt ett av följande förhållanden:
h1≤(ma− 0,2 mt)l−S . c
0,8 (0,8 mt+S )ou h2 ≤(m1a− 0,2 m1t)l−S . c
0,8 (0,8 m1t+S )
där
mt: är traktorns massa (se bilaga 1, punkt 1.6),
m1t: är traktorns massa (se bilaga 1, punkt 1.6) med ballastvikt på
främre axeln,
ma: är vikt på främre axeln på den olastade traktorn (se bilaga 4, punkt
1.9),
m1a: är vikt på traktorns främre axel (se bilaga 4, punkt 1.9) med
ballastvikt på främre axeln,
l: är traktorns hjulbas (se bilaga 4, punkt 1.8),S: är vertikal belastning på kopplingspunkten (se bilaga 4, punkt 1.6),c: är avstånd mellan referenscentrum för den mekaniska kopplingen och
vertikalplanet genom axeln för traktorns bakre hjul (se bilaga 4, punkt1.5).
4.Ansökan om EEG-typgodkännande
4.1. En ansökan om EEG-typgodkännande för en traktor med avseende på
kopplingsanordningen skall lämnas in av tillverkaren av anordningeneller av dennes befullmäktigade representant.
4.2. För varje typ av mekanisk kopplingsdel skall ansökan åtföljas av
följande handlingar och uppgifter:
— Skalenliga ritningar av kopplingsanordningen (tre exemplar). Dessa
ritningar skall särskilt visa de nödvändiga måtten i detalj, liksommåtten för montering av anordningen.
— En kortfattad teknisk beskrivning av kopplingsanordningen med
uppgifter om konstruktionstypen och använt material.
— En uppgift om värdet för D enligt tillägg 2 för den dynamiska
provningen eller värdet för T (dragkraft) enligt tillägg 3 för denstatiska provningen, samt den vertikala belastningen på kopplings-punkten, S.
— En eller flera provanordningar enligt begäran av tekniska tjänsten.
5.Märkningar
5.1. Varje mekanisk kopplingsdel som överensstämmer med typen som
beviljats EEG-typgodkännande skall vara försedd med följande märk-ningar:
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 119
▼B
5.1.1. Handelsbeteckning eller varumärke.
5.1.2. EEG-typgodkännandemärke i överensstämmelse med förebilden i tillägg
4.
5.1.3. När hållfastheten kontrolleras enligt tillägg 2 (dynamisk provning):
tillåtet värde för D,statiskt vertikalt belastningsvärde för S.
5.1.4. När hållfastheten kontrolleras enligt tillägg 3 (statisk provning):
tillåten släpvagnsvikt och vertikal belastning på kopplingspunkten, S.
5.2. Uppgifterna skall vara klart synliga, lättlästa och hållbara.
6.Användaranvisningar
Alla mekaniska kopplingar skall åtföljas av tillverkarens användaranvis-
ningar. Dessa anvisningar skall innehålla EEG-typgodkännandenumretoch även värdena för D eller T beroende på vilken provning som utförtspå kopplingen.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 120
▼B
Tillägg 1
RITNINGAR ÖVER MEKANISKA KOPPLINGSDELAR
Figur 1
Icke-automatisk släpvagnskoppling(
1) Öppningens höjd skall vara minst hälften av dess bredd.
(2) Värdena för vinkelrörlighet skall minst åstadkommas med de tillgängliga dragstångsringarna.
(3) Område för nominella mått på kopplingstapparna.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 121
▼B
Figur 2
Icke-automatisk släpvagnskoppling — Överensstämmer med ISO 6489-2: oktober 1980
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 122
▼B
Ingen del av dragkroken får befinna sig utanför radien r mellan punkterna x och y.
Figur 3
Lutningsvinkel enligt punkterna 2.8 och 2.9
Överensstämmer med ISO 6489-1: oktober 1980
Figur 4
Traktordragstång
Överensstämmer med ISO 6489-3.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 123
▼B
Tillägg 2
DYNAMISK PROVNINGSMETOD
1. PROVNINGSFÖRFARANDE
Hållfastheten hos den mekaniska kopplingen skall bestämmas genom
växelvis dragning i en provbänk.
Denna metod beskriver utmattningsprovningen som skall användas på den
kompletta mekaniska kopplingsanordningen, dvs. när den försedd med alladelar som behövs för dess montering monteras och provas i en provbänk.
Växelkrafterna anbringas så långt möjligt i sinusform (växlande och/eller
stigande) med en belastningscykel som är beroende av vilket material somberörs. Inga revor eller brott får uppstå under provningen.
2. PROVNINGSKRITERIER
De horisontella kraftdelarna i fordonets längsaxel tillsammans med de verti-
kala kraftdelarna utgör grunden för provbelastningarna.
I den utsträckning de är av underordnad betydelse skall inte horisontella
kraftdelar i räta vinklar mot fordonets längsaxel och inte heller momentbeaktas.
De horisontella kraftdelarna i fordonets längsaxel motsvaras av en matema-
tiskt fastställd representativ kraft, värdet D.
Följande ekvation gäller för den mekaniska kopplingen:
D=g ·M
T·MR
MT+MRdär
MT=traktorns tekniskt tillåtna totala massa,
MR=de dragna fordonens tekniskt tillåtna totala massa,
g = 9,81 m/sek2.
De vertikala kraftdelarna i räta vinklar mot körbanan uttrycks med den
statiska vertikala belastningen S.
De tekniskt tillåtna belastningarna anges av tillverkaren.
3. PROVNINGSFÖRFARANDE3.1.Allmänna krav
Provkraften anbringas på den mekaniska kopplingsanordning som provas
med hjälp av en lämplig normaldragstångsring nedanför en vinkel sombildas av läget hos den vertikala provbelastningen F
vgentemot den horison-
tella provbelastningen Fhi riktningen för symmetrilängsplanen som går från
främre överdelen till bakre nederdelen.
Provkraften anbringas vid de vanliga kontaktpunkterna mellan den meka-
niska kopplingsanordningen och dragstångsringen.
Spelet mellan kopplingsanordningen och ringen skall hållas så litet som
möjligt.
I princip anbringas provkraften på ett växlande sätt runt nollpunkten. Med
en växlande provkraft blir den resulterande belastningen lika med noll.
Om kopplingsanordningens konstruktion (t.ex. stort spel, dragkrok) gör det
omöjligt att utföra provningen med en växlande provbelastning, får provbe-lastningen även anbringas på ett stigande sätt i riktningen för drag ellertryck, beroende på vilken som är störst.
När provningen utförs med en stigande kraftkurva är provbelastningen lika
med den övre (högsta) belastningen, och den nedre (minsta) belastningenskall inte överstig a5%a vd e n övre belastningen.
Försiktighet skall iakttas vid provningen med växelkraft så att det genom
lämplig montering av provningsutrustningen och val av effektlednings-system säkerställs att inga ytterligare kraftmoment uppstår i räta vinklar motprovkraften; vinkelfelet för kraftens riktning vid provning med växelkraftfår inte överstiga ± 1,5 °och för provning med stigande kraft ställs vinkeln
in i övre belastningsläget.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 124
▼B
Provningsfrekvensen får inte överstiga 30 Hz. För delar av stål eller gjutjärn
uppgår belastningscykeln til l2×1 06. Den efterföljande draghållfasthet-
sprovningen utförs med färggenomträngningsmetoden eller likartad metod.
Om fjädrar och/eller dämpare ingår i kopplingsdelarna får de inte tas bort
under provningen, men de får bytas ut om de under provningen utsätts förpåfrestning under förhållanden som inte uppstår under normal användning(t. ex. värmepåverkan) och därmed skadas. Deras uppträdande före, underoch efter provningen skall beskrivas i provningsrapporten.
3.2.Provkrafter
Provkrafterna består i geometriska termer av de horisontella och vertikala
provningsdelarna enligt följande:
F=
√Fh2+Fv2
där
Fh=±0 , 6×Di fråga om växelkraft,
ellerF
h=1 , 0×Di fråga om stigande kraft (drag eller tryck),
Fv=g×1 , 5×S
S = statisk dragstångsbelastning (vertikala kraftdelar på körbanan).
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 125
▼B
Tillägg 3
KOPPLINGSANORDNING
STATISK PROVNINGSMETOD
1. PROVNINGSKRAV1.1.Allmänt
1.1.1. För kontroll av konstruktionsegenskaperna skall draganordningen
genomgå statiska provningar enligt kraven i punkterna 1.2, 1.3 och 1.4.
1.2.Förberedelse för provning
Provningarna skall utföras i en specialmaskin, med draganordningen och
eventuell anordning som kopplar den till jordbrukstraktorns stomme,fastsatt i en styv anordning med hjälp av samma delar som används föratt montera den på jordbrukstraktorn.
1.3.Provningsinstrument
De instrument som används för att registrera anbringade belastningar
och rörelser skall ha följande noggrannhet:
— Anbringade belastningar ± 50 daN,
— Rörelser ± 0,01 mm.
1.4.Provningsförfarande
1.4.1. Kopplingsanordningen skall först genomgå en fördragningsbelastning
som inte överstiger 15 % av den dragprovningsbelastning som anges ipunkt 1.4.2.
1.4.1.1. Manövern som beskrivs i avsnitt 1.4.1 skall upprepas minst två gånger,
med början från en nollbelastning som gradvis ökas tills det värde somföreskrivs i avsnitt 1.4.1 nås, och sedan minskas till 500 daN. Stabiliser-ingsbelastningen skall upprätthållas under minst 60 sekunder.
1.4.2. Uppgifterna som registreras för uppritning av belastnings-deformations-
kurvan under dragning, eller den figur av denna kurva som erhålls frånskrivaren som är kopplad till dragmaskinen, skall grundas enbart påanbringandet av ökande belastningar, med början från 500 daN, i förhål-lande till referenscentrum för kopplingsanordningen.
Det får inte finnas några avbrott för värden upp till och med dragprov-
ningsbelastningen som fastställs till 1,5 gånger den tekniskt tillåtnasläpvagnsmassan. Dessutom skall belastnings-deformationskurvanuppvisa en jämn spridning, utan ojämnheter, i intervallet mellan 500daN och 1/3 av största dragbelastningen.
1.4.2.1. Kvarstående deformation registreras på belastnings-deformationskurvan
i förhållande till belastningen på 500 daN sedan provbelastningen haråterställts till detta värde.
1.4.2.2. Det värde som registreras för kvarstående deformation får inte överstiga
25 % av den största tillfälliga deformation som uppstår.
1.5. Provningen som avses i avsnitt 1.4.2 skall föregås av en provning där en
första belastning på tre gånger den största tillåtna vertikala belastningsom rekommenderas av tillverkaren anbringas på ett gradvis stigandesätt, med början från en första belastning på 500 daN, på referen-scentrum för kopplingsanordningen.
Under provningen får inte deformationen av kopplingsanordningen över-
stiga 10 % av den största tillfälliga deformation som uppstår.
Kontrollen utförs sedan den vertikala belastningen tagits bort och den
första belastningen på 500 daN återställts.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 126
▼B
Tillägg 4
TYPGODKÄNNANDEMÄRKE
EEG-typgodkännandemärket består av
— — en rektangel som omger den gemena bokstaven ”e” följd av de särskil-
jande bokstäverna eller numret för den medlemsstat som beviljat typgodkän-nandet:
1 för Tyskland,2 för Frankrike,3 för Italien,4 för Nederländerna,6 för Belgien,9 för Spanien,11 för Storbritannien,13 för Luxemburg,18 för Danmark,IRL för Irland,EL för Grekland,21 för Portugal,
— ett EEG-typgodkännandenummer som motsvarar numret på EEG-typgodkän-
nandeintyget som utfärdats för typen av kopplingsanordning i fråga medavseende på dess hållfasthet och mått, placerat på någon lämplig platsnedanför och nära rektangeln,
— den versala bokstaven ”D” eller ”S” beroende på vilken provning som utförts
på den mekaniska kopplingen (dynamisk provnin g=Do ch statisk provning
= S) ovanför rektangeln som omger den gemena bokstaven ”e”.
Exempel på ett EEG-typgodkännandemärke
Föhdaring:
Kopplingen som är försedd med EEG-typgodkännandemärket som visas ovan är en anordning för vilken
EEG-typgodkännande beviljades i Tyskland (e 1) med nummer 88-563 och på vilken en dynamiskhållfasthetsprovning (D) utfördes.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 127
▼B
Tillägg 5
FÖREBILD FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDEINTYG

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 128
▼B
Tillägg 6
VILLKOR FÖR BEVILJANDE AV EEG-TYPGODKÄNNANDE
1. Ansökan om EEG-typgodkännande för en traktor, med avseende på hållfast-
heten och måtten på en kopplingsanordning, lämnas in av traktortillverkareneller av dennes befullmäktigade representant.
2. En traktor som är representantiv för den traktortyp som skall godkännas, på
vilken en vederbörligen godkänd kopplingsanordning är monterad, tillhan-dahålls den tekniska tjänst som ansvarar för genomförande av typgodkän-nandeprovningarna.
3. Tekniska tjänsten som ansvarar för genomförande av typgodkännandeprov-
ningarna kontrollerar om den godkända typen av kopplingsanordning ärlämplig för montering på den traktortyp som godkännande begärs för.Tekniska tjänsten förvissar sig särskilt om att kopplingsanordningens fast-sättning överensstämmer med den som provades när EEG-typgodkännandetbeviljades.
4. Innehavaren av EEG-typgodkännandet får begära att detta utvidgas för
andra typer av kopplingsanordningar.
5. De behöriga myndigheterna beviljar sådan utvidgning om följande villkor är
uppfyllda:
5.1. Den nya typen av kopplingsanordning har erhållit EEG-typgodkännande.5.2. Den är lämplig för montering på den traktortyp som en utvidgning av
EEG-typgodkännandet begärs för.
5.3. Kopplingsanordningens fastsättning på traktorn motsvarar den som visades
när EEG-typgodkännande beviljades.
6. Ett intyg, för vilket en förebild visas i tillägg 5, bifogas EEG-typgodkännan-
deintyget för varje typgodkännande eller utvidgning av typgodkännandesom beviljats eller vägrats.
7. Om ansökan om EEG-typgodkännande för en traktortyp görs samtidigt som
begäran om EEG-typgodkännande för en typ av kopplingsanordning på entraktor som EEG-typgodkännande begärs för, är punkterna 2 och 3 onödiga.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 129
▼B
Tillägg 7
FÖREBILD

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 130
▼B
BILAGA 5
LÄGEOCHFASTSÄTTNINGSMETODFÖRFÖRESKRIVNASKYLTAR
OCH MÄRKNINGAR PÅ TRAKTORNS STOMME
1. ALLMÄNT
1.1. Alla jordbruks- och skogsbrukstraktorer skall vara försedda med den
skylt och de märkningar som beskrivs i de följande avsnitten. Skyltenoch märkningarna anbringas antingen av tillverkaren eller av dennesrepresentant.
2. TILLVERKARSKYLT
2.1. En tillverkarskylt, för vilken en förebild visas i tillägget till denna
bilaga, skall vara stadigt fastsatt på en framträdande och lätt åtkomligplats på en del som normalt inte byts ut vid användning. Skylten skallklart och outplånligt visa följande uppgifter i angiven ordning.
2.1.1. Tillverkarens namn.2.1.2. Traktortyp (och version om det är nödvändigt).2.1.3. EEG-typgodkännandenummer.
Detta nummer består av en gemen bokstav ”e” följd i angiven ordning
av det särskiljande numret eller bokstäverna för det land som beviljatEEG-typgodkännandet (1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4för Nederländerna, ►
A15 för Sverige, ◄6 för Belgien, 9 för Spanien,
11 för Storbritannien, ►A112 för Österrike, ◄13 för Luxemburg,
►A117 för Finland, ◄18 för Danmark, 21 för Portugal, EL för
Grekland, IRL för Irland) och av typgodkännandeintyget för fordon-stypen. En asterisk placeras mellan bokstaven ”e” och de särskiljandebokstäverna eller numret för det land som beviljat EEG-typgodkän-nandet liksom mellan detta nummer eller de berörda bokstäverna ochEEG-typgodkännandenumret.
2.1.4. Traktorns identifieringsnummer.2.1.5. Största och minsta värden för största tillåtna lastmassa på traktorn,
beroende på vilka typer av däck som får monteras.
2.1.6. Största tillåtna fordonsmassa som uppbärs av varje traktoraxel med
hänsyn till vilka typer av däck som får monteras. Denna uppgift skallanges i ordning framifrån och bakåt.
2.1.7. Tekniskt tillåtna släpvagnsvikter enligt punkt 1.7 i bilaga 1.2.1.8. Medlemsstaterna kan för traktorer som släpps ut på deras marknader
kräva att landet där slutsammansättning utförs även anges utöver tillver-karens namn när slutsammansättningen utförs någon annanstans än itillverkarens hemland, men inte i en medlemsstat i gemenskapen.
2.2. Tillverkaren får ange ytterligare uppgifter nedanför eller vid sidan av de
föreskrivna märkningarna, utanför en klart markerad rektangel somomger enbart de uppgifter som föreskrivs i punkterna 2.1.1 — 2.1.7 (seexempel på tillverkarskylt nedan).
3. TRAKTORNS IDENTIFIERINGSNUMMER
Traktorns identifieringsnummer är en fast teckenkombination som till-
verkaren tilldelar varje traktor. Dess syfte är att säkerställa att varjetraktor kan identifieras entydigt under en tid av 30 år genom medverkanav tillverkaren, utan att en hänvisning till kraven behövs.
3.1. Det skall anges på tillverkarskylten och även på chassit eller annan
likartad konstruktion.
3.1.1. Det skall överallt där det är möjligt skrivas på en rad.3.1.2. Det skall sättas på chassit eller någon annan likartad konstruktion på
höger sida framtill på fordonet.
3.1.3. Det skall placeras på en klart synlig och åtkomlig plats med en metod
såsom stämpling eller prägling på ett sådant sätt att det inte kan utplånaseller försvagas.
4. TECKEN
4.1. Romerska bokstäver och arabiska siffror skall användas för alla märk-
ningar som anges i avsnitten 2 och 3. Romerska bokstäver som används
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 131
▼B
i märkningarna som anges i punkterna 2.1.1 och 2.1.3 och avsnitt 3 skall
dock vara versaler.
4.2. För traktorns identifieringsnummer:4.2.1. Användning av bokstäverna ”I”, ”O” och ”Q” och bindestreck, aste-
risker och andra specialtecken är inte tillåten.
4.2.2. Bokstävernas och siffrornas minsta höjd skall vara följande:4.2.2.1. 7 mm för tecken som sätts direkt på chassit, ramen eller någon likartad
konstruktion på traktorn.
4.2.2.2. 4 mm för tecken som sätts på tillverkarskylten.
Exempel på tillverkarskylt
Följande exempel föreskriver inte på något sätt de uppgifter som verkligen får anges på tillverkarskylten:
den visas endast för upplysningsändamål.

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 132
▼B
Tillägg
FÖREBILD

1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 133
▼B
BILAGA 6
BROMSMANÖVERORGAN FÖR DRAGNA FORDON OCH BROM-
SKOPPLING MELLAN TRAKTORN OCH DRAGNA FORDON
1. När en traktor är försedd med ett manöverorgan för släpvagnsbromsning
skall manöverorganet vara antingen hand- eller fotmanövrerat och det skallvara möjligt att reglera och manövrera det från förarsätet, men det får intepåverkas av någon manövrering av andra manöverorgan.
När traktorn är försedd med ett pneumatiskt eller hydrauliskt kopplings-
system placerat mellan traktorn och den dragna massan bör endast ettmanöverorgan monteras för färdbromsning av fordonskombinationen.
2. De använda bromssystemen kan vara system som har de egenskaper som
definieras i bilaga 1 till direktiv 76/432/EEG om bromsutrustning på jord-bruks- och skogsbrukstraktorer med hjul.
Monteringen skall vara så konstruerad och utförd på ett sådant sätt att den
säkerställer att manövreringen av traktorn inte påverkas negativt i händelseav fel på eller dålig funktion hos det dragna fordonets bromsanordning elleri händelse av brott på kopplingen.
3. När kopplingen mellan traktorn och det eller de dragna fordonen är hydrau-
lisk eller pneumatisk skall den även uppfylla ett av de följande villkoren.
3.1.Hydraulisk koppling:
Den hydrauliska kopplingen skall vara av typen med enkel ledning.Den skall överensstämma med ISO 5676/1983 och den utskjutande delen
skall finnas på traktorn.
Manövrering av manöverorganet skall tillåta att nolltryck avges till kopp-
lingshalvan i viloläget. Arbetstrycket skall vara minst 10 och högst 15 MPa.
Det får inte vara möjligt att koppla bort energikällan från motorn.
3.2.Pneumatisk koppling:
Kopplingen mellan traktorn och det eller de dragna fordonen skall vara av
en typ med dubbla ledningar: en automatisk ledning och en direkt bromsled-ning som manövreras genom en ökning av trycket.
Kopplingshalvan skall överensstämma med ISO 1728/1980.Manövrering av manöverorganet skall tillåta att ett arbetstryck på minst 0,65
och högst 0,8 MPa avges till kopplingshalvan.
1989L0173 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 134
▼B
Tillägg
FÖREBILD