2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1/2003
av den 16 december 2002
om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget
(Text av betydelse för EES)
(EGT L 1, 4.1.2003, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 411/2004 av den 26 februari 2004 L 68 1 6.3.2004
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1/2003
av den 16 december 2002
om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i
fördraget
(Text av betydelse för EES)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 83 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs
yttrande (3), och
av följande skäl:
(1)För att upprätta ett system som säkerställer att konkurrensen
inom den gemensamma marknaden inte snedvrids, krävs det eneffektiv och enhetlig tillämpning av artiklarna 81 och 82 i
fördraget inom gemenskapen. Genom rådets förordning nr 17 av
den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av artik-larna 81 och 82(*) i fördraget (
4), har det varit möjligt att
utveckla en gemenskapspolitik på konkurrensområdet som harbidragit till att sprida en konkurrenskultur inom gemenskapen.
Mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts bör emellertid denna
förordning nu ersättas med lagstiftning som är anpassad till deutmaningar som marknadsintegreringen och den framtida utvidg-ningen av gemenskapen medför.
(2)Särskilt bör en översyn göras av hur bestämmelserna om tillämp-ningen av undantag från förbudet mot konkurrensbegränsandeavtal i artikel 81.3 i fördraget fungerar. Det krävs då att manenligt artikel 83.2 b i fördraget tar hänsyn till behovet av att åena sidan säkerställa en effektiv övervakning och å andra sidan
så långt som möjligt förenkla den administrativa kontrollen.
(3)Den centraliserade ordning som inrättades genom förordning nr
17 kan inte längre säkerställa balansen mellan dessa båda mål.
Den försvårar medlemsstaternas domstolars och konkurrensmyn-
digheters tillämpning av gemenskapens konkurrensregler, ochdet anmälningssystem den föreskriver hindrar kommissionenfrån att koncentrera sina resurser på att bekämpa de allvarligasteöverträdelserna. Dessutom medför den stora kostnader förföretagen.
(4)Den nuvarande ordningen bör därför ersättas med ett system meddirekt tillämplighet för undantag, där medlemsstaternas konkur-rensmyndigheter och domstolar har behörighet att inte bara
tillämpa artikel 81.1 och artikel 82 i fördraget, som enligt
rättspraxis från Europeiska gemenskapernas domstol är direkttillämpliga, utan även artikel 81.3 i fördraget.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EGT C 365 E, 19.12.2000, s. 284.
(2) EGT C 72 E, 21.3.2002, s. 305.
(3) EGT C 155, 29.5.2001, s. 73.
(*) Titeln på förordning nr 17 har anpassats till den omnumrering av artiklarna
i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i Amsterdamfördraget; den
ursprungliga hänvisningen var till artiklarna 85 och 86 i fördraget.
(4) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62. Förordningen senast ändrad genom förord-
ning (EG) nr 1216/1999 (EGT L 148, 15.6.1999, s. 5).
▼B
(5)För att garantera en effektiv tillämpning av gemenskapens
konkurrensregler och även respektera de grundläggande rättighe-
terna till försvar bör bevisbördan enligt artiklarna 81 och 82 ifördraget regleras i denna förordning. Det bör vara den part ellermyndighet som påstår att en överträdelse av artikel 81.1 ellerartikel 82 i fördraget har skett som skall visa detta på ett urrättslig synvinkel tillfredsställande sätt. Det bör vara det företag
eller den företagssammanslutning som åberopar rätten till
försvar, då överträdelse kan konstateras, som på ett ur rättsligsynvinkel tillfredsställande sätt skall visa att villkoren för atttillämpa sådant försvar är uppfyllda. Denna förordning påverkarvarken nationella regler om bevisvärde eller den skyldighet som
konkurrensmyndigheter och domstolar i medlemsstaterna har att
fastställa sakförhållanden i ett fall, förutsatt att sådanabestämmelser och skyldigheter är förenliga med gemenskapsrät-tens allmänna principer.
(6)För att säkerställa en effektiv tillämpning av gemenskapenskonkurrensregler bör konkurrensmyndigheterna i medlemssta-terna göras mera delaktiga i tillämpningen av reglerna. De bördärför ha behörighet att tillämpa gemenskapsrätten.
(7)Nationella domstolar fyller en mycket viktig funktion vidtillämpningen av gemenskapens konkurrensregler. De skyddarmedborgarnas rättigheter enligt gemenskapsrätten genom attavgöra tvister mellan enskilda, till exempel genom att utdömaskadestånd till dem som utsatts för överträdelser. De nationelladomstolarna kompletterar i detta hänseende medlemsstaternas
konkurrensmyndigheter. De bör därför kunna tillämpa artiklarna
81 och 82 i fördraget fullt ut.
(8)För att kunna garantera att gemenskapens konkurrensregler tillä-
mpas effektivt och att de samarbetsmekanismer som finns i
denna förordning fungerar på ett riktigt sätt är det nödvändigtatt ålägga medlemsstaternas konkurrensmyndigheter ochdomstolar att även tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget närde tillämpar nationell konkurrensrätt i fråga om avtal och förfa-randen som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. För
att skapa likvärdiga marknadsvillkor när det gäller avtal, beslut
av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden inomden gemensamma marknaden är det också nödvändigt att enligtartikel 83.2 e i fördraget fastställa förhållandet mellan nationelllagstiftning och gemenskapens konkurrensrätt. Därför är detnödvändigt att föreskriva att tillämpningen av nationella konkur-
rensregler på avtal, beslut eller samordnade förfaranden som
faller under artikel 81.1 i fördraget inte får leda till förbud motsådana avtal, beslut och samordnade förfaranden om de inteockså är förbjudna enligt gemenskapens konkurrensrätt.Begreppen avtal, beslut och samordnade förfaranden är auto-
noma begrepp i gemenskapens konkurrensrätt som täcker
samordning av företags agerande på marknaden i enlighet medgemenskapsdomstolarnas tolkning. Medlemsstaterna bör enligtdenna förordning inte hindras från att inom sina territorier antaoch tillämpa en strängare nationell konkurrenslagstiftning somförbjuder eller inför påföljder mot företags ensidiga agerande.
Denna strängare nationella lagstiftning får innehålla
bestämmelser om förbud mot eller påföljder för missbrukmotekonomiskt beroende företag. Denna förordning tillämpas vidareinte på nationella lagar genom vilka fysiska personer åläggsbrottspåföljder, utom i den mån som sådana påföljder utgör det
medel varmed konkurrensregler tillämpliga på företag verkställs.
(9)Syftet med artiklarna 81 och 82 i fördraget är att skydda konkur-
rensen på marknaden. Denna förordning, som har antagits för attgenomföra dessa fördragsbestämmelser, hindrar inte medlemssta-
terna från att inom sina territorier tillämpa en nationell
lagstiftning genom vilken andra berättigade intressen skyddas,förutsatt att en sådan lagstiftning är förenlig med allmänna prin-ciper och andra bestämmelser i gemenskapsrätten. I den månsom det i en sådan nationell lagstiftning till övervägande deleftersträvas ett annat mål än att skydda konkurrensen på mark-2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
naden, får medlemsstaternas konkurrensmyndigheter och
domstolar tillämpa en sådan lagstiftning inom sina territorier. Ienlighet därmed får medlemsstaterna enligt denna förordning
inom sina territorier tillämpa nationell lagstiftning genom vilken
handlingar som innebär otillbörliga handelsmetoder förbjudseller bestraffas oberoende av om de är ensidiga eller kontrakt-senliga. Genom en sådan lagstiftning eftersträvas ett särskiltmål, oavsett vilka faktiska eller förmodade följder sådana hand-
lingar har på konkurrensen på marknaden. Detta är särskilt fallet
med lagstiftning som förbjuder företag att påtvinga sina handels-partners villkor som är oberättigade, oproportionerliga eller utanvederlag eller att från dem utverka eller försöka utverka sådanavillkor.
(10)Förordningar, såsom 19/65/EEG (1), (EEG) nr 2821/71 (2), (EEG)
nr 3976/87 (3), (EEG) nr 1534/91 (4), eller (EEG) nr 479/92 (5),
ger kommissionen befogenheter att genom en förordningtillämpa artikel 81.3 i fördraget på vissa kategorier av avtal,
beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden.
På de områden som definieras av sådana förordningar harkommissionen antagit och får fortsätta att anta förordningar omså kallade gruppundantag genom vilka den förklarar artikel 81.1i fördraget icke tillämplig på kategorier av avtal, beslut och
samordnade förfaranden. Där avtal, beslut och samordnade förfa-
randen på vilka sådana förordningar är tillämpliga ändå harverkningar som är oförenliga med artikel 81.3 i fördraget börkommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter habefogenheter att i ett enskilt fall återkalla rätten att omfattas avgruppundantagsförordningen.
(11)För att säkerställa att fördragets bestämmelser tillämpas börkommissionen kunna rikta beslut om att överträdelser av artik-larna 81 och 82 i fördraget skall upphöra till företag och
företagssammanslutningar. Om det finns ett berättigat intresse
bör kommissionen även kunna fatta beslut som konstaterar attöverträdelser tidigare förelegat, även om den inte ålägger böter.Den behörighet att fatta beslut med förordnande om interimis-2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 4
(1) Rådets förordning nr 19/65/EEG av den 2 mars 1965 om tillämpning av
fördragets artikel 81.3 (Titlarna på förordningarna har anpassats till den
omnumering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i
Amsterdamfördraget; de ursprungliga hänvisningarna var till artikel 85.3 i
fördraget) på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden (EGT 36,
6.3.1965, s. 533/65). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr
1215/1999 (EGT L 148, 15.6.1999, s. 1).
(2) Rådets förordning (EEG) nr 2821/71 av den 20 december 1971 om tillämp-
ning av fördragets artikel 81.3 (Titlarna på förordningarna har anpassats till
den omnumering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12
i Amsterdamfördraget; de ursprungliga hänvisningarna var till artikel 85.3 i
fördraget) på grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden (EGT L
285, 29.12.1971, s. 46). Förordningen senast ändrad genom 1995 års anslut-
ningsakt.
(3) Rådets förordning (EEG) nr 3976/87 av den 14 december 1987 om tillämp-
ning av artikel 81.3 i (Titlarna på förordningarna har anpassats till den
omnumering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i
Amsterdamfördraget; de ursprungliga hänvisningarna var till artikel 85.3 i
fördraget) fördraget på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden
inom luftfartssektorn (EGT L 374, 31.12.1987, s. 9). Förordningen senast
ändrad genom 1994 års anslutningsakt.
(4) Rådets förordning (EEG) nr 1534/91 av den 31 maj 1991 om tillämpning av
fördragets artikel 81.3 (Titlarna på förordningarna har anpassats till den
omnumering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i
Amsterdamfördraget; de ursprungliga hänvisningarna var till artikel 85.3 i
fördraget) på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden
inom försäkringssektorn (EGT L 143, 7.6.1991, s. 1).
(5) Rådets förordning (EEG) nr 479/92 av den 25 februari 1992 om tillämpning
av artikel 81.3 (Titlarna på förordningarna har anpassats till den omnu-mering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i
Amsterdamfördraget; de ursprungliga hänvisningarna var till artikel 85.3 i
fördraget) i fördraget på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade
förfaranden mellan linjerederier (konsortier) (EGT L 55, 29.2.1992, s. 3).
Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.
▼B
tiska åtgärder som EG-domstolen har tillerkänt kommissionen
bör vidare föreskrivas uttryckligen i denna förordning.
(12)I denna förordning bör det uttryckligen föreskrivas att kommis-sionen ges behörighet att ålägga alla åtgärder, såväl sådana som
hänför sig till ett företags agerande (beteendemässiga åtgärder)
som strukturella, som är nödvändiga för att få överträdelsernaatt upphöra, under iakttagande av proportionalitetsprincipen.Strukturella åtgärder bör endast åläggas antingen om det intefinns någon lika effektiv beteendemässig åtgärd, eller om en
lika effektiv beteendemässig åtgärd skulle bli mer betungande
för det berörda företaget än en strukturell åtgärd. Förändringar iett företags struktur sådan den var innan överträdelsen ägde rumskulle bli proportionerliga endast om det finns betydande risk förfortsatta eller upprepade överträdelser som härrör från självastrukturen i företaget.
(13)Om företag i samband med ett förfarande som kan leda till att ett
avtal eller förfarande förbjuds erbjuder kommissionen att göra
sådana åtaganden att dess betänkligheter undanröjs, bör kommis-sionen kunna fatta beslut som gör dessa åtaganden bindande förde berörda företagen. I besluten om åtaganden bör det fastställasatt det inte längre finns någon något skäl att ingripa från kom-missionens sida utan att det dras någon slutsats om huruvida en
överträdelse har skett eller fortfarande sker. Beslut om åtaganden
påverkar inte medlemsstaternas konkurrensmyndigheter ochdomstolar när det gäller deras befogenheter att konstatera dettaoch besluta i fallet. Beslut om åtaganden är inte lämpliga iärenden där kommissionen har för avsikt att ålägga böter.
(14)Det kan även vara lämpligt att kommissionen i undantagsfall, närdet allmänna gemenskapsintresset kräver det, antar ett beslut av
förklarande natur i vilket den konstaterar att förbudet i artikel 81
eller artikel 82 i fördraget inte är tillämpligt, i syfte att klargörarättsläget och säkerställa en enhetlig rättstillämpning inom ge-menskapen, i synnerhet beträffande nya typer av avtal ellerförfaranden som inte har prövats i befintlig rättspraxis och admi-
nistrativa förfaranden.
(15)Kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
bör tillsammans bilda ett nätverkav offentliga myndigheter somtillämpar gemenskapens konkurrensregler i nära samarbete. Detär därför nödvändigt att skapa mekanismer för information ochsamråd. Kommissionen kommer i nära samarbete med medlems-staterna att fastställa och se över närmare former för samarbete
inom nätverket.
(16)Oberoende av om nationella bestämmelser föreskriver annat bör
medlemmarna i nätverket få möjligheter att utbyta informationoch använda sådan information som bevismaterial, även när denär konfidentiell. Denna information får användas vid tillämp-ningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget liksom vid parallelltillämpning av nationell konkurrenslagstiftning, förutsatt att den
sistnämnda tillämpningen avser samma fall och inte leder till ett
annat resultat. När den erhållna informationen används av denmottagande myndigheten för att tillgripa påföljder mot företag,bör det inte finnas någon annan begränsning i användningen avinformationen än skyldigheten att använda den för det syfte i
vilket den anskaffades mot bakgrund av att de påföljder som till-
grips mot företag är av samma slag i alla system. Den rätt tillförsvar som företag åtnjuter i de olika systemen kan anses somtillräckligt likvärdig. När det gäller fysiska personer kan dessaemellertid bli föremål för väsentligt olika slags påföljder i deolika systemen. Om så är fallet är det nödvändigt att säkerställa
att informationen endast kan användas om den har inhämtats på
ett sätt som iakttar samma nivå av skydd av fysiska personersrätt till försvar som föreskrivs enligt de nationella bestämmelsersom gäller för den mottagande myndigheten.
(17)Både för att kunna garantera en enhetlig tillämpning av konkur-rensreglerna och för att samtidigt säkerställa att nätverketfungerar på bästa sätt, måste regeln om att medlemsstaternas2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
konkurrensmyndigheter automatiskt fråntas sin behörighet när
kommissionen inleder ett förfarande bibehållas. Om en konkur-rensmyndighet i en medlemsstat redan har vidtagit åtgärder i ett
ärende och kommissionen avser att inleda ett förfarande, bör den
försöka göra det så snabbt som möjligt. Kommissionen bör innanden inleder ett förfarande samråda med den berörda nationellamyndigheten.
(18)För att säkerställa att ärendena handläggs av de därtill mest
lämpade myndigheterna i nätverket, bör det införas en allmän
regel som ger en konkurrensmyndighet möjlighet att avbrytaeller avsluta ett ärende på grund av att en annan myndighethandlägger eller har handlagt samma ärende, eftersom syftet äratt varje ärende skall handläggas av endast en myndighet. Denna
bestämmelse bör inte hindra kommissionens i EG-domstolens
rättspraxis erkända möjlighet att avvisa ett klagomål för att detsaknas gemenskapsintresse, även om ingen annan konkurren-smyndighet har tillkännagett sin avsikt att handlägga ärendet.
(19)Den rådgivande kommitté för kartell- och monopolfrågor sominrättades genom förordning nr 17 har visat sig fungera mycket
tillfredsställande. Den kommer att passa väl i det nya systemet
med decentraliserad tillämpning. Det är därför nödvändigt attutgå ifrån bestämmelserna i förordning nr 17 samtidigt somförfarandet görs mer effektivt. Det är därför lämpligt att gekommittén möjlighet att avge sitt yttrande genom skriftligt förfa-
rande. Den rådgivande kommittén bör även kunna fungera som
ett forum där ärenden som handläggs av medlemsstaternaskonkurrensmyndigheter kan diskuteras, vilket kan bidra till attsäkerställa en enhetlig tillämpning av gemenskapens konkurrens-regler.
(20)Den rådgivande kommittén bör bestå av företrädare för
medlemsstaternas konkurrensmyndigheter. Till möten där
allmänna frågor diskuteras bör medlemsstaterna kunna utse ytter-ligare en företrädare. Detta påverkar inte kommittéledamöternasmöjlighet att bistås av andra experter från medlemsstaterna.
(21)En enhetlig tillämpning av konkurrensreglerna kräver också att
det fastställs former för samarbete mellan medlemsstaternas
domstolar och kommissionen. Detta gäller alla domstolar imedlemsstaterna som tillämpar artiklarna 81 och 82 i fördraget,oavsett om de tillämpar dessa bestämmelser i mål mellanenskilda parter eller agerar som offentliga verkställande myndig-heter eller ansvarar för överprövningen av dessa beslut. I
synnerhet bör de nationella domstolarna kunna vända sig till
kommissionen för att få information om eller synpunkter påtillämpningen av gemenskapens konkurrensrätt. Kommissionenoch medlemsstaternas konkurrensmyndigheter bör också gesmöjlighet att lämna skriftliga eller muntliga yttranden till de
domstolar som skall tillämpa artikel 81 eller artikel 82 i
fördraget. Dessa yttranden bör lämnas inom ramen för nationellaprocessuella regler och förfaranden, däribland dem som garan-terar parternas rättigheter. Det bör i detta sammanhangsäkerställas att kommissionen och medlemsstaternas konkurren-smyndigheter hålls tillräckligt informerade om nationella
domstolsförfaranden.
(22)För att garantera att principerna om rättslig säkerhet och enhetlig
tillämpning av gemenskapens konkurrensregler iakttas, måsteman i ett system med parallell behörighet undvika motstridigabeslut. Det är därför nödvändigt att i enlighet med EG-domsto-
lens rättspraxis förtydliga vilka konsekvenser kommissionens
beslut och förfaranden har på medlemsstaternas domstolar ochkonkurrensmyndigheter. Beslut om åtaganden som kommis-sionen antar påverkar inte domstolarnas och medlemsstaternaskonkurrensmyndigheters befogenhet att tillämpa artiklarna 81och 82 i fördraget.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
(23)Kommissionen bör inom hela gemenskapen ha befogenhet att
begära de upplysningar som krävs för att avslöja sådana avtal,
beslut eller samordnade förfaranden som är förbjudna enligtartikel 81 i fördraget eller sådant missbruk av en dominerandeställning som är förbjudet enligt artikel 82 i fördraget. Närföretag efterkommer kommissionens beslut, kan de inte tvingasmedge att de begått en överträdelse, men de är under alla
förhållanden skyldiga att besvara frågor om sakförhållanden och
tillhandahålla handlingar, även om dessa upplysningar kankomma att användas emot dem eller mot ett annat företag föratt påvisa att en överträdelse ägt rum.
(24)Kommissionen bör även ha befogenhet att genomföra de inspek-tioner som är nödvändiga för att avslöja sådana avtal, beslut ellersamordnade förfaranden som är förbjudna enligt artikel 81 i
fördraget eller sådant missbrukav en dominerande ställning
som är förbjudet enligt artikel 82 i fördraget. Medlemsstaternaskonkurrensmyndigheter bör samarbeta aktivt när kommissionenutövar dessa befogenheter.
(25)Det blir allt svårare att avslöja överträdelser av konkurrensreg-lerna, och för att effektivt kunna skydda konkurrensen är det
därför nödvändigt att kommissionens undersökningsbefogenheter
kompletteras. Kommissionen bör särskilt få befogenhet att höraalla personer som skulle kunna ge den användbara upplysningaroch att protokollföra deras uttalanden. Vid en inspektion börvidare tjänstemän som kommissionen bemyndigat ha befogenhetatt besluta om försegling under den tid som krävs för inspek-
tionen. Förseglingen bör vanligtvis inte vara längre än 72
timmar. Tjänstemän som har bemyndigats av kommissionen böräven ha befogenhet att begära alla upplysningar som är av bety-delse för frågan och syftet med inspektionen.
(26)Erfarenheten har visat att det förekommer att affärshandlingarförvaras hemma hos företagens ledare och andra personer som
arbetar för företagen. För att inspektionerna skall kunna vara
effektiva bör tjänstemän och andra av kommissionen bemyndi-gade personer få tillträde till alla lokaler där affärshandlingarkan förvaras, även privata bostäder. Utövandet av sistnämndabefogenhet bör dockvara underordnat ett tillstånd från en rättsligmyndighet.
(27)Utan att det påverkar EG-domstolens rättspraxis är det lämpligt
att ange räckvidden för den kontroll som den nationella rättsliga
myndigheten får utöva när den enligt nationell lagstiftning, äveni förebyggande syfte, tillåter att handräckning från verkställandemyndigheter används vid eventuellt motstånd från ett företageller vid verkställande av beslutet om inspektion av andra lokalerän företagens. Av rättspraxis följer att den nationella rättsliga
myndigheten särskilt från kommissionen får begära ytterligare
information som den behöver för att utöva sin kontroll ochförutan vilken den kunde neka tillstånd. I rättspraxis bekräftasäven de nationella domstolarnas behörighet att kontrolleratillämpningen av nationella bestämmelser om vidtagande av
tvångsåtgärder.
(28)För att underlätta för medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
att tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget effektivt bör detvara möjligt för dem att bistå varandra med inspektioner ochandra undersökningsåtgärder.
(29)För att säkerställa att artiklarna 81 och 82 i fördraget iakttas ochatt de skyldigheter som genom denna förordning åläggs företagoch företagssammanslutningar uppfylls, bör böter kunna åläggas
och viten kunna föreläggas. Därför bör det föreskrivas lämpliga
bötesnivåer även för överträdelser av förfarandereglerna.
(30)För att säkerställa en effektiv indrivning av de böter som ålagtsföretagssammanslutningar för överträdelser som dessa har begåttär det nödvändigt att fastställa på vilka villkor kommissionen fårkräva betalning av böterna av sammanslutningens medlemmar,om sammanslutningen inte är solvent. Kommissionen bör därvid2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
ta hänsyn till den relativa storleken på de företag som tillhör
sammanslutningen och särskilt situationen för små och medels-tora företag. Betalning av böterna av en eller flera medlemmar
av en sammanslutning påverkar inte de bestämmelser i nationell
lagstiftning som föreskriver indrivning av det inbetaladebeloppet från andra medlemmar i sammanslutningen.
(31)Reglerna om preskriptionstider för ålägganden av böter ochförelägganden av viten har införts genom rådets förordning(EEG) nr 2988/74 (
1), som även behandlar påföljder på transpor-
tområdet. I ett system med parallell behörighet är det nödvändigt
att utöver de åtgärder som kan avbryta preskriptionstiderna läggatill förfarandeåtgärder som kan vidtas av en konkurrensmyn-dighet i en medlemsstat som en självständig åtgärd. För attklargöra den rättsliga ramen bör därför förordning (EEG) nr2988/74 ändras så att den inte är tillämplig inom det område
som täcks av den här förordningen, och preskriptionsregler bör
införas i den här förordningen.
(32)De berörda företagen bör ges rätt att yttra sig inför kommis-sionen, tredje män vars intressen kan beröras av ett beslut börges tillfälle att i förväg framföra sina synpunkter och de beslutsom fattas bör ges stor spridning. Samtidigt som de berörda
företagens rätt till försvar och särskilt rätten till tillgång till
handlingar i ärendet säkerställs, är det viktigt att affärshemlig-heter skyddas. Vidare bör det säkerställas att information somutbyts inom nätverket förblir konfidentiell.
(33)Eftersom alla beslut som fattas av kommissionen enligt dennaförordning är underkastade EG-domstolens prövning enligt devillkor som anges i fördraget, bör i enlighet med artikel 229 i
fördraget domstolen ges obegränsad behörighet när det gäller
kommissionens beslut att ålägga böter eller förelägga viten.
(34)Principerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget, så som de tillä-mpats genom förordning nr 17, ger gemenskapsinstitutionernaen central roll. Denna centrala roll bör bibehållas, samtidigtsom medlemsstaterna görs mer delaktiga i tillämpningen av ge-
menskapens konkurrensregler. I enlighet med subsidiaritets- och
proportionalitetsprinciperna i artikel 5 i fördraget går dennaförordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessmål, nämligen en effektiv tillämpning av gemenskapens konkur-rensregler.
(35)För att ge faktisk verkan åt gemenskapens konkurrensrätt börmedlemsstaterna utse och befullmäktiga myndigheter att tillämpa
artiklarna 81 och 82 i fördraget som offentliga verkställande
myndigheter. Medlemsstaterna bör ges möjlighet att utse admi-nistrativa och rättsliga myndigheter för att utföra de olikauppgifter som genom denna förordning tilldelas konkurrensmyn-digheterna. I denna förordning erkänns de stora variationer som
finns i medlemsstaternas offentliga verkställighetssystem.
Bestämmelserna i artikel 11.6 i denna förordning bör gälla allakonkurrensmyndigheter. Som ett undantag från denna allmännaregel bör artikel 11.6 tillämpas på den myndighet som väckertalan, på de villkor som anges i artikel 35.4 i denna förordning,när denna myndighet väcker talan vid en annan rättslig
myndighet. Om dessa villkor inte är uppfyllda bör den allmänna
regeln tillämpas. Artikel 11.6 bör inte i något fall tillämpas pådomstolar när de ansvarar för överprövningen av beslut.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 8
(1) Rådets förordning (EEG) nr 2988/74 av den 26 november 1974 om preskri-
ptionstider i fråga om förfaranden och verkställande av påföljder enligt
Europeiska gemenskapens transport- och konkurrensregler) (EGT L 319,
29.11.1974, s. 1).
▼B
(36)Eftersom det enligt rättspraxis har klargjorts att konkurrensreg-
lerna är tillämpliga inom transportsektorn, bör denna sektor
omfattas av förfarandereglerna i denna förordning. Rådetsförordning nr 141 av den 26 november 1962 om undantag fråntillämpning av rådets förordning nr 17 (
1) från transportområdet
bör därför upphävas och förordningarna (EEG) nr 1017/68(2),
(EEG) nr 4056/86 (3) och (EEG) nr 3975/87 (4) bör ändras så att
de särskilda förfarandereglerna i dessa förordningar upphävs.
(37)I denna förordning respekteras de grundläggande rättigheterna
och iakttas de principer som erkänns i synnerhet i Europeiska
unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Följaktligen
bör denna förordning tolkas och tillämpas med avseende pådessa rättigheter och principer.
(38)Rättslig säkerhet för företag som verkar enligt gemenskapenskonkurrensregler bidrar till att främja innovation och invester-ingar. I fall som ger upphov till verklig osäkerhet därför att deför fram nya eller olösta frågor vid tillämpningen av dessa reglerkan enskilda företag vilja söka informell vägledning hos
kommissionen. Denna förordning påverkar inte kommissionens
rätt att ge sådan informell vägledning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
PRINCIPER
Artikel 1
Tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget
1. Sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som omfattas av
artikel 81.1 i fördraget och som inte uppfyller villkoren i artikel 81.3 ifördraget skall vara förbjudna, utan att det krävs föregående beslut omdetta.
2. Sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som omfattas av
artikel 81.1 i fördraget och som uppfyller villkoren i artikel 81.3 ifördraget skall inte vara förbjudna, utan att det krävs föregående beslutom detta.
3. Sådant missbrukav en dominerande ställning som avses i artik el
82 i fördraget skall vara förbjudet, utan att det krävs föregående beslut
om detta.
Artikel 2
Bevisbörda
Vid alla nationella förfaranden eller gemenskapsförfaranden för
tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget skall bevisbördan åvila
den part eller myndighet som gör gällande att artikel 81.1 eller artikel2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 9
(1) EGT 124, 28.11.1962, s. 2751/62. Förordningen ändrad genom förordning nr
1002/67/EEG (EGT 306, 16.12.1967, s. 1).
(2) Rådets förordning (EEG) nr 1017/68 av den 19 juli 1968 om tillämpning av
konkurrensregler på transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar
(EGT L 175, 23.7.1968, s. 1). Förordningen senast ändrad genom 1994 års
anslutningsakt.
(3) Rådets förordning (EEG) nr 4056/86 av den 22 december 1986 om detalje-
rade regler för tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget (Titeln på
förordningen har anpassats till den omnumering av artiklarna i EG-fördraget
som gjordes genom artikel 12 i Amsterdamfördraget; de ursprungliga
hänvisningarna var till artiklarna 85 och 86 i fördraget) på sjöfarten (EGT
L 378, 31.12.1986, s. 4). Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslut-ningsakt.
(
4) Rådets förordning (EEG) nr 3975/87 av den 14 december 1987 om förfa-
randet för tillämpning av konkurrensreglerna på företag inom
luftfartssektorn. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr
2410/92 (EGT L 240, 24.8.1992, s. 18).
▼B
82 i fördraget har överträtts. Det företag eller den företagssammanslut-
ning som åberopar att bestämmelserna i artikel 81.3 i fördraget äruppfyllda skall ha bevisbördan för att villkoren i den punkten är
uppfyllda.
Artikel 3
Förhållandet mellan artiklarna 81 och 82 i fördraget och nationell
konkurrensrätt
1. Om medlemsstaternas konkurrensmyndigheter eller de nationella
domstolarna tillämpar den nationella konkurrensrätten på sådana avtal,
beslut av en företagssammanslutning eller samordnade förfaranden somavses i artikel 81.1 i fördraget och som kan påverka handeln mellanmedlemsstater enligt den bestämmelsen skall de också tillämpa artikel81 i fördraget på sådana avtal, beslut eller samordnade förfaranden. Om
medlemsstaternas konkurrensmyndigheter eller de nationella domsto-
larna tillämpar den nationella konkurrensrätten på ett sådant missbruksom är förbjudet enligt artikel 82 i fördraget, skall de även tillämpaartikel 82 i fördraget.
2. Tillämpningen av den nationella konkurrensrätten får inte leda till
förbud mot sådana avtal, beslut av en företagssammanslutning ellersamordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlems-
stater men som inte begränsar konkurrensen enligt artikel 81.1 i
fördraget, eller som uppfyller villkoren i artikel 81.3 i fördraget ellersom omfattas av en förordning om tillämpning av artikel 81.3 ifördraget. Medlemsstaterna skall enligt denna förordning inte varaförhindrade från att på sitt territorium anta och tillämpa en strängarenationell lagstiftning genom vilken företags ensidiga uppträdande
förbjuds eller bestraffas.
3. Utan att det påverkar de allmänna principerna och övriga
bestämmelser i gemenskapsrätten är punkterna 1 och 2 inte tillämpliganär medlemsstaternas konkurrensmyndigheter eller domstolar tillämparnationella lagar om koncentrationskontroll och de hindrar inte hellertillämpningen av sådana bestämmelser i nationell lagstiftning som tillövervägande del efterstävar ett annat mål än syftet med artiklarna 81
och 82 i fördraget.
KAPITEL II
BEHÖRIGHET
Artikel 4
Kommissionens behörighet
Vid tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget skall kommis-
sionen ha de befogenheter som anges i denna förordning.
Artikel 5
Medlemsstaternas konkurrensmyndigheters behörighet
Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter skall vara behöriga att i
enskilda ärenden tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget. De får fördetta ändamål, på eget initiativ eller till följd av ett klagomål, fatta
beslut om att
— kräva att en överträdelse skall upphöra,
— förordna om interimistiska åtgärder,
— godta åtaganden,
— ålägga böter, förelägga viten eller ålägga andra påföljder som före-
skrivs i den nationella lagstiftningen.
Om de på grundval av de uppgifter som de förfogar över finner att vill-
koren för ett förbud inte är uppfyllda, får de även besluta om att detinte finns skäl för dem att ingripa.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 6
Nationella domstolars behörighet
Nationella domstolar skall vara behöriga att tillämpa artiklarna 81 och
82 i fördraget.
KAPITEL III
KOMMISSIONENS BESLUT
Artikel 7
Konstaterande och upphörande av överträdelser
1. Om kommissionen till följd av ett klagomål eller på eget initiativ
konstaterar att bestämmelserna i artikel 81 eller artikel 82 i fördraget
har överträtts, får den genom beslut ålägga de berörda företagen ellerföretagssammanslutningarna att upphöra med överträdelsen. För dettaändamål får kommissionen ålägga dem alla åtgärder som hänför sigtill företagets agerande (beteendemässiga åtgärder) eller strukturellaåtgärder som är proportionerliga mot överträdelsen och nödvändig för
att få denna att upphöra. Strukturella åtgärder får endast åläggas om
det antingen inte finns någon lika effektiv beteendemässig åtgärd ellerom en lika effektiv beteendemässig åtgärd skulle vara mer betungandeför det berörda företaget än den strukturella åtgärden. Om kommis-sionen har ett berättigat intresse av det får den även konstatera att en
överträdelse tidigare har ägt rum.
2. Fysiska och juridiska personer som kan åberopa ett berättigat
intresse i saken samt medlemsstaterna skall ha rätt att ge in klagomålenligt punkt 1.
Artikel 8
Interimistiska åtgärder
1. I fall som är brådskande på grund av att konkurrensen riskerar att
lida allvarlig och irreparabel skada, får kommissionen på eget initiativoch på grundval av att en överträdelse vid första påseende kan konsta-teras, genom beslut förordna om interimistiska åtgärder.
2. Ett beslut enligt punkt 1 skall gälla för en bestämd tid och får
förnyas i den mån detta är nödvändigt och lämpligt.
Artikel 9
Åtaganden
1. När kommissionen avser att fatta ett beslut om att en överträdelse
skall upphöra och de berörda företagen erbjuder åtaganden för attundanröja de betänkligheter som kommissionen har delgivit dem i sinpreliminära bedömning, får kommissionen genom beslut göra dessaåtaganden bindande för företagen. Ett sådant beslut får fattas för en
bestämd period och skall fastställa att det inte längre finns skäl för
kommissionen att ingripa.
2. Kommissionen får på begäran eller på eget initiativ ta upp förfa-
randet på nytt
a) om de sakförhållanden som låg till grund för beslutet har ändrats i
något väsentligt avseende,
b) om de berörda företagen åsidosätter sina åtaganden, eller
c) om beslutet grundar sig på ofullständiga, oriktiga eller vilseledande
uppgifter som parterna har lämnat.
Artikel 10
Konstaterande av icke-tillämplighet
Om gemenskapens allmänintresse vid tillämpningen av artiklarna 81
och 82 i fördraget så kräver, får kommissionen, på eget initiativ, genombeslut konstatera att artikel 81 i fördraget inte är tillämplig på ett avtal,2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande,
antingen för att villkoren i artikel 81.1 i fördraget inte är uppfylldaeller för att villkoren i artikel 81.3 i fördraget är uppfyllda.
Kommissionen får även göra ett sådant konstaterande avseende artikel
82 i fördraget.
KAPITEL IV
SAMARBETE
Artikel 11
Samarbete mellan kommissionen och medlemsstaternas konkurren-
smyndigheter
1. Kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
skall tillämpa gemenskapens konkurrensregler i nära samarbete.
2. Kommissionen skall till medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
översända kopior av de viktigaste handlingarna som den har inhämtat isyfte att tillämpa artiklarna 7, 8, 9, 10 och 29.1. På begäran av enmedlemsstats konkurrensmyndighet skall kommissionen till den
överlämna en kopia av andra befintliga dokument som är nödvändiga
för att bedöma ärendet.
3. Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter skall, när de tillämpar
artikel 81 eller artikel 82 i fördraget, skriftligen meddela kommissionenföre eller utan dröjsmål efter påbörjandet av den första formella utred-
ningsåtgärden. Denna information får göras tillgänglig för
konkurrensmyndigheterna i de andra medlemsstaterna.
4. Senast 30 dagar innan ett beslut fattas med åläggande om att
upphöra med en överträdelse, om godtagande av åtaganden eller om
återkallelse av ett undantag enligt en förordning om gruppundantag,
skall medlemsstaternas konkurrensmyndigheter underrätta kommis-sionen. I detta syfte skall de till kommissionen översända ensammanfattning av ärendet, det planerade beslutet, eller, i avsaknad avsådant, andra dokument av vilket den planerade åtgärden framgår.Denna information får också göras tillgänglig för de andra medlemssta-
ternas konkurrensmyndigheter. På begäran av kommissionen skall den
handläggande konkurrensmyndigheten till kommissionen överlämnaandra dokument som konkurrensmyndigheten innehar och som ärnödvändiga för att bedöma ärendet. Den information som lämnas tillkommissionen får göras tillgänglig för de övriga medlemsstaternas
konkurrensmyndigheter. Nationella konkurrensmyndigheter kan också
inbördes utbyta information som är nödvändig för bedömningen av ettfall som de behandlar enligt artikel 81 eller artikel 82 i fördraget.
5. Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter får rådgöra med
kommissionen i alla ärenden som gäller tillämpning av gemens-
kapsrätten.
6. Om kommissionen inleder ett förfarande i syfte att fatta ett beslut
enligt kapitel III, fråntas medlemsstaternas konkurrensmyndigheter sinbehörighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget. Om konkurren-
smyndigheten i en medlemsstat redan handlägger ett ärende, skall
kommissionen inleda ett förfarande endast efter att ha samrått medden nationella konkurrensmyndigheten.
Artikel 12
Informationsutbyte
1. Vid tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget skall
kommissionen och medlemsstaternas konkurrensmyndigheter varabehöriga att till varandra översända all information om faktiska eller
rättsliga omständigheter, även konfidentiellauppgifter, och att använda
dem som bevisning.
2. Information som utbyts skall endast användas som bevisning i
syfte att tillämpa artikel 81 eller artikel 82 i fördraget och beträffandeden sakfråga för vilken den inhämtades av den översändande myndig-2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
heten. Om emellertid nationell konkurrensrätt tillämpas på samma
ärende och parallellt med gemenskapens konkurrensrätt samt inte ledertill ett annorlunda resultat, kan den information som utbytts enligt
denna artikel också användas vid tillämpningen av nationell konkur-
rensrätt.
3. Information som utbytts enligt punkt 1 kan endast användas som
bevismedel för att ålägga fysiska personer påföljder om
— det i den översändande myndighetens lagstiftning förutses påföljder
av liknande slag i samband med överträdelser av artikel 81 ellerartikel 82 i fördraget eller, om så inte är fallet,
— informationen har inhämtats på ett sätt som respekterar samma nivå
av skydd av fysiska personers rätt till försvar som föreskrivs enligtde nationella bestämmelser som gäller för den mottagande myndig-
heten. I detta fall får den mottagande myndigheten dockinte
använda den utbytta informationen för att utdöma frihetsstraff
Artikel 13
Avbrytande eller avslutande av förfaranden
1. När ett klagomål har anhängiggjorts vid konkurrensmyndigheter i
två eller flera medlemsstater eller när konkurrensmyndigheter i två ellerflera medlemsstater har inlett ett förfarande på eget initiativ enligt
artikel 81 eller artikel 82 i fördraget avseende samma avtal, beslut av
en företagssammanslutning eller samordnade förfarande, utgör detfaktum att en myndighet handlägger ärendet ett tillräckligt skäl för deövriga myndigheterna att avbryta sitt förfarande eller avvisaklagomålet. Kommissionen får också avvisa ett klagomål på den
grunden att det handläggs av en konkurrensmyndighet i en medlems-
stat.
2. När ett klagomål har anhängiggjorts vid en medlemsstats konkur-
rensmyndighet eller kommissionen avseende ett avtal, beslut av enföretagssammanslutning eller samordnat förfarande som redan harhandlagts av en annan konkurrensmyndighet, får klagomålet avvisas.
Artikel 14
Rådgivande kommitté
1. Kommissionen skall samråda med en rådgivande kommitté för
kartell- och monopolfrågor innan beslut fattas enligt artiklarna 7, 8, 9,10, 23, 24.2 och 29.1.
2. Vid diskussioner av enskilda ärenden skall den rådgivande
kommittén bestå av företrädare för medlemsstaternas konkurrensmyn-
digheter. Vid möten där andra frågor än enskilda ärenden diskuterasfår en extra företrädare från medlemsstaten vilken är sakkunnig ikonkurrensfrågor utses. Företrädarna får vid förhinder ersättas av andraföreträdare.
3. Samrådet kan äga rum vid ett sammanträde som sammankallas
och leds av kommissionen och som hålls tidigast fjorton dagar efter
det att kallelsen har sänts ut tillsammans med en sammanfattning avdet ärende som skall behandlas, med uppgift om de viktigaste hand-lingarna och ett preliminärt utkast till beslut. När det gäller beslutenligt artikel 8 kan mötet hållas sju dagar efter det att den normativadelen av ett utkast till beslut har sänts ut. När kommissionen sänder ut
en kallelse till ett möte som innebär en kortare kallelsetid än de ovan
nämnda, kan mötet äga rum det föreslagna datumet, om ingenmedlemsstat har några invändningar. Den rådgivande kommittén skallavge ett skriftligt yttrande om kommissionens preliminära utkast tillbeslut. Den får avge ett yttrande även om några ledamöter eller deras
ersättare inte är närvarande. På begäran av en eller flera medlemmar
skall skälen för ståndpunkterna i yttrandet anges.
4. Samrådet kan även äga rum genom skriftligt förfarande. Om
någon medlemsstat begär det skall kommissionen dock kalla till ettsammanträde. Vid skriftligt förfarande skall kommissionen fastställaen tidsfrist på minst fjorton dagar inom vilken medlemsstaterna skall2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
lämna sina synpunkter som skall sändas ut till alla övriga medlems-
stater. Vid beslut som skall fattas enligt artikel 8 ersätts tidsfristen påfjorton dagar med sju dagar. Då kommissionen fastställer en tidsfrist
för skriftligt förfarande som är kortare än de ovan nämnda, skall den
föreslagna tidsfristen tillämpas om ingen medlemsstat har någrainvändningar.
5. Kommissionen skall ta största hänsyn till yttrandet från den rådgi-
vande kommittén. Kommissionen skall informera kommittén om hur
yttrandet har beaktats.
6. Om den rådgivande kommittén lämnar ett skriftligt yttrande, skall
detta yttrande bifogas utkastet till beslut. Om kommittén rekommen-derar offentliggörande av yttrandet, skall kommissionen svara för dettamed beaktande av företagens berättigade intresse av att deras affär-shemligheter skyddas.
7. På begäran av en medlemsstats konkurrensmyndighet skall
kommissionen på den rådgivande kommitténs dagordning ta upp
ärenden som handläggs av en medlemsstats konkurrensmyndighetenligt artikel 81 eller artikel 82 i fördraget. Kommissionen får ocksågöra detta på eget initiativ. I båda fallen skall kommissionen underrättaden berörda konkurrensmyndigheten.
En begäran får särskilt göras av en konkurrensmyndighet i en
medlemsstat beträffande ett ärende där kommissionen har för avsiktatt inleda förfaranden med tillämpning av artikel 11.6.
Den rådgivande kommittén skall inte lämna yttranden om ärenden som
medlemsstaternas konkurrensmyndigheter handlägger. Den rådgivandekommittén får också diskutera allmänna frågor inom gemenskapens
konkurrensrätt.
Artikel 15
Samarbete med nationella domstolar
1. Vid förfaranden där artikel 81 eller artikel 82 i fördraget tillämpas
får medlemsstaternas domstolar från kommissionen begära upplys-ningar som den förfogar över eller yttranden i frågor rörandetillämpningen av gemenskapens konkurrensregler.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna kopior av alla
skriftliga avgöranden från nationella domstolar som gäller tillämp-
ningen av artikel 81 eller artikel 82 i fördraget. En sådan kopia skallöverlämnas utan dröjsmål efter det att det fullständiga skriftligaavgörandet har tillställts parterna.
3. Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter får på eget initiativ
lämna skriftliga yttranden till de nationella domstolarna i sina respek-
tive medlemsstater om frågor som rör tillämpningen av artikel 81 eller
artikel 82. Med tillstånd av den berörda domstolen får de också lämnamuntliga yttranden till de nationella domstolarna i sina medlemsstater.Om den enhetliga tillämpningen av artikel 81 eller artikel 82 ifördraget så kräver, får kommissionen på eget initiativ lämna skriftliga
yttranden till medlemsstaternas domstolar. Efter tillstånd av domstolen
i fråga får kommissionen också avge muntliga yttranden.
Endast i syfte att utarbeta sina yttranden får medlemsstaternas konkur-
rensmyndigheter och kommissionen begära att den berörda domstolen imedlemsstaterna översänder eller säkerställer översändande till dem avalla handlingar som är nödvändiga för att bedöma ärendet.
4. Denna artikel påverkar inte mer vittgående befogenheter att lämna
yttranden inför domstol som medlemsstaternas konkurrensmyndigheter
kan ha tilldelats enligt lagstiftningen i respektive medlemsstat.
Artikel 16
Enhetlig tillämpning av gemenskapens konkurrensrätt
1. När nationella domstolar fäller avgöranden om sådana avtal,
beslut eller förfaranden enligt artikel 81 eller artikel 82 i fördragetsom redan är föremål för ett beslut av kommissionen får de inte fatta2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 14
▼B
beslut som strider mot det beslut som kommissionen har fattat. De
måste också undvika att fatta beslut som skulle strida mot ett beslutsom övervägs av kommissionen i förfaranden som den har inlett. I
detta syfte får den nationella domstolen bedöma om det är nödvändigt
att vilandeförklara saken. Denna skyldighet påverkar inte tillämpningenav de rättigheter och skyldigheter som avses i artikel 234 i fördraget.
2. När medlemsstaternas konkurrensmyndigheter fäller avgöranden
om sådana avtal, beslut eller förfaranden enligt artikel 81 eller artikel82 i fördraget som redan är föremål för ett beslut av kommissionenfår de inte fatta beslut som strider mot beslut som kommissionen har
fattat.
KAPITEL V
BEFOGENHETER VID UTREDNINGAR
Artikel 17
Utredning av branscher och avtalstyper
1. Om utvecklingen av handeln mellan medlemsstater, prisstelhet
eller andra omständigheter tyder på att konkurrensen inom den gemen-samma marknaden kan vara begränsad eller snedvriden, fårkommissionen göra sin egen utredning av en särskild bransch eller aven särskild typ av avtal i olika branscher. Kommissionen får i sambanddärmed begära att de berörda företagen eller företagssammanslutning-
arna lämnar upplysningar samt utföra de inspektioner som är
nödvändiga för att ge verkan åt artiklarna 81 och 82 i fördraget.
Kommissionen får särskilt begära att de berörda företagen eller
företagssammanslutningarna informerar den om samtliga avtal, beslutoch samordnade förfaranden.
Kommissionen får offentliggöra en rapport om resultaten av sin utred-
ning av särskilda branscher eller avtalstyper i flera branscher ochuppmana de berörda parterna att lämna synpunkter.
2. Artiklarna 14, 18, 19, 20, 22, 23 och 24 skall gälla i tillämpliga
delar.
Artikel 18
Begäran om upplysningar
1. För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas
genom denna förordning får den genom en enkel begäran eller genom
beslut begära alla nödvändiga upplysningar från företag och företags-sammanslutningar.
2. När kommissionen sänder en enkel begäran om upplysningar till
ett företag eller en företagssammanslutning skall den ange den rättsligagrunden och syftet med begäran, precisera vilken information sombegärs, fastställa den tidsfrist inom vilken upplysningarna skall lämnas,samt ange de påföljder som föreskrivs i artikel 23 för lämnande av
oriktiga eller vilseledande upplysningar.
3. När kommissionen genom beslut kräver att företag eller företags-
sammanslutningar lämnar upplysningar, skall den ange den rättsliga
grunden och syftet med begäran, precisera vilken information sombegärs och fastställa den tidsfrist inom vilken upplysningarna skalllämnas. Kommissionen skall också i beslutet ange de påföljder som fö-reskrivs i artikel 23 samt ange eller förelägga de påföljder som
föreskrivs i artikel 24. Kommissionen skall även upplysa om rätten att
få beslutet prövat av EG-domstolen.
4. Företagens ägare eller deras företrädare och, när det gäller juri-
diska personer, bolag eller föreningar som inte är juridiska personer,de som enligt lag eller stadgar är utsedda att företräda dem, skalllämna de begärda upplysningarna på företagets eller företagssammans-lutningens vägnar. I behörig ordning befullmäktigade advokater fårlämna de begärda upplysningarna på sina huvudmäns vägnar.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
Huvudmännen skall förbli fullt ansvariga om de lämnade upplysning-
arna är, ofullständiga, oriktiga eller vilseledande.
5. Kommissionens skall utan dröjsmål sända en kopia av den enkla
begäran eller av beslutet till konkurrensmyndigheten i den medlemsstatinom vars territorium företaget eller företagssammanslutningen har sittsäte och till konkurrensmyndigheten i den medlemsstat vars territoriumberörs.
6. På kommissionens begäran skall medlemsstaternas regeringar och
konkurrensmyndigheter lämna alla nödvändiga upplysningar tillkommissionen så att den kan fullgöra de uppgifter som den tilldelasgenom denna förordning.
Artikel 19
Befogenhet att inhämta redogörelser
1. För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas
genom denna förordning får den höra alla fysiska eller juridiska
personer som samtycker till detta, i syfte att samla information omfrågor som har samband med föremålet för en utredning.
2. Om förhör enligt punkt 1 hålls i ett företags lokaler, skall
kommissionen informera konkurrensmyndigheten i den medlemsstat
inom vars territorium förhöret äger rum. Om konkurrensmyndigheten imedlemsstaten i fråga så önskar, får dess tjänstemän bistå tjänstemänoch andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat atthålla förhöret.
Artikel 20
Kommissionens befogenheter vid inspektioner
1. För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas
genom denna förordning får den genomföra alla nödvändiga inspek-
tioner hos företag och företagssammanslutningar.
2. De tjänstemän och andra medföljande personer som kommis-
sionen bemyndigat att genomföra en inspektion har befogenhet att
a) bereda sig tillträde till företags eller företagssammanslutningars
lokaler, mark och transportmedel,
b) granska räkenskaperna och andra affärshandlingar, oavsett i vilken
form de föreligger,
c) göra eller erhålla alla former av kopior av eller utdrag ur sådana
räkenskaper och affärshandlingar,
d) försegla samtliga företagslokaler, räkenskaper eller affärshandlingar
så länge och i den omfattning det är nödvändigt för inspektionen,
e) begära att företagets eller företagssammanslutningens företrädare
eller medarbetare lämnar förklaringar till sakförhållanden och doku-ment som har samband med föremålet för och syftet medinspektionen och protokollföra deras svar.
3. De tjänstemän och andra medföljande personer som kommis-
sionen bemyndigat att genomföra en inspektion skall utöva sinabefogenheter efter uppvisande av ett skriftligt tillstånd som angerföremålet för och syftet med inspektionen samt de påföljder som före-skrivs i artikel 23 om begärda räkenskaper eller andra affärshandlingarinte läggs fram i fullständigt skick eller om svaren på en begäran enligt
punkt 2 i den här artikeln är oriktiga eller vilseledande. Kommissionen
skall i god tid före inspektionen underrätta konkurrensmyndigheten iden medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomförasom denna.
4. Företag och företagssammanslutningar är skyldiga att underkasta
sig de inspektioner som kommissionen har beslutat om. I beslutet skallanges föremålet för och syftet med inspektionen, fastställas när denskall börja och anges de påföljder som föreskrivs i artiklarna 23 och24 samt upplysas om rätten att få beslutet prövat av EG-domstolen.Kommissionen skall fatta sådana beslut efter att ha samrått med2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 16
▼B
konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium
inspektionen skall genomföras.
5. Tjänstemän som är anställda vid eller bemyndigade eller utsedda
av konkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territoriuminspektionen skall genomföras skall, på begäran av den myndigheteneller kommissionen, aktivt bistå de tjänstemän och andra medföljandepersoner som kommissionen bemyndigat. De skall för detta ändamålha de befogenheter som anges i punkt 2.
6. Om de tjänstemän och andra medföljande personer som kommis-
sionen bemyndigat konstaterar att ett företag motsätter sig eninspektion som har beslutats enligt denna artikel, skall den berördamedlemsstaten lämna dem nödvändigt bistånd, och, när det är lämpligt,begära handräckning av polisen eller annan motsvarande verkställande
myndighet, för att de skall kunna genomföra sin inspektion.
7. Om det bistånd som föreskrivs i punkt 6 kräver tillstånd av en
rättslig myndighet enligt nationella bestämmelser, skall ett sådanttillstånd begäras. Ett sådant tillstånd kan också begäras i förebyggandesyfte.
8. Vid ansökan om ett tillstånd enligt punkt 7 skall den nationella
rättsliga myndigheten kontrollera att kommissionens beslut är fattat ivederbörlig ordning och att de planerade tvångsåtgärderna varken ärgodtyckliga eller alltför långtgående i förhållande till föremålet förinspektionen. Den nationella rättsliga myndigheten får vid sin kontrollav att tvångsåtgärderna är proportionella, direkt eller via medlemssta-
tens konkurrensmyndighet, be kommissionen om närmare förklaringar
om framförallt de grunder på vilka kommissionen misstänker överträ-delse av bestämmelserna i artiklarna 81 och 82 i fördraget samt hurallvarlig den misstänkta överträdelsen är och på vilket sätt det berördaföretaget är inblandat. Den nationella rättsliga myndigheten får dock
inte ifrågasätta att en inspektion behövs eller begära att få tillgång till
uppgifter i kommissionens handlingar i ärendet. Lagenligheten hoskommissionens beslut kan endast prövas av EG-domstolen.
Artikel 21
Inspektion av övriga lokaler
1. Om rimlig misstanke finns om att räkenskaper eller andra affär-
shandlingar, som har samband med föremålet för inspektionen och
som kan vara av betydelse för att bevisa en allvarlig överträdelse avartikel 81 eller artikel 82 i fördraget, förvaras i andra lokaler, på annanmarkoch i andra transportmedel, ink lusive de berörda företagens ellerföretagssammanslutningarnas ledares, direktörers och andra medarbe-
tares bostäder, får kommissionen genom beslut beordra att en
inspektion genomförs i dessa lokaler, på denna mark och i dessa trans-portmedel.
2. I beslutet skall anges föremålet för och syftet med inspektionen,
fastställas tidpunkten när den skall börja och upplysas om rätten att få
beslutet prövat av EG-domstolen. Det skall särskilt meddelas på vilka
grunder kommissionen har antagit att misstankar enligt punkt 1 finns.Kommissionen skall fatta sådana beslut efter att ha samrått medkonkurrensmyndigheten i den medlemsstat inom vars territoriuminspektionen skall genomföras.
3. Ett beslut som antas enligt punkt 1 kan inte genomföras utan
förhandsgodkännande från den nationella rättsliga myndigheten i den
berörda medlemsstaten. Den nationella rättsliga myndigheten skallkontrollera att kommissionens beslut är fattat i vederbörlig ordningoch att de planerade tvångsåtgärderna varken är godtyckliga elleralltför långtgående i förhållande till framförallt hur allvarlig den
misstänkta överträdelsen är, betydelsen av den bevisning som avses,
det berörda företagets medverkan och den rimliga sannolikheten föratt de räkenskaper och affärshandlingar som inspektionen avserförvaras i de lokaler för vilka bemyndigande begärs. Den nationellarättsliga myndigheten får, direkt eller via medlemsstatens konkurren-smyndighet, be kommissionen om närmare förklaringar i de avseenden2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
som krävs för att den skall kunna kontrollera att de planerade
tvångsåtgärderna är proportionella.
Den nationella rättsliga myndigheten får dockinte ifrågasätta att en
inspektion behövs eller begära att få tillgång till uppgifter i kommis-sionens handlingar i ärendet. Lagenligheten hos kommissionens beslutkan endast prövas av EG-domstolen.
4. De tjänstemän och andra medföljande personer som kommis-
sionen bemyndigat för att genomföra en inspektion enligt punkt 1 i
denna artikel skall ha de befogenheter som anges i artikel 20.2 a, boch c. Artikel 20.5 och 20.6 skall gälla i tillämpliga delar.
Artikel 22
Utredningar som genomförs av medlemsstaternas konkurrensmyn-
digheter
1. En medlemsstats konkurrensmyndighet får på sitt territorium på
uppdrag av konkurrensmyndigheten i en annan medlemsstat, och fördess räkning, företa alla sådana inspektioner eller andra under-
sökningsåtgärder enligt sin nationella lagstiftning som krävs för att
konstatera om det föreligger en överträdelse av artikel 81 eller artikel82 i fördraget. Allt utbyte och all användning av den information sominhämtats skall genomföras i enlighet med artikel 12.
2. På begäran av kommissionen skall medlemsstaternas konkurren-
smyndigheter genomföra de inspektioner som kommissionen anser
nödvändiga enligt artikel 20.1 eller som den har beslutat om enligtartikel 20.4. De tjänstemän hos medlemsstaternas konkurrensmyndig-heter som har till uppgift att genomföra inspektionerna samt detjänstemän som bemyndigats eller utsetts av dem skall utöva sina befo-genheter i enlighet med nationell lagstiftning.
På begäran av kommissionen eller konkurrensmyndigheten i den
medlemsstat inom vars territorium inspektionen skall genomföras, fårde tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionenbemyndigat bistå den berörda myndighetens tjänstemän.
KAPITEL VI
PÅFÖLJDER
Artikel 23
Böter
1. Kommissionen får genom beslut ålägga företag eller företagssam-
manslutningar böter på upp till 1 % av föregående räkenskapsårssammanlagda omsättning, om de uppsåtligen eller av oaktsamhet
a) lämnar oriktiga eller vilseledande uppgifter som svar på en begäran
enligt artikel 17 eller artikel 18.2,
b) som svar på en begäran genom beslut antaget enligt artikel 17 eller
artikel 18.3 lämnar oriktiga, ofullständiga eller vilseledande
uppgifter eller inte lämnar upplysningar inom den fastställda tids-fristen,
c) vid inspektioner som genomförs enligt artikel 20 lägger fram
begärda räkenskaper eller andra affärshandlingar i ofullständigtskick eller inte underkastar sig en inspektion som har beslutatsenligt artikel 20.4,
d) som svar på en fråga som ställs i enlighet med artikel 20.2 e
— ger ett oriktigt eller vilseledande svar,
— underlåter att inom en av kommissionen fastställd tidsfrist rätta
ett felaktigt, ofullständigt eller vilseledande svar från en medar-betare, eller
— underlåter eller vägrar ge ett fullständigt svar om fakta i
samband med föremålet för och syftet med en inspektion sombeordrats genom ett beslut som antagits enligt artikel 20.4,2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
e) har brutit förseglingar som de tjänstemän eller andra medföljande
personer som kommissionen bemyndigat har anbringat enligt artikel20.2 d.
2. Kommissionen får genom beslut ålägga företag och företagssam-
manslutningar böter, om de uppsåtligen eller av oaktsamhet
a) överträder artikel 81 eller artikel 82 i fördraget, eller
b) åsidosätter ett beslut om interimistiska åtgärder enligt artikel 8, eller
c) inte iakttar ett åtagande som gjorts bindande genom beslut enligt
artikel 9.
För varje företag och företagssammanslutning som deltagit i överträ-
delsen får böterna inte överstiga 10 % av föregående räkenskapsårssammanlagda omsättning.
Om en sammanslutnings överträdelse har samband med dess medlem-
mars verksamhet, får böterna inte överstiga 10 % av summan av densammanlagda omsättningen hos varje medlem med verksamhet på den
marknad som påverkas av sammanslutningens överträdelse.
3. När bötesbeloppet fastställs, skall hänsyn tas både till hur
allvarlig överträdelsen är och hur länge den pågått.
4. Om böter åläggs en företagssammanslutning och hänsyn tas till
medlemmarnas omsättning men sammanslutningen inte är solvent, ärsammanslutningen skyldig att kräva betalning från medlemmarna föratt täcka bötesbeloppet.
Om sådana inbetalningar inte har gjorts till sammanslutningen inom
den tidsfrist som kommissionen fastställt, får kommissionen kräva att
böterna betalas direkt av vilket som helst av de företag vars företrädare
var medlemmar i sammanslutningens berörda beslutsfattande organ.
Efter det att kommissionen har krävt betalning enligt andra stycket får
den, om så är nödvändigt för att garantera att hela bötesbeloppetbetalas, kräva betalning av vilken som helst av de av sammanslut-ningens medlemmar som var verksamma på den marknaden där
överträdelsen ägde rum.
Kommissionen får dockinte k räva betalning enligt andra och tredje
styckena från företag som kan visa att de inte har genomfört det beslutsom fattades av sammanlutningen och som ledde till överträdelse ochantingen inte var medvetna om beslutets existens eller aktivt togavstånd från det innan kommissionen började utreda fallet.
Betalningsansvaret för varje företag får när det gäller betalning av
böterna inte överstiga 10 % av föregående räkenskapsårs sammanlagda
omsättning.
5. Beslut som fattas enligt punkterna 1 och 2 skall inte vara av
straffrättslig art.
Artikel 24
Viten
1. Kommissionen får genom beslut vid vite om upp till 5 % av den
genomsnittliga dagsomsättningen under föregående räkenskapsår förvarje dags dröjsmål, räknat från den dag som anges i beslutet, åläggaföretag eller företagssammanslutningar att
a) upphöra med en överträdelse av artikel 81 eller artikel 82 i fördraget
i enlighet med ett beslut enligt artikel 7 i denna förordning,
b) iaktta ett beslut om interimistiska åtgärder enligt artikel 8,
c) iaktta ett åtagande som gjorts bindande genom beslut enligt artikel
9,
d) lämna fullständiga och riktiga upplysningar i enlighet med kommis-
sionens begäran i beslut enligt artikel 17 eller artikel 18.3,
e) underkasta sig en sådan inspektion som kommissionen har beslutat
om enligt artikel 20.4.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼B
2. Om företag eller företagssammanslutningar har fullgjort den skyl-
dighet för vars uppfyllande vitet har förelagts, får kommissionenfastställa det slutliga vitet till ett belopp som är lägre än det som följer
av det ursprungliga beslutet. Artikel 23.4 skall gälla på motsvarande
sätt.
KAPITEL VII
PRESKRIPTIONSTIDER
Artikel 25
Preskriptionstider för åläggande av påföljder
1. Följande preskriptionstider gäller kommissionens befogenheter
enligt artiklarna 23 och 24:
a) Tre år vid överträdelser av bestämmelser om begäran om upplys-
ningar eller genomförande av inspektioner.
b) Fem år vid alla övriga överträdelser.
2. Preskriptionstiden skall räknas från och med den dag då överträ-
delsen begicks. Vid fortsatta eller upprepade överträdelser skall docktiden räknas från och med den dag då överträdelsen upphörde.
3. Preskriptionstiden för åläggande av böter eller föreläggande av
viten skall avbrytas av åtgärder som vidtas av kommissionen eller aven medlemsstats konkurrensmyndighet i syfte att undersöka elleringripa mot överträdelsen. Avbrottet i preskriptionstiden skall gällafrån och med den dag då minst ett företag eller en företagssammanslut-ning som har deltagit i överträdelsen underrättas om åtgärden. Åtgärder
som avbryter preskriptionstiden skall särskilt utgöras av
a) skriftliga framställningar om upplysningar vilka görs av kommis-
sionen eller av en medlemsstats konkurrensmyndighet,
b) skriftliga tillstånd att genomföra inspektioner vilka kommissionen
eller en medlemsstats konkurrensmyndighet har givit sina
tjänstemän,
c) kommissionens eller en medlemsstats konkurrensmyndighets inle-
dande av ett förfarande,
d) meddelanden om invändningar från kommissionen eller en
medlemsstats konkurrensmyndighet.
4. Avbrottet i preskriptionstiden skall gälla alla de företag eller
företagssammanslutningar som har deltagit i överträdelsen.
5. Efter varje avbrott skall preskriptionstiden börja löpa på nytt.
Preskriptionstiden skall dock löpa ut senast den dag då en period somär lika med den dubbla preskriptionstiden har förflutit utan att kommis-
sionen har ålagt böter eller förelagt viten. Denna period skall förlängas
med den tid under vilken preskriptionstiden tillfälligt har upphört attlöpa enligt punkt 6.
6. Preskriptionstiden för åläggande av böter eller föreläggande av
viten skall tillfälligt upphöra att löpa så länge som kommissionens
beslut är föremål för prövning av EG-domstolen.
Artikel 26
Preskriptionstiden för verkställande av påföljder
1. En preskriptionstid på fem år skall gälla för kommissionens befo-
genhet att verkställa beslut som fattats enligt artiklarna 23 och 24.
2. Preskriptionstiden skall räknas från och med den dag då beslutet
vinner laga kraft.
3. Preskriptionstiden för verkställande av påföljder skall avbrytas
a) genom underrättelse om ett beslut om ändring av det ursprungliga
bötes- eller vitesbeloppet eller om avslag på en begäran om ensådan ändring,2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
b) genom åtgärder som vidtas av kommissionen eller av en medlems-
stat på kommissionens begäran för att driva in böter eller viten.
4. Efter varje avbrott skall preskriptionstiden börja löpa på nytt.5. Preskriptionstiden för verkställande av påföljder skall upphöra att
löpa så länge som
a) en betalningsfrist har medgetts, eller
b) indrivningen har skjutits upp enligt ett beslut av EG-domstolen.
KAPITEL VIII
HÖRANDE AV PARTER OCH SEKRETESS
Artikel 27
Hörande av parter, klagande och andra
1. Innan kommissionen fattar beslut enligt artiklarna 7, 8, 23 och
24.2 skall den ge de företag eller företagssammanslutningar somomfattas av det förfarande som kommissionen inlett tillfälle att yttra
sig över kommissionens invändningar. Kommissionen skall grunda
sina beslut endast på invändningar som de berörda parterna har fåtttillfälle att yttra sig över. De klagande skall vara nära knutna till förfa-randet.
2. Berörda parters rätt till försvar skall iakttas fullt ut under förfa-
randet. De skall ha rätt att få tillgång till kommissionens handlingar iärendet, med förbehåll för företagens berättigade intresse av att deras
affärshemligheter skyddas. Rätten till tillgång till handlingar i ärendet
skall inte omfatta konfidentiell information och interna handlingar hoskommissionen eller medlemsstaternas konkurrensmyndigheter. Isynnerhet skall rätten till tillgång inte utsträckas till att gälla skriftväx-ling mellan kommissionen och medlemsstaternaskonkurrensmyndigheter eller mellan de senare, inbegripet handlingar
som utarbetats enligt artiklarna 11 och 14. Detta skall inte hindra att
kommissionen röjer eller använder upplysningar som är nödvändigaför att bevisa en överträdelse.
3. Om kommissionen anser det nödvändigt får den också höra andra
fysiska eller juridiska personer. En begäran från sådana personer om attbli hörda skall bifallas, om de kan påvisa ett tillräckligt intresse isaken. Medlemsstaternas konkurrensmyndigheter får också uppmana
kommissionen att höra andra fysiska eller juridiska personer.
4. Om kommissionen avser att anta ett beslut enligt artikel 9 eller
artikel 10 skall den offentliggöra en kort sammanfattning av fallet och
huvuddragen i åtagandena eller det föreslagna förfarandet. Berörda
tredje män får lägga fram sina synpunkter inom en tidsfrist somkommissionen fastställer vid offentliggörandet och som inte får under-stiga en månad. Offentliggörandet skall beakta företagens berättigadeintresse av att skydda sina affärshemligheter.
Artikel 28
Sekretess
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 12 och 15 får
upplysningar som har inhämtats enligt artiklarna 17–22 endastanvändas för det ändamål för vilket de har inhämtats.
2. Utan att det påverkar det utbyte och den användning av upplys-
ningar som anges i artiklarna 11, 12, 14, 15 och 27 får kommissionenoch medlemsstaternas konkurrensmyndigheter, deras tjänstemän,anställda och övriga personer som arbetar under dessa myndigheters
övervakning liksom tjänstemän vid andra myndigheter i medlemssta-
terna inte röja upplysningar som de har inhämtat eller utbytt med stödav denna förordning och som är av sådant slag att de omfattas avsekretess. Denna skyldighet gäller också alla de företrädare för ochexperter från medlemsstaterna som deltar i möten med den rådgivandekommittén enligt artikel 14.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
KAPITEL IX
FÖRORDNINGAR OM UNDANTAG
Artikel 29
Återkallelse i enskilda fall
1. Om kommissionen på grundval av sin behörighet enligt en
rådsförordning, såsom förordningarna nr 19/65/EEG, (EEG) nr 2821/
71, (EEG) nr 3976/87, (EEG) nr 1534/91 eller (EEG) nr 479/92, atttillämpa artikel 81.3 i fördraget genom en förordning, har förklarat attartikel 81.1 i fördraget inte skall tillämpas på vissa kategorier av avtal,beslut av företagssammanslutningar eller samordnade förfaranden, får
den, på eget initiativ eller till följd av ett klagomål, återkalla rätten att
omfattas av en sådan undantagsförordning, om den konstaterar att ettavtal, beslut eller samordnat förfarande på vilket undantagsförord-ningen är tillämplig i ett visst fall har verkningar som är oförenligamed artikel 81.3 i fördraget.
2. Om avtal, beslut av företagssammanslutningar eller samordnade
förfaranden på vilka en kommissionsförordning enligt punkt 1 är
tillämplig i ett visst fall har verkningar som är oförenliga med artikel81.3 i fördraget på en medlemsstats territorium, eller på en del av dettavilken uppvisar alla kännetecken på en avgränsad geografisk marknad,får konkurrensmyndigheten i denna medlemsstat återkalla undantagetenligt förordningen i fråga på det territoriet.
KAPITEL X
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 30
Offentliggörande av beslut
1. Kommissionen skall offentliggöra de beslut som den fattar enligt
artiklarna 7–10, 23 och 24.
2. I offentliggörandet skall de berörda parternas namn och huvud-
dragen i beslutet anges, inbegripet ålagda påföljder. Det skall beakta
företagens berättigade intresse av att skydda sina affärshemligheter.
Artikel 31
EG-domstolens prövning
EG-domstolen skall ha obegränsad behörighet att pröva beslut genom
vilka kommissionen har fastställt böter eller viten. EG-domstolen fårupphäva, sänka eller höja förelagda böter eller viten.
Artikel 32
Undantag från tillämpningsområdet
Denna förordning skall inte gälla
a) internationella trampfartstjänster enligt definitionen i artikel 1.3 a i
förordning (EEG) nr 4056/86,
b) en sjötransporttjänst som uteslutande äger rum mellan hamnarna i
en och samma medlemsstat enligt artikel 1.2 i förordning (EEG) nr4056/86.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼M1
Artikel 33
Tillämpningsföreskrifter
1. Kommissionen får vidta de åtgärder som behövs för att tillämpa
denna förordning. Sådana åtgärder kan bland annat avse
a) form, innehåll och närmare bestämmelser om klagomål enligt artikel
7 samt förfarandet för att avvisa klagomål,
b) praktiska arrangemang för informationsutbyte och samråd enligt
artikel 11,
c) praktiska arrangemang för hörande enligt artikel 27.
2. Innan kommissionen vidtar åtgärder enligt punkt 1 skall den
offentliggöra ett utkast till dessa åtgärder och ge alla berörda parter
tillfälle att framföra sina synpunkter inom den tid som kommissionen
fastställer, vilken inte får understiga en månad. Innan kommissionenoffentliggör ett utkast till åtgärd och innan den vidtar en sådan åtgärdskall den samråda med Rådgivande kommittén för kartell- och mono-polfrågor.
KAPITEL XI
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER, ÄNDRINGSBESTÄMMELSER
OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 34
Övergångsbestämmelser
1. Ansökningar till kommissionen enligt artikel 2 i förordning nr 17,
anmälningar enligt artiklarna 4 och 5 i förordning nr 17 samt motsva-rande ansökningar och anmälningar enligt förordningarna (EEG) nr
1017/68, (EEG) nr 4056/86 och (EEG) nr 3975/87 skall upphöra att
gälla från och med den här förordningens tillämpningsdag.
2. Förfarandeåtgärder som vidtagits enligt förordning nr 17 och
förordningarna (EEG) nr 1017/68, (EEG) nr 4056/86 och (EEG) nr3975/87 skall fortsätta att gälla i samband med tillämpningen av dennaförordning.
Artikel 35
Medlemsstaternas utseende av konkurrensmyndigheter
1. Medlemsstaterna skall utse en eller flera konkurrensmyndigheter
ansvariga för tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i fördraget på ettsådant sätt att bestämmelserna i denna förordning efterlevs effektivt.De åtgärder som är nödvändiga för att dessa myndigheter skall ha befo-genhet att tillämpa dessa artiklar skall vidtas före den 1 maj 2004. De
utsedda myndigheterna kan innefatta domstolar.
2. Om verkställigheten av gemenskapens konkurrensrätt överlåts till
nationella administrativa och rättsliga myndigheter får medlemsstaternatilldela dessa myndigheter olika befogenheter och funktioner, oavsettom de är administrativa eller rättsliga.
3. Verkningarna av artikel 11.6 skall gälla för de myndigheter som
medlemsstaterna har utsett, inbegripet domstolar som utövar funktioneri samband med förberedelse och antagande av sådana beslut som avsesi artikel 5. Verkningarna av artikel 11.6 skall inte omfatta domstolar
som ansvarar för överprövningen av sådana beslut som avses i artikel
5.
4. Utan hinder av punkt 3 skall i den medlemsstat där en myndighet
för antagandet av vissa former av beslut enligt artikel 5 väcker talaninför en rättslig myndighet som är åtskild från eller annan än denmyndighet som väcker talan, och under förutsättning att villkoren idenna punkt är uppfyllda, verkningarna av artikel 11.6 begränsas till2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
▼B
den myndighet som handlägger ärendet, vilken skall återkalla sin talan
hos den rättsliga myndigheten när kommissionen inleder förfaranden,och detta återkallande skall leda till att de nationella förfarandena
avslutas.
Artikel 36
Ändring av förordning (EEG) nr 1017/68
Förordning (EEG) nr 1017/68 ändras på följande sätt:1. Artikel 2 skall upphöra att gälla.
2. I artikel 3.1 skall orden ”Förbudet enligt artikel 2” ersättas med
orden ”Förbudet enligt artikel 81.1 i fördraget”.
3. Artikel 4 skall ändras på följande sätt:
a) I punkt 1 skall orden ”De avtal, beslut och samordnade förfa-
randen som avses i artikel 2” ersättas med orden ”Avtal, beslutoch samordnade förfaranden enligt artikel 81.1 i fördraget”.
b) Punkt 2 skall ersättas med följande:
”2. Om tillämpningen av ett sådant avtal, beslut eller
samordnat förfarande som avses i punkt 1 i ett visst fall har verk-ningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 81.3
i fördraget, kan företagen eller företagssammanslutningarna
åläggas att upphöra med dessa verkningar.”
4. Artiklarna 5–29 skall upphöra att gälla med undantag av artikel 13.3
som skall fortsätta att tillämpas på beslut som fattas enligt artikel 5 iförordning (EEG) nr 1017/68 före den här förordningens tillä-mpningsdag fram till dess att giltighetstiden för dessa beslut utgår.
5. I artikel 30 skall punkterna 2, 3 och 4 utgå.
Artikel 37
Ändring av förordning (EEG) nr 2988/74
I förordning (EEG) nr 2988/74 skall följande artikel införas:
”Artikel 7a
Undantag från tillämpningsområdet
Denna förordning gäller inte för åtgärder som vidtas enligt rådets
förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämp-ning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (*).
(*) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.”
Artikel 38
Ändring av förordning (EEG) nr 4056/86
Förordning (EEG) nr 4056/86 ändras på följande sätt:
1. Artikel 7 ändras på följande sätt:
a) Punkt 1 skall ersättas med följande:
”1.Underlåtelse att fullgöra en skyldighet
När de berörda parterna underlåter att fullgöra en skyldighet
som enligt artikel 5 är en förutsättning för undantaget iartikel 3, får kommissionen för att få överträdelsen attupphöra och på de villkor som anges i rådets förordning(EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning
av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (*)
fatta ett beslut som antingen förbjuder dem eller anmodardem att vidta vissa åtgärder eller återkallar gruppundantagetför dem.
(*) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.”2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼B
b) Punkt 2 skall ändras på följande sätt:
i) I led a skall ”på de villkor som fastställs i avsnitt II” ersättas
med ”på de villkor som fastställs i förordning (EG) nr 1/2003.”.
ii) I led c i andra stycket skall andra meningen ersättas med
följande:
”Kommissionen skall samtidigt, i enlighet med artikel 9 i
förordning (EG) nr 1/2003, besluta om den skall godta de
åtaganden som lämnats av de berörda företagen, för att bland
annat ge företag som inte är medlemmar i konferensen till-träde till marknaden utanför linjekonferenser.”
2. Artikel 8 skall ändras på följande sätt:
a) Punkt 1 skall utgå.
b) I punkt 2 skall orden ”enligt artikel 10” ersättas med orden
”enligt förordning (EG) nr 1/2003”.
c) Punkt 3 skall utgå.
3. Artikel 9 skall ändras på följande sätt:
a) I punkt 1 skall ”den rådgivande kommitté som avses i artikel 15”
ersättas med ”den rådgivande kommitté som avses i artikel 14 iförordning (EG) nr 1/2003”.
b) I punkt 2 skall ”den rådgivande kommitté som avses i artikel 15”
ersättas med ”den rådgivande kommitté som avses i artikel 14 iförordning (EG) nr 1/2003”.
4. Artiklarna 10–25 skall upphöra att gälla med undantag av artikel
13.3 som skall fortsätta att tillämpas på beslut som fattas enligtartikel 81.3 i fördraget före den här förordningens tillämpningsdag
fram till dess att giltighetstiden för dessa beslut utgår.
5. I artikel 26 skall orden ”form, innehåll och övriga bestämmelser
beträffande de klagomål som avses i artikel 10, ansökningar enligt
artikel 12 och förhör enligt artikel 23.1 och 23.2” utgå.
Artikel 39
Ändring av förordning (EEG) nr 3975/87
Artiklarna 3–19 i förordning (EEG) nr 3975/87 skall upphöra att gälla
med undantag av artikel 6.3 som skall fortsätta att tillämpas på beslutsom fattas enligt artikel 81.3 i fördraget före den här förordningens
tillämpningsdag fram till dess att giltighetstiden för dessa beslut utgår.
Artikel 40
Ändring av förordningarna nr 19/65/EEG, (EEG) nr 2821/71 och
(EEG) nr 1534/91
Artikel 7 i förordning 19/65/EEG, artikel 7 i förordning (EEG) nr
2821/71 och artikel 7 i förordning (EEG) nr 1534/91 skall upphöra attgälla.
Artikel 41
Ändring av förordning (EEG) nr 3976/87
Förordning (EEG) nr 3976/87 ändras på följande sätt:
1. Artikel 6 skall ersättas med följande:
”Artikel 6
Kommissionen skall höra den rådgivande kommitté som avses i
artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december
2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 ifördraget (*) innan ett utkast till förordning offentliggörs och innanen förordning antas.
(*) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.”
2. Artikel 7 skall upphöra att gälla.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼B
Artikel 42
Ändring av förordning (EEG) nr 479/92
Förordning (EEG) nr 479/92 ändras på följande sätt:1. Artikel 5 skall ersättas med följande:
”Artikel 5
Innan kommissionen offentliggör utkastet till förordningen och
innan den antar förordningen, skall kommissionen höra den rådgi-vande kommitté som avses i artikel 14 i rådets förordning (EG) nr1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreg-lerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (*).
(*) EGT L 1, 4.1.2003, s. 1.”
2. Artikel 6 skall upphöra att gälla.
Artikel 43
Upphävande av förordningarna nr 17 och nr 141
1. Förordning nr 17 skall upphöra att gälla med undantag av artikel
8.3 som skall fortsätta att tillämpas på beslut som fattas enligt artikel81.3 i fördraget före den här denna förordningens tillämpningsdag
fram till dess att giltighetstiden för dessa beslut utgår.
2. Förordning nr 141 skall upphöra att gälla.3. Hänvisningar till de upphävda förordningarna skall anses som
hänvisningar till den här förordningen.
Artikel 44
Rapport om tillämpningen av denna förordning
Fem år efter denna förordnings tillämpningsdag skall kommissionen
rapportera till Europaparlamentet och rådet om hur förordningenfungerar, särskilt när det gäller tillämpningen av artikel 11.6 och artikel17.
På grundval av denna rapport skall kommissionen bedöma om det är
lämpligt att föreslå rådet en översyn av denna förordning.
Artikel 45
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Den skall tillämpas från och med den 1 maj 2004.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.2003R0001 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 26