1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 97/68/EG
av den 16 december 1997
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gas- och partikel-
formiga föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte
är avsedda att användas för transporter på väg
(EGT L 59, 27.2.1998, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Kommissionens direktiv 2001/63/EG av den 17 augusti 2001 L 227 41 23.8.2001
►M2 Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/88/EG av den 9 december
2002L 35 28 11.2.2003
Ändrat genom:
►A1 Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken
Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger tillgrund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 97/68/EG
av den 16 december 1997
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot
utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar frånförbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som
inte är avsedda att användas för transporter på väg
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet (3) och
mot bakgrund av det gemensamma utkast som förlikningskommitténgodkände den 11 november 1997, samt
med beaktande av följande:
1. I gemenskapsprogrammet rörande policy och åtgärder som har
samband med miljön och en hållbar utveckling (4) erkänns som
en grundläggande princip att alla människor på ett effektivt sättbör skyddas mot erkända hälsofaror till följd av luftföroreningaroch att detta i synnerhet gör det nödvändigt att kontrollera
utsläppen av kvävedioxid (NO
2), partiklar (PT) — svart rök och
andra förorenande ämnen, exempelvis kolmonoxid (CO). När detgäller att förebygga bildande av troposfäriskt ozon (O
3) och
därmed sammanhängande hälso- och miljöpåverkan, måsteutsläpp av föregångarna kväveoxider (NO
x) och kolväten (HC)
minskas. De miljöskador som orsakas av försurning kräver
också en minskning av bland annat utsläppen av NOxoch HC.
2. Gemenskapen undertecknade protokollet från FN:s ekonomiskakommission för Europa om minskning av flyktiga organiskaföreningar (VOC) i april 1992 och anslöt sig till protokollet omminskning av NO
xi december 1993, vilka båda har samband
med 1979 års konvention om långväga gränsöverskridande luft-
föroreningar, som godkändes i juli 1982.
3. Målet att minska mängden förorenande utsläpp från motorer i
mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg ochatt upprätta och tillämpa den inre marknaden för motorer ochmaskiner kan inte uppnås i tillräcklig utsträckning av de enskildamedlemsstaterna och därför kan de uppnås på ett bättre sättgenom tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning rörande
åtgärder mot luftföroreningar från motorer som skall monteras i
mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg.
4. Undersökningar som kommissionen nyligen gjort visar attutsläpp från motorer i mobila maskiner som inte är avsedda attanvändas på väg utgör en väsentlig del av de utsläpp av vissaskadliga luftföroreningar som orsakas av människan. Den kate-gori av förbränningsmotorer med kompressionständning som
kommer att omfattas av detta direktiv står för en avsevärd del
av luftföroreningarna genom NO
xoch PT, särskilt i jämförelse
med de föroreningar som orsakas av vägtransportsektorn.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EGT C 328, 7.12.1995, s. 1.
(2) EGT C 153, 28.3.1996, s. 2.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 25 oktober 1995 (EGT C 308,
20.11.1995, s. 29), rådets gemensamma ståndpunkt av den 20 januari 1997
(EGT C 123, 21.4.1997, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 13 maj1997 (EGT C 167, 2.7.1997, s. 22). Europaparlamentets beslut av den 15
december 1997. Rådets beslut av den 4 december 1997. Europaparlamentets
beslut av den 16 december 1997.
(
4) Rådets och medlemsstaternas, i rådet församlade, regeringsföreträdares reso-
lution av den 1 februari 1993 (EGT C 138, 17.5.1993, s. 1).
▼B
5. Utsläpp, särskilt av NOxoch PT, från mobila maskiner som inte
är avsedda att användas på väg, som används på marken och
som är utrustade med förbränningsmotorer med kompres-sionständning, utgör en av de viktigaste anledningarna till oropå detta område. Föreskrifter bör i första hand meddelas fördessa källor. Direktivets räckvidd bör likväl därefter utvidgastill att även omfatta kontroll av utsläpp från motorer i andra
mobila maskiner som inte är avsedda att användas på väg, inbe-
gripet transporterbara generatorer, på grundval av lämpligatestcykler, samt i synnerhet från bensinmotorer. En betydandeminskning av utsläppen av CO och HC kan vara möjlig attuppnå genom den planerade utvidgningen av det här direktivets
räckvidd till att omfatta bensinmotorer.
6. Lagstiftning om kontroll av utsläpp från jord- och skogsbruks-
traktorer som säkerställer en nivå för miljöskyddet som ärlikvärdig med den som fastställs i detta direktiv, och mednormer och krav som till fullo överensstämmer med det, bör
införas så snart som möjligt.
7. När det gäller certifieringsförfaranden har den europeiska metod
för typgodkännande valts, som har fungerat bäst för godkän-nande av fordon som är avsedda att användas på väg och avkomponenter i dessa. Ett nytt element har införts, nämligen
godkännandet av en grundmotor som representerar en grupp av
motorer (motorfamilj) som byggts med användande av liknandekomponenter enligt liknande konstruktionsprinciper.
8. Motorer som tillverkas i enlighet med kraven måste märkas påavsett sätt och anmälas till godkännandemyndigheterna. För att
hålla nere den administrativa belastningen har inga bestämmelser
införts om att myndigheten skall göra direkta kontroller av detillverkningsdatum för motorer som gäller för uppfyllande av deförstärkta kraven. Denna frihet för tillverkarna kräver att deunderlättar för myndigheten att göra stickprov och att de medjämna mellanrum lämnar relevanta upplysningar om produk-
tionsplaneringen. Absolut efterlevnad av kravet på anmälan i
enlighet med det här förfarandet är inte obligatorisk men enhög grad av efterlevnad skulle underlätta godkännandemyndighe-ternas planering av bedömningarna och bidra till ett ökatförtroende mellan tillverkare och typgodkännandemyndigheter.
9. Godkännanden som beviljas i enlighet med direktiv 88/77/EEG (
1) och ECE:s förordning 49 utgåva 02 enligt förteckningen
i tillägg II till bilaga IV i direktiv 92/53/EEG (2) erkänns som
likvärdiga med godkännanden enligt det här direktivet i dessförsta steg.
10. Motorer som uppfyller kraven i det här direktivet och somomfattas av dess räckvidd måste få släppas ut på marknaden imedlemsstaterna. Dessa motorer får inte underkastas något annatnationellt krav som gäller utsläpp. Den medlemsstat som utfärdargodkännanden måste vidta nödvändiga kontrollåtgärder.
11. När de nya provningsförfarandena och gränsvärdena fastställsmåste hänsyn tas till de specifika användningsmönstren för dessatyper av motorer.
12. Dessa nya normer bör införas i enlighet med den beprövadetvåstegsmetoden.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
(1) Rådets direktiv 88/77/EEG av den 3 december 1987 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gasformiga förore-
ningar från dieselmotorer som används i fordon (EGT L 36, 9.2.1988, s. 33).
Direktivet senast ändrat genom direktiv 96/1/EG (EGT L 40, 17.2.1996, s.1).
(
2) Rådets direktiv nr 92/53/EEG av den 18 juni 1992 om ändring av direktiv
70/156/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om
typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (EGT L
225, 10.8.1992, s. 1).
▼B
13. För motorer med högre effekt förefaller det lättare att uppnå
betydande minskning av föroreningarna eftersom det är möjligt
att använda befintlig teknik som har utvecklats för motorer ifordon som är avsedda att användas på väg. Med beaktandehärav föreskrivs ett genomförande av kraven vid olikatidpunkter, vilket inleds med den högsta av tre effektklasser isteg I. Denna princip föreskrivs även för steg II, med undantag
för en ny fjärde effektklass som inte omfattas av steg I.
14. När det gäller den här sektorn för mobila maskiner som inte är
avsedda att användas på väg, som nu är reglerad och vid sidanav jordbrukstraktorer är den viktigaste vid en jämförelse medutsläppen från vägtransporter, kan genomförandet av detta
direktiv förväntas medföra en avsevärd minskning av utsläppen.
Till följd av i allmänhet mycket goda prestanda hos dieselmo-torer i fråga om utsläpp av CO och HC är marginalerna förförbättringar i fråga om den totalt utsläppta mängden mycketsmå.
15. För att hänsyn skall kunna tas till exceptionella tekniska ellerekonomiska omständigheter har förfaranden införts genom vilkatillverkare kan undantas från de förpliktelser som följer av dethär direktivet.
16. För att säkerställa ”produktöverensstämmelse” (COP) när ettgodkännande beviljas för en motor, kommer det att krävas atttillverkarna tillhandahåller motsvarande arrangemang. Försådana fall då bristande överensstämmelse upptäcks harbestämmelser införts om informationsförfaranden, åtgärder för
rättelse och ett samarbetsförfarande som skall göra det möjligt
att bilägga eventuella meningsskiljaktigheter mellan medlemssta-terna när det gäller överensstämmelse hos certifierade motorer.
17. Medlemsstaternas rättighet att fastställa krav som säkerställer attarbetstagarna skyddas vid användning av mobila maskiner som
inte är avsedda att användas på väg skall inte påverkas av det
här direktivet.
18. De tekniska bestämmelserna i vissa bilagor till det här direktivetbör kompletteras och vid behov anpassas till den tekniskautvecklingen enligt ett kommittéförfarande.
19. Bestämmelser bör antas för att säkerställa att provning av moto-rerna sker i enlighet med god laboratoriesed.
20. Det finns behov av att främja världshandeln inom denna sektor
genom att så långt som möjligt harmonisera utsläppsnormerna i
gemenskapen med de normer som tillämpas eller planeras itredje land.
21. Det är därför nödvändigt att räkna med möjligheten av att situa-tionen tas under förnyat övervägande på grundval av
tillgänglighet och ekonomisk genomförbarhet hos ny teknik
samt under beaktande av de framsteg som har uppnåtts vidgenomförandet av det andra steget.
22. Den 20 december 1994 enades Europaparlamentet, rådet ochkommissionen om ett modus vivendi avseende genomföran-
deåtgärder för de rättsakter som antas enligt förfarandet i artikel
189b i fördraget (
1).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Mål
Syftet med detta direktiv är att tillnärma medlemsstaternas lagar om
utsläppsstandarder och typgodkännandeförfaranden för motorer somskall installeras i mobila maskiner som inte är avsedda att användas1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
(1) EGT C 102, 4.4.1996, s. 1.
▼B
på väg. Det kommer att bidra till att den inre marknaden fungerar väl
och samtidigt skydda människors hälsa och miljön.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv avses med
— mobil maskin som inte är avsedd att användas på väg: en mobil
maskin, en transportabel industriell utrustning, eller ett mobilt
fordon med eller utan karosseri som inte är avsett att användas förtransporter på väg av personer eller gods och som drivs med hjälpav en förbränningsmotor enligt avsnitt I bilaga I,
— typgodkännande: ett förfarande genom vilket en medlemsstat
intygar att en förbränningsmotortyp eller en motorfamilj uppfyllerde relevanta tekniska kraven i det här direktivet vad gäller nivån
för utsläpp av gas- och partikelformiga föroreningar från motorn
eller motorerna,
— motortyp: en kategori av motorer utan inbördes skillnader i fråga
om de väsentliga egenskaper som anges i tillägg 1 till bilaga II,
— motorfamilj: en tillverkares gruppering av motorer vilka genom sin
konstruktion förväntas ha likartade egenskaper vad gäller avga-sutsläpp och som var och en uppfyller kraven i detta direktiv,
— huvudmotor: en motor som har valts ut från en motorfamilj på ett
sådant sätt att den uppfyller kraven i avsnitten 6 och 7 i bilaga I,
— motoreffekt: nettoeffekt enligt specifikationen i bilaga I, 2.4,
— motorproduktionsdatum: det datum när motorn går igenom den sista
kontrollen efter det att den lämnat produktionsbanan. På dettastadium är motorn klar att levereras eller att ställas i lager,
— utsläppande på marknaden: att mot betalning eller kostnadsfritt
göra en motor tillgänglig på marknaden för första gången, för distri-
bution och/eller användning inom gemenskapen,
— tillverkare: den person eller det organ som inför godkännandemyn-
digheten ansvarar för samtliga delar av förfarandet vidtypgodkännande och för kontroll av produktionsöverensstämmelsen.
Det är inte nödvändigt att denna person eller sammanslutning är
direkt engagerad i samtliga stadier av motorns konstruktion,
— godkännandemyndigheten: en behörig myndighet i en medlemsstat
som ansvarar för samtliga delar av förfarandet vid typgodkännandeav en motor eller en motorfamilj, som har behörighet att utfärdaoch återkalla intyg om typgodkännande och att sköta kontakternamed godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater och
kontrollen av tillverkarens åtgärder för att åstadkomma produk-
tionsöverensstämmelse,
— teknisk tjänst: en organisation eller ett organ som har utsetts att som
provlaboratorium utföra provning och inspektion för en medlems-stats godkännandemyndighets räkning. Godkännandemyndighetenkan även själv utöva denna funktion,
— mall för teknisk information: den handling som återfinns i bilaga II
och som anger vilka uppgifter som skall lämnas av den sökande,
— teknisk dokumentation: sammanställning av alla de uppgifter,
ritningar, fotografier osv. som den sökande enligt mallen för teknisk
information skall lämna till den tekniska tjänsten eller godkännan-demyndigheten,
— tekniskt underlag: den tekniska dokumentationen kompletterad med
de eventuella provningsrapporter eller övriga dokument som dentekniska tjänsten eller godkännandemyndigheten har lagt till denna
under sin behandling av ärendet,
— index till det tekniska underlaget: ett innehållsregister till det
tekniska underlaget med sidnumrering eller annat tydligt hänvis-ningssystem,
— utbytesmotor: nybyggd motor avsedd att ersätta en motor i en
maskin, tillhandahållen endast för detta ändamål,1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
— handhållen motor: motor som uppfyller minst ett av följande krav:
a) Motorn skall användas i utrustning som bärs av operatören under
hela det arbete som utrustningen är avsedd för.
b) Motorn skall användas i utrustning som manövreras i flera olika
positioner, t.ex. upp och ner och sidledes, under det arbete som
utrustningen är avsedd för.
c) Motorn skall användas i utrustning där hela enheten (motor och
utrustning) har en torrvikt som understiger 20 kg och det är
fråga om något av följande:
i) Operatören skall under hela det arbete som utrustningen är
avsedd för stödja eller bära utrustningen.
ii) Operatören skall under hela det arbete som utrustningen är
avsedd för stödja eller attitydreglera utrustningen.
iii) Motorn skall användas i en generator eller en pump,
— icke handhållen motor: motor som inte omfattas av definitionen av
handhållen motor,
— handhållen motor för yrkesmässig användning i flera olika positio-
ner:handhållen motor som uppfyller kraven i både led a och led b i
definitionen av handhållen motor och i fråga om vilken motortill-verkaren på tillfredsställande sätt har visat en godkännandemyndighet att motorn skulle komma att omfattas av en hållbarhets-period enligt kategori 3 (i enlighet med avsnitt 2.1 i tillägg 4 tillbilaga IV),
— hållbarhetsperiod: (Emission Durability Period, EDP) det antal
timmar som anges i tillägg 4 till bilaga IV och som används vidbestämning av försämringsfaktorn,
— små motorfamiljer: en motorfamilj med gnisttändning vars samman-
lagda årliga produktion uppgår till mindre än 5 000 motorer,
— små tillverkare av motorer med gnisttändning: tillverkare vars
sammanlagda årliga produktion uppgår till mindre än 25 000
motorer.
Artikel 3
Ansökan om typgodkännande
1. Ansökan om typgodkännande av en motor eller en motorfamilj
skall av tillverkaren lämnas till godkännandemyndigheten i en
medlemsstat. Ansökan skall åtföljas av teknisk dokumentation, varsinnehåll anges i mallen för teknisk information i bilaga II till dettadirektiv. En motor som överensstämmer med de särskilda egenskapernaför den motortyp som beskrivs i tillägg 1 till bilaga II skall tillhan-
dahållas den tekniska tjänst som ansvarar för godkännandeprovningen.
2. Om godkännandemyndigheten konstaterar att en ansökan med
avseende på den utvalda huvudmotorn inte i alla delar motsvarar denmotorfamilj som beskrivs i tillägg 2 till bilaga II, skall ansökan omgodkännande enligt punkt 1 lämnas för ett alternativ och vid behov
ytterligare en huvudmotor som väljs ut av godkännandemyndigheten.
3. Ansökningar som avser en motortyp eller en motorfamilj får inte
lämnas in i mer än en medlemsstat. En särskild ansökan skall lämnas inför varje typ eller familj för vilken godkännande söks.
Artikel 4
Förfarandet för typgodkännande
1. Den medlemsstat som tar emot ansökan skall bevilja typgodkän-
nande för alla motortyper eller motorfamiljer som motsvararuppgifterna i den tekniska dokumentationen och uppfyller kraven i det
här direktivet.
2. Medlemsstaten skall fylla i alla tillämpliga delar av typgodkän-
nandeintyget — en mall för detta finns i ►
M2bilaga VII ◄till det
här direktivet — för varje motortyp eller motorfamilj som dengodkänner samt sammanställa eller kontrollera innehållet i indexet till1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼B
▼B
det tekniska underlaget. Typgodkännandeintyg skall numreras enligt
den metod som beskrivs i ►M2bilaga VIII ◄. Det ifyllda intyget
med bilagor skall överlämnas till den sökande.
3. Om det är endast i kombination med andra delar av den mobila
maskinen som en motor som lämnats in för godkännande har avseddfunktion eller uppvisar sina särskilda egenskaper, och dessöverensstämmelse med ett eller flera krav därför endast kan kontrol-
leras när motorn fungerar tillsammans med andra delar av maskinen,
verkliga eller simulerade, skall typgodkännandets räckvidd begränsas imotsvarande utsträckning. I typgodkännandeintyget för en motortypeller en motorfamilj skall då anges vilka begränsningar som finns fördess användning samt eventuella krav vid monteringen.
4. Godkännandemyndigheten i varje medlemsstat skall
a) varje månad till godkännandemyndigheterna i övriga medlemsstater
sända en förteckning (med de uppgifter som anges i ►
M2bilaga
IX◄) över de typgodkännanden av motorer och motorfamiljer
som den har beviljat, vägrat eller återkallat under månaden.
b) på begäran av en godkännandemyndighet i en annan medlemsstat
utan dröjsmål sända
— en kopia av typgodkännandeintygen för den aktuella motorn
eller motorfamiljen med eller utan ett tekniskt underlag för varjetyp av motor eller motorfamilj för vilken den har beviljat, vägrateller återkallat typgodkännandeintyg, och/eller
— en förteckning enligt beskrivningen i artikel 6.3 över motorer
som tillverkas i enlighet med beviljade typgodkännanden, som
innehåller de uppgifter som anges i ►
M2bilaga X ◄och/eller
— en kopia av den förklaring som avses i artikel 6.4.
5. Godkännandemyndigheten i varje medlemsstat skall årligen, och
dessutom när den emottar en ansökan härom, sända kommissionen en
kopia av det datablad som visas i ►M2bilaga XI ◄med avseende
på de motorer som godkänts sedan den senaste anmälan gjordes.
Artikel 5
Ändringar av godkännande
1. En medlemsstat som har beviljat typgodkännande skall vidta
nödvändiga åtgärder för att säkerställa att den underrättas om varjeändring av uppgifterna i det tekniska underlaget.
2. Ansökningar om ändring eller utvidgning av ett typgodkännande
skall uteslutande lämnas till godkännandemyndigheten i den medlems-stat som beviljade det ursprungliga typgodkännandet.
3. Om uppgifter i det tekniska underlaget har ändrats skall godkän-
nandemyndigheten i den ifrågavarande medlemsstaten göra följande:
— I nödvändig utsträckning utfärda rättelseblad till det tekniska under-
laget och därvid på varje rättelseblad tydligt markera vilket slag avändring det gäller och vilken dag den rättade versionen utfärdades.Varje gång rättelseblad utfärdas skall även innehållsförteckningentill det tekniska underlaget (som bifogas intyget om godkännande)ändras så att senaste ändringsdatum framgår.
— Utfärda ett rättat intyg om typgodkännande (med tilläggsnummer)
om några uppgifter i det (med undantag av bilagorna) har ändrats,eller om kraven i direktivet har ändrats efter det datum som angespå intyget. Motivet till rättelsen och datum för det nya utfärdandetskall klart framgå av det rättade intyget.
Om godkännandemyndigheten i den ifrågavarande medlemsstaten
finner att en ändring i ett tekniskt underlag kräver att nya provningareller kontroller utförs, skall den underrätta tillverkaren om detta ochinte utfärda de handlingar som avses ovan förrän nya provningar ellerkontroller har utförts med tillfredsställande resultat.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
▼B
Artikel 6
Överensstämmelse
1. En tillverkare skall på varje enhet som tillverkats i överensstäm-
melse med den godkända typen anbringa de märken som anges i avsnitt
3 i bilaga I, inklusive typgodkännandets nummer.
2. Om typgodkännandeintyget enligt artikel 4.3 innehåller begräns-
ningar för användningen, skall tillverkaren med varje tillverkad enhetleverera detaljerade upplysningar om dessa begränsningar och eventu-ella särskilda krav vid monteringen. Om en serie motortyper levererastill en enda maskintillverkare, är det tillräckligt att en sådan informa-
tionshandling lämnas senast på dagen för leverans av den första
motorn och att identifikationsnumren för de aktuella motorerna angesi denna.
3. Tillverkaren skall på begäran till den godkännandemyndighet som
beviljade typgodkännandet inom 45 dagar efter varje kalenderårsutgång och, om kraven i det här direktivet ändras, utan dröjsmål eftervarje tillämpningstidpunkt, och omedelbart efter varje ytterligare
tidpunkt som myndigheten bestämmer, sända denna en förteckning
över identifikationsnumren för alla motortyper som tillverkats ienlighet med kraven i detta direktiv sedan den senaste rapportenlämnades, eller sedan kraven i det här direktivet började gälla. Dennaförteckning skall klargöra sambandet mellan identifikationsnumren och
motsvarande motortyper eller motorfamiljer samt typgodkännandenas
nummer, om detta inte framgår av motorkodsystemet. Dessutom skalldenna förteckning innehålla särskilda upplysningar om tillverkarenupphör att tillverka en godkänd motortyp eller motorfamilj. Om detinte krävs att denna förteckning regelbundet sänds till godkännande-myndigheten skall tillverkaren behålla dessa uppgifter under minst 20
år.
4. Tillverkaren skall senast 45 dagar efter varje kalenderårs utgång
och vid varje tillämpningstidpunkt enligt artikel 9 till den ansvarigagodkännendemyndigheten sända en förklaring i vilken definieras demotortyper och motorfamiljer han avser att tillverka från och meddenna tidpunkt, och förklaringen skall åtföljas av de aktuella motori-
dentifikationskoderna.
Artikel 7
Godtagande av likvärdiga godkännanden
1. Inom ramen för multilaterala eller bilaterala avtal mellan gemen-
skapen och tredje land får Europaparlamentet och rådet, på förslag avkommissionen, erkänna förfaranden som inrättats genom internationellaföreskrifter eller föreskrifter i tredje land som likvärdiga med de villkoreller bestämmelser för typgodkännande av motorer som införs genomdet här direktivet.
2. Medlemsstaterna skall godta de typgodkännanden, och, när så är
tillämpligt, den godkännandemärkning som hör samman med dem, somförtecknas i bilaga XII som överensstämmande med detta direktiv.
Artikel 8
Registrering och utsläppande på marknaden
1. Medlemsstaterna får inte vägra registrering, i tillämpliga fall, eller
utsläppande på marknaden av nya motorer, oavsett om dessa är instal-
lerade i maskiner eller inte, om de uppfyller kraven i det här direktivet.
2. Medlemsstaterna skall tillåta registrering, i tillämpliga fall, eller
utsläppande på marknaden av nya motorer, oavsett om dessa är instal-lerade i maskiner eller inte, endast om de uppfyller kraven i det härdirektivet.
3. När en medlemsstats godkännandemyndighet beviljar typgodkän-
nande skall den vidta nödvändiga åtgärder i samband med1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼M2
▼B
▼B
godkännandet för att, vid behov i samarbete med övriga medlemsstaters
godkännandemyndigheter, registrera och kontrollera identifikations-numren för de motorer som tillverkats i överensstämmelse med kraven
i det här direktivet.
4. En ytterligare kontroll av identifikationsnumren får äga rum i
samband med kontroll av produktionsöverensstämmelse enligt artikel11.
5. Vad gäller kontrollen av identifikationsnummer skall tillverkaren
eller dennes ombud inom gemenskapen utan dröjsmål på begäran
lämna den ansvariga godkännandemyndigheten alla nödvändiga upplys-
ningar om hans/deras köpare samt identifikationsnumren för de motorersom uppges vara tillverkade i enlighet med artikel 6.3. När motorersäljs till en maskintillverkare krävs inga ytterligare upplysningar.
6. Om tillverkaren inte på godkännandemyndighetens anmodan kan
kontrollera att kraven i artikel 6 jämförd med framförallt punkt 5 i den
här artikeln är uppfyllda, kan det godkännande som i enlighet med det
här direktivet beviljas för motsvarande motortyp eller motorfamiljåterkallas. I sådana fall skall det informationsförfarande som avses iartikel 12.4 inledas.
Artikel 9
Tidtabell för förbränningsmotorer med kompressionständning
1. BEVILJANDE AV TYPGODKÄNNANDEN
Efter den 30 juni 1998 får ingen medlemsstat vägra att bevilja
typgodkännande för en motortyp eller motorfamilj eller att utfärda detdokument som beskrivs i ►
M2bilaga VII ◄, och får inte heller
införa några andra typgodkännandekrav avseende luftförorenande
utsläpp för mobila maskiner med motor som inte är avsedda attanvändas på väg om motorn uppfyller de krav som specificeras i dethär direktivet vad gäller utsläpp av gas- och partikelformiga förore-ningar.
2. TYPGODKÄNNANDE, STEG I
(MOTORER AV KATEGORIERNA A, B OCH C)
Medlemsstaterna skall vägra att bevilja typgodkännande för motortyper
och motorfamiljer och utfärda det dokument som beskrivs i►
M2bilaga VII ◄, samt vägra att bevilja något annat typgodkän-
nande för mobila maskiner med motor som inte är avsedda att
användas på väg om inte motorn uppfyller kraven i det här direktivet,
och om inte utsläppen av gas- och partikelformiga föroreningar frånmotorn understiger de gränsvärden som anges i tabellen i ►
M2punkt
4.1.2.1 i bilaga I ◄till detta direktiv
efter den 30 juni 1998 för motorer med effekten— A: 130 kW ≤P≤560 kW,
—B : 7 5k W ≤P < 130 kW,
—C : 3 7k W ≤P < 75 kW.
3. TYPGODKÄNNANDE, STEG II
(MOTORER AV KATEGORIERNA D, E, F, G)
Medlemsstaterna skall enligt nedanstående tidsplan inte bevilja
typgodkännande för motortyper och motorfamiljer och utfärda detdokument som beskrivs i ►
M2bilaga VII ◄, och skall inte bevilja
något annat typgodkännande för mobila maskiner med motor som inte
är avsedda att användas på väg, om motorn inte uppfyller kraven i dethär direktivet, och om utsläppen av gas- och partikelformiga förore-ningar från motorn inte följer de gränsvärden som fastställs i tabelleni►
M2punkt 4.1.2.3 i bilaga I ◄till det här direktivet1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼M2
▼B
▼B
— D: efter den 31 december 1999 för motorer med effekten
18 kW≤P < 37 kW,
— E: efter den 31 december 2000 för motorer med effekten
130 kW≤P≤560 kW,
— F: efter den 31 december 2001 för motorer med effekten
75 kW≤P < 130 kW,
— G: efter den 31 december 2002 för motorer med effekten
37 kW≤P < 75 kW.
4. REGISTRERING OCH UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN;
MOTORPRODUKTIONSDATUM
Med undantag för maskiner och motorer som skall exporteras till tredje
land skall medlemsstaterna ►M2tillåta att motorer registreras ◄,i
tillämpliga fall, och släpps ut på marknaden, antingen de är monteradei en maskin eller inte, enligt följande endast om de har godkänts enligtnågon av de kategorier som definieras i punkterna 2 och 3.
Steg I
— kategori A från och med den 31 december 1998,
— kategori B från och med den 31 december 1998,
— kategori C från och med den 31 mars 1999.
Steg II
— kategori D från och med den 31 december 2000,
— kategori E från och med den 31 december 2001,— kategori F från och med den 31 december 2002,— kategori G från och med den 31 december 2003.
Medlemsstaterna får emellertid, vad gäller motorer som tillverkats före
de tidpunkter som nämns i det här stycket, skjuta upp ovan angivna
krav med två år för varje kategori.
Det tillstånd som beviljas för steg I-motorer skall upphöra att gälla med
verkan från och med den obligatoriska tillämpningen av steg II.
Artikel 9a
Tidtabell för förbränningsmotorer med gnisttändning
1. INDELNING I KLASSERI detta direktiv delas förbränningsmotorer med gnisttändning in i
följande klasser:
Huvudklass S: små motorer med en nettoeffekt på ≤19 kW.
Huvudklass S delas in i två kategorier:
H: motorer avsedda för handhållna maskiner, och
N: motorer avsedda för icke handhållna maskiner.
Klass/kategori Cylindervolym (cm3)
Handhållna motorer
Klass SH:1 < 20
Klass SH:2 ≥20
<5 0
Klass SH:3 ≥50
Icke handhållna motorer
Klass SN:1 < 661997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10
▼M2
▼M2
Klass/kategori Cylindervolym (cm3)
Klass SN:2 ≥66
< 100
Klass SN:3 ≥100
< 225
Klass SN:4 ≥225
2. BEVILJANDE AV TYPGODKÄNNANDEN
Efter den 11 augusti 2004 får ingen medlemsstat vägra att bevilja
typgodkännande för en motortyp eller motorfamilj med gnisttändningeller att utfärda det dokument som beskrivs i bilaga VII, och får inteheller införa några andra typgodkännandekrav avseende luftförorenande
utsläpp för mobila maskiner med motor som inte är avsedda att
användas på väg, om motorn uppfyller de krav som specificeras i dethär direktivet vad gäller utsläpp av gasformiga föroreningar.
3. TYPGODKÄNNANDE, STEG I
Medlemsstaterna skall inte bevilja typgodkännande för en motortyp
eller motorfamilj eller utfärda det dokument som beskrivs i bilagaVII, och inte heller bevilja något annat typgodkännande för mobilamaskiner med motor som inte är avsedda att användas på väg, därmotorn i maskinen installerats efter 11 augusti 2004, om motorn inte
uppfyller kraven i det här direktivet och dess utsläpp av gasformiga
föroreningar inte uppfyller de gränsvärden som anges i tabellen i punkt4.2.2.1 i bilaga I.
4. TYPGODKÄNNANDE, STEG II
Medlemsstaterna skall inte bevilja typgodkännande för en motortyp
eller motorfamilj eller utfärda det dokument som beskrivs i bilagaVII, och inte heller bevilja något annat typgodkännande för mobilamaskiner som inte är avsedda att användas på väg, när motorn instal-leras
efter den 1 augusti 2004 om motorn tillhör klass SN:1 eller SN:2,
efter den 1 augusti 2006 om motorn tillhör klass SN:4,
efter den 1 augusti 2007 om motorn tillhör klass SH:1, SH:2 eller
SN:3,
efter den 1 augusti 2008 om motorn tillhör klass SH:3,
och motorn inte uppfyller kraven i det här direktivet och dess utsläpp
av gasformiga föroreningar inte uppfyller de gränsvärden som anges i
tabellen i punkt 4.2.2.2 i bilaga I.
5. UTSLÄPPANDE PÅ MARKNADEN: MOTORNS TILLVERK-
NINGSDATUM
Med undantag för maskiner och motorer som skall exporteras till tredje
land skall medlemsstaterna sex månader efter de datum som anges i
punkterna 3 och 4 för respektive motorkategori tillåta att nya motorersläpps ut på marknaden, oavsett om de är monterade i en maskin ellerinte, endast om de uppfyller kraven i detta direktiv.
6. MÄRKNING AVSEENDE TIDIGT GENOMFÖRANDE AV STEG
II
För motortyper eller motorfamiljer som före de datum som fastställs i
punkt 4 uppfyller gränsvärdena i tabellen i punkt 4.2.2.2 i bilaga I,skall medlemsstaterna tillåta särskild märkning som visar att maskin-erna i fråga uppfyller gränsvärdena före fastställda datum.
7. UNDANTAG
Följande maskiner skall undantas från de genomförandedatum som
gäller för krav på utsläppsgränsvärden enligt steg II under tre år efterdet att dessa krav på utsläppsgränsvärden trätt i kraft. Under dessa tre1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 11
▼M2
år skall kraven på utsläppsgränsvärden enligt steg I fortsätta att gälla
för:
— handhållen motorsåg: handhållen apparat avsedd för att såga i trä
med hjälp av en sågkedja, utformad för att stödjas med bäggehänder och med en cylindervolym över 45 cm
3, i enlighet med
EN ISO 11681-1,
— maskin med handtag högst upp (dvs. handhållna borrar och
motorsågar för trädbeskärning): handhållen apparat med handtaget
högst upp på maskinen, utformad för att borra hål i eller såga i trämed hjälp av en sågkedja (i enlighet med ISO 11681-2),
— handhållen häcksax med förbränningsmotor: handhållen apparat
med ett roterande blad av metall eller plast avsedd för att klippaogräs, buskar, mindre träd och liknande vegetation. Den skall
vara utformad enligt EN ISO 11806 för att kunna manövreras i
flera olika positioner, t.ex. sidledes eller upp och ner samt ha enmotoreffekt över 40 cm
3,
— handhållen häcktrimmer: handhållen apparat avsedd för att klippa
häckar och buskar med hjälp av ett eller flera växelverkandeskärblad, i enlighet med EN 774,
— handhållen skärmaskin med förbränningsmotor: handhållen apparat
avsedd att skära i hårda material såsom sten, asfalt, betong eller
stål med hjälp av ett roterande blad av metall, och med en motor-
effekt över 50 cm
3, i enlighet med EN 1454, och
— icke-handhållna motorer av klass SN:3 med horisontell axel:
endast sådana icke-handhållna motorer av klass SN:3 med horison-tell axel med en effekt på högst 2,5 kW som i huvudsak användsför särskilda industriella ändamål, inbegripet jordfräsar, cylin-
dergräsklippare, mossrivare och generatorer.
8. FAKULTATIV FRIST FÖR GENOMFÖRANDE
Medlemsstaterna får emellertid, vad gäller motorer som tillverkats före
de datum som anges i punkterna 3, 4 och 5 skjuta upp tidpunkten medtvå år för varje kategori.
Artikel 10
Undantag och alternativa förfaranden
1. Kraven i artikel 8.1 och 8.2, artikel 9.4 och artikel 9a.5 skall inte
omfatta
— motorer som skall användas av försvaret,
— motorer som undantas i enlighet med punkterna 1a och 2.
1a. En utbytesmotor skall uppfylla de gränsvärden som den motor
den ersätter var tvungen att uppfylla när den ursprungligen släpptes ut
på marknaden.
Texten ”UTBYTESMOTOR” skall då finnas på en skylt på motorn
eller anges i instruktionsboken.
2. Medlemsstaterna får, på tillverkarens begäran, undanta motorer i
slutserier som fortfarande finns i lager, eller lager av motorer i mobilamaskiner som inte är avsedda att användas på väg, från den/de tids-
frist(er) för utsläppande på marknaden som anges i artikel 9.4, under
förutsättning att följande villkor är uppfyllda:
— Tillverkaren skall lämna en ansökan till godkännandemyndigheterna
i den medlemsstat som godkände motsvarande motortyp(er) ellermotorfamilj(er), innan tidsfristen eller tidsfristerna trädde i kraft.
— Tillverkarens ansökan skall innehålla en förteckning enligt artikel
6.3 över de nya motorer som inte släpps ut på marknaden inom
tidsfristen eller tidsfristerna; om det gäller motorer som för förstagången omfattas av det här direktivet, skall tillverkaren lämna insin ansökan till typgodkännandemyndigheten i den medlemsstatdär motorerna finns lagrade.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 12
▼B
▼M2
▼B
▼B
— I begäran skall anges vilka tekniska och/eller ekonomiska skäl som
ligger till grund för den.
— Motorerna skall motsvara en typ eller familj för vilken typgodkän-
nandet inte längre är giltigt eller som tidigare inte krävdetypgodkännande men som har tillverkats inom tidsfristen eller tids-fristerna.
— Motorerna skall inom tidsfristen eller tidsfristerna rent faktiskt ha
lagrats på gemenskapens territorium.
— Det antal nya motorer av en eller flera typer som släpps ut på mark-
naden i varje medlemsstat genom tillämpning av detta undantag fårinte överstiga 10 % av de nya motorer av samtliga berörda typersom släpptes ut på marknaden i respektive medlemsstat under det
föregående året.
— Om medlemsstaten bifaller begäran, skall den inom en månad till
de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater sända detalje-rade upplysningar om de undantag som beviljats tillverkaren samtskälen för dessa.
— En medlemsstat som beviljar undantag i enlighet med i den här arti-
keln skall ansvara för att säkerställa att tillverkaren uppfyller allaförpliktelser som motsvarar detta.
— Godkännandemyndigheten skall för varje motor som är i fråga
utfärda ett intyg om överensstämmelse på vilket en särskild anteck-
ning har gjorts. I tillämpliga fall får ett konsoliderat dokument sominnehåller alla de aktuella motoridentifikationsnumren användas.
— Medlemsstaterna skall varje år till kommissionen överlämna en
förteckning över de undantag som har beviljats och skälen härför.
Denna möjlighet skall ges endast under en period av tolv månader från
och med den tidpunkt då motorerna för första gången underkastadestidsfristen/tidsfristerna för utsläppande på marknaden.
3. Tillämpningen av kraven i artikel 9a.4 och 9a.5 skall skjutas upp
tre år när det gäller små motortillverkare.
4. När det gäller små motorfamiljer skall i stället för kraven i artikel
9a.4 och 9a.5 motsvarande steg I-krav tillämpas på klassen upp till och
med högst 25 000 enheter förutsatt att de olika berörda motorfamiljerna
alla har olika cylindervolymer.
Artikel 11
Produktöverensstämmelse vid serietillverkning
1. Den medlemsstat som beviljar typgodkännande skall vidta
nödvändiga åtgärder för att i fråga om de specifikationer som fastställsi avsnitt 5 i bilaga I kontrollera, vid behov i samarbete med godkän-nandemyndigheterna i övriga medlemsstater, att lämpliga åtgärder har
vidtagits för att säkerställa en effektiv kontroll av produktöverensstäm-
melsen innan typgodkännande beviljas.
2. Den medlemsstat som har beviljat ett typgodkännande skall vidta
nödvändiga åtgärder för att i fråga om de specifikationer som anges i
avsnitt 5 i bilaga I kontrollera, vid behov i samarbete med godkännan-
demyndigheterna i övriga medlemsstater, att de åtgärder som avses ipunkt 1 även fortsättningsvis är tillräckliga, och att varje serietillverkadmotor som är märkt med typgodkännandenummer enligt detta direktivfortsätter att överensstämma med beskrivningen av den godkända
motortypen eller motorfamiljen i godkännandeintyget och dess bilagor.
Artikel 12
Bristande överensstämmelse med den godkända typen eller
familjen
1. Bristande överensstämmelse med den godkända typen skall anses
föreligga om det påvisas avvikelser från uppgifterna i typgodkännan-deintyget eller det tekniska underlaget, och den medlemsstat som1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼M2
▼B
▼B
beviljade typgodkännandet inte enligt artikel 5.3 har tillåtit sådana
avvikelser.
2. Om en medlemsstat som har beviljat ett typgodkännande finner
att motorer som åtföljs av intyg om överensstämmelse eller godkännan-
demärke inte överensstämmer med den godkända typen eller familjen,
skall den vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de serietill-verkade motorerna återigen överensstämmer med den godkända typeneller familjen. Godkännandemyndigheterna i den medlemsstaten skallunderrätta motsvarande myndigheter i övriga medlemsstater om devidtagna åtgärderna, som även vid behov kan omfatta indragning av
typgodkännandet.
3. Om en medlemsstat påvisar att motorer med typgodkännande-
nummer inte överensstämmer med den godkända typen eller familjen,
kan den begära att den medlemsstat som beviljade typgodkännandetskall kontrollera att de serietillverkade motorerna överensstämmermed den godkända typen eller familjen. Denna kontroll skall påbörjasinom sex månader efter det att begäran gjordes.
4. Godkännandemyndigheterna i medlemsstaterna skall inom en
månad underrätta varandra om varje återkallelse av typgodkännanden
och orsakerna härför.
5. Om den medlemsstat som beviljade typgodkännandet bestrider
den bristande överensstämmelse som anmälts till den, skall de berörda
medlemsstaterna söka bilägga denna tvist. Kommissionen skall hållasunderrättad och, om det är nödvändigt, inleda samråd i syfte att nåfram till en uppgörelse.
Artikel 13
Skydd för arbetstagarna
Bestämmelserna i det här direktivet skall inte påverka medlemssta-
ternas rätt att med vederbörligt beaktande av fördraget fastställa
sådana krav som de anser nödvändiga för att säkerställa att arbetsta-garna är skyddade när de använder den utrustning till vilkenhänvisning sker i det här direktivet, under förutsättning att detta intepåverkar utsläppandet på marknaden av de aktuella motorerna.
Artikel 14
Anpassning till den tekniska utvecklingen
Utom när det gäller avsnitt 1, punkterna 2.1-2.8 och avsnitt 4 i bilaga I
skall de ändringar som måste göras för att anpassa detta direktiv tillden tekniska utvecklingen antas av kommissionen i enlighet med detförfarande som anges i artikel 15.2.
Artikel 14a
Undantagsförfarande
Kommissionen skall undersöka eventuella tekniska svårigheter med att
uppfylla kraven för steg II vid vissa användningar av motorerna,
särskilt mobila maskiner i vilka motorer av klasserna SH:2 och SH:3är monterade. Om det vid kommissionens undersökningar konstaterasatt vissa mobila maskiner, särskilt handhållna motorer för yrkesmässiganvändning i flera olika positioner, av tekniska skäl inte kan uppfylla
kraven vid den angivna tidpunkten skall kommissionen senast den 31
december 2003 lägga fram en rapport åtföljd av lämpliga förslag tillförlängning av den tidsperiod som anges i artikel 9a.7 och/eller ytterli-gare undantag som skall gälla högst fem år, förutom under särskildaomständigheter, för sådana maskiner i enlighet med förfarandet i artikel15.2.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼M2
▼M2
Artikel 15
Kommitté
1. Kommissionen skall biträdas av kommittén för anpassning till
teknisk utveckling av direktiv om avskaffande av tekniska handels-
hinder inom motorfordonssektorn (nedan kallad ”kommittén”).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (1) tillämpas med beaktande av bestämmelserna i artikel 8
i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 16
Godkännandemyndigheter och tekniska tjänster
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen och de övriga
medlemsstaterna om namn på och adresser till de godkännandemyndig-
heter och tekniska tjänster som är ansvariga enligt det här direktivet.
De anmälda organen skall uppfylla de krav som anges i artikel 14 idirektiv 92/53/EEG.
Artikel 17
Överföring till nationell rätt
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30juni 1998. De skall omedelbart underrätta kommissionen härom.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när
de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 18
Ikraftträdande
Det här direktivet träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 19
Ytterligare minskning av gränsvärden för utsläpp
Europaparlamentet och rådet skall vid slutet av år 2000 fatta beslut om
ett förslag som kommissionen före 1999 års utgång skall lägga framom en ytterligare sänkning av gränsvärdena för utsläpp, med beaktande
av den teknik som då kommer att finnas allmänt tillgänglig för kontroll
av luftförorenande utsläpp från motorer med kompressionständningsamt situationen såvitt avser luftkvaliteten.
Artikel 20
Adressater
Det här direktivet riktar sig till medlemsstaterna.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 15
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼B
▼M2
Förteckning över bilagor
BILAGA I Räckvidd, definitioner, symboler och förkortningar,
motormärkning, specifikationer och provning, specifika-
tion för bedömning av produktionsöverensstämmelse och
parametrar som definierar motorfamiljen, val av huvud-
motor
BILAGA II Mall för teknisk information
Tillägg 1 Tillägg 1: Väsentliga egenskaper hos (huvud)motornTillägg 2 Tillägg 2: Väsentliga egenskaper hos motorfamiljen
Tillägg 3 Tillägg 3: Väsentliga egenskaper hos motortypen inom
familjen
BILAGA III Provningsförfarande för förbränningsmotorer med
kompressionständning
Tillägg 1 Mät- och provtagningsförfaranden
Tillägg 2 Kalibrering av analysinstrumenten
Tillägg 3 Resultatutvärdering och beräkningarBILAGA IV Provningsförfarande för förbränningsmotorer med
gnisttändning
Tillägg 1 Mät- och provtagningsförfaranden
Tillägg 2 Kalibrering av analysinstrumenten
Tillägg 3 Resultatutvärdering och beräkningarTillägg 4 Försämringsfaktorer
BILAGA V Tekniska egenskaper hos det referensbränsle som skall
användas för godkännandeprov och för kontroll av pro-
duktionens överensstämmelse
Referensbränsle för förbränningsmotorer med kompres-
sionständning till mobila maskiner som inte är avsedda
att användas på väg
BILAGA VI Analys- och provtagningssystem
BILAGA VII Intyg om typgodkännande
Tillägg 1 Provningsresultat för förbränningsmotorer med kompres-
sionständning
Tillägg 2 Provningsresultat för förbränningsmotorer med gnisttänd-
ning
Tillägg 3 Komponenter och kringutrustning som skall vara installe-
rade under motoreffektsprovet
BILAGA VIII Numreringssystem för intyg om godkännande
BILAGA IX Förteckning över typgodkännanden av motorer/motorfa-
miljer
BILAGA X Förteckning över tillverkade motorer
BILAGA XI Datablad över typgodkända motorerBILAGA XII Erkännande av alternativa typgodkännanden1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 16
▼B
BILAGA I
RÄCKVIDD, DEFINITIONER, SYMBOLER OCH FÖRKORTNINGAR,
MOTORMÄRKNING, SPECIFIKATIONER OCH PROVNING, SPECIFI-
KATION FÖR BEDÖMNING AV PRODUKTIONSÖVERENSSTÄM-
MELSE OCH PARAMETRAR SOM DEFINIERAR MOTORFAMILJEN,
VAL AV HUVUDMOTOR
1. RÄCKVIDD
Det här direktivet gäller motorer som installeras i mobila maskiner som
inte är avsedda att användas på väg och hjälpmotorer som monteras i
fordon avsedda för passagerar- eller godstransport på väg.
Det här direktivet gäller inte motorer för drivning av
— fordon enligt definitionen i direktiv 70/156/EEG (1) och 92/61 (2),
— jordbrukstraktorer, enligt definition i direktiv 74/150/EEG (3).
För att omfattas av detta direktiv måste motorerna dessutom vara instal-
lerade i maskiner som motsvarar följande specifika krav:
►M2A. De skall vara avsedda eller lämpade för att röra sig eller
flyttas på marken, på eller utanför väg, och ha antingen
i) en förbränningsmotor med kompressionständning med en netto-
effekt enligt punkt 2.4 på över 18 kW men högst 560 kW (4)
och som drivs vid varierande varvtal, i motsats till konstant
varvtal.
Maskiner vilkas motorer ◄omfattas av denna definition inbe-
griper utan att vara begränsade till enbart dessa är
— industriella borriggar, kompressorer etc.,
— anläggningsmaskiner inbegripet hjullastare, schaktmaskiner,
bandtraktorer, bandlastare, grävlastare, terränggående truckar,
grävmaskiner etc.,
— jordbruksmaskiner, rotorharvar,— skogsbruksmaskiner,— självgående jordbruksfordon (utom traktorer enligt defini-
tionen ovan),
— materialhanteringsmaskiner,— gaffeltruckar,— vägunderhållsmaskiner (väghyvlar, vägvältar, asfaltbe-
läggningsmaskiner),
— snöplogsmaskiner,— maskiner för flygplatsstöd,— maskinstegar,
►
M2— mobila kranar.
eller
ii) en förbränningsmotor med kompressionständning med en netto-
effekt enligt punkt 2.4 på över 18 kW men högst 560 kW och
som drivs vid konstant varvtal. Gränsvärdena skall tillämpas
först från och med den 31 december 2006.
Maskiner vars motorer omfattas av denna definition är till
exempel följande (uppräkningen är inte uttömmande):
— Gaskompressorer,
— generatoraggregat för varierande belastning, inbegripet
kylaggregat och svetsaggregat,
— vattenpumpar,— utrustning för skötsel av gräsmattor, flismaskiner, snöröjning-
sutrustning, sopmaskiner.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 17
(1) EGT L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 93/81/EEG (EGT L
264, 23.10.1993, s. 49).
(2) EGT L 225, 10.8.1992, s. 72.
(3) EGT L 84, 28.3.1974, s. 10. Direktivet senast ändrat genom direktiv 88/297/EEG (EGT
L 126, 20.5.1988, s. 52).
(4) Ett godkännande som givits i enlighet med Ekonomiska kommissionens för Europa
förordning 49, ändringsserie 02, rättelse 1/2, skall anses vara likvärdigt med ett godkän-nande som givits i enlighet med direktiv 88/77/EEG (se direktiv 92/53/EEG, bilaga IV,
del II).▼M2
▼B
▼B
eller
iii) en bensindriven förbränningsmotor med gnisttändning med en
nettoeffekt enligt punkt 2.4 på högst 19 kW.
Maskiner vars motorer omfattas av denna definition är till
exempel följande (uppräkningen är inte uttömmande):
— Gräsklippare,
— motorsågar,
— generatorer,
— vattenpumpar,— häcksaxar.
Direktivet är inte tillämpligt på
B. fartyg,
C. järnvägslok,
D. luftfartyg,
E. fritidsfordon, t.ex.
— snöskotrar,
— terrängmotorcyklar,
— terrängfordon. ◄
2. DEFINITIONER, SYMBOLER OCH FÖRKORTNINGAR
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges.
2.1 förbränningsmotor med kompressionständning (Cl): förbränningsmotor
som fungerar enligt kompressionständningsprincipen (t.ex. dieselmotor).
2.2 gasformiga föroreningar: koloxid, kolväten (med antagande av
förhållandet C
1:H1,85och kväveoxider, de sistnämnda uttryckta som
kvävedioxid-ekvivalenter (NO2).
2.3 partikelformiga föroreningar: material som samlats på ett specificerat
filter efter utspädning av avgaser från Cl-motor med ren filtrerad luft
så att temperaturen inte överstiger 325 K (52 ºC).
2.4 nettoeffekt: den effekt i ”EEG kW” som erhålls i provbänk vid veva-
xelns ände eller motsvarande, mätt i enlighet med EEG-metoden för
mätning av effekten hos förbränningsmotorer för fordon avsedda att
användas på väg, vilken beskrivs i direktiv 80/1269/EEG (1), med det
undantaget att effekten hos motorns kylfläkt inte räknas med (2) och att
bestämmelserna om provningsvillkor och referensbränslen i detta
direktiv skall följas.
2.5 nominellt varvtal: det högsta varvtal vid full belastning som regulatorn
tillåter enligt uppgift från tillverkaren.
2.6 procentuell belastning: andelen av det maximalt tillgängliga vridmo-
ment som erhålls vid ett visst varvtal hos motorn.
2.7 varvtal för maximalt vridmoment: det varvtal vid vilket motorn ger
maximalt vridmoment enligt uppgift från tillverkaren.
2.8 mellanvarvtal: det varvtal som uppfyller ett av följande krav:
— För motorer som är utformade för att köras vid olika varvtal på vrid-
momentkurvan för full belastning skall mellanvarvtalet vara det
angivna varvtalet för maximalt vridmoment om detta ligger mellan
60 % och 75 % av det nominella varvtalet.
— Om det angivna varvtalet för maximalt vridmoment är lägre än 60 %
av det nominella varvtalet skall mellanvarvtalet vara 60 % av det
nominella varvtalet.
— Om det angivna varvtalet för maximalt vridmoment är högre än 75 %
av det nominella varvtalet skall mellanvarvtalet vara 75 % av det
nominella varvtalet.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 18
(1) EGT L 375, 31.12.1980, s. 46. Direktivet senast ändrat genom direktiv 89/491/EEG
(EGT L 238, 15.8.1989, s. 43).
(2) Detta betyder att motorns kylfläkt i motsats till kraven i avdelning 5.1.1.1, bilaga I till
direktiv 80/1269/EEG, inte bör vara installerad under provningen för kontrollen avmotorns nettoeffekt. Om tillverkaren däremot utför provningen med fläkten installeradpå motorn, måste den effekt som tas upp av fläkten adderas till den effekt somuppmätts på detta sätt ►
M2, förutom vevaxelmonterade kylfläktar på luftkylda
motorer (se vidare tillägg 3 till bilaga VII) ◄.
▼M2
— För motorer som testas genom testcykel G1 skall mellanvarvtalet
vara 85 % av högsta nominella varvtalet (se vidare punkt 3.5.1.2 i
bilaga IV).
2.9 justerbar parameter: fysiskt justerbar anordning, system eller kompo-
nent i konstruktionen som kan påverka utsläppen eller motorns
prestanda under utsläppsprovning eller normal användning.
2.10 efterbehandling: när avgaserna leds genom en anordning eller ett system
avsett att på kemisk eller fysisk väg förändra avgaserna innan de släpps
ut i atmosfären.
2.11 förbränningsmotor med gnisttändning: förbränningsmotor som fungerar
enligt gnisttändningsprincipen.
2.12 extern utsläppskontrollanordning: anordning som känner av motorns
driftsparametrar i syfte att justera utsläppskontrollsystemets funktion.
2.13 utsläppskontrollsystem: anordning, system eller komponent i konstruk-
tionen som kontrollerar eller reducerar utsläppen.
2.14 bränslesystem: komponenter som har att göra med bränslets dosering
eller blandning.
2.15 hjälpmotor: motor installerad i eller på ett motorfordon, men som inte
har att göra med framdrivningen av fordonet.
2.16 provsteg: tiden mellan den tidpunkt då föregående stegs varvtal eller
vridmoment lämnas, eller konditioneringsfasen, och påföljande prov-
stegs början, inbegripet den tid under vilken varvtalet eller
vridmomentet ändras och stabiliseringstiden i början av varje provsteg.
►M22.17◄ Beteckningar och förkortningar
►M22.17.1◄ Beteckningar för provparametrar
Beteck-
ningEnhet Förklaring
Apm2den isokinetiska provtagningssondens
tvärsnittsarea
ATm2avgasrörets tvärsnittsarea
aver vägda genomsnittsvärden för:
m3/h — volymflöde
kg/h — massflöde
C1 — kol-1-ekvivalent kolväte
conc ppm
vol %koncentration (med det aktuella ämnet som
suffix)
conccppm
vol %korrigerad bakgrundskoncentration
concdppm
vol %utspädningsluftens koncentration
DF — utspädningsfaktor
fa— atmosfärisk faktor i laboratoriet
FFH— bränslespecifik faktor som används för
beräkningen av våta koncentrationer utifrån
förhållandet mellan väte och kol i torra
koncentrationer
GAIRWkg/h inloppsluftens massflöde på våt bas
GAIRDkg/h inloppsluftens massflöde på torr bas
GDILWkg/h massflöde utspädningsluft på våt bas
GEDFWkg/h ekvivalent utspätt massflöde avgaser på våt
bas
GEXHWkg/h massflöde avgaser på våt bas
GFUELkg/h massflöde bränsle
GTOTWkg/h massflöde utspädda avgaser på våt bas1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼B
▼B
HREFg/kg referensvärde för en absolut fuktighet på
10,71 g/kg för beräkning av korrigeringsfak-
torer för fuktighet till NOxoch partiklar
Hag/kg inloppsluftens absoluta fuktighet
Hdg/kg utspädningsluftens absoluta fuktighet
i — index för ett enskilt stegK
H— faktor för fuktighetskorrigering av NOx
Kp— faktor för fuktighetskorrigering av partiklar
KW,a— faktor för korrigering torr/våt av inlopps-
luften
KW,d— faktor för korrigering torr/våt av
utspädningsluften
KW,e— faktor för korrigering torr/våt av utspädda
avgaser
KW,r— faktor för korrigering torr/våt av outspädda
avgaser
L % procentuellt vridmoment i förhållande till det
maximala vridmomentet vid provvarvtalet
mass g/h index för utsläppens massflödeM
DILkg massa för provet av utspädningsluft genom
partikelfiltren
MSAMkg massa för provet av utspädda avgaser genom
partikelfiltren
Mdmg partikelprovets massa i utspädningsluften
Mfmg partikelprovets massa
pakPa mättat ångtryck i motorns inloppsluft (ISO
3046 psy= PSY provomgivning)
pBkPa Totalt barometriskt tryck (ISO 3046:
Px= PX totalt tryck i omgivningen
Py= PY totalt tryck i provomgivningen)
pdkPa utspädningsluftens mättade ångtryck
pskPa torrt lufttryck
P kW effekt utan bromskorrigering
pAEkW angiven total effekt som tas upp av hjälpa-
nordningar som monterats för provningen
men som inte krävs enligt punkt 2.4 i denna
bilaga
PMkW maximal uppmätt effekt vid provvarvtalet
under provförhållanden (se tillägg 1 till
bilaga VI)
PmkW uppmätt effekt vid de olika provstegen
q — utspädningsfaktor
r — förhållandet mellan provtagningssondens och
avgasrörets tvärsnittsarea
Ra% inloppsluftens relativa fuktighet
Rd% utspädningsluftens relativa fuktighet
Rf— FID-reaktionsfaktor
S kW dynamometerinställning
TaK inloppsluftens absoluta temperatur
TDK absolut temperatur då kondens bildas
TrefK referenstemperatur (för förbränningsluften:
298 K)
VAIRDm3/h inloppsluftens volymflöde på torr bas
VAIRWm3/h inloppsluftens volymflöde på våt bas1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼B
VDILm3volym för provet av utspädningsluft genom
partikelfiltren
VDILWm3/h utspädningsluftens volymflöde på våt bas
VEDFWm3/h ekvivalent utspätt volymflöde avgaser på våt
bas
VEXHDm3/h volymflöde avgaser på torr bas
VEXHWm3/h volymflöde avgaser på våt bas
VSAMm3volym för provet genom partikelfiltren
VTOTWm3/h volymflöde utspädda avgaser på våt bas
WF — vägningsfaktor
WFE— effektiv vägningsfaktor
►M22.17.2◄ Beteckningar för de kemiska beståndsdelarna
CO koloxid
CO2koldioxid
HC kolvätenNO
xkväveoxider
NO kväveoxid
NO2kvävedioxid
O2syre
C2H6etan
PT partikelformiga föroreningarDOP dioktylftalat
CH
4metan
C3H8propan
H2O vatten
PTFE polytetrafluoreten
►M22.17.3◄ Förkortningar
FID flamjonisationsdetektor
HFID uppvärmd flamjonisationsdetektorNDIR infrarödanalysator med spridningsoptik
CLD kemiluminescensdetektor
HCLD uppvärmd kemiluminescensdetektorPDP deplacementpump
CFV venturirör för kritiskt flöde
3. MOTORMÄRKNING
3.1 Förbränningsmotorer med kompressionständning som godkänts enligt
detta direktiv skall vara märkta med
3.1.1 motortillverkarens varumärke eller handelsnamn,
3.1.2 motortypen, motorfamiljen (i tillämpliga fall) och ett unikt motoridenti-
fikationsnummer,
3.1.3 typgodkännandenumret enligt ►
M2bilaga VIII ◄.
3.2 Förbränningsmotorer med gnisttändning som godkänts enligt detta
direktiv skall vara märkta med
3.2.1 motortillverkarens varumärke eller handelsnamn,1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 21
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
3.2.2 EG-typgodkännandenumret enligt bilaga VIII.
►M23.3◄Märkningen skall vara hållbar under motorns hela livslängd och
skall vara lättläslig och outplånlig. Om etiketter eller skyltar används
skall dessa fästas på ett sådant sätt att de sitter fast under motorns hela
livslängd och att de inte kan avlägsnas utan att de förstörs eller görs
oläsliga.
►M23.4◄Märkningen skall sättas fast på en del av motorn som är
nödvändig för dess normala drift och som normalt inte behöver bytas
ut under motorns livslängd.
►M23.4.1◄Märkningen skall placeras så att den är väl synlig för en
genomsnittsperson när motorn har ställts i ordning med alla de tillbehör
som är nödvändiga för motorns drift.
►M23.4.2◄Varje motor måste vara försedd med en kompletterande lös
platta av beständigt material, av vilken måste framgå alla de uppgifter
som anges under 3.1 och vid behov skall den placeras så att de
märkningar som avses under 3.1 är lätta att se för en genomsnittsperson
och är lättåtkomliga när motorn är installerad i en maskin.
►M23.5◄Systemet för märkning av motorer med unika identificerings-
nummer måste vara utformat så att en fullständigt säker bestämning av
ordningsföljden i produktionen kan ske.
►M23.6◄All märkning måste ha gjorts på motorerna innan de lämnar pro-
duktionen.
►M23.7◄Motormärkningarnas exakta placering skall anges i avsnitt 1 i
►M2bilaga VII ◄.
4. SPECIFIKATIONER OCH PROVNING
4.1 Förbränningsmotorer med kompressionständning
►M24.1.1◄ Allmänt
De komponenter som kan påverka utsläppen av gas- och partikelformiga
föroreningar skall vara så utformade, konstruerade och monterade att
motorn vid normal användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots
de vibrationer den kan utsättas för.
De tekniska åtgärder som vidtagits av tillverkaren måste säkerställa att
ovannämnda utsläpp effektivt begränsas i enlighet med detta direktiv
under fordonets hela normala livslängd och vid normal användning.
Dessa krav skall anses uppfyllda om bestämmelserna i punkt
►M24.1.2.1◄,►M24.1.2.3◄respektive 5.3.2.1 efterlevs.
Om en katalysator och/eller en partikelfälla används skall tillverkaren
genom hållbarhetsprov som han själv får utföra i enlighet med god
ingenjörssed, och genom protokoll från dessa, bevisa att dessa anord-
ningar för efterbehandling kan förväntas fungera korrekt under motorns
hela livslängd. Protokollen skall utarbetas i enlighet med kraven i avsnitt
5.2, särskilt 5.2.3. En motsvarande garanti skall lämnas till kunden.
Systematiskt utbyte av anordningen efter en viss körtid är tillåtet.
Ändring, reparation, demontering, rengöring eller utbyte av kompo-
nenter eller system i motorn som görs med jämna mellanrum för att
förhindra felaktig funktion hos motorn i samband med anordningen för
efterbehandling skall göras endast i den utsträckning det är tekniskt
nödvändigt för att säkerställa att systemet för utsläppskontroll fungerar
på ett riktigt sätt. I enlighethärmed skall planerat underhåll framgå av
ägarhandboken och omfattas av de garantibestämmelser som anges
ovan samt godkännas innan typgodkännande beviljas. Motsvarande
utdrag ur handboken vad gäller underhåll eller utbyte av anordningarna
för efterbehandling, och vad gäller garantivillkoren, skall ingå i mallen
för teknisk information enligt bilaga II till detta direktiv.
►M24.1.2◄ Specifikationer angående utsläpp av föroreningar
Utsläppen av gas- och partikelformiga ämnen från en motor som
lämnats till provning skall mätas med de metoder som beskrivs i
►M2bilaga VI ◄.
Andra system och analysatorer kan komma att godtas om de ger resultat
som är likvärdiga med dem som ges av följande referenssystem:
— För gasformiga utsläpp mätta i den outspädda avgasen, det system
som visas i figur 2 i ►M2bilaga VI ◄.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 22
▼B
▼M2
▼B
▼B
— För gasformiga utsläpp mätta i den utspädda avgasen i ett system
med fullflödesutspädning, det system som visas i figur 3 i
►M2bilaga VI ◄.
— För partikelutsläpp, systemet för fullflödesutspädning, som visas i
figur 13 i ►M2bilaga VI ◄, antingen med ett separat filter för
varje steg eller med metoden med ett filter för alla slag.
Bedömningen av likvärdighet mellan system skall grunda sig på en
korrelationsundersökning med sju (eller fler) jämförande prov mellan
det aktuella systemet och ett eller flera av de referenssystem som avses
ovan.
Likvärdighetskriteriet definieras som en överensstämmelse på ± 5 %
med de genomsnittliga vägda utsläppsvärdena. Provningen skall utföras
med den provcykel som anges i bilaga III, 3.6.1.
Om ett nytt system skall införas i direktivet skall bedömningen av
likvärdighet grunda sig på repeterbarhet och reproducerbarhet som
beräknats i enlighet med ISO 5725.
►M24.1.2.1◄De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider
och partiklar får inte för steg I överstiga de mängder som anges i
följande tabell:
Nettoeffekt
(P)
(kW)Kolmonoxid
(CO)
(g/kWh)Kolväten
(HC)
(g/kWh)Kväveoxider
(NOx(g/kWh)Partiklar
(PT)
(g/kWh)
130≤P≤560 5,0 1,3 9,2 0,54
75≤P < 130 5,0 1,3 9,2 0,70
37≤P < 75 6,5 1,3 9,2 0,85
►M24.1.2.2◄De utsläppsgränser som anges i punkt ►M24.1.2.1◄
gäller de avgaser som lämnar motorn och de skall klaras utan att någon
anordning för efterbehandling av avgaser satts in.
►M24.1.2.3◄De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider
och partiklar får för steg II inte överstiga de mängder som anges i
följande tabell:
Nettoeffekt
(P)
(kW)Kolmonoxid
(CO)
(g/kWh)Kolväten
(HC)
(g/kWh)Kväveoxider
(NOx(g/kWh)Partiklar
(PT)
(g/kWh)
130≤P≤560 3,5 1,0 6,0 0,2
75≤P < 130 5,0 1,0 6,0 0,3
37≤P < 75 5,0 1,3 7,0 0,4
18≤P < 37 5,5 1,5 8,0 0,8
►M24.1.2.4◄Om en motorfamilj, enligt definition i avsnitt 6 tillsammans
med tillägg 2 till bilaga II, omfattar mer än en effektklass, skall
utsläppsvärdena för huvudmotorn (typgodkännandet provning) och samt-
liga motortyper inom samma familj (COP-provning) uppfylla de
strängare kraven för den högre effektklassen. Den sökande får fritt
välja att begränsa definitionen av motorfamiljer till enskilda effekt-
klasser och att ansöka om godkännande i enlighet med detta.
4.2 Förbränningsmotorer med gnisttändning
4.2.1 Allmänt
De komponenter som kan påverka utsläppen av gasformiga föroreningar
skall vara så utformade, konstruerade och monterade att motorn vid
normal användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots de vibrationer
den kan utsättas för.
De tekniska åtgärder som vidtagits av tillverkaren måste säkerställa att
ovannämnda utsläpp effektivt begränsas i enlighet med detta direktiv1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 23
▼M2
▼M2
under fordonets hela normala livslängd och vid normal användning
enligt tillägg 4 till bilaga IV.
4.2.2 Specifikationer angående utsläpp av föroreningar
Utsläppen av gasformiga ämnen från en motor som lämnats till provning
skall mätas med de metoder som beskrivs i bilaga VI (med eventuella
anordningar för efterbehandling).
Andra system eller analysatorer får användas om de ger resultat som
motsvarar följande referenssystem:
— För gasformiga utsläpp som mäts i outspädda avgaser: det system
som visas i figur 2 i bilaga VI.
— För gasformiga utsläpp som mäts i utspädda avgaser i ett system
med fullflödesutspädning: det system som visas i figur 3 i bilaga VI.
4.2.2.1 Utsläppen av kolmonoxid, kolväten och kväveoxider samt summan av
kolväten och kväveoxider får inte för steg I överstiga de mängder som
anges i följande tabell:
Steg I
KlassKolmonoxid (CO)
(g/kWh)Kolväten (HC) (g/
kWh)Kväveoxider
(NOx) (g/kWh)Summan av
kolväten och
kväveoxider (g/
kWh)
HC + NOx
SH:1 805 295 5,36
SH:2 805 241 5,36SH:3 603 161 5,36SN:1 519 50
SN:2 519 40
SN:3 519 16,1SN:4 519 13,4
4.2.2.2 Utsläppen av kolmonoxid och summan av kolväten och kväveoxider får
inte för steg II överstiga de mängder som anges i följande tabell:
Steg II (*)
KlassKolmonoxid (CO) (g/
kWh)Summan av kolväten och kväveo-
xider (g/kWh)
HC + NOx
SH:1 805 50
SH:2 805 50SH:3 603 72SN:1 610 50,0
SN:2 610 40,0
SN:3 610 16,1SN:4 610 12,1
(*) Se tillägg 4 till bilaga IV: försämringsfaktorerna är inkluderade.
NOx-utsläppen för samtliga motorklasser får inte överstiga 10 g/kWh.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 24
▼M2
4.2.2.3 Utan hinder av definitionen av handhållna motorer i artikel 2 i detta
direktiv behöver tvåtaktsmotorer i snöslungor endast uppfylla normerna
för SH:1, SH:2 och SH:3.
4.3 Installation i den mobila maskinen
Motorinstallationen i en mobil maskin skall uppfylla de krav som
fastställts inom ramen för typgodkännandet. Dessutom skall följande
villkor som anknyter till motorns typgodkännande alltid vara uppfyllda:
4.3.1 Inloppsundertrycket får inte överstiga det som anges för den godkända
motorn i tillägg 1 eller 3 till bilaga II.
4.3.2 Avgasmottrycket får inte överstiga det som anges för den godkända
motorn i tillägg 1 eller 3 till bilaga II.
5. FÖRFARANDE VID BEDÖMNING AV PRODUKTÖVERENSSTÄM-
MELSE
5.1 Vid kontrollen av att det finns tillfredsställande rutiner och metoder för
att säkerställa en effektiv kontroll av produktöverensstämmelse vid
serietillverkning innan typgodkännande beviljas, skall godkännandemyn-
digheten även betrakta kraven som uppfyllda om tillverkaren är
registrerad enligt den harmoniserade standarden EN 29002 (om denna
täcker de berörda motorerna) eller någon likvärdig ackrediteringsstan-
dard. Tillverkaren skall tillhandahålla uppgifter om registreringen samt
själv underrätta godkännandemyndigheten om eventuella ändringar i
registreringens giltighet eller räckvidd. För att kontrollera att kraven i
punkt 4.2 kontinuerligt är uppfyllda skall lämpliga kontroller av tillverk-
ningen utföras.
5.2 Innehavaren av godkännandet skall särskilt5.2.1 se till att det finns metoder för en effektiv kontroll av produktens
kvalitet,
5.2.2 ha tillgång till den utrustning som behövs för att kontrollera
överensstämmelsen med varje godkänd typ,
5.2.3 se till att provningsdata arkiveras och att bilagorna ständigt hålls
tillgängliga under en tidsrymd som fastställs i samråd med godkännan-
demyndigheten,
5.2.4 analysera resultaten av varje typ av provning för att kontrollera och
säkerställa att motorns egenskaper hålls konstanta inom ramen för
normala avvikelser vid serietillverkning,
5.2.5 se till att, om någon motor eller komponent vid provtagningen visar på
bristande överensstämmelse, detta leder till förnyad provtagning och
förnyade kontroller. Alla nödvändiga åtgärder skall vidtas för att
återställa överensstämmelse i den aktuella tillverkningen.
5.3 Den behöriga myndighet som har beviljat godkännandet kan när som
helst undersöka de kontrollmetoder för produktöverensstämmelse som
används på varje produktionsenhet.
5.3.1 Vid varje inspektion skall provningsrapporter och tillverkningsjournaler
visas för inspektören.
5.3.2 Om kvalitetsnivån inte förefaller tillfredsställande eller om det anses
nödvändigt att kontrollera riktigheten hos de uppgifter som framlagts i
enlighet med punkt 4.2, skall följande förfarande tillämpas:
5.3.2.1 En motor tas ur serien och får genomgå det prov som beskrivs i bilaga
III. De erhållna utsläppen av kolmonoxid, kolväten, kväveoxider och
partiklar får inte överstiga de mängder som anges i tabellen i punkt
4.2.1, med förbehåll för kraven under 4.2.2, respektive de mängder
som anges i punkt 4.2.3.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 25
▼B
▼B
5.3.2.2 Om den motor som tas ur produktionen inte uppfyller kraven under
5.3.2.1, kan tillverkaren begära att mätningarna utförs på ett antal prov-
motorer av samma typ som tas ur tillverkningsserien och som inbegriper
den motor som ursprungligen togs ut. Tillverkaren skall bestämma
antalet (n)motorer efter överenskommelse med den tekniska tjänsten.
Andra motorer än den som ursprungligen togs ut skall genomgå prov.
Det aritmetiska medelvärdet ( /C22xx) av de resultat som erhållits för uttaget
skall sedan bestämmas för varje förorening. Tillverkningsserien skall
anses överensstämma med kraven om följande villkor uppfylls:
/C22xxþk/C1St/C20L(1)
där:
L är det gränsvärde som fastställs i punkt 4.2.1/4.2.3 för utsläpp av varje
förorening, och
k är en statistisk faktor som beror på n och som framgår av följande
tabell:
n23456789 1 0
k 0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342 0,317 0,296 0,279
n 1 11 21 31 41 51 61 71 81 9
k 0,265 0,253 0,242 0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
wenn n≥20, k ¼0;860ﬃﬃﬃnp
5.3.3 Den godkännandemyndighet eller den tekniska tjänst som ansvarar för
kontrollen av produktöverensstämmelse vid serietillverkning skall utföra
prov på helt eller delvis inkörda motorer enligt tillverkarens anvisningar.
5.3.4 Normalt skall den behöriga myndigheten ge tillstånd till en kontroll per
år. Om kraven i punkt 5.3.2 inte är uppfyllda skall den behöriga
myndigheten säkerställa att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att så
snabbt som möjligt återställa överensstämmelse i den aktuella tillverk-
ningen.
6. PARAMETRAR FÖR DEFINITION AV MOTORFAMILJEN
Motorfamiljen får definieras med hjälp av grundläggande konstruktions-
parametrar som skall vara gemensamma för motorerna i familjen. I vissa
fall kan påverkan mellan parametrarna förekomma. Dessa effekter måste
också beaktas för att säkerställa att endast motorer med liknande egen-
skaper vad gäller avgasutsläpp ingår i en och samma motorfamilj.
För att motorer skall kunna anses tillhöra samma motorfamilj skall
följande förteckning över grundläggande parametrar vara gemensam:
6.1 Förbränningscykel:
— tvåtakt,
— fyrtakt.
6.2 Kylmedel:
— luft,
— vatten,
— olja.
6.3 Cylindervolymen per cylinder skall ligga mellan 85 % och 100 % av
den största cylindervolymen i motorfamiljen.
6.4 Inloppssystem
6.5 Bränsle:
— diesel,
— bensin.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 26
(1)S2
t¼Xx/C0/C22xxðÞ2
n/C01där x är något av de enskilda resultat som erhållits med uttaget n.▼M2
▼M2
6.6 Förbränningskammarens typ och utformning
6.7 Ventiler och kanaler - konfiguration, storlek och antal
6.8 Bränslesystem
för diesel
— pumpinsprutare
— radpump— fördelarpump— ensamt pumpelement— enhetsinsprutare
för bensin
— förgasare
— insprutning i insugningskanalen— direktinsprutning
6.9 Diverse funktioner
— avgasåtercirkulation
— vatteninsprutning/emulsion— luftinsprutning— laddluftkylning— tändsystem (kompression eller gnista)
6.10 Avgasefterbehandling
— oxideringskatalysator
— reduktionskatalysator— trevägskatalysator
— termisk reaktor
— partikelfälla
7. VAL AV HUVUDMOTOR
7.1 Vid val av huvudmotor för motorfamiljen gäller i första hand att den
motortyp som har högsta bränsleinsprutning per slag vid det angivna
varvtalet för maximalt vridmoment skall väljas som huvudmotor. Om
två eller flera motortyper har samma egenskaper i detta avseende skall
i andra hand den motortyp som har högst bränsleförbrukning per slag
vid nominellt varvtal väljas som huvudmotor. I vissa fall kan godkän-
nandemyndigheten bestämma att det utsläppsmässigt värsta fallet för
motorfamiljen bäst återspeglas genom provning av två motorer. Baserat
på förhållanden som indikerar att en motortyp har de högsta utsläppen
av alla motortyper inom familjen kan godkännandemyndigheten alltså
välja en ytterligare motor för provning.
7.2 Om motorer inom familjen har andra varierande egenskaper som skulle
kunna anses påverka avgasutsläppen, skall även dessa egenskaper iden-
tifieras och beaktas vid valet av huvudmotor.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 27
▼B
▼B
BILAGA II
MALL FÖR TEKNISK INFORMATION nr. …
angående typgodkännande med hänvisning till åtgärder mot utsläpp av gas- och partikelformiga
föroreningar från förbränningsmotorer som skall monteras i mobila maskiner som inte är
avsedda att användas på väg
(direktiv 97/68/EG, senast ändrat genom direktiv 97/…/EG)
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 28
▼B
Tillägg 1
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 29
▼B
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 30
▼B
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 31
▼B
Tillägg 2
►(1) (2)M21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 32
▼B
Tillägg 3
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 33
▼B
►(1)M21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 34
▼B
►(1) (2) (3) (4) (5) (6) (7)M21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 35
▼B
BILAGA III
PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED
KOMPRESSIONSTÄNDNING
1. INLEDNING
1.1 I denna bilaga beskrivs metoden för att fastställa utsläppen av gas- och
partikelformiga föroreningar från motorer.
1.2 Provet skall genomföras med motorn monterad i provbänk och ansluten
till en dynamometer.
2. PROVNINGSVILLKOR2.1 Allmänna krav
Samtliga volymer och volymflöden skall beräknas vid 273 K (0 ºC) och
101,3 kPa.
2.2 Provningsvillkor
2.2.1 Den absoluta temperaturen T
ahos motorns inloppsluft uttryckt i kelvin
och det torra atmosfärtrycket psuttryckt i kPa skall mätas och parame-
tern fabestämmas med hjälp av följande formler:
Motorer med naturlig aspiration och motorer med mekanisk förkompres-
sion:
fa¼99
ps/C18/C19T
298/C18/C190;7
Turboladdade motorer med eller utan kylning av inloppsluften:
fa¼99
ps/C18/C190;7
/C2T
298/C18/C191;5
2.2.2 Provets giltighet
För att ett prov skall godkännas skall parametern favara:
0,96≤fa≤1,06
2.2.3 Motorer med laddluftkylning
Kylmedlets och laddningsluftens temperatur skall noteras.
2.3 Luftinloppssystem
Provmotorn skall vara utrustad med ett luftinloppssystem med ett luftin-
loppsundertryck vid den övre gräns som angivits av tillverkaren för ren
luft vid de driftförhållanden som enligt uppgift från tillverkaren ger
maximalt luftflöde.
Ett särskilt provningssystem får användas, under förutsättning att det
kopierar motorns verkliga driftförhållanden.
2.4 Avgassystem
Provmotorn skall vara utrustad med ett avgassystem med ett avgasmott-
ryck vid den övre gräns som angivits av tillverkaren för de
driftförhållanden som ger den maximala angivna effekten.
2.5 Kylsystem
Ett motorkylsystem med tillräcklig kapacitet för att hålla motorn vid den
normala drifttemperatur som föreskrivits av tillverkaren.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 36
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼B
2.6 Smörjolja
Uppgifter om den smörjolja som används vid provningen skall noteras
och presenteras tillsammans med provningsresultaten.
2.7 Provbränsle
Bränslet skall vara det referensbränsle som anges i ►M2bilaga V ◄.
Cetantalet och svavelhalten för det referensbränsle som används för
provet skall noteras under 1.1.1 och 1.1.2 i tillägg 1 till ►M2bilaga
VII◄.
Bränslet temperatur vid inloppet till insprutningspumpen skall vara 306-
316 K (33-43 ºC).
2.8 Bestämning av dynamometerinställningar
Inställningen av inloppsundertryck och avgasmottryck skall anpassas till
tillverkarens övre gränser i enlighet med punkterna 2.3 och 2.4.
De maximala vridmomentvärdena vid de angivna provvarvtalen skall
fastställas genom experiment för att beräkna vridmomentvärdena vid
vart och ett av de angivna provstegen. För motorer som inte är utfor-
made för att köras vid olika varvtal på en vridmomentkurva vid full
belastning, skall det maximala vridmomentet vid provvarvtalen anges
av tillverkaren.
Motorns inställning vid varje provsteg skall beräknas med hjälp av
följande formel:
S¼ PMþPAE ðÞ /C2L
100/C18/C19
/C0PAE
Om kvoten,
PAE
PM/C210;03
får värdet av PAEkontrolleras av den tekniska myndighet som beviljar
typgodkännande.
3. PROVETS GENOMFÖRANDE3.1 Förberedelse av provtagningsfiltren
Minst en timme före provet placeras varje filter(par) i en stängd,
oförseglad petriskål som placeras i en vägningskammare för stabili-
sering. Efter stabiliseringen vägs varje filter(par) och tareringsvikten
noteras. Filtret/filterparet förvaras sedan i en stängd petriskål eller filt-
erhållare fram till provet. Om ett filter (par) som tas ur
vägningskammaren inte används inom åtta timmar skall det vägas på
nytt innan det används.
3.2 Installation av mätutrustningen
Instrument och provtagningssonder installeras på föreskrivet sätt. Om ett
system med fullfödesutspädning används för utspädning av avgaserna
skall utloppsröret anslutas till systemet.
3.3 Start av utspädningssystemet och motorn
Utspädningssystemet och motorn skall startas och värmas upp tills samt-
liga temperaturer och tryck har stabiliserats vid full belastning och
nominellt varvtal (punkt 3.6.2).
3.4 Justering av utspädningsfaktorn
Partikelprovtagningssystemet skall startas och köras på bypass för
metoden med ett filter (valfritt för metoden med flera filter).
Utspädningsluftens bakgrundspartikelnivå kan bestämmas genom att
leda utspädningsluft genom partikelfiltren. Om filtrerad utspädningsluft
används kan en mätning göras när som helst före, under eller efter
provet. Om utspädningsluften inte är filtrerad krävs mätningar vid tre
tidpukter — efter starten, före avbrytandet och vid en tidunkt nära
mitten av cykeln. Genomsnittet av värdena skall beräknas.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 37
▼B
Utspädningsluften skall ställas in så att filtret vid varje provsteg har en
maximal yttemperatur på 325 K (52 ºC). Den totala utsprädningsfaktorn
skall inte vara mindre än fyra.
Vid metoden med ett filter skall provets massflöde genom filtret hållas
på en konstant nivå i förhållande till massflödet utspädda avgaser under
alla provsteg i fullflödessystem. Denna masskvot skall ha en högsta
avvikelse på ± 5 %, utom under de första 10 sekunderna i varje provsteg
i systemutan bypasskapacitet. Om system med delflödesutspädning och
metoden med ett filter används skall massflödet genom filtret vara
konstant med en högsta avvikelse på ± 5 % under varje steg, utom under
de första 10 sekunderna i varje steg i system utan bypasskapacitet.
I system med kontroll av koncentrationen av CO2eller NOx, skall CO2-
eller NOx-halten mätas vid början och slutet av varje prov. Bakgrunds-
koncentrationen av CO2eller NOxi utspädningsluften före och efter
provet får skilja sig åt med högst 100 ppm respektive 5 ppm.
Om ett system för analys av utspädda avgaser används skall de relevanta
bakgrundskoncentrationerna bestämmas genom provtagning av
utspädningsluften i en provsäck över hela provsekvensen.
Den kontinuerliga bakgrundskoncentrationen (ej i säck) får fastställas
som genomsnittet av minst tre värden som mäts vid olika tidpunkter —
vid början, vid slutet och vid en tidpunkt nära mitten av cykeln. På till-
verkarens begäran får bakgrundsmätningarna uteslutas.
3.5 Kontroll av analysatorerna
Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde ställs in.
3.6 Provcykel
3.6.1 Specifikation av utrustning i enlighet med avsnitt 1 A i bilaga I:
3.6.1.1 Specifikation A: För motorer som omfattas av avsnitt 1 A i i bilaga I
skall följande 8-stegscykel (1) följas i dynamometerdrift i provmotorn:
Steg MotorvarvtalProcentuell
belastningVägnings-
faktor
1 Nominellt 100 0,15
2 Nominellt 75 0,153 Nominellt 50 0,154 Nominellt 10 0,1
5 Mellan 100 0,1
6 Mellan 75 0,17 Mellan 50 0,18 Tomgång — 0,15
3.6.1.2 Specifikation B. För motorer som omfattas av avsnitt 1 A ii skall
följande 5-stegscykel (
2) följas i dynamometerdrift i provmotorn:
Provsteg Motorvarvtal Belastning Viktningsfaktor
1 Nominellt 100 0,05
2 Nominellt 75 0,251997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 38
(1) Identisk med cykel C1 i utkastet till ISO-standard 8178-4.
(2) Identisk med cykel D2 i ISO-standard 8178-4.▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Provsteg Motorvarvtal Belastning Viktningsfaktor
3 Nominellt 50 0,3
4 Nominellt 25 0,35 Nominellt 10 0,1
Belastningen anges i procent av det vridmoment som motsvarar högsta
kontinuerliga effektuttag, definierat som den högsta effekt som kan tas
ut under en sekvens med varierande effektuttag som kan köras ett
obegränsat antal timmar per år mellan angivna serviceintervall, under
angivna förhållanden och om servicen utförs enligt tillverkarens anvis-
ningar. (
1).
3.6.2 Konditionering av motorn
Motorn skall värmas upp och systemet skall ha uppnått maximalt varvtal
och vridmoment för att motorparametrarna skall kunna stabiliseras i
enlighet med tillverkarens rekommendationer.
Observera: Konditioneringsperioden bör även förhindra påverkan från
tidigare provning i avgassystemet. En stabiliseringsperiod
mellan provpunkterna krävs också för att minimera
påverkan mellan punkterna.
►M23.6.3 Provsekvens
Provsekvensen påbörjas. Provet skall för varje provcykel genomföras i
den stigande stegordning som anges ovan.
Under varje steg i respektive provcykel ◄efter den inledande
omställningsperioden skall det angivna varvtalet ligga inom det största
värdet av ± 1 % av nominellt varvtal eller ± 3 min−1, utom vid låg
tomgång som skall ligga inom de toleranser som angivits av tillverkaren.
Det angivna vridmomentet skall hållas på en sådan nivå att genomsnittet
över den period under vilken mätningarna görs ligger inom ± 2 % av det
maximala vridmomentet vid provvarvtalet.
Minst tio minuter är nödvändigt för varje mätpunkt. Om det vid prov-
ning av en motor krävs längre provtagningstider för att erhålla
tillräcklig partikelmassa på mätfiltret får provstegstiden förlängas i
nödvändig utsträckning.
Provstegens längd skall noteras och rapporteras.Koncentrationen gasformiga utsläpp i avgaserna skall mätas och noteras
under de sista tre minuterna i varje steg.
Partikelprovtagningen och mätningen av de gasformiga utsläppen bör
inte påbörjas innan motorstabilisering enligt tillverkarens definition har
uppnåtts, och de skall avslutas samtidigt.
Bränsletemperaturen skall mätas vid inloppet till bränsleinsprutnings-
pumpen eller i enlighet med tillverkarens anvisningar, och platsen för
mätningen skall noteras.
3.6.4 Analysatorreaktion
Analysatorernas utslag skall registreras på en linjeskrivare eller mätas
med ett motsvarande system för datainsamling, och avgaserna skall
passera analysatorerna åtminstone under de sista tre minuterna av varje
steg. Om provtagning i säck tillämpas för mätningen av utspädd CO och
CO
2(se punkt 1.4.4 i tillägg 1), skall ett prov samlas i säcken under de
sista tre minuterna i varje steg, och säckprovet skall analyseras och
noteras.
3.6.5 Partikelprovtagning
Partikelprovtagningen kan göras antingen med metoden med ett filter
eller med metoden med flera filter (punkt 1.5 i tillägg 1). Eftersom
resultaten kan skilja sig åt något beroende på vilken metod som
används, skall det i resultatredovisningen anges vilken metod som
använts.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 39
(1) Begreppet högsta kontinuerliga effektuttag illustreras bättre i figur 2 i ISO-standard
8528-1:1993(E).▼B
▼B
Vid metoden med ett filter skall de vägningsfaktorer för varje steg som
angivits i provcykelförfarandet beaktas vid provtagningen, genom att
provtagningsflödet och/eller provtagningstiden anpassas.
Provtagningen skall ske så sent som möjligt inom varje steg. Provtag-
ningstiden vid varje steg skall vara minst 20 sekunder vid metoden
med ett filter och minst 60 sekunder vid metoden med flera filter. För
system utan bypasskapacitet skall provtagningstiden vid varje steg vara
minst 60 sekunder vid båda metoderna.
3.6.6 Motorförhållanden
Motorns varvtal och belastning, inloppsluftens temperatur, bränsleflödet
och luft- eller avgasflödet skall vid varje steg mätas så snart motorn har
stabiliserats.
Om mätningen av avgasflödet eller mätningen av förbrukningen av
förbränningsluft och bränsle inte går att genomföra, kan dessa beräknas
med hjälp av kol- och syrebalansmetoden (se punkt 1.2.3 i tillägg 1).
Eventuella ytterligare uppgifter som krävs för beräkningen skall noteras
(se punkterna 1.1 och 1.2 i tillägg 3).
3.7 Ny kontroll av analysatorerna
Efter utsläppsprovet används en nollställningsgas och samma spänngas
för att upprepa kontrollen. Provet betraktas som godkänt om skillnaden
mellan de båda mätresultaten understiger 2 %.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 40
▼B
Tillägg 1
1. MÄT- OCH PROVTAGNINGSFÖRFARANDEN
Gas- och partikelformiga ämnen som släpps ut av motorn skall mätas
med hjälp av de metoder som beskrivs i ►M2bilaga VI ◄. Metoderna
i bilaga V beskriver de rekommenderade analyssystemen för gasformiga
utsläpp (punkt 1.1) och de rekommenderade systemen för partike-
lutspädning och -provtagning (punkt 1.2).
1.1 Dynamometerspecifikation
En motordynamometer med de egenskaper som krävs för att genomföra
den provcykel som beskrivs i punkt 3.6.1 i bilaga III skall användas.
Utrustningen för mätning av vridmoment och varvtal skall möjliggöra
mätning av vevaxelns effekt inom de angivna gränserna. Ytterligare
beräkningar kan bli nödvändiga.
Mätutrustningens noggrannhet skall vara sådan att de maximala tole-
ranser som anges av siffrorna i punkt 1.3 inte överskrids.
1.2 Avgasflöde
Avgasflödet skall bestämmas med en av de metoder som anges i punkt
1.2.1-1.2.4.
1.2.1 Metod med direkt mätning
Direkt mätning av avgasflödet med flödesmunstycke eller motsvarande
mätsytem (för närmare upplysningar se ISO 5167).
Observera: Direkt mätning av avgasflödet är en svår uppgift. Försiktig-
hetsåtgärder skall vidtas för att undvika mätfel som ger fel
utsläppsvärden.
1.2.2 Metod med mätning av luft och bränsle
Mätning av luftflödet och bränsleflödet.
Luft- och bränsleflödesmätare med en noggrannhet enligt punkt 1.3 skall
användas.
Beräkningen av avgasflödet skall göras enligt följande formel:
GEXHW=GAIRW+GFUEL
(massflöde avgaser på våt bas)
eller
VEXHD=VAIRD− 0,766 × GFUEL
(volymflöde avgaser på torr bas)
eller
VEXHW=VAIRW+ 0,746 × GFUEL
(volymflöde avgaser på torr bas)
1.2.3 Kolbalansmetoden
Beräkning av avgasmassan utifrån bränsleförbrukning och avgaskoncen-
trationer med hjälp av kolbalansmetoden (se tillägg 3 till bilaga III).
1.2.4 Totalt flöde utspädda avgaser
Om ett system med fullflödesutspädning används skall de utspädda
avgasernas totala flöde (GTOTW,VTOTW) mätas med PDP eller CFV —
punkt 1.2.1.2 i bilaga V. Noggrannheten skall uppfylla kraven i punkt
2.2 i tillägg 2 till bilaga III.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 41
▼B
1.3 Noggrannhet
Kalibreringen av samtliga mätinstrument skall göras i enlighet med
nationella (internationella) standarder och uppfylla följande krav:
Nummer PunktTillåten avvikelse
(±-värden baserade
på motorns maxi-
mala värden)Tillåten avvikelse
(±-värden enligt
ISO 3046)Kalibreringsinter-
vall
(månader)
1 Motorvarvtal 2 % 2 % 3
2 Vridmoment 2 % 2 % 3
3 Effekt 2 % (1) 3 % ej tillämpligt
4 Bränsleförbrukning 2 % (1)3 % 6
5 Angiven bränsleför-
brukningej tillämpligt 3 % ej tillämpligt
6 Luftförbrukning 2 % (1)5 % 6
7 Avgasflöde 4 % (1) ej tillämpligt 6
8 Kylmedlets tempe-
ratur2K 2K 3
9 Smörjmedlets tempe-
ratur2K 2K 3
10 Avgastryck 5 % av max 5 % 3
11 Tryck i insugnings-
grenrör5 % av max 5 % 3
12 Avgastemperatur 15 K 15 K 3
13 Inloppsluftens tempe-
ratur
(förbränningsluft)2K 2K 3
14 Lufttryck 0,5 % av avläs-
ningen0,5 % 3
15 Inloppsluftens
fuktighet
(relativ)3 % ej tillämpligt 1
16 Bränsletemperatur 2 K 5 K 3
17 Temperaturer i
utspädningstunneln1,5 K ej tillämpligt 3
18 Utspädningsluftens
fuktighet3 % ej tillämpligt 1
19 Flöde utspädda
avgaser2 % av avläs-
ningenej tillämpligt 24 (delflöde)
(fullflöde) (2)
Förklaringar:
(1) Beräkningarna av avgasutsläpp enligt detta direktiv grundar sig i vissa fall på olika mät- eller
beräkningsmetoder. P.g.a. begränsade totala toleranser för beräkningen av avgasutsläpp måste de
tillåtna värdena för vissa punkter när de används i de relevanta ekvationerna vara mindre än de tillåtnatoleranserna i ISO 3046-3.
(
2) Fullflödessystem — CVS-kolvpumpen eller venturiröret för kritiskt flöde skall kalibreras efter den
ursprungliga installationen, omfattande underhåll eller vid behov enligt den kontroll av CVS-systemet
som beskrivs i bilaga V.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 42
▼B
1.4 Bestämning av gasformiga ämnen
1.4.1 Allmänna analysatorspecifikationer
Analysatorerna skall ha ett mätområde som är lämpligt för den
noggrannhet som krävs vid mätning av koncentrationerna av ämnen i
avgaserna (punkt 1.4.1.1). Analysatorerna bör användas på ett sådant
sätt att den uppmätta koncentrationen ligger mellan 15 % och 100 %
av fullt skalutslag.
Om det fulla skalvärdet är 155 ppm (eller ppm C) eller lägre eller om
avläsningssystem (datorer, datainsamlare) som ger tillräcklig
noggrannhet och avläsningsnoggrannhet under 15 % av fullt skalutslag
används, kan även koncentrationer under 15 % av fullt skalutslag
godtas. I sådana fall skall ytterligare kalibreringar göras för att
säkerställa kalibreringskurvornas noggrannhet — punkt 1.5.5.2 i tillägg
2 till bilaga III.
Utrustningens elektromagnetiska kompatibilitet (EMC) skall ligga på en
sådan nivå att ytterligare fel minimeras.
1.4.1.1 Mätfel
Det totala mätfelet, inbegripet ömsesidig känslighet för andra gaser (se
punkt 1.9 i tillägg 2 till bilaga III) skall inte överstiga det minsta värdet
av ± 5 % av avläsningen eller 3,5 % av fullt skalutslag. För koncentra-
tioner på mindre än 100 ppm skall mätfelet inte överstiga ± 4 ppm.
1.4.1.2 Repeterbarhet
Repeterbarheten, definierad som 2,5 gånger standardavvikelsen vid tio
upprepade reaktioner på en viss kalibrerings- eller spänngas, får inte
vara större än ± 1 % av koncentrationen vid fullt skalutslag för varje
mätområde över 155 ppm (eller ppm C) som används eller ± 2 % av
varje mätområde under 155 ppm (eller ppm C) som används.
1.4.1.3 Störningar
Analysatorns största reaktionsvariation på nollställnings- och kalibrer-
ings- eller spänngaser över en tiosekundersperiod får inte överstiga 2 %
av fullt skalutslag för samtliga mätområden som används.
1.4.1.4 Nollpunktsavvikelse
Nollpunktsavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 %
av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används. Nollpunkts-
reaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive
störningar, på en nollställningsgas under ett 30-sekundersintervall.
1.4.1.5 Spännavvikelse
Spännavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av
fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används. Spänn definieras
som skillnaden mellan spännreaktion och nollpunktsreaktion. Spännreak-
tion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive störningar,
på en spänngas under ett 30-sekundersintervall.
1.4.2 Gastorkning
Den frivilliga torkanordningen skall ha minimal inverkan på koncentra-
tioner av de gaser som mäts. Kemiska torkare är inte en godtagbar
metod för att avlägsna vatten från provet.
1.4.3 Analysatorer
I punkt 1.4.3.1-1.4.3.5 i detta tillägg beskrivs de mätprinciper som skall
användas. En detaljerad beskrivning av mätsystemen finns i
►M2bilaga VI ◄.
De gaser som skall mätas skall analyseras med hjälp av följande instru-
ment. För olinjära analysatorer är det tillåtet att användalinjaritetskretsar.
1.4.3.1 Analys av kolm onoxid (CO)
Kolmonoxidanalysatorn skall vara en infrarödanalysator med spridnings-
optik av absorptionstyp.
1.4.3.2 Analys av koldioxid (CO
2)
Koldioxidanalysatorn skall vara en infrarödanalysator med spridnings-
optik av absorptionstyp.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 43
▼B
1.4.3.3 Analys av kolväten (HC)
Kolväteanalysatorn skall vara av typen uppvärmd flamjonisationsde-
tektor (HFID) med uppvärmda detektorer, ventiler, rörledningar etc., så
att gasens temperatur hålls vid 463 K (190 ºC) ± 10 K.
1.4.3.4 Analys av kräveoxider (NOx)
Analysatorn för kväveoxider skall vara av typen kemiluminescensde-
tektor (CLD) eller uppvärmd kemiluminescensdetektor (HCLA) medNO
2/NO-omvandlare, om mätningen görs på torr bas. Om mätningen
görs på våt bas skall en HCLD med omvandlare som hålls över 333 K
(60 ºC) användas, förutsatt att vattendämpningskontrollen (punkt 1.9.2.2
i tillägg 2 till bilaga III) utförts med tillfredsställande resultat.
1.4.4 Uppsamling av gaser
Provtagningssonderna för gasformiga utsläpp skall i den mån detta är
tillämpligt placeras minst 0,5 m eller tre gånger avgasrörets diameter -
beroende på vilket avstånd som är störst - framför avgassystemets
utsläpp och tillräckligt nära motorn för att säkerställa en avgastempe-
ratur på minst 343 K (70 ºC) vid sonden.
I flercylindriga motorer med avgasgrenrör skall sondens inlopp placeras
tillräckligt långt bakom för att säkerställa att provet är representativt för
de genomsnittliga avgasutsläppen från samtliga cylindrar. I flercylind-
riga motorer med olika grupper av grenrör, t.ex. i en ”V”-motortyp, är
det tillåtet att ta ett individuellt prov från varje grupp och beräkna det
genomsnittliga avgasutsläppet. Andra metoder som har visat sig ge
samma resultat som de ovan angivna får användas. Vid beräkning av
avgasutsläppen skall motorns totala massflöde avgaser användas.
Om avgasernas sammansättning påverkas av ett system för efterbehand-
ling av avgaser skall avgasprovet tas uppströms denna anordning under
provskede I och nedströms denna anordning under provskede II. Om ett
fullflödessystem används för bestämning av partiklarna kan de gasfor-
miga utsläppen även bestämmas i de utspädda avgaserna.
Provtagningssonderna skall vara nära partikelprovtagningssonden i
utspädningstunneln (DT punkt 1.2.1.2 i bilaga V och PSP punkt 1.2.2. i
bilaga V). CO och CO2får alternativt bestämmas genom provtagning i
säck med påföljande mätning av koncentrationen i provtagningssäcken.
1.5 Bestämning av partiklar
För bestämningen av partiklar krävs ett utspädningssystem. Utspädning
kan ske genom ett system för delflödesutspädning eller ett system för
fullflödesutspädning. Utspädningssystemets flödeskapacitet skall vara
tillräcklig för att fullständigt eliminera vattenkondensering i
utspädnings- och provtagningssystemen samt hålla den utspädda avgasen
vid eller under 325 K (52 ºC) omedelbart framför filterhållaren. Avfukt-
ning av utspädningsluften innan denna kommer in i utspädningssystemet
är tillåten om luftfuktigheten är hög. Förvärmning av utspädningsluften
till en temperatur över gränsen på 303 K (30 ºC) rekommenderas om
den omgivande temperaturen ligger under 293 K (20 ºC). Temperaturen
hos utspädningsluften får emellertid inte överstiga 325 K (52 ºC) innan
avgasen leds in i utspädningstunneln.
I ett system med delflödesutspädning skall partikelprovtagningssonden
placeras framför och nära gassonden enligt definition i punkt 4.4 och i
enlighet med EP och SP i figur 4-12 i punkt 1.2.1.1 i bilaga V.
Systemet för delflödesutspädning skall vara utformat på så sätt att
avgasströmmen delas i två delar, varav den mindre späds ut med luft
och därefter används för partikelmätning. Det är väsentligt att
utspädningsfaktorn bestäms med stor noggrannhet. Olika metoder för
delning kan användas, varvid den använda delningsmetoden i hög grad
avgör vilka provtagningsredskap och -förfaranden som skall användas
(punkt 1.2.1.1 i bilaga V).
För att bestämma partikelmassan krävs ett partikelprovtagningssystem,
partikelprovtagningsfilter, en mikrogramvåg och en vägningskammare
med kontrollerad temperatur och fuktighet.
Vid partikelprovtagning kan två metoder användas:
— Vid metoden med ett filter används ett par filter (se punkt 1.5.1.3 i
detta tillägg) för samtliga steg i provcykeln. Särskild uppmärksamhet
måste ägnas provtagningstiderna och -flödena under provets insam-
lingsfas. Endast ett par filter krävs emellertid för provcykeln.
— Enligt metoden med flera filter skall ett par filter (se punkt 1.5.1.3 i
detta tillägg) användas för varje enskilt steg i provcykeln. Denna1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 44
▼B
metod tillåter mer flexibla provtagningsförfaranden men kräver fler
filter.
1.5.1 Partikelprovtagningsfilter
1.5.1.1 Filterspecifikation
Vid certifieringsprov krävs fluorkarbonbelagda glasfiberfilter eller fluo-
rkarbonbaserade membranfilter. För särskilda ändamål får andra
filtermaterial användas. Samtliga filtertyper skall ha en insamlingskapa-
citet för 0,3 µm DOP (dioktylftalat) på minst 95 % vid en gashastighet
på ytan mellan 35 och 80 cm/s. Vid korrelationsundersökningar som
utförs mellan laboratorier eller mellan en tillverkare och en godkännan-
demyndighet skall filter av identisk kvalitet användas.
1.5.1.2 Filterstorlek
Partikelfiltren skall ha en diameter av minst 47 mm (37 mm effektiv
diameter). Filter med större diameter godtas (punkt 1.5.1.5).
1.5.1.3 Hu vudfilter och sekundärfilter
Proven på den utspädda avgasen tas under provsekvensen med ett filt-
erpar som sitter i serie (ett huvudfilter och ett sekundärfilter).
Sekundärfiltret skall vara placerat högst 100 mm bakom huvudfiltret,
och filtren får inte beröra varandra. Filtren kan vägas separat eller parvis
med de effektiva sidorna mot varandra.
1.5.1.4 Hastighet på filterytan
En gashastighet på ytan genom filtret på mellan 35 och 80 cm/s skall
uppnås. Tryckfallet mellan provets början och slut får inte öka med
mer än 25 kPa.
1.5.1.5 Provmassa
Den rekommenderade minsta provmassan är 0,5 mg/1075 mm2effektiv
area vid metoden med ett filter. För de vanligaste filterstorlekarna är
värdena följande:
Filterdiameter
(mm)Rekommenderad
effektiv diameter
(mm)Rekommenderad minsta
provmassa
(mg)
47 37 0,5
70 60 1,3
90 80 2,3
110 100 3,6
Vid metoden med flera filter är den totala rekommenderade minsta
provmassan för samtliga filter lika med produkten av det relevanta
värdet ovan och kvadratroten av det totala antalet steg.
1.5.2 Specifikationer för vägningskammaren och analysvågen
1.5.2.1 Villkor för vägningskammaren
Vid filterkonditionering och -vägning skall temperaturen i den kammare
där partikelfiltren konditioneras och vägs ligga på 295 K (22 ºC) ± 3 K.
Fuktigheten skall ligga på en sådan nivå att kondens sker vid 282,5 K
(9,5 ºC) ± 3 K, och den relativa fuktigheten skall vara 45 ± 8 %.
1.5.2.2 Vägning av referensfilter
Kammaren skall vara fri från andra föroreningar (t.ex. damm) som kan
sätta sig på partikelfiltren under stabiliseringen. Avvikelser från de
specifikationer för vägningskammaren som anges i punkt 1.5.2.1 tillåts
om avvikelserna pågår i högst 30 minuter. Vägningskammaren bör
uppfylla de nödvändiga specifikationerna innan personal kommer in i
vägningskammaren. Minst två oanvända referensfilter eller referensfil-
terpar skall vägas inom fyra timmar från, men helst samtidigt med,
vägningen av provtagningsfiltren (-filterparen). De skall vara av samma
storlek och material som provtagningsfiltren.
Om referensfiltrets (-filterparens) genomsnittliga vikt mellan vägning-
arna av provtagningsfiltren ändras med mer än ± 5 % (± 7,5 % för
filterpar) av den rekommenderade minsta provmassan (punkt 1.5.1.5),
skall samtliga provtagningsfilter kasseras och utsläppsproven göras om.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 45
▼B
Om stabilitetskriterierna för vägningskammaren enligt punkt 1.5.2.1 inte
uppfylls men vägningen av referensfiltren (-filterparen) uppfyller ovan-
stående kriterier, får motortillverkaren välja mellan att godta de
uppmätta värdena för provtagningsfiltrens vikt eller ogiltigförklara
proven, justera vägningskammarens kontrollsystem och göra om proven.
1.5.2.3 Analysvåg
Den analysvåg som skall användas för att bestämma vikten hos samtliga
filter skall ha en noggrannhet (standardavvikelse) på 20 µg och en
avläsningsnoggrannhet på 10 µg (1 siffra = 10 µg). För filter med en
diameter under 70 mm skall noggrannheten och avläsningsnoggrann-
heten vara 2 µg respektive 1 µg.
1.5.2.4 Eliminering av effekter av statisk elektricitet
För att eliminera effekterna av statisk elektricitet skall filtren neutrali-
seras före vägningen, t.ex. med hjälp av poloniumneutraliserare eller en
anordning med motsvarande verkan.
1.5.3 Ytterligare specifikationer för partikelmätning
Samtliga delar av utspädningssystemet och provtagningssystemet, från
avgasröret fram till filterhållaren, som kommer i kontakt med outspädda
och utspädda avgaser skall vara konstruerade på ett sådant sätt att
minsta möjliga avsättning och ändring av partiklarna sker. Samtliga
delar skall vara av elektriskt ledande material som inte reagerar med
avgasernas beståndsdelar, och de skall vara jordade för att förhindra
elektrostatiska effekter.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 46
▼B
Tillägg 2
1 KALIBRERING AV ANALYSINSTRUMENTEN
1.1 Inledning
Varje analysator skall kalibreras så ofta som det är nödvändigt för att
noggrannhetskraven i denna standard skall vara uppfyllda. I denna
punkt beskrivs den kalibreringsmetod som skall användas för de analy-
satorer som anges i punkt 1.4.3 i tillägg 1.
1.2 Kalibreringsgaser
Livslängden måste respekteras för samtliga kalibreringsgaser.Den sista förbrukningsdag för kalibreringsgaserna som angivits av till-
verkaren skall noteras.
1.2.1 Rena gaser
Den renhet som krävs hos gaserna fastställs genom de förore-
ningsgränser som anges nedan. Följande gaser måste vara tillgängliga
vid genomförandet av provet:
— Renad kvävgas
(förorening ≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO
2,≤0,1 ppm
NO)
— Renad syrgas
(renhet > 99,5 volymprocent O2)
— Blandning innehållande väte och helium
(40 ± 2 % väte, resten helium)(förorening ≤1 ppm C, ≤400 ppm ►
M1CO2◄)
— Renad syntetisk luft
(förorening ≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm CO2,≤0,1 ppm
NO)
(syrehalt 18-21 volymprocent)
1.2.2 Kalibrerings- och spänngaser
Gaser med följande kemiska sammansättning skall finnas tillgängliga.
Blandningar av
—C3H8och renad syntetisk luft (se punkt 1.2.1),
— CO och renad kvävgas,
— NO och renad kvävgas (mängden NO2i denna kalibreringsgas får
inte överstiga 5 % av NO-halten),
—O2och renad kvävgas,
—C O2och renad kvävgas,
—C H4och renad syntetisk luft,
—C2H6och renad syntetisk luft.
Observera: Andra gaskombinationer är tillåtna, förutsatt att gaserna
inte reagerar med varandra.
Den verkliga koncentrationen hos en kalibrerings- eller spänngas får
inte avvika med mer än ± 2 % från det angivna värdet. Alla koncentra-
tioner hos kalibreringsgas skall anges på volymbas (volymprocent eller
volym-ppm).
De koncentrationer som används för kalibrering och spänn kan också
erhållas med en gasdelare, i vilken utspädning sker med renad N2eller
med renad syntetisk luft. Noggrannheten hos blandningsanordningen
skall vara sådan att koncentrationerna hos de utspädda kalibreringsga-
serna kan bestämmas med en noggrannhet på ± 2 %.
1.3 Handhavande av analys- och provtagningssystem
Analysatorerna skall handhas enligt instrumenttillverkarens start- och
driftanvisningar. De minimikrav som anges i punkt 1.4-1.9 skall
uppfyllas.
1.4 Läckageprov
Ett läckageprov skall utföras. Provtagningssonden kopplas bort från
avgassystemet och anslutningen pluggas. Analysatorpumpen kopplas
in. Efter en inledande stabiliseringsperiod bör alla flödesmätare visa
noll. Om så inte är fallet kontrolleras provtagningsledningarna och felet1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 47
▼B
rättas till. Maximalt tillåtet läckage på vakuumsidan skall vara 0,5 % av
flödet vid användning för den del av systemet som kontrolleras. Analy-
sator- och bypassflöden får användas för uppskattning av flödena vid
användning.
En annan metod är att göra en stegvis förändring av koncentrationen
vid provtagningsledningens början genom att byta från nollställningsgas
till spänngas.
Om det efter en tillräcklig tidsperiod visar sig att koncentrationen är
lägre jämfört med koncentrationen hos den gas som tillsatts tyder detta
på problem med kalibreringen eller läckage.
1.5 Kalibreringsförfarande
1.5.1 Instrumentsamling
Instrumentsamlingen skall kalibreras och kalibreringskurvorna kontrol-
leras mot standardgaser. Samma gasflöden som vid avgasprov skall
användas.
1.5.2 Uppvärmning
Uppvärmningen skall ske i enlighet med tillverkarens rekommenda-
tioner. Om uppgift saknas rekommenderas en period på minst två
timmar för uppvärmning av analysatorerna.
1.5.3 NDIR- och HFID-analysator
NDIR-analysatorn trimmas in om det behövs, och förbränningsflamman
i HFID-analysatorn ställs in optimalt (punkt 1.8.1).
1.5.4 Kalibrering
Varje driftområde som normalt används skall kalibreras.CO-, CO
2,N ox-, HC- och O2-analysatorerna skall nollställas med hjälp
av renad syntetisk luft (eller kvävgas).
Lämpliga kalibreringsgaser skall föras in i analysatorerna, värdena
noteras och kalibreringskurvan bestämmas i enlighet med punkt 1.5.6.
Nollställningen skall kontrolleras på nytt och kalibreringsförfarandet
upprepas vid behov.
1.5.5 Bestämning av kalibreringskurva
1.5.5.1 Allmänna riktlinjer
Analysatorns kalibreringskurva bestäms genom minst fem kalibrerings-
punkter (utöver noll) så jämnt utspridda som möjligt. Den högsta
nominella koncentrationen får inte understiga 90 % av fullt mätutslag.
Kalibreringskurvan beräknas med minsta kvadratmetoden. Om graden
hos det polynom som erhålls är större än 3 måste antalet kalibrerings-
punkter (inklusive noll) minst vara lika med polynomgraden plus 2.
Kalibreringskurvan får inte avvika med mer än ± 2 % från det nomi-
nella värdet för varje kalibreringspunkt och mer än ± 1 % av fullt
mätutslag vid noll.
Utifrån kalibreringskurvan och kalibreringspunkterna är det möjligt att
kontrollera om kalibreringen har utförts på ett riktigt sätt. De karakteris-
tiska parametrarna för analysatorn måste anges, särskilt
— mätområdet,
— känsligheten,— datum för kalibreringen.
1.5.5.2 Kalibrering under 15 % av fullt mätutslag
Analysatorns kalibreringskurva bestäms genom minst tio kalibrerings-
punkter (utöver noll) så jämnt utspridda som möjligt, så att 50 % av
kalibreringspunkterna ligger under 10 % av fullt mätutslag.
Kalibreringskurvan beräknas med minsta kvadratmetoden.
Kalibreringskurvan får inte avvika med mer än ± 4 % från det nomi-
nella värdet för varje kalibreringspunkt och mer än ± 1 %. av fullt
mätutslag vid noll.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 48
▼B
1.5.5.3 Alternativa metoder
Om det kan visas att alternativa metoder (t.ex. datoranalys, elektronisk
kontroll av mätområdet etc.) kan ge motsvarande noggrannhet, får dessa
metoder användas.
1.6 Kontroll av kalibreringen
Varje normalt använt mätområde skall kontrolleras före varje analys
enligt följande:
Kalibreringen kontrolleras med en nollställningsgas och en spänngas,
vars nominella värde är över 80 % av fullt mätutslag för mätområdet.
Om skillnaden mellan det värde som framkommer och det angivna refe-
rensvärdet inte är mer än ± 4 % av fullt mätutslag i fråga om de
aktuella punkterna, kan inställningsparametrarna justeras. Om så inte
är fallet måste en ny kalibreringskurva bestämmas i enlighet med punkt
1.5.4.
1.7 Prov av NOx-omvandlarens verkningsgrad
Verkningsgraden hos omvandlaren från NO2till NO kontrolleras i
enlighet med punkt 1.7.1-1.7.8 (figur 1).
1.7.1 Provuppställning
Med den provuppställning som visas i figur 1 (se även punkt 1.4.3.5 i
tillägg 1) och med hjälp av följande förfarande kan verkningsgraden
hos omvandlaren kontrolleras med en ozongenerator.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 49
▼B
Figur 1
Schema över uppställning för kontroll av omvandlarens verknings-
grad
1.7.2 Kalibrering
Kalibrera CLD och HCLD inom det vanligaste driftområdet enligt till-
verkarens anvisningar med hjälp av nollställnings- och spänngas (NO-
halten måste uppgå till ca 80 % av driftområdet och NO2-koncentra-
tionen i gasblandningen understiga 5 % av NO-koncentrationen). NOx-
analysatorn måste vara i NO-läget, så att spänngasen inte passerar
omvandlaren. Notera den avlästa koncentrationen.
1.7.3 Beräkning
Verkningsgraden hos NOx-omvandlaren beräknas på följande sätt:
verkningsgrad % ðÞ ¼ 1þa/C0b
c/C0d/C18/C19
/C2100
a) NOx-koncentration eligt punkt 1.7.6
b) NOx-koncentration enligt punkt 1.7.7
c) NO-koncentration enligt punkt 1.7.4d) NO-koncentration enligt punkt 1.7.5.
1.7.4 Tillförsel av syre
Via en T-anslutning tillförs syre eller nollställningsluft kontinuerligt till
gasflödet tills den visade koncentrationen är ca 20 % lägre än den
visade kalibreringskoncentrationen enligt 1.7.2. (Analysatorn är i NO-läge.)
Notera den avlästa koncentrationen c. Ozongeneratorn skall vara bort-
kopplad under hela detta förlopp.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 50
▼B
1.7.5 Aktivering av ozongeneratorn
Ozongeneratorn aktiveras nu, så att den alstrar tillräckligt med ozon för
att NO-koncentrationen skall sjunka till ca 20 % (minst 10 %) av kalib-
reringskoncentrationen enligt 1.7.2. Notera den avlästa koncentrationen
d. (Analysatorn är i NO-läge.)
1.7.6 NOx-läge
NO-analysatorn kopplas sedan om till NOx-läge, vilket innebär att
gasblandningen (som består av NO, NO2,O2och N2) passerar genom
omvandlaren. Notera den avlästa koncentrationen a. (Analysatorn är i
NOx-läge.)
1.7.7 Bortkoppling av ozongeneratorn
Ozongeneratorn kopplas bort. Gasblandningen enligt punkt 1.7.6
passerar genom omvandlaren och in i detektorn. Notera den avlästa
koncentrationen b. (Analysatorn är i NOx-läge.)
1.7.8 NO-läge
Efter omkoppling till NO-läge och med ozongeneratorn bortkopplad
stängs även tillförseln av syre eller syntetisk luft. Det avlästa NOx-
värdet får inte med mer än ± 5 % avvika från det värde som uppmätts
enligt punkt 1.7.2. (Analysatorn är i NO-läge.)
1.7.9 Provintervall
Verkningsgraden hos omvandlaren måste kontrolleras före varje kalib-
rering av NOx-analysatorn.
1.7.10 Krav på verkningsgrad
Omvandlarens verkningsgrad får inte understiga 90 %, men en verk-
ningsgrad på 95 % rekommenderas bestämt.
Observera: Om ozongeneratorn när analysatorn är inställd på det oftast
använda driftområdet inte kan ge en reduktion från 80 %
till 20 % i enlighet med punkt 1.7.5, skall det högsta
område användas inom vilket ozongeneratorn fungerar.
1.8 Justering av FID
1.8.1 Optimering av detektorns reaktion
HFID skall justeras enligt anvisningar från instrumenttillverkaren.
Propan i luft skall användas för att optimera reaktionen inom det oftast
använda mätområdet.
Med bränsle- och luftflöden inställda enligt tillverkarens rekommenda-
tioner skall 350 ± 75 ppm C spänngas ledas in till analysatorn.
Reaktionen vid ett visst bränsleflöde bestäms utifrån skillnaden mellan
reaktionen på spänngas och reaktionen på nollställningsgas.
Bränsleflödet skall ökas respektive minskas i förhållande till tillverka-
rens anvisning. Reaktionen hos spänn- och nollställningsgas vid dessa
bränsleflöden skall noteras. Skillnaden mellan reaktionen på spänn-
respektive nollställningsgas skall uppritas och bränsleflödet justeras till
den del av kurvan som motsvarar de högsta värdena.
1.8.2 Reaktionsfaktorer för kolväten
Analysatorn skall kalibreras med hjälp av propan i luft och renad synte-
tisk luft, i enlighet med punkt 1.5.
Reaktionsfaktorerna bestäms när en analysator tas i bruk och därefter i
samband med större kontroller. Reaktionsfaktorn (Rf) för en viss typ av
kolväte är förhållandet mellan C1-avläsningen på FID och koncentra-
tionen i gascylindern uttryckt som ppm C1.
Provgaskoncentrationen skall vara sådan att ca 80 % av fullt skalutslag
erhålls. Koncentrationen skall vara känd med en noggrannhet av ± 2
volymprocent enligt en gravimetrisk standard. Dessutom skall gascylin-
dern konditioneras i förväg under 24 timmar vid en temperatur på 298 K
(25 ºC) ± 5 K.
De provgaser som skall användas och rekommenderad reaktionsfaktor
är
— metan och renad syntetisk luft 1,00 ≤Rf≤1,15,
— propylen och renad syntetisk luft 0,90 ≤Rf≤1,1,
— toluen och renad syntetisk luft 0,90 ≤Rf≤1,10,1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 51
▼B
i förhållande till reaktionsfaktorn (Rf) 1,00 för propan och renad synte-
tisk luft.
1.8.3 Kontroll av syreinterferens
Kontroll av syreinterferens görs när en analysator tas i bruk och därefter
i samband med större kontroller.
Reaktionsfaktorn skall bestämmas enligt 1.8.2. Den provgas som skall
användas och rekommenderat relativt reaktionsfaktorområde är
— propan och kväve 0,95 ≤Rf≤1,05.
i förhållande till reaktionsfaktorn (Rf) 1,00 för propan och renad synte-
tisk luft.
Syrekoncentrationen i FID:s brännarluft skall ligga inom ± 1 mol-% av
syrekoncentrationen i den brännarluft som användes vid den senaste
kontrollen av syreinterferens. Om skillnaden är större skall syreinterfe-
rensen kontrolleras och analysatorn vid behov justeras.
1.9 Interferenseffekter med NDIR- och CLD-analysatorer
Gaser utöver den som skall analyseras som finns i avgaserna kan
påverka avläsningen på flera sätt. Positiv interferens äger rum i NDIR-
instrument om interferensgasen ger samma effekt som den gas som
mäts, men i lägre grad. Negativ interferens äger rum i NDIR-instrument
genom att interferensgasen vidgar absorptionsbandet för den gas som
mäts, och i CLD-instrument genom att interferensgasen utsläcker
strålningen. Kontroll av interferens enligt 1.9.1 och 1.9.2 skall utföras
innan analysatorn tas i bruk för första gången och därefter i samband
med större kontroller.
1.9.1 Kontroll av interferens hos CO-analysatorn
Vatten och CO2kan störa CO-analysatorns funktion. Därför skall en
CO2-spänngas med en koncentration mellan 80 och 100 % av fullt
skalutslag inom det högsta mätområde som används vid provning
bubblas ned i vatten vid rumstemperatur och analysatorns reaktion
noteras. Analysatorns reaktion får inte överstiga 1 % av fullt skalutslag
inom mätområden på eller över 300 ppm eller 3 ppm inom mätområden
under 300 ppm.
1.9.2 Kontroll av utsläckning hos NOx-analysatorn
De två gaser som är intressanta för CLD- (och HCLD-) analysatorer är
CO2och vattenånga. Utsläckningsreaktioner på dessa gaser är proportio-
nerliga till koncentrationen av dem, och därför krävs provteknik för
bestämning av utsläckning vid de högsta förväntade koncentrationerna
under provning.
1.9.2.1 Kontroll av CO2-utsläckning
En CO2-spänngas med en koncentration på mellan 80 och 100 % av
fullt skalutslag inom det högsta mätområdet skall ledas genom NDIR-
analysatorn och CO2-värdet noteras som A. Gasen skall sedan spädas
ut till ca 50 % med NO-spänngas och ledas genom NDIR och (H)CLD
varvid CO2-flödet skall stängas och endast NO-spänngasen ledas genom
(H)CLD varvid NO-värdet noteras som D.
Utsläckningen skall beräknas enligt följande:
%C O 2/C0utsl¨ackning ¼1/C0C/C2A ðÞ
D/C2A ðÞ /C0 D/C2B ðÞ/C18/C19/C20/C21
/C2100
Värdet får inte överstiga 3 % av fullt skalutslag.
A: koncentration av outspädd CO2mätt med NDIR (%)
B: koncentration av utspädd CO2mätt med NDIR (%)
C: koncentration av utspädd NO mätt med CLD (ppm)D: koncentration av outspädd NO mätt med CLD (ppm).
1.9.2.2. Kontroll av vattendämpning
Denna kontroll gäller endast mätningar av gaskoncentrationer på våt
bas. Vid beräkning av vattendämpning måste hänsyn tas till att NO-
spänngasen späds med vattenånga och att koncentrationen av
vattenånga i blandningen måste förstoras upp till den koncentration1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 52
▼M1
▼M1
som förväntas vid provning. En NO-spänngas med en koncentration på
80–100 % av fullt skalutslag inom det mätområde som normalt används
skall ledas genom (H)CLD-analysatorn och NO-värdet registreras som
D. NO-spänngasen skall sedan bubblas ned i vatten vid rumstemperatur
och ledas genom (H)CLD-analysatorn, varvid NO-värdet registreras
som C. Vattentemperaturen skall bestämmas och registreras som F.
Blandningens mättnadstryck för bubbelvattnets temperatur (F) skall
bestämmas och registreras som G. Koncentrationen av vattenånga H (i
%) i blandningen skall beräknas så här:
Värdet registreras som H. Den förväntade koncentrationen av utspädd
NO-spänngas (i vattenångan) beräknas så här:
Värdet registreras som De. När det gäller dieselavgaser skall den
förväntade maximala koncentrationen av vattenånga (i %) beräknas,
under antagande av att förhållandet mellan H- och C-atomer i bränslet
är 1,8:1, med utgångspunkt i den maximala CO2-koncentrationen i
avgaserna eller den outspädda CO2-spänngaskoncentrationen (A,
beräknad enligt punkt 1.9.2.1) på följande sätt:
Hm = 0,9 × AVärdet registreras som Hm.Vattendämpningen skall beräknas på följande sätt:
och får inte överstiga 3 % av fullt skalutslag.
De: förväntad koncentration av utspädd NO (ppm)
C: koncentration av utspädd NO (ppm)Hm: maximal koncentration av vattenånga (%)
H: verklig koncentration av vattenånga (%)
Anmärkning: Det är viktigt att NO-spänngasen har en minimal koncen-
tration av NO
2vid denna kontroll, eftersom absorption av
NO2i vatten inte har beaktats vid beräkningarna av
dämpningen.
1.10 Kalibreringsintervall
Analysatorerna skall kalibreras i enlighet med punkt 1.5 åtminstone var
tredje månad eller efter reparationer eller ändringar av systemet som
skulle kunna påverka kalibreringen.
2. KALIBRERING AV SYSTEMET FÖR PARTIKELMÄTNING2.1 Inledning
Varje komponent skall kalibreras så ofta som det är nödvändigt för att
noggrannhetskraven i denna standard skall vara uppfyllda. I denna
punkt beskrivs den kalibreringsmetod som skall användas för de
komponenter som anges i punkt 1.5 i tillägg 1 till bilaga III samt i
bilaga V.
2.2 Flödesmätning
Kalibreringen av gasflödesmätare eller flödesmätningsutrustning skall
göras i enlighet med nationella eller internationella standarder.
Det maximala felet hos det uppmätta värdet skall ligga inom ± 2 % av
avläsningen.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 53
▼B
▼B
Om gasflödet bestäms med hjälp av differentialflödesmätning skall det
maximala felet hos skillnaden vara sådant att noggrannheten hos GEDFligger inom ± 4 % (se även EGA i punkt 1.2.1.1 i bilaga V). Det kanberäknas med hjälp av genomsnittskvadratroten av felen hos varje
instrument.
2.3 Kontroll av utspädningsfaktorn
Vid användning av partikelprovtagningssystem utan EGA (punkt 1.2.1.1
i bilaga V) skall utspädningsfaktorn kontrolleras varje gång en ny motor
monteras med motorn i gång och med hjälp av mätningarna av antingen
CO
2- eller NOx-koncentrationen i de outspädda och de utspädda avga-
serna.
Den uppmätta utspädningsfaktorn skall ligga inom ± 10 % av den
beräknade utspädningsfaktorn från mätningen av CO2- eller NOx-
koncentrationen.
2.4 Kontroll av delflödesförhållandena
Avgasens hastighetsområde och tryckvariationerna skall i förekom-
mande fall kontrolleras och justeras i enlighet med kraven under EP i
punkt 1.2.1.1 i bilaga V.
2.5 Kalibreringsintervall
Flödesmätningsutrustningen skall kalibreras åtminstone var tredje
månad eller efter ändringar av systemet som skulle kunna påverka
kalibreringen.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 54
▼B
Tillägg 3
1. RESULTATUTVÄRDERING OCH BERÄKNINGAR
1.1 Utvärdering av resultaten för gasformiga utsläpp
För utvärderingen av resultaten för gasformiga utsläpp beräknas ett
genomsnitt för avläsningarna under de sista 60 sekunderna av varje
steg, och de genomsnittliga koncentrationerna (conc) av HC, CO, NOxoch, om kolbalansmetoden används, CO2under varje steg fastställs
utifrån de genomsnittliga avläsningarna och motsvarande kalibrering-
sdata. Andra metoder för registrering får användas om de medger att
likvärdiga uppgifter erhålls.
De genomsnittliga bakgrundskoncentrationerna (concd) kan fastställas
utifrån säckavläsningarna av utspädningsluften eller utifrån den kontinu-
erliga bakgrundsavläsningen (ej i säck) och motsvarande
kalibreringsdata.
1.2 Partikelutsläpp
För utvärdering av resultaten för partiklar skall de totala provmassorna
(MSAM,i) eller -volymerna (VSAM,i) genom filtren noteras vid varje steg.
Filtren återförs till vägningskammaren och konditioneras i minst en och
högst 80 timmar varpå de vägs. Filtrens bruttovikt noteras och tarering-
svikten (se punkt 3.1 i bilaga III) subtraheras. Partikelmassan (Mfför
metoden med flera filter och Mf,iför metoden med ett filter) är summan
av de partikelmassor som uppsamlats på huvud- och sekundärfiltret.
Om bakgrundskorrigering skall tillämpas skall utspädningsluftens massa
(MDIL) eller volym (VDIL) genom filtren samt partikelmassan (Md)
noteras. Om mer än en mätning gjorts skall kvoten Md/MDILeller Md/
VDILberäknas för varje enskild mätning och det genomsnittliga värdet
tas fram.
1.3 Beräkning av gasformiga utsläpp
De slutliga resultat för gasformiga utsläpp som rapporteras erhålls på
följande sätt:
1.3.1 Bestämning av avgasflödet
Avgasflödet (GEXHW,VEXHWeller VEXHD) skall bestämmas för varje steg i
enlighet med punkt 1.2.1 1.2.3 i tillägg 1 till bilaga III.
Om ett system med fullflödesutspädning används skall det totala flödet
utspädda avgaser (GTOTW,VTOTW) bestämmas för varje steg i enlighet med
punkt 1.2.4 i tillägg 1 till bilaga III.
1.3.2 Korrigering torr bas/våt bas
Om GEXHW,VEXHW,GTOTWeller VTOTWtillämpas skall den uppmätta
koncentrationen omvandlas till våt bas enligt följande formler, om de
inte redan mätts på våt bas:
conc (våt) = kw× conc (torr)
För outspädda avgaser:
kw;r;1¼1/C0FFH/C2GFUEL
GAIRD/C18/C19
/C0kw2
eller:
kw;r;2¼1
1þ1;88/C20;005/C2% CO torr ½/C138 þ %C O 2torr½/C138 ðÞ/C18/C19
/C0kw2
För utspädda avgaser:
kw;e;1¼1/C01;88/C2CO2%v ˚atðÞ
200/C18/C19
/C0kw11997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 55
▼B
eller:
kw;e;2¼1/C0kw1
1þ1;88/C2CO2% torrðÞ
2000
BB@1
CCA
FFHkan beräknas med hjälp av följande formel:
FFH¼1;969
1þGFUEL
GAIRW/C18/C19
För utspädningsluften:
kW,d=1−kW1
kW1¼1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
1 000 þ1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
Hd¼6;22/C2Rd/C2pd
PB/C0Pd/C2Rd/C210/C02
För inloppsluften (om denna inte är identisk med utspädningsluften):
kW,a=1−kW2
kW2¼1;608/C2Ha
1 000 þ1;608/C2Ha ðÞ
Ha¼6;22/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C02
där
Ha: inloppsluftens absoluta fuktighet (g vatten/kg torr luft)
Hd: utspädningsluftens absoluta fuktighet (g vatten/kg torr luft)
Rd: utspädningsluftens relativa fuktighet (%)
Ra: inloppsluftens relativa fuktighet (%)
pd: mättat ångtryck i utspädningsluften (kPa)
pa: mättat ångtryck i inloppsluften (kPa)
pb: totalt lufttryck (kPa)
1.3.3 Fuktighetskorrigering för NOx
Eftersom utsläppen av NOxberor på omgivande luftförhållanden skall
NOx-koncentrationen korrigeras för omgivande lufttemperatur och
-fuktighet med hjälp av faktorn KHenligt följande formel:
KH¼1
1þA/C2Ha/C010;71 ðÞ þ B/C2Ta/C0298 ðÞ
där
A: 0,309 GFUEL/GAIRD− 0,0266
B: − 0,209 GFUEL/GAIRD+ 0,00954
T: lufttemperatur (K)
GFUEL
GAIRD¼f¨orh˚allandet mellan br¨ ansle och luft torr luft ðÞ
Ha: inloppsluftens fuktighet (g vatten/kg torr luft):
Ha¼6;220/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C021997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 56
▼B
Ra: inloppsluftens relativa fuktighet (%)
pa: mättat ångtryck i inloppsluften (kPa)
pb: totalt lufttryck (kPa)
1.3.4 Beräkning av massflödesutsläpp
Massflödesutsläpp för varje steg skall beräknas enligt följande:
a) För outspâdda avgaser (1):
gasmass= u × conc × GEXHW
eller:
gasmass= v × conc × VEXHD
eller:
gasmass= w × conc × VEXHW
b) För utspädda avgaser (1):
gasmass= u × concc×GTOTW
eller:
gasmass= w × concc×VTOTW
där
concc= korrigerad bakgrundskoncentration
concc= conc-concd× (1 − (1/DF))
DF = 13,4/(concCO2+ (concCO + concHC) × 10−4)
eller:
DF = 13,4/concCO2.
Koefficienterna u — våt, v — torr, w — våt skall används i enlighet
med följande tabell:
Gas u v w conc
NOx0,001587 0,002053 0,002053 ppm
CO 0,000966 0,00125 0,00125 ppmHC 0,000479 — 0,000619 ppm
CO
215,19 19,64 19,64 procent
Densiteten hos HC grundar sig på ett genomsnittligt förhållande mellan
kol och väte på 1/1,85.
1.3.5 Beräkning av specifika utsläpp
Det specifika utsläppet (g/kWh) skall för samtliga enskilda beståndsdelar
beräknas på följande sätt:1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 57
(1) Vad gäller NOxmåste koncentrationen (NOxconc eller NOxconcc) multipliceras med
KHNOX(faktor för fuktighetskorrigering av NOxenligt föregående punkt 1.3.3) enligt
följande:
KHNOX× conc eller KHNOX× concc
▼B
enskild gas ¼Xn
i¼1Gas mass i/C2WF i
Xn
i¼1Pi/C2WF i
där
Pi=Pm,i+PAE,i.
Vägningsfaktorerna och antalet steg som används för ovanstående beräk-
ning är de som anges i punkt 3.6.1 i bilaga III.
1.4 Beräkning av gasformiga utsläpp
Det gasformiga utsläppet skall beräknas på följande sätt:
1.4.1 Faktor för fuktighetskorrigering för partiklar
Eftersom partikelformiga utsläpp från dieselmotorer beror på omgivande
luftförhållanden skall partikelmassflödet korrigeras för omgivande luft-
fuktighet med hjälp av faktorn Kpenligt följande formel:
Kp= 1/(1 + 0,0133 × (Ha− 10,71))
Ha: inloppsluftens fuktighet (g vatten/kg torr luft)
Ha¼6;22/C2Ra/C2pa
pB/C0pa/C2Ra/C210/C02
Ra: inloppsluftens relativa fuktighet (%)
pa: mättat ångtryck i inloppsluften (kPa)
pb: totalt lufttryck (kPa)
1.4.2 System med delflödesutspädning
Det slutliga provresultatet för partikelutsläpp som skall rapporteras
erhålls på nedanstående sätt. Eftersom utspädningsförhållandet kan
styras på flera olika sätt gäller olika beräkningsmetoder för ekvivalent
utspätt massflöde avgaser GEDFoch ekvivalent utspätt volymflöde
avgaser VEDF. Samtliga beräkningar skall göras på grundval av genom-
snittsvärdena för de enskilda stegen (i) under provtagningen.
1.4.2.1 Isokinetiska system
GEDFW,i=GEXHW,i×qi
eller:
VEDFW,i=VEXHW,i×qi
qi¼GDILW ;iþGEXHW ;i/C2r/C0/C1
GEXHW ;i/C2r/C0/C1
eller:
qi¼VDILW ;iþVEXHW ;i/C2r/C0/C1
VEXHW ;i/C2r/C0/C1
där r är förhållandet mellan den isokinetiska sondens tvärsnittsarea Apoch avgasrörets tvärsnittsarea AT:
r¼Ap
AT1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 58
▼B
1.4.2.2 System med mätning av CO2-e l l e rN Ox-koncentration
GEDFW,i=GEXHW,i×qi
eller:
VEDFW,i=VEXHW,i×qi
qi¼Conc E;i/C0Conc A;i
Conc D;i/C0Conc A;i
där
ConcE= de outspädda avgasernas koncentration på våt bas
ConcD= de utspädda avgasernas koncentration på våt bas
ConcA= utspädningsluftens koncentration på våt bas
Koncentrationer uppmätta på torr bas skall omräknas till våt bas i
enlighet med punkt 1.3.2 i detta tillägg.
1.4.2.3 System med mätning av CO2och kolbalansmetoden
GEDFW ;i¼206 ;6/C2GFUEL ;i
CO2D;i/C0CO2A;i
där
CO2D=C O2-koncentrationen i de utspädda avgaserna
CO2A=C O2-koncentrationen i utspädningsluften
(koncentrationer i volymprocent på våt bas)Denna formel bygger på antagandet om kolbalans (motorn avger
tillförda kolatomer som CO
2) och har härletts på följande sätt:
GEDFW,i=GEXHW,i×qi
och:
qi¼206 ;6/C2GFUEL ;i
GEXHW ;i/C2CO2D;i/C0CO2A;i/C0/C1
1.4.2.4 System med flödesmätning
GEDFW,i=GEXHW,i×qi
qi¼GTOTW ;i
GTOTW ;i/C0GDILW ;i/C0/C1
1.4.3 System med fullflödesutspädning
Det slutliga provresultatet för partikelutsläpp som skall rapporteras
erhålls på nedanstående sätt.
Samtliga beräkningar skall göras på grundval av de genomsnittsvärdena
för de enskilda stegen (i) under provtagningen.
GEDFW,i=GTOTW,i
eller:
VEDFW,i=VTOTW,i
1.4.4 Beräkning av partikelmassflödet
Partikelmassflödet skall beräknas på följande sätt:1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 59
▼B
För metoden med ett filter:
där
(GEDFW)aver,( VEDFW)aver,( MSAM)aver,( VSAM)averöver testcykeln skall
bestämmas genom summering av genomsnittsvärdena för de enskilda
stegen under provtagningsperioden.
GEDFWðÞaver¼Xn
i¼1GEDFW ;i/C2WF i
VEDFWðÞaver¼Xn
i¼1VEDFW ;i/C2WF i
MSAM¼Xn
i¼1MSAM ;i
VSAM¼Xn
i¼1VSAM ;i
där i = 1, … n.
För metoden med flera filter:
PTmass ;i¼Mf;i
MSAM ;i/C2GEDFW ;i/C0/C1
1 000
eller:
PTmass ;i¼Mf;i
VSAM ;i/C2VEDFW ;i/C0/C1
1 000
där i = l, … n.
Bakgrundskorrigering av partikelmassflödet kan göras på följande sätt:För metoden med ett filter:
PT
mass¼Mf
MSAM/C0Md
MDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2GEDFWðÞaver
1 000/C20/C21
eller:
PTmass¼Mf
VSAM/C0Md
VDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2VEDFWðÞaver
1 000/C20/C21
Om mer än en mätning görs skall (Md/MDIL) eller (Md/VDIL) ersättas med
(Md/MDIL)averrespektive (Md/VDIL)aver.
DF¼13;4
concCO 2þconcCO þconcHC ðÞ /C2 10/C04
eller:
DF = 13,4/concCO21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 60
▼M1
▼B
▼B
För metoden med flera filter:
PTmass ;i¼Mf;i
MSAM ;i/C0Md
MDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2GEDFW ;i
1 000/C20/C21
eller:
PTmass ;i¼Mf;i
VSAM ;i/C0Md
VDIL/C21/C01
DF/C18/C19 /C18/C19 /C20/C21
/C2VEDFW ;i
1 000/C20/C21
Om mer än en mätning görs skall (Md/MDIL) eller (Md/VDIL) ersättas med
(Md/MDIL)averrespektive (Md/VDIL)aver.
DF¼13;4
concCO 2þconcCO þconcHC ðÞ /C2 10/C04
eller:
DF = 13,4/concCO2
1.4.5 Beräkning av specifika utsläpp
Det specifika utsläppet av partiklar PT (g/kWh) skall beräknas på
följande sätt (1):
För metoden med ett filter:
PT¼PTmass
Xn
i¼1Pi/C2WF i
För metoden med flera filter:
PT¼Xn
i¼1PTmass ;i/C2WF i
Xn
i¼1Pi/C2WF i
Pi=Pm,i+PAE,i
1.4.6 Effektiv vägningsfaktor
För metoden med ett filter skall den effektiva vägningsfaktorn WFE,iför
varje steg beräknas på följande sätt:
WF E;i¼MSAM ;i/C2GEDFWðÞaver
MSAM/C2GEDFW ;i/C0/C1
eller:
WF E;i¼VSAM ;i/C2VEDFWðÞaver
VSAM/C2VEDFW ;i/C0/C1
där i = l, … n
Den effektiva vägningsfaktorns värde skall ligga inom ± 0,005 (absolut
värde) från de vägningsfaktorer som anges i punkt 3.6.1 i bilaga III.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 61
(1) Partikelmassflödet PTmassmåste multipliceras med Kp(faktor för fuktighetskorrigering
för partiklar enligt punkt 1.4.1).
▼M2
BILAGA IV
PROVNINGSFÖRFARANDE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED
GNISTTÄNDNING
1. INLEDNING
1.1 I denna bilaga beskrivs metoden för att fastställa utsläppen av gasfor-
miga föroreningar från motorer som skall provas.
1.2 Provet skall genomföras med motorn monterad i provbänk och ansluten
till en dynamometer.
2. PROVNINGSVILLKOR
2.1 Provningsvillkor
Den absoluta temperaturen (Ta) hos motorns inloppsluft uttryckt i
Kelvin och det torra atmosfärtrycket (ps) uttryckt i kPa skall mätas och
parametern faskall bestämmas med hjälp av följande formler:
fa¼99
ps/C18/C191;2
/C2Ta
298/C18/C190;6
2.1.1 Provets giltighet
För att ett prov skall godkännas skall parametern favara sådan att:
0,93≤ fa≤1,07
2.1.2 Motorer med laddluftkylning
Kylmedlets och laddluftens temperatur skall registreras.
2.2 Luftinloppssystem
Provmotorn skall vara utrustad med ett luftinloppssystem som ger en
strypning av luftintaget som ligger inom 10 % av tillverkarens övregräns, med ett rent luftfilter och vid de driftsförhållanden som enligt
tillverkarens specifikationer ger maximalt luftflöde vid respektive
tillämpning.
För små gnisttändningsmotorer (cylindervolym < 1 000 cm
3) skall ett
system som är representativt för motorn användas.
2.3 Avgassystem
Provmotorn skall vara utrustad med ett avgassystem med ett avgasmott-
ryck som ligger inom 10 % av den övre gräns som angivits av
tillverkaren för de driftsförhållanden som ger den maximala angivna
effekten vid respektive tillämpning.
För små gnisttändningsmotorer (cylindervolym < 1 000 cm3) skall ett
system som är representativt för motorn användas.
2.4 Kylsystem
Det använda motorkylsystemet skall ha tillräcklig kapacitet för att hålla
motorn vid den normala drifttemperatur som föreskrivits av tillverkaren.
Detta gäller enheter som måste avlägsnas för att kunna mäta effekten,
t.ex. en kylfläkt som måste demonteras för att vevaxeln skall bli
åtkomlig.
2.5 Smörjolja
Smörjolja som är anpassad till motortillverkarens anvisningar för en
viss motor och som används på avsett sätt. Tillverkaren skall använda
smörjmedel som motsvarar vad som finns att tillgå på marknaden.
Uppgifter om den smörjolja som används vid provet skall registreras i
punkt 1.2 i tillägg 2 till bilaga VII såvitt avser gnisttändningsmotorer
och presenteras tillsammans med provningsresultaten.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 62
▼M2
2.6 Justerbara förgasare
Vid provning av motorer utrustade med förgasare som kan justeras i
begränsad utsträckning skall motorn provas vid justeringens båda
ändlägen.
2.7 Provbränsle
Bränslet skall vara det referensbränsle som anges i bilaga V. Refe-
rensbränslets oktantal och täthet skall för gnisttändningsmotorer
registreras i punkt 1.1.1 i tillägg 2 till bilaga VII. Vid provning av
tvåtaktsmotorer skall tillverkarens anvisningar beträffande bränsle/olje-
blandning följas. Andelen olja i bränsle/oljeblandningen som används
till tvåtaktsmotorer och blandningens täthet skall för gnisttändningsmo-
torer registreras i punkt 1.1.4 i tillägg 2 till bilaga VII.
2.8 Dynamometerinställning
Grunden för utsläppsmätning är okorrigerad bromsad effekt. Kringut-
rustning och tillbehör som är monterade på motorn och som behövs
enbart för maskinens drift skall avlägsnas före provningen. Utom i de
fall där sådan kringutrustning är en del av motorn (t.ex. kylfläkten på
luftkylda motorer) skall den effekt som tas upp av sådan utrustning
som inte demonteras beräknas för justering av dynamometern.
Inloppsstrypningen och avgasmottrycket skall anpassas (om motorn kan
justeras i dessa avseenden) till tillverkarens övre gränser i enlighet med
punkterna 2.2 och 2.3. De maximala vridmomentvärdena vid de
angivna provvarvtalen skall fastställas genom försök för att beräkna
vridmomentvärden vid vart och ett av de angivna provstegen. För
motorer som inte är konstruerade för att köras vid olika varvtal på en
vridmomentkurva vid full belastning, skall det maximala vridmomentet
vid provvarvtalen anges av tillverkaren. Motorns inställning vid varje
provsteg skall beräknas med hjälp av följande formel:
S¼ PMþPAE ðÞ /C2L
100/C18/C19
/C0PAE
där betydelserna är
S dynamometerinställning i kW
PMmaximal uppmätt eller angiven effekt i kW vid provvarvtalet under
provförhållandena (se tillägg 2 till bilaga VII)
PAEangiven total effekt i kW som tas upp av hjälpanordningar som
monterats för provningen men som inte krävs enligt tillägg 3 till bilaga
VII
L det procentuella vridmoment som anges i anvisningarna för provning-
ssteget.
Om kvoten
PAE
PM/C210;03
får värdet PAEkontrolleras av den tekniska myndighet som beviljar
typgodkännandet.
3. PROVETS GENOMFÖRANDE
3.1 Installation av mätutrustningen
Instrument och provtagningssonder installeras på föreskrivet sätt. Om
ett system med fullflödesutspädning används för utspädning av avga-
serna skall utloppsröret anslutas till systemet.
3.2 Start av utspädningssystemet och motorn
Utspädningssystemet och motorn skall startas och värmas upp tills
samtliga temperaturer och tryck har stabiliserats vid full belastning och
nominellt varvtal (punkt 3.5.2).
3.3 Justering av utspädningsfaktorn
Det totala utspädningsfaktorn skall inte vara mindre än fyra.
I system med kontroll av koncentrationen av CO2eller NOxskall CO2-
eller NOx-halten mätas vid början och slutet av varje prov. Bakgrunds-1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 63
▼M2
koncentrationen av CO2eller NOxi utspädningsluften före och efter
provet får skilja sig åt med högst 100 ppm respektive 5 ppm.
Om ett system för analys av utspädda avgaser används skall de rele-
vanta bakgrundskoncentrationerna bestämmas genom provtagning av
utspädningsluften i en provsäck över hela provsekvensen.
Den kontinuerliga bakgrundskoncentrationen (ej i säck) får fastställas
som genomsnittet av minst tre värden som mäts vid olika tidpunkter -
vid början, vid slutet och vid en tidpunkt nära mitten av cykeln. På till-
verkarens begäran får bakgrundsmätningarna uteslutas.
3.4 Kontroll av analysatorerna
Utsläppsanalysatorernas nollpunkt och mätområde skall ställas in och
spännas.
3.5 Provcykel
3.5.1 Specifikation c för maskiner i enlighet med avsnitt 1 A iii i bilaga I.
Nedan anges för respektive maskintyp vilken provcykel som skall
användas när provmotorn körs i dynamometer:
Cykel D (1): Motorer med konstant varvtal och varierande belastning
såsom generatoraggregat.
Cykel G1: Icke handhållen utrustning som körs med mellanvarvtal.Cykel G2: Icke handhållen utrustning som körs med nominellt varvtal.Cykel G3: Handhållen utrustning.
3.5.1.1. Provsteg och viktningsfaktorer
Cykel D
Provsteg 12345
Motorvarvtal Nominellt varvtal Varvtal för låg tomgångVarvtal
för låg
tomgång
Belastnin-
g(1)%100 75 50 25 10
Viktnings-
faktor0,05 0,25 0,3 0,3 0,1
Cykel G1
Provsteg 1 2 3 4 5 6
Motorvarvtal Nominellt varvtal MellanvarvtalVarvtal
för låg
tomgång
Belastning % 100 75 50 25 10 0
Viktnings-
faktor0,09 0,2 0,29 0,3 0,07 0,05
Cykel G2
Provsteg 12345 6
Motorvarvtal Nominellt varvtal MellanvarvtalVarvtal
för låg
tomgång
Belastning % 100 75 50 25 10 01997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 64
(1) Identisk med cykel D2 i ISO-standard 8168-4:1996(E).
▼M2
Cykel G2
Provsteg 12345 6
Motorvarvtal Nominellt varvtal MellanvarvtalVarvtal
för låg
tomgång
Viktnings-
faktor0,09 0,2 0,29 0,3 0,07 0,05
Cykel G3
Provsteg 1 2
Motorvarvtal Nominellt varvtal MellanvarvtalVarvtal
för låg
tomgång
Belastning % 100 0
Viktnings-
faktor0,8-
5 (*)0,15 (*)
(1) Belastningen anges i procent av det vridmoment som motsvarar högsta kontinuerliga effektuttag, defi-
nierat som den högsta effekt som kan tas ut under en sekvens med varierande effektuttag som kanköras ett obegränsat antal timmar per år mellan angivna serviceintervaller, under angivna förhållanden
och om servicen utförs enligt tillverkarens anvisningar. Begreppet högsta kontinuerliga effektuttag
illustreras bättre i figur 2 i ISO-standard 8528-1:1993(E).
(*) För steg I får 0,90 och 0,10 användas i stället för 0,85 respektive 0,15.
3.5.1.2 Val av lämplig testcykel
Om motorns huvudsakliga användningsområde är känt väljs testcykel i
enlighet med exemplen i punkt 3.5.1.3. Om så inte är fallet väljs test-
cykel med utgångspunkt i motorspecifikationerna.
3.5.1.3 Exempel (listan är inte uttömmande)
Typexempel för:
Cykel D:
Generatoraggregat för varierande belastning, t.ex. på fartyg och tåg
(dock inte aggregat avsedda för framdrivning), kylaggregat, svetsag-
gregat.
Gaskompressorer.
Cykel G1:Åkgräsklippare (fram- eller bakmonterad motor).
Fordon för golfbanor.Lövblåsare.Rotor- eller cylinderklippare avsedda att skötas av bredvidgående.Snöröjningsutrustning.
Avfallskvarnar.
Cykel G2:
Portabla generatoraggregat, pumpar, svetsaggregat och luftkompres-
sorer.
Även redskap för gräsmatte- och trädgårdsskötsel som fungerar vid
nominellt varvtal kan omfattas.
Cykel G3:Blåsare.
Motorsågar.Kantskärare.Portabla sågverk.Rotorplogar.Apparater för spridning.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 65
▼M2
Trådtrimmare.
Vakuumutrustning.
3.5.2 Konditionering av motorn
Varmkörning av motorn och systemet skall ske vid maximalt varvtal
och vridmoment för stabilisering av motorparametrarna i enlighet med
tillverkarens rekommendationer.
Observera: Konditioneringsperioden bör även förhindra att mätningen
påverkas av rester i avgassystemet från tidigare prov. En
stabiliseringsperiod mellan provpunkterna krävs också för
att minimera påverkan mellan punkterna.
3.5.3 Provsekvens
Provcyklerna G1, G2 och G3 skall göras i stigande stegordning. Prov-
tagningstiden för varje provsteg skall vara minst 180 sekunder.
Koncentrationen av utsläpp i avgaserna skall mätas och registreras
under de sista 120 sekunderna av provtagningstiden. Vid varje mätpunkt
skall provstegslängden vara tillräckligt lång för att motortemperaturen
skall stabiliseras före provtagningen. Provstegslängden skall registreras
och rapporteras.
a) Motorer som dynamometerprovas med varvtalskontroll: Under varje
steg i provcykeln efter den inledande omställningsperioden skall det
angivna varvtalet ligga inom det största värdet av ± 1 % av det
nominella varvtalet eller ± 3 min−1, utom vid låg tomgång som skall
ligga inom de toleranser som angivits av tillverkaren. Det angivna
vridmomentet skall hållas på en sådan nivå att genomsnittet för den
period under vilken mätningarna görs ligger inom ± 2 % av det
maximala vridmomentet vid provvarvtalet.
b) Motorer som dynamometerprovas med belastningskontroll: Under
varje steg i provcykeln efter den inledande omställningsperioden
skall det angivna varvtalet ligga inom det största värdet av ± 2 %
av det nominella varvtalet eller ± 3 min−1men skall alltid hållas
inom ± 5 %, utom vid låg tomgång som skall ligga inom de tole-
ranser som angivits av tillverkaren.
Under de steg i provcykeln där föreskrivet vridmoment är minst
50 % av det maximala vridmomentet vid provvarvtalet skall det
angivna genomsnittliga vridmomentet under datainsamlingsperioden
hållas inom ± 5 % av föreskrivet vridmoment. Under de steg i prov-
cykeln där föreskrivet vridmoment är under 50 % av det maximala
vridmomentet vid provvarvtalet skall det angivna genomsnittliga
vridmomentet under datainsamlingsperioden hållas inom ± 10 % av
föreskrivet vridmoment eller, om denna siffra är högre, ± 0,5 Nm.
3.5.4 Analysatorreaktion
Analysatorernas utslag skall registreras på en linjeskrivare eller mätas
med ett motsvarande system för datainsamling, och avgaserna skall
passera analysatorerna åtminstone under de sista 180 sekunderna i varje
steg. Om provtagning i säck tillämpas för mätningen av utspädd CO
och CO2(se punkt 1.4.4 i tillägg 1), skall ett prov samlas i säcken under
de sista 180 sekunderna i varje steg, och säckprovet skall analyseras
och registreras.
3.5.5 Motorförhållanden
Motorns varvtal och belastning, inloppsluftens temperatur och
bränsleflödet skall vid varje steg mätas så snart motorn har stabiliserats.
Eventuella ytterligare uppgifter som krävs för beräkningen skall regi-
streras (se punkterna 1.1 och 1.2 i tillägg 3).
3.6 Ny kontroll av analysatorerna
Efter utsläppsprovet används en nollställningsgas och samma spänngas
som tidigare för en upprepning av kontrollen. Provet betraktas som
godkänt om skillnaden mellan de båda mätresultaten understiger 2 %.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 66
▼M2
Tillägg 1
1. MÄT- OCH PROVTAGNINGSFÖRFARANDEN
Gasformiga ämnen som släpps ut av motorn skall mätas med hjälp av de
metoder som beskrivs i bilaga VI. Metoderna i bilaga VI beskriver de
rekommenderade analyssystemen för gasformiga utsläpp (punkt 1.1).
1.1 Dynamometerspecifikation
En motordynamometer med de egenskaper som krävs för att genomföra
den provcykel som beskrivs i punkt 3.5.1 i bilaga IV skall användas.
Utrustningen för mätning av vridmoment och varvtal skall möjliggöra
mätning av vevaxelns effekt inom de angivna gränserna. Ytterligare
beräkningar kan bli nödvändiga.
Mätutrustningens noggrannhet skall vara sådan att de maximala tole-
ranser som anges i punkt 1.3 inte överskrids.
1.2 Bränsleflöde och totalt utspätt flöde
Bränsleflödesmätare med en noggrannhet enligt punkt 1.3 skall
användas för att mäta det bränsleflöde som används för beräkningen av
utsläppen (tillägg 3). Om ett system med fullflödesutspädning används
skall de utspädda avgasernas totala flöde (GTOTW) mätas med PDP eller
CFV (punkt 1.2.1.2 i bilaga VI). Noggrannheten skall uppfylla kraven i
punkt 2.2 i tillägg 2 till bilaga III.
1.3 Noggrannhet
Kalibreringen av samtliga mätinstrument skall göras i enlighet med
nationella (internationella) standarder och uppfylla de krav som anges i
tabellerna 2 och 3.
Tabell 2 - Tillåtna instrumentavvikelser för motorparametrar
Nr Punkt Tillåten avvikelse
1 Motorvarvtal Det högsta av följande
värden: ± 2 % av avläst
värde eller ± 1 % av
maxvärdet för motorn
2 Vridmoment Det högsta av följande
värden: ± 2 % av avläst
värde eller ± 1 % av
maxvärdet för motorn
3 Bränsleförbrukninga (a) ± 2 % av maxvärdet för
motorn
4 Luftförbrukninga (a) Det högsta av följande
värden: ± 2 % av avläst
värde eller ± 1 % av
maxvärdet för motorn
(a) Beräkningarna av avgasutsläpp enligt detta direktiv grundar sig i vissa fall på
olika mät- och/eller beräkningsmetoder. P.g.a. begränsade totala toleranser för
beräkningen av avgasutsläpp måste de tillåtna värdena för vissa punkter när de
används i de relevanta ekvationerna vara mindre än de tillåtna toleranserna iISO 3046-3.
Tabell 3 - Tillåtna instrumentavvikelser för andra väsentliga parametrar
Nr Punkt Tillåten avvikelse
1 Temperaturer ≤600 K ± 2 K absolutvärde
2 Temperaturer ≥600 K ± 1 % av avläst värde
3 Avgastryck ± 0,2 kPa absolutvärde1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 67
▼M2
Nr Punkt Tillåten avvikelse
4 Undertryck i insugnings-
grenröret± 0,05 kPa absolutvärde
5 Atmosfärtryck ± 0,1 kPa absolutvärde
6 Övriga tryck ± 0,1 kPa absolutvärde7 Relativ luftfuktighet ± 3 % absolutvärde8 Absolut luftfuktighet ± 5 % av avläst värde
9 Luftflödets utspädning ± 2 % av avläst värde
10 Utspätt avgasflöde ± 2 % av avläst värde
1.4 Bestämning av gasformiga ämnen
1.4.1 Allmänna analysatorspecifikationer
Analysatorerna skall ha ett mätområde som är lämpligt för den
noggrannhet som krävs vid mätning av koncentrationerna av ämnen i
avgaserna (punkt 1.4.1.1). Analysatorerna bör användas på ett sådant
sätt att den uppmätta koncentrationen ligger mellan 15 % och 100 %
av fullt skalutslag.
Om det fulla skalvärdet är 155 ppm (eller ppm C) eller lägre eller om
avläsningssystem (datorer, datainsamlare) som ger tillräcklig
noggrannhet och avläsningsnoggrannhet under 15 % av fullt skalutslag
används, kan även koncentrationer under 15 % av fullt skalutslag
godtas. I sådana fall skall ytterligare kalibreringar göras för att
säkerställa kalibreringskurvornas noggrannhet (punkt 1.5.5.2 i tillägg 2
i denna bilaga).
Utrustningens elektromagnetiska kompatibilitet (EMC) skall ligga på en
sådan nivå att ytterligare fel minimeras.
1.4.1.1 Noggra nnhet
Analysatorn får avvika från den nominella kalibreringspunkten med
högst ± 2 % av avläst värde över hela mätområdet utom vid noll, och
± 0,3 % av hela mätområdet vid noll. Noggrannheten skall bedömas i
enlighet med de kalibreringskrav som anges i punkt 1.3.
1.4.1.2 Reproducerbarhet
Reproducerbarheten skall vara sådan att 2,5 gånger standardavvikelsen
vid tio upprepade reaktioner på en viss kalibrerings- eller spänngas inte
är större än ± 1 % av koncentrationen vid fullt skalutslag för varje
mätområde över 100 ppm (eller ppm C) som används eller ± 2 % av
varje mätområde under 100 ppm (eller ppm C) som används.
1.4.1.3 Störningar
Analysatorns största utslagsvariation på nollställnings- och kalibrerings-
eller spänngaser över en tiosekundersperiod får inte överstiga 2 % av
fullt skalutslag för samtliga mätområden som används.
1.4.1.4 Nollpunktsavvikelse
Nollpunktsreaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklu-
sive störningar, på en nollställningsgas under ett 30-sekundersintervall.Nollpunktsavvikelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än
2 % av fullt skalutslag för det lägsta mätområde som används.
1.4.1.5 Spännavvikelse
Spännreaktion definieras som den genomsnittliga reaktionen, inklusive
störningar, på en spänngas under ett 30-sekundersintervall. Spännavvi-
kelsen under en entimmesperiod skall vara mindre än 2 % av fullt
skalutslag för det lägsta mätområde som används.
1.4.2 Gastorkning
Avgaserna kan mätas våta eller torra. Torkanordningen (om sådan
används) skall ha minimal inverkan på koncentrationen av de gaser1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 68
▼M2
som mäts. Kemiska torkare får inte användas för att avlägsna vatten från
provet.
1.4.3 Analysatorer
I punkterna 1.4.3.1-1.4.3.5 beskrivs de mätprinciper som skall användas.
En detaljerad beskrivning av mätsystemen finns i bilaga VI.
De gaser som skall mätas skall analyseras med hjälp av nedanstående
instrument. För icke-linjära analysatorer är det tillåtet att använda linjä-
ritetskretsar.
1.4.3.1 Analys av kolm onoxid (CO)
Kolmonoxidanalysatorn skall vara av en typ som bygger på principen
Non-Dispersive InfraRed (NDIR) absorption (icke-dispersiv infrarödab-
sorption).
1.4.3.2 Analys av koldioxid (CO2)
Koldioxidanalysatorn skall vara av en typ som bygger på principen Non-
Dispersive InfraRed (NDIR) absorption (icke-dispersiv infrarödabsorp-
tion).
1.4.3.3 Analys av o xygen (O2)
Oxygenanalysen skall ske med paramagnetisk mätare, zirkoniumdioxid
(ZrO2) eller elektrokemisk sensor.
Observera: Zirkoniumdioxidsensorer rekommenderas inte vid höga HC-
och CO-halter, t.ex. när det gäller snålställda förbrännings-
motorer med gnisttändning. När elektrokemiska sensorer
används skall CO2- och NOx-störningarna kompenseras.
1.4.3.4 Analys av kolväten (HC)
För direkt gasprovtagning skall kolväteanalysatorn vara av typen
uppvärmd flamjoniseringsdetektor (HFID) med uppvärmning av detek-
torer, ventiler, rörledningar etc., så att gasens temperatur hålls vid 463
K ± 10 K (190 ºC ± 10 ºC).
När proverna tas i utspädd gas skall kolväteanalysatorn antingen vara av
typen uppvärmd flamjoniseringsdetektor (HFID) eller av typen flamjoni-
seringsdetektor (FID).
1.4.3.5 Analys av kväveoxider (NOx)
Analysatorn för kväveoxider skall vara av typen kemiluminiscensde-
tektor (CLD) eller uppvärmd kemiluminiscensdetektor (HCLD) med
NO2/NO-omvandlare, om mätningen görs på torr bas. Om mätningen
görs på våt bas skall en HCLD med omvandlare som hålls på en tempe-
ratur över 328 K (55 ºC) användas, förutsatt att
vattendämpningskontrollen (punkt 1.9.2.2 i tillägg 2 till bilaga III)
utförts med tillfredsställande resultat. Provtagningsbanan skall för både
CLD och HCLD ha en väggtemperatur på mellan 328 K och 473 K
(55 ºC-200 ºC) fram till omvandlaren (torr mätning) respektive analysa-
torn (våt mätning).
1.4.4 Provtagning av gasformiga utsläpp
Om avgasernas sammansättning påverkas av något system för efterbe-
handling av avgaser skall avgasprovet tas efter systemet.
Provtagningssonden bör placeras på den sida av ljuddämparen där
trycket är som högst och så långt från avgasporten som möjligt. En
blandningskammare kan installeras mellan ljuddämparens utlopp och
sonden för att garantera att avgaserna blandas innan provet tas. Bland-
ningskammarens inre volym skall vara minst tio gånger motorns
cylindervolym, vara kubformad och ha ungefär samma höjd, bredd och
djup. Blandningskammaren skall vara så liten som möjligt och skall
installeras så nära motorn som möjligt. Avgasledningen från blandnings-
kammaren eller ljuddämparen bör fortsätta minst 610 mm efter den
punkt där sonden placerats och vara tillräckligt stor för att minimera
mottrycket. Temperaturen på innerväggarna i blandningskammaren skall
ligga över avgasernas daggpunkt, och en minimitemperatur på 338 K
(65 ºC) rekommenderas.
Alla komponenter får alternativt mätas direkt i utspädningstunneln eller
genom provtagning i säck med påföljande mätning av koncentrationen i
provtagningssäcken.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 69
▼M2
Tillägg 2
1. KALIBRERING AV ANALYSINSTRUMENTEN
1.1 Inledning
Varje analysator skall kalibreras så ofta som det är nödvändigt för att
noggrannhetskraven i denna standard skall vara uppfyllda. I denna
punkt beskrivs den kalibreringsmetod som skall användas för de analy-
satorer som anges i punkt 1.4.3 i tillägg 1.
1.2 Kalibreringsgaser
Lagringsbeständigheten måste respekteras för samtliga kalibrering-
sgaser.
Den sista förbrukningsdag för kalibreringsgaserna som angivits av till-
verkaren skall registreras.
1.2.1 Rena gaser
Den renhet som krävs hos gaserna fastställs genom de förore-
ningsgränser som anges nedan. Följande gaser måste vara tillgängliga
vid genomförandet av provet:
— Renad kvävgas (förorening ≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400 ppm
CO2,≤0,1 ppm NO)
— Renad syrgas (renhet > 99,5 volymprocent O2)
— Väte-heliumblandning (40 ± 2 % väte, resten helium); förorening
≤1 ppm C, ≤400 ppm CO2
— Renad syntetisk luft (förorening ≤1 ppm C, ≤1 ppm CO, ≤400
ppm CO2,≤0,1 ppm NO (syrehalt 18-21 volymprocent)
1.2.2 Kalibrerings- och spänngaser
Blandningar av gaser med följande kemiska sammansättningar skall
finnas tillgängliga:
—C3H8och renad syntetisk luft (se punkt 1.2.1),
— CO och renad kvävgas,—N O
xoch renad kvävgas (mängden NO2i denna kalibreringsgas får
inte överstiga 5 % av NO-halten),
—C O2och renad kvävgas,
—C H4och renad syntetisk luft,
—C2H6och renad syntetisk luft.
Observera: Andra gaskombinationer är tillåtna under förutsättning att
gaserna inte reagerar med varandra.
Den verkliga koncentrationen hos en kalibrerings- eller spänngas får
inte avvika med mer än ± 2 % från det nominella värdet. Alla koncen-
trationer hos kalibreringsgas skall anges på volymbas (volymprocenteller volym-ppm).
De koncentrationer som används för kalibrering och spänn kan också
erhållas med precisionsblandare (gasutspädare), i vilka utspädning
sker med renad N
2eller med renad syntetisk luft. Noggrannheten hos
blandningsanordningen skall vara sådan att koncentrationerna hos de
utspädda kalibreringsgaserna kan bestämmas med en noggrannhet på
± 1,5 %. Noggrannhetskravet innebär att de primärgaser som ingår i
blandningen måste vara kända med en noggrannhet av minst ± 1 %,
och de måste kunna hänföras till nationella eller internationella
gasnormer. Verifieringen skall utföras mellan 15 och 50 % av fullt
skalutslag för varje kalibrering med blandare.
Blandaren kan också kontrolleras med ett linjärt instrument, t.ex. med
NO-gas med en CLD. Instrumentets spännvärde skall justeras med
spänngas kopplad direkt till instrumentet. Blandaren skall kontrolleras
vid de inställningar som skall användas, och det nominella värdet skall
jämföras med den koncentration som uppmätts med instrumentet. Skill-
naden skall vid varje punkt ligga inom ± 0,5 % av det nominella
värdet.
1.2.3 Kontroll av syreinterferens
Kontrollgaserna för syreinterferens skall innehålla propan med 350
ppm C ± 75 ppm C kolväte. Koncentrationsvärdet skall bestämmas
till kalibreringsgastoleranser genom kromatografisk analys av alla
kolväten plus orenheter eller genom dynamisk blandning. Utspädningen1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 70
▼M2
skall till övervägande del bestå av kväve och resten syre. För bensin-
motorer skall följande blandningsförhållanden användas:
O2I-interferenskoncentration Balans
10 (9-11) Kväve
5 (4-6) Kväve0 (0-1) Kväve
1.3 Handhavande av analys- och provtagningssystem
Analysatorerna skall handhas enligt instrumenttillverkarens start- och
driftanvisningar. De minimikrav som anges i punkterna 1.4-1.9 skall
uppfyllas. För laboratorieinstrument, t.ex. GC och High Performance
Liquid Chromatography (HPLC), skall endast punkt 1.5.4 tillämpas.
1.4 Läckageprov
Ett läckageprov skall utföras. Provtagningssonden kopplas bort från
avgassystemet och anslutningen pluggas. Analysatorpumpen skall vara
påslagen. Efter en inledande stabiliseringsperiod skall alla flödesmätare
visa noll. Om så inte är fallet kontrolleras provtagningsledningarna och
felet rättas till.
Maximalt tillåtet läckage på vakuumsidan skall vara 0,5 % av flödet
vid drift för den del av systemet som kontrolleras. Analysator- och by
pass-flöden får användas för uppskattning av de flöden som
förekommer vid drift av provsystemet.
Alternativt kan systemet tömmas till ett tryck på minst 20 kPa vakuum
(80 kPa absolutvärde). Efter en inledande stabiliseringsperiod skall
tryckökningen δp (kPa/min) i systemet inte överstiga:
δp = p/V
syst× 0,005 × fr
där
Vsyst= systemets volym [l]
fr = systemets flöde [l/min]
En annan metod är att göra en stegvis förändring av koncentrationen
vid provtagningsledningens början genom att byta från nollställ-
ningsgas till spänngas. Om det efter en tillräcklig tidsperiod visar sig
att koncentrationen är lägre jämfört med koncentrationen hos den gas
som tillsatts tyder detta på problem med kalibreringen eller läckage.
1.5 Kalibreringsförfarande
1.5.1 Instrumentsystemet
Instrumentsystemet skall kalibreras och kalibreringskurvorna kontrol-
leras mot standardgaser. Samma gasflöden som vid avgasprov skall
användas.
1.5.2 Uppvärmningstid
Uppvärmningen skall ske i enlighet med tillverkarens rekommenda-
tioner. Om uppgift saknas rekommenderas en period på minst två
timmar för uppvärmning av analysatorerna.
1.5.3 NDIR- och HFID-analysator
NDIR-analysatorn (icke-dispersiv infrarödanalysator) fininställs vid
behov, och lågan i HFID-analysatorn (uppvärmd flamjoniseringsde-
tektor) ställs in optimalt (punkt 1.9.1).
1.5.4 GC och HPCL
Båda instrumentens skall kalibreras enligt god laboratoriesed och i
enlighet med tillverkarens rekommendationer.
1.5.5 Bestämning av kalibreringskurvan
1.5.5.1 Allmänna riktlinjer
a) Varje driftsområde som normalt används skall kalibreras.
b) CO-, CO2-, NOx-, och HC-analysatorerna skall nollställas med hjälp
av renad syntetisk luft (eller kvävgas).1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 71
▼M2
c) Lämpliga kalibreringsgaser skall föras in i analysatorerna, värdena
registreras och kalibreringskurvorna bestämmas.
d) Kalibreringskurvan skall för samtliga instrumentområden utom det
lägsta fastställas genom minst tio kalibreringspunkter (förutom noll-punkten) på lika avstånd från varandra. Kalibreringskurvan för
instrumentets lägsta område skall fastställas genom minst tio kalib-
reringspunkter (förutom nollpunkten) placerade så att hälften av
punkterna ligger under 15 % av fullt skalutslag och resten över.
Den högsta nominella koncentrationen får inte för något mätområde
understiga 90 % av fullt skalutslag.
e) Kalibreringskurvan beräknas med minstakvadrat-metoden. Kurvan-
passning kan göras med linjärt eller icke-linjärt samband.
f) Kalibreringspunkterna får inte avvika från den räta linjen som
dragits med minstakvadrat-metoden med mer än det högsta av
följande värden: ± 2 % av avläst värde eller ± 0,3 % av fullt skalut-
slag.
g) Nollställningen skall kontrolleras på nytt. Vid behov upprepas
kalibreringsförfarandet.
1.5.5.2 Alternativa metoder
Om det kan visas att alternativ teknik (t.ex. datoranalys, elektroniskt
styrd mätområdesväxlare etc.) kan ge motsvarande noggrannhet, får
dessa metoder användas.
1.6 Kontroll av kalibreringen
De driftsområden som normalt används skall kontrolleras före varje
analys enligt följande:
Kalibreringen kontrolleras med en nollställningsgas och en spänngas
vars nominella värde är över 80 % av fullt skalutslag för mätområdet.
Om skillnaden mellan avläst värde och angivet referensvärde inte är
mer än ± 4 % av fullt skalutslag i fråga om de aktuella punkterna, får
inställningsparametrarna justeras. Om avvikelsen är större skall
spänngasen kontrolleras eller en ny kalibreringskurva bestämmas i
enlighet med punkt 1.5.5.1.
1.7 Kalibrering av spårgasanalysatorn för avgasflödesmätning
Analysatorn för mätning av spårgaskoncentration skall kalibreras med
standardgasen.
Kalibreringskurvan skall fastställas genom minst tio kalibrerings-
punkter (utöver nollpunkten) placerade så att hälften av punkterna
ligger mellan 4 % och 20 % av fullt skalutslag och resten mellan
20 % och 100 %. Kalibreringskurvan beräknas med minstakvadrat-
metoden.
Kalibreringskurvan får avvika med högst ± 1 % av fullt skalutslag från
det nominella värdet för varje kalibreringspunkt i området mellan 20 %
och 100 % av fullt skalutslag. Den får avvika med högst ± 2 % av
avläst värde från det nominella värdet i området mellan 4 % och 20 %
av fullt skalutslag. Analysatorn skall nollställas och spännas före prov-
ningen med en nollställningsgas och en spänngas vars nominella värde
är över 80 % av fullt skalutslag för analysatorn.
1.8 Provning av NO
x-omvandlarens verkningsgrad
Verkningsgraden hos den omvandlare som används för omvandlingen
från NO2till NO kontrolleras i enlighet med punkterna 1.8.1-1.8.8
(figur 1 i tillägg 2 till bilaga III).
1.8.1 Provuppställning
Med den provuppställning som visas i figur 1 i bilaga III och med
hjälp av det förfarande som beskrivs nedan kan verkningsgraden hos
omvandlaren kontrolleras med en ozongenerator.
1.8.2 Kalibrering
Kalibrera CLD- och HCLD-detektorerna (kemiluminiscensdetektor
respektive uppvärmd kemiluminiscensdetektor) inom det vanligaste
driftsområdet enligt tillverkarens anvisningar med hjälp av nollställ-
nings- och spänngas (NO-halten måste uppgå till cirka 80 % av
driftsområdet och NO2-koncentrationen i gasblandningen måste under-
stiga 5 % av NO-koncentrationen). NOx-analysatorn måste vara i NO-1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 72
▼M2
läge, så att spänngasen inte passerar genom omvandlaren. Registrera
den avlästa koncentrationen.
1.8.3 Beräkning
Verkningsgraden hos NOx-omvandlaren beräknas på följande sätt:
Verkningsgrad ð%Þ¼ 1þa/C0b
c/C0d/C18/C19
/C2100
där
a=N Ox-koncentrationen enligt punkt 1.8.6
b=N Ox-koncentrationen enligt punkt 1.8.7
c = NO-koncentrationen enligt punkt 1.8.4d = NO-koncentrationen enligt punkt 1.8.5
1.8.4 Tillförsel av syrgas
Via ett T-rör tillförs syrgas eller nollställningsluft kontinuerligt till
gasflödet tills den avlästa koncentrationen är cirka 20 % lägre än den
avlästa kalibreringskoncentrationen enligt punkt 1.8.2. (Analysatorn
skall vara i NO-läge.)
Registrera den avlästa koncentrationen c. Ozongeneratorn skall vara
avstängd under hela detta förlopp.
1.8.5 Aktivering av ozongeneratorn
Ozongeneratorn aktiveras nu, så att den alstrar tillräckligt med ozon för
att NO-koncentrationen skall sjunka till cirka 20 % (lägst 10 %) av
kalibreringskoncentrationen enligt punkt 1.8.2. Registrera den avlästa
koncentrationen d. (Analysatorn skall vara i NO-läge.)
1.8.6 NO
x-läge
NO-analysatorn ställs sedan om till NOx-läge, vilket innebär att
gasblandningen (som består av NO, NO2,O2och N2) passerar genom
omvandlaren. Registrera den avlästa koncentrationen a. (Analysatorn
skall vara i NOx-läge.)
1.8.7 Avstängning av ozongeneratorn
Ozongeneratorn skall därefter stängas av. Gasblandningen enligt punkt
1.8.6 passerar genom omvandlaren och in i detektorn. Registrera den
avlästa koncentrationen b. (Analysatorn skall vara i NOx-läge.)
1.8.8 NO-läge
Efter omkoppling till NO-läge och med ozongeneratorn avstängd
stängs även tillförseln av syre eller syntetisk luft. Det avlästa NOx-
värdet får inte avvika med mer än ± 5 % från det värde som uppmätts
enligt punkt 1.8.2. (Analysatorn skall vara i NO-läge.)
1.8.9 Provintervall
Verkningsgraden hos omvandlaren måste kontrolleras en gång i
månaden.
1.8.10 Krav på verkningsgrad
Omvandlarens verkningsgrad får inte understiga 90 %, men en verk-
ningsgrad på 95 % rekommenderas starkt.
Observera: Om ozongeneratorn inte kan ge en reduktion från 80 % till
20 % i enlighet med punkt 1.8.5 när analysatorn är inställd
på det oftast använda driftsområdet, skall det högsta
mätområde som ger den önskade reduktionen användas.
1.9 Inställning av flamjoniseringsdetektorn (FID)
1.9.1 Optimering av detektorns reaktion
Den uppvärmda flamjoniseringsdetektorn skall ställas in enligt instru-
menttillverkarens anvisningar. En spänngas med propan i luft skall
användas för att optimera reaktionen inom det vanligaste driftsområdet.
Med bränsle- och luftflöden inställda enligt tillverkarens rekommenda-
tioner skall en spänngas med 350 ± 75 ppm C föras in i analysatorn.
Reaktionen vid ett visst bränsleflöde bestäms utifrån skillnaden mellan
reaktionen från spänngasen respektive nollställningsgasen.
Bränsleflödet skall ökas respektive minskas stegvis uppåt och nedåt i
förhållande till tillverkarens specifikation. Reaktionen från spänngasen1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 73
▼M2
och nollställningsgasen vid dessa bränsleflöden skall registreras. Skill-
naden mellan reaktionerna från spänn- respektive nollställningsgas ritas
upp i ett diagram och bränsleflödet ställs in mot den del av kurvan som
motsvarar de högsta värdena. Detta är utgångspunkten för flödesinställ-
ningen, men den kan behöva justeras ytterligare med beaktande av
reaktionsfaktorn för kolväten och kontrollen av syreinterferens enligt
punkterna 1.9.2 och 1.9.3.
Om faktorerna för syreinterferens och kolvätereaktion inte uppfyller de
specifikationer som anges nedan skall luftflödet justeras stegvis uppåt
och nedåt i förhållande till tillverkarens specifikation, och punkterna1.9.2 och 1.9.3 upprepas för varje flöde.
1.9.2 Reaktionsfaktorer för kolväten
Analysatorn skall kalibreras med hjälp av propan i luft och renad
syntetisk luft, i enlighet med punkt 1.5.
Reaktionsfaktorerna skall bestämmas när en analysator tas i bruk och
efter längre serviceintervall. Reaktionsfaktorn (R
f) för ett visst kolväte
är förhållandet mellan C1-avläsningen på flamjoniseringsdetektorn och
gaskoncentrationen i cylindern uttryckt som ppm C1.
Provgasens koncentration skall vara sådan att cirka 80 % av fullt
skalutslag erhålls. Koncentrationen skall vara känd med en
noggrannhet av ± 2 % i förhållande till en gravimetrisk standard
uttryckt i volym. Dessutom skall gascylindern konditioneras i förväg
under 24 timmar vid en temperatur på 298 K (25 ºC) ± 5 K.
De provgaser som skall användas och de rekommenderade relativa
reaktionsfaktorområdena är
— metan och renad syntetisk luft: 1,00 ≤Rf≤1,15
— propylen och renad syntetisk luft: 0,90 ≤Rf≤1,1
— toluen och renad syntetisk luft: 0,90 ≤Rf≤1,10
där värdena på reaktionsfaktorn är angivna i förhållande till en reak-
tionsfaktor (Rf) 1,00 för propan och renad syntetisk luft.
1.9.3 Kontroll av syreinterferens
Kontroll av syreinterferens skall göras när en analysator tas i bruk och
efter längre serviceintervall. Området skall väljas så att provgaserna för
kontrollen av syreinterferens ligger inom den övre halvan. Ugnen skall
vid provet hålla föreskriven temperatur. Syreinterferensgaserna specifi-
ceras i punkt 1.2.3.
a) Analysatorn nollställs.
b) Analysatorn spänns med en syreblandning 0 % (bensinmotorer).
c) Nollställningspunkten kontrolleras igen. Om den ändrats mer än
0,5 % av fullt skalutslag upprepas punkterna a och b i denna punkt.
d) Provgaserna för kontrollen av syreinterferens 5 % och 10 % tillförs.
e) Nollställningspunkten kontrolleras igen. Om den ändrats mer än
± 1 % av fullt skalutslag skall provet göras om.
f) Syreinterferensen ( %O2I) skall beräknas för båda de blandningar
som anges i d på följande sätt:
O2I¼B/C0C ðÞ
B/C2100
ppm C ¼A
D
där
A = kolvätekoncentrationen (ppm C) i den spänngas som avses i b.
B = kolvätekoncentrationen (ppm C) i de provgaser för kontroll av
syreinterferens som avses i d.
C = analysatorns reaktion.D = analysatorns utslag från A i procent av fullt skalutslag.
g) Syreinterferensen (% O
2I) skall vara lägre än ± 3 % för samtliga
provgaser för kontroll av syreinterferens före provning.
h) Om syreinterferensen överstiger ± 3 % skall luftflödet ökas respek-
tive minskas stegvis uppåt och nedåt i förhållande till tillverkarens
specifikation, dvs. punkt 1.9.1 skall upprepas för varje flöde.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 74
▼M2
i) Om syreinterferensen överstiger ± 3 % efter det att luftflödet juste-
rats skall bränsleflödet och därefter provtagningsflödet varieras, och
punkt 1.9.1 skall upprepas för varje ny inställning.
j) Om syreinterferensen fortfarande överstiger ± 3 % skall analysatorn
repareras eller bytas ut eller bränslet till flamjoniseringsdetektorn
eller brännarluften bytas ut före provet. Denna punkt upprepas
därefter med den reparerade utrustningen eller utbytta gasen.
1.10 Interferenseffekter hos CO-, CO2-, NOx- och O2-analysatorer
Avgaserna innehåller andra gaser än den som analyseras, vilket kan
störa mätutslaget på flera sätt. Positiv interferens förekommer i NDIR-
instrument (icke-dispersiva infrarödanalysatorer) och PMD-instrument,
då den störande gasen ger samma effekt som den gas som mäts, men
i lägre grad. Negativ interferens förekommer i NDIR-instrument genom
att den störande gasen vidgar absorptionsbandet för den gas som mäts,
och i CLD-instrument (kemiluminiscensdetektorn) genom att den
störande gasen dämpar strålningen. Kontroll av interferens enligt punk-
terna 1.10.1 och 1.10.2 skall utföras innan analysatorn tas i bruk för
första gången och efter längre serviceintervall, dock minst en gång
om året.
1.10.1 Kontroll av interferens hos CO-analysatorn
Vatten och CO2kan störa CO-analysatorns funktion. Därför skall en
CO2-spänngas, med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag
inom det högsta mätområde som används vid provning, bubblas ned i
vatten vid rumstemperatur och analysatorns reaktion registreras. Analy-
satorns utslag får inte överstiga 1 % av fullt skalutslag inom
mätområden på eller över 300 ppm, och får inte överstiga 3 ppm
inom mätområden under 300 ppm.
1.10.2 Kontroll av strålningsdämpning hos NOx-analysatorn
De två gaser som är intressanta för CLD-analysatorer (och HCLD-
analysatorer) är CO2och vattenånga. Dämpningseffekterna av dessa
gaser är proportionerliga mot deras koncentration, och därför krävs
provteknik för bestämning av dämpningen vid de högsta koncentra-
tioner som förväntas under provning.
1.10.2.1 Kontroll av CO2-dämpning
En CO2-spänngas med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag
inom det högsta mätområdet skall ledas genom NDIR-analysatorn och
CO2-värdet registreras som A. Denna spänngas späds sedan ut till ca
50 % med NO-spänngas och leds genom NDIR- och (H)CLD-analysa-
torerna, varvid CO2- och NO-värdena registreras som B respektive C.
CO2-flödet stängs sedan av, och endast NO-spänngasen leds genom
(H)CLD-analysatorn, varvid NO-värdet registreras som D.
Dämpningen, som inte får överstiga 3 % av fullt skalutslag, beräknas
så här:
%C O 2/C0d¨amp :¼1/C0C/C2A ðÞ
D/C2A ðÞ /C0 D/C2B ðÞ/C18/C19/C20/C21
/C2100
där
A. koncentration av outspädd CO2mätt med NDIR (%)
B. koncentration av utspädd CO2mätt med NDIR (%)
C. koncentration av utspädd NO mätt med CLD (ppm)
D. koncentration av outspädd NO mätt med CLD (ppm).
Alternativa metoder för utspädning och bestämning av CO2- och NO-
spänngasvärden, t.ex. dynamisk blandning/proportionering, får
användas.
1.10.2.2 Kontroll av vattendämpning
Denna kontroll gäller endast mätningar av gaskoncentrationer på våt
bas. Vid beräkning av vattendämpning måste hänsyn tas till att NO-
spänngasen späds med vattenånga och att koncentrationen av
vattenånga i blandningen måste förstoras upp till den koncentration
som förväntas vid provning.
En NO-spänngas med en koncentration på 80-100 % av fullt skalutslag
inom det mätområde som normalt används skall ledas genom (H)CLD-
analysatorn och NO-värdet registreras som D. NO-spänngasen skall
sedan bubblas ned i vatten vid rumstemperatur och ledas genom
(H)CLD-analysatorn, varvid NO-värdet registreras som C. Vattentem-1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 75
▼M2
peraturen skall bestämmas och registreras som F. Blandningens
mättnadstryck för bubbelvattnets temperatur (F) skall bestämmas och
registreras som G. Koncentrationen av vattenånga (i %) i blandningen
skall beräknas så här:
H¼100/C2G
pB/C18/C19
Värdet registreras som H. Den förväntade koncentrationen av utspädd
NO-spänngas (i vattenångan) beräknas så här:
De¼D/C21/C0H
100/C18/C19
Värdet registreras som De.
Vattendämpningen, som inte får överstiga 3 %, beräknas så här:
%H 2O/C0d¨amp :¼100/C2De/C0C
De/C18/C19
/C2Hm
H/C18/C19
De: förväntad koncentration av utspädd NO (ppm)
C: koncentration av utspädd NO (ppm)H
m: maximal koncentration av vattenånga
H: verklig koncentration av vattenånga (%).
Observera: Det är viktigt att NO-spänngasen har en minimal koncen-
tration av NO2vid denna kontroll, eftersom absorption av
NO2i vatten inte har beaktats vid beräkningarna av
dämpningen.
1.10.3 Kontroll av interferens hos O2-analysatorn
PMD-analysatorer reagerar bara i relativt liten utsträckning på andra
gaser än syre. Syreekvivalenterna i de vanligaste beståndsdelarna i
avgaser visas i tabell 1.
Tabell 1 - Syreekvivalenter
Gas O2-ekvivalent %
Koldioxid (CO2) − 0,623
Kolmonoxid (CO) − 0,354Kväveoxid (NO) + 44,4
Kvävedioxid (NO
2) + 28,7
Vatten (H2O) − 0,381
För att mätningarna skall hålla hög precision skall den avlästa syrekon-
centrationen justeras så här:
Interferens ¼Ekvivalent % O 2/C2Obs :conc : ðÞ
100
1.11 Kalibreringsintervaller
Analysatorerna skall kalibreras i enlighet med punkt 1.5 åtminstone var
tredje månad eller efter reparationer eller ändringar av systemet som
skulle kunna påverka kalibreringen.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 76
▼M2
Tillägg 3
1. RESULTATUTVÄRDERING OCH BERÄKNINGAR
1.1 Utvärdering av resultaten för gasformiga utsläpp
För bedömningen av gasformiga utsläpp skall man bestämma medelvärdet
för avläsningarna under åtminstone de sista 120 sekunderna i varje prov-
steg, och de genomsnittliga koncentrationerna (conc) av HC, CO, NOxoch
CO2under varje provsteg skall bestämmas ur medelvärdet av avläsning-
arna och motsvarande kalibreringsdata. Andra metoder för registrering
får användas om de ger likvärdiga data.
De genomsnittliga bakgrundskoncentrationerna (concd) kan bestämmas ur
säckavläsningarna av utspädningsluften eller ur den kontinuerliga
bakgrundsavläsningen (ej i säck) och motsvarande kalibreringsdata.
1.2 Beräkning av gasformiga utsläpp
De slutgiltiga provresultaten för gasformiga utsläpp som skall rapporteras
erhålls på följande sätt:
1.2.1 Korrigering från torr bas till våt bas
Om koncentrationen inte uppmätts på våt bas skall den omvandlas till våt
bas enligt följande formler:
conc (wet) = kw× conc (dry)
För outspädda avgaser:
kw¼kw;r¼1
1þα/C20;005/C2% CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ /C0 0;01/C2%H 2dry½/C138 þ kw2
där αär förhållandet väte/kol i bränslet.
H2-koncentrationen i avgaserna beräknas:
H2dry½/C138 ¼05/C2α/C2% CO dry ½/C138 /C2 % CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ
% CO dry ½/C138 þ 3/C2%C O 2dry½/C138 ðÞ
där faktor kw2skall beräknas så här:
kw2¼1;608/C2Ha
1 000 þ1;608/C2Ha ðÞ
där Ha är insugningsluftens absoluta fuktighet, i g vatten/kg torr luft.
För utspädda avgaser:
För CO2-mätning på våt bas:
kw¼kw;e;1¼1/C0α/C2% CO2 wet ½/C138
200/C18/C19
/C0kw1
eller, för CO2-mätning på torr bas:
kw¼kw;e;2¼1/C0kw1 ðÞ
1þα/C2%C O 2dry½/C138
2000
BB@1
CCA
där αär förhållandet väte/kol i bränslet.
Faktorn kw1 skall beräknas med hjälp av följande formler:
kw1¼1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
1 000 þ1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
där
Hdär utspädningsluftens absoluta fuktighet i g vatten/kg torr luft1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 77
▼M2
Haär insugningsluftens absoluta fuktighet, i g vatten/kg torr luft.
DF¼13;4
% conc CO2þppm conc COþppm conc HC ðÞ /C2 10/C04
För utspädningsluften:
kw,d=1−kw1
Faktorn kw1 skall beräknas med hjälp av följande formler:
DF¼13;4
% conc CO2þppm conc COþppm conc HC ðÞ /C2 10/C04
kw1¼1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
1 000 þ1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
där
Hdär utspädningsluftens absoluta fuktighet i g vatten/kg torr luft
Haär insugningsluftens absoluta fuktighet, i g vatten/kg torr luft.
DF¼13;4
% conc CO2þppm conc COþppm conc HC ðÞ /C2 10/C04
För inloppsluften (om denna inte är identisk med utspädningsluften):
kw,a=1−kw2
Faktorn kw2skall beräknas med hjälp av följande formler:
kw2¼1;608/C2Ha
1 000 þ1;608/C2Ha ðÞ
där Haär inloppsluftens absoluta fuktighet i g vatten/kg torr luft.
1.2.2 Fuktighetskorrigering för NOx
Eftersom utsläppen av NOxberor på omgivande luftförhållanden skall
NOx-koncentrationen korrigeras för den omgivande luftens fuktighet
genom multiplikation med faktorn KH:
KH= 0,6272 + 44,030 × 10−3×Ha− 0,862 × 10−3×Ha2(för fyrtaktsmo-
torer)
KH= 1 (för tvåtaktsmotorer)
där Haär insugningsluftens absoluta fuktighet, i g vatten/kg torr luft.
1.2.3 Beräkning av utsläppens massflöden
Massflödena Gasmass[g/h] av utsläpp för varje provsteg skall beräknas så
här:
a) För outspädda avgaser (1):
Gas mass¼MW Gas
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
där
GFUEL[kg/h] är bränslets massflöde1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 78
(1) När koncentrationen av NOxmåste multipliceras med KH(faktorn för fuktighetskorri-
gering för NOx).
▼M2
MWgas[kg/kmol] är den enskilda gasens molekylvikt enligt tabell 1.
Tabell 1 - Molekylvikt
Gas MWGas[kg/kmol]
NOx46,01
CO 28,01
HC MWHC=M WFUEL
CO244,01
—M WFUEL= 12,011 + α× 1,00794 + β× 15,9994 [kg/kmol] är
bränslets molekylvikt där αär förhållandet väte/kol och βär
förhållandet syre/kol (1);
—C O2AIRär CO2-koncentrationen i inloppsluften (antas vara 0,04 %
om den inte mäts).
b) För utspädda avgaser (2):
Gasmass= u × concc×GTOTW
där
—GTOTW[kg/h] är de utspädda avgasernas massflöde på våt bas som
skall bestämmas i enlighet med punkt 1.2.4 i tillägg 1 till bilaga III
när ett system med fullflödesutspädning används.
— conccär korrigerad bakgrundskoncentration:
concc= conc − concd× (1 − 1/DF)
där
DF¼13;4
% conc CO2þppm conc COþppm conc HC ðÞ /C2 10/C04
Koefficienten u visas i tabell 2.
Tabell 2 - u-koefficientens värde
Gas U conc
NOx0,001587 ppm
CO 0,000966 ppmHC 0,000479 ppm
CO
215,19 %
u-koefficientens värde baseras på en molekylvikt för de utspädda avga-
serna på 29 [kg/kmol]. Värdet u för HC grundar sig på ett
genomsnittligt förhållande kol/väte på 1:1,85.
1.2.4 Beräkning av specifika utsläpp
Det specifika utsläppet (g/kWh) skall för samtliga enskilda beståndsdelar
beräknas så här:1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 79
(1) I ISO 8178-1 finns en mera fullständig formel för beräkning av bränslets molekylvikt
(formel 50 i kapitel 13.5.1 (b)). Formeln beaktar inte bara förhållandet väte/kol och
syre/kol, utan också andra komponenter i bränslet, t.ex. svavel och kväve. Eftersom de
förbränningsmotorer med gnisttändning som omfattas av direktivet provas med bensin(referensbränsle enligt bilaga V), som vanligen bara innehåller kol och väte, kan denenklare formeln användas.
(
2) När koncentrationen av NOxmåste multipliceras med KH(faktorn för fuktighetskorri-
gering för NOx).
▼M2
Enskild gas ¼Xn
i¼1Gas mass i/C2WF i ðÞ
Xn
i¼1Pi/C2WF i ðÞ
där Pi=PM,i+PAE,i
Den effekt som upptas av kringutrustningen som är installerad under
provet (t.ex. kylfläkt) skall läggas till resultatet, utom för motorer där
kringutrustningen utgör en del av motorn. Effekten skall mätas vid de
varvtal som skall användas för provet antingen genom beräkning utifrån
standardegenskaper eller genom praktisk provning (se tillägg 3 till bilaga
VII).
De viktningsfaktorer och det antal provsteg (n) som skall användas för
beräkningen anges i punkt 3.5.1.1 i bilaga IV.
2. EXEMPEL
2.1 Data för outspädda avgaser från en fyrtakts förbränningsmotor med
gnisttändning
Med utgångspunkt i experimentdata i tabell 3 görs beräkningarna först för
provsteg 1, och därefter görs beräkningar för övriga provsteg med samma
metod.
Tabell 3 - Experimentdata för en fyrtakts förbränningsmotor med gnisttändning
Steg 1 2 3 4 5 6
Motorvarvtal min−12 550 2 550 2 550 2 550 2 550 1 480
Effekt kW 9,96 7,5 4,88 2,36 0,94 0
Belastning % 100 75 50 25 10 0Viktningsfaktor — 0,090 0,200 0,290 0,300 0,070 0,050Barometertryck kPa 101,0 101,0 101,0 101,0 101,0 101,0
Lufttemperatur ºC 20,5 21,3 22,4 22,4 20,7 21,7
Relativ luftfuk-
tighet% 38,0 38,0 38,0 37,0 37,0 38,0
Absolut luftfuk-
tighetg
H20/kgair5,696 5,986 6,406 6,236 5,614 6,136
CO torr ppm 60 995 40 725 34 646 41 976 68 207 37 439
NOxvåt ppm 726 1 541 1 328 377 127 85
HC våt ppmC1 1 461 1 308 1 401 2 073 3 024 9 390CO
2torr % Vol. 11,4098 12,691 13,058 12,566 10,822 9,516
Bränslets
massflödekg/h 2,985 2,047 1,654 1,183 1,056 0,429
Förhållande H/
C i bränslet α— 1,85 1,85 1,85 1,85 1,85 1,85
Förhållande O/
C i bränslet β00000 01997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 80
▼M2
2.1.1 Faktorn kwför korrigering från torr till våt bas
Beräkning av faktorn kwför korrigering från torr till våt bas av CO- och
CO2-mätningar som gjorts på torr bas:
kw¼kw;r¼1
1þα/C20;005/C2% CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ /C0 0;01/C2%H 2dry½/C138 þ kw2
där
H2dry½/C138 ¼0;5/C2α/C2% CO dry ½/C138 /C2 % CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ
% CO dry ½/C138 þ 3/C2%C O 2dry½/C138 ðÞ
och
kw2¼1;608/C2Ha
1 000 þ1;608/C2Ha ðÞ
H2dryðÞ ¼0;5/C21;85/C26;0995 /C26;0995 þ11;4098 ðÞ
6;0995 þ3/C211;4098 ðÞ¼2;450 %
kw2¼1;608/C25;696
1 000 þ1;608/C25;696 ðÞ¼0;009
kw¼kw;r¼1
1þ1;85/C20;005/C26;0995 þ11;4098 ðÞ /C00;01/C22;450þ0;009¼0;872
CO [wet] = CO [dry] × kw= 60 995 × 0,872 = 53 198 ppm
CO2[wet] = CO2[dry] × kw= 11,410 × 0,872 = 9,951 % vol
Tabell 4 - CO- och CO2-värden på våt bas för olika provsteg
Steg 1 2 3 4 5 6
H2torr % 2,450 1,499 1,242 1,554 2,834 1,422
kw2— 0,009 0,010 0,010 0,010 0,009 0,010
kw— 0,872 0,870 0,869 0,870 0,874 0,894
CO våt ppm 53 198 35 424 30 111 36 518 59 631 33 481
CO2våt % 9,951 11,039 11,348 10,932 9,461 8,510
2.1.2 C-utsläpp
HCmass¼MW HC
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
där
MWHC=M WFUEL
MWFUEL= 12,011 + α 1,00794 = 13,876
HCmass¼13;876
13;876/C21
9;951/C00;04þ5;3198 þ0;1461 ðÞ/C20;1461 /C22;985/C21 000 ¼28;361 g =h1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 81
▼M2
Tabell 5 - HC-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
HCmass28,361 18,248 16,026 16,625 20,357 31,578
2.1.3 NOx-utsläpp
Först beräknas korrektionsfaktorn för fuktighet KH:
KH= 0,6272 + 44,030 × 10−3×Ha− 0,862 × 10−3×Ha2
KH= 0,6272 + 44,030 × 10−3× 5,696 − 0,862 × 10−3×(5,696)2= 0,850
Tabell 6 - Korrektionsfaktorn för fuktighet (KH) för NOx-utsläpp för olika provsteg
Steg 123456
KH0,850 0,860 0,874 0,868 0,847 0,865
Därefter beräknas NOxmass[g/h]:
NOxmass¼MW NOx
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2KH/C2GFUEL/C21 000
NOxmass¼46;01
13;876/C21
9;951/C00;04þ5;3198 þ0;1461/C20;073/C20;85/C22;985/C21 000 ¼39;717 g =h
Tabell 7 - NOx-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
NOxmass39,717 61,291 44,013 8,703 2,401 0,820
2.1.4 CO-utsläpp
COmass¼MW CO
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
CO2mass¼44;01
13;876/C21
9;951/C00;04þ5;3198 þ0;1461/C29;951/C22;985/C21 000 ¼6 126 ;806 g =h
Tabell 8 - CO2-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
COmass2 084,588 997,638 695,278 591,183 810,334 227,285
2.1.5 CO2-utsläpp
CO2mass¼MW CO2
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
CO2mass¼44;01
13;876/C21
9;951/C00;04þ5;3198 þ0;1461/C29;951/C22;985/C21 000 ¼6 126 ;806 g =h1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 82
▼M2
Tabell 9 - CO2-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
CO2mass6 126,806 4 884,739 4 117,202 2 780,662 2 020,061 907,648
2.1.6 Specifika utsläpp
Det specifika utsläppet (g/kWh) skall för samtliga enskilda beståndsdelar
beräknas så här:
Enskild gas ¼Xn
i¼1Gas mass i/C2WF i ðÞ
Xn
i¼1Pi/C2WF i ðÞ
Tabell 10 - Utsläpp [g/h] och viktningsfaktorer för olika provsteg
Steg 1 2 3 4 5 6
HCmassg/h 28,361 18,248 16,026 16,625 20,357 31,578
NOxmassg/h 39,717 61,291 44,013 8,703 2,401 0,820
COmassg/h 2 084,5-
88997,638 695,278 591,183 810,334 227,285
CO2massg/h 6 126,8-
064 884,7-
394 117,2-
022 780,6-
622 020,0-
61907,648
Effekt PikW 9,96 7,50 4,88 2,36 0,94 0
Viktningsfaktor
WFi— 0,090 0,200 0,290 0,300 0,070 0,050
HC¼28;361/C20;090þ18;248/C20;200þ16;026/C20;290þ16;625/C20;300þ20;357/C20;070þ31;578/C20;050
9;96/C20;090þ7;50/C20;200þ4;88/C20;290þ2;36/C20;300þ0;940/C20;070þ0/C20;050¼4;11 g =kWh
NOx¼39;717/C20;090þ61;291/C20;200þ44;013/C20;290þ8;703/C20;300þ2;401/C20;070þ0;820/C20;050
9;96/C20;090þ7;50/C20;200þ4;88/C20;290þ2;36/C20;300þ0;940/C20;070þ0/C20;050¼6;85 g =kWh
CO¼2 084 ;59/C20;090þ997 ;64/C20;200þ695 ;28/C20;290þ591 ;18/C20;300þ810 ;33/C20;070þ227 ;92/C20;050
9;96/C20;090þ7;50/C20;200þ4;88/C20;290þ2;36/C20;300þ0;940/C20;070þ0/C20;050¼181 ;93 g =kWh
CO2¼6 126 ;81/C20;090þ4 884 ;74/C20;200þ4 117 ;20/C20;290þ2 780 ;66/C20;300þ2 020 ;06/C20;070þ907 ;65/C20;050
9;96/C20;090þ7;50/C20;200þ4;88/C20;290þ2;36/C20;300þ0;940/C20;070þ0/C20;050¼816 ;36 g =kWh
2.2 Data för outspädda avgaser från en tvåtaktsmotor med gnisttändning
Med utgångspunkt i experimentdata i tabell 11 görs beräkningarna först
för steg 1, och därefter görs beräkningar för övriga provsteg med samma
metod.
Tabell 11 - Experimentdata för en tvåtaktsmotor med gnisttändning
Steg 1 2
Motorvarvtal min−19 500 2 800
Effekt kW 2,31 0
Belastning % 100 0Viktningsfaktor — 0,9 0,11997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 83
▼M2
Steg 1 2
Barometertryck kPa 100,3 100,3
Lufttemperatur ºC 25,4 25Relativ luftfuk-
tighet% 38,0 38,0
Absolut luftfuk-
tighetg
H20/kgair7,742 7,558
CO torr ppm 37 086 16 150
NOxvåt ppm 183 15
HC våt ppm C1 14 220 13 179
CO2torr % Vol. 11,986 11,446
Bränslets
massflödekg/h 1,195 0,089
Förhållande H/
C i bränslet α— 1,85 1,85
Förhållande O/
C i bränslet β00
2.2.1 Faktorn kwför korrigering från torr till våt bas
Beräkning av faktorn kw för korrigering från torr till våt bas av CO- och
CO2-mätningar som gjorts på torr bas:
kw¼kw;r¼1
1þα/C20;005/C2% CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ /C0 0;01/C2%H 2dry½/C138 þ kw2
där
H2dry½/C138 ¼0:5/C2α/C2% CO dry ½/C138 /C2 % CO dry ½/C138 þ %C O 2dry½/C138 ðÞ
% CO dry ½/C138 þ 3/C2%C O 2dry½/C138 ðÞ
H2dry½/C138 ¼0;5/C21;85/C23;7086 /C23;7086 þ11;986 ðÞ
3;7086 þ3/C211;986 ðÞ¼1;357 %
kw2¼1;608/C2Ha
1 000 þ1;608/C2Ha ðÞ
kw2¼1;608/C27;742
1 000 þ1;608/C27;742 ðÞ¼0;012
kw¼kw;r¼1
1þ1;85/C20;005/C23;7086 þ11;986 ðÞ /C0 0;01/C21;357þ0;012¼0;874
CO [wet] = CO [dry] × kw= 37 086 × 0,874 = 32 420 ppm
CO2[wet] = CO2[dry] × kw= 11,986 × 0,874 = 10,478 % Vol
Tabell 12 - CO- och CO2-värden på våt bas för olika provsteg
Steg 1 2
H2torr % 1,357 0,5431997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 84
▼M2
Steg 1 2
kw2— 0,012 0,012
kw — 0,874 0,887CO våt ppm 32 420 14 325
CO
2våt % 10,478 10,153
2.2.2 HC-utsläpp
HCmass¼MW HC
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
där
MWHC=M WFUEL
MWFUEL= 12,011 + α× 1,00794 = 13,976
HCmass¼13;876
13;876/C21
10;478/C00;04þ3;2420 þ1;422 ðÞ/C21;422/C21;195/C21 000 ¼112 ;520 g =h
Tabell 13 - HC-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 1 2
HCmass112,520 9,119
2.2.3 NOx-utsläpp
Korrektionsfaktorn KHför NOx-utsläpp är lika med 1 för tvåtaktsmotorer:
NOxmass¼MW NOx
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2KH/C2GFUEL/C21 000
NOxmass¼46;01
13;876/C21
10;478/C00;04þ3;2420 þ1;422/C20;0183 /C21/C21;195/C21 000 ¼4;800 g =h
Tabell 14 - NOx-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 1 2
NOxmass4,800 0,034
2.2.4 CO-utsläpp
COmass¼MW CO
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
COmass¼28;01
13;876/C21
10;478/C00;04þ3;2420 þ1;422 ðÞ/C23;2420 /C21;195/C21 000 ¼517 ;851 g =h1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 85
▼M2
Tabell 15 - CO-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 1 2
COmass517,851 20,007
2.2.5 CO2-utsläpp
CO2mass¼MW CO2
MW FUEL/C21
f%C O 2wet½/C138 /C0 %C O 2AIR ðÞ þ % CO wet ½/C138 þ % HC wet ½/C138 g/C2% conc /C2GFUEL/C21 000
CO2mass¼44;01
13;876/C21
10;478/C00;04þ3;2420 þ1;422 ðÞ/C210;478/C21;195/C21 000 ¼2 629 ;658 g =h
Tabell 16 - CO2-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 1 2
CO2mass2 629,658 222,799
2.2.6 Specifika utsläpp
Det specifika utsläppet (g/kWh) skall för samtliga enskilda beståndsdelar
beräknas på följande sätt:
Enskild gas ¼Xn
i¼1Gas mass i/C2WF i ðÞ
Xn
i¼1Pi/C2WF i ðÞ
Tabell 17 - Utsläpp [g/h] och viktningsfaktorer för två provsteg
Steg 1 2
HCmassg/h 112,520 9,119
NOxmassg/h 4,800 0,034
COmassg/h 517,851 20,007
CO2massg/h 2 629,658 222,799
Effekt PIIkW 2,31 0
Viktningsfaktor
WFi— 0,85 0,15
HC¼112 ;52/C20;85þ9;119/C20;15
2;31/C20;85þ0/C20;15¼49;4g =kWh
NOx¼4;800/C20;85þ0;034/C20;15
2;31/C20;85þ0/C20;15¼2;08 g =kWh
CO¼517 ;851/C20;85þ20;007/C20;15
2;31/C20;85þ0/C20;15¼225 ;71 g =kWh
CO2¼2 629 ;658/C20;85þ222 ;799/C20;15
2;31/C20;85þ0/C20;15¼1 155 ;4g =kWh1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 86
▼M2
2.3 Data för utspädda avgaser från en fyrtaktsmotor med gnisttändning
Med utgångspunkt i experimentdata i tabell 18 görs beräkningarna först
för steg 1, och därefter görs beräkningar för andra provsteg med samma
metod.
Tabell 18 - Experimentdata för en fyrtaktsmotor med gnisttändning
Steg 1 2 3 4 5 6
Motorvarvtal min−13 060 3 060 3 060 3 060 3 060 2 100
Effekt kW 13,15 9,81 6,52 3,25 1,28 0
Belastning % 100 75 50 25 10 0
Viktningsfaktor — 0,090 0,200 0,290 0,300 0,070 0,050Barometertryck kPa 980 980 980 980 980 980Inloppsluftens
temperatur (
1)ºC 25,3 25,1 24,5 23,7 23,5 22,6
Inloppsluftens
relativa
fuktighet (1)% 19,8 19,8 20,6 21,5 21,9 23,2
Inloppsluftens
absoluta
fuktighet (1)gH20/kgair4,08 4,03 4,05 4,03 4,05 4,06
CO torr ppm 3 681 3 465 2 541 2 365 3 086 1 817
NOxvåt ppm 85,4 49,2 24,3 5,8 2,9 1,2
HC våt ppm C1 91 92 77 78 119 186CO
2torr % Vol. 1,038 0,814 0,649 0,457 0,330 0,208
CO torr
(bakgrund)p p m 33322 3
NOxvåt
(bakgrund)ppm 0,1 0,1 0,1 0,1 0,1 0,1
HC våt
(bakgrund)ppm C1 6 6 5 6 6 4
CO2torr
(bakgrund)% Vol. 0,042 0,041 0,041 0,040 0,040 0,040
Utspädda avga-
sers massflöde
GTOTWkg/h 625,722 627,171 623,549 630,792 627,895 561,267
Förhållande H/
C i bränslet α— 1,85 1,85 1,85 1,85 1,85 1,85
Förhållande O/
C i bränslet β00000 0
(1) Förhållandena för utspädningsluften skall vara desamma som för inloppsluften.
2.3.1 Faktorn kwför korrigering från torr till våt bas
Beräkning av faktorn kw för korrigering från torr till våt bas av CO- och
CO2-mätningar som gjorts på torr bas:1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 87
▼M2
För utspädda avgaser:
kw¼kw;e;2¼1/C0kw1 ðÞ
1þα/C2%C O 2dry½/C138
2000
BB@1
CCA
där
kw1¼1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
1 000 þ1;608/C2Hd/C21/C01=DF ðÞ þ Ha/C21=DFðÞ ½/C138
DF¼13;4
% conc CO2þppm conc COþppm conc HC ðÞ /C2 10/C04
DF¼13;4
1;038þ3 681 þ91 ðÞ /C2 10/C04¼9;465
kw1¼1;608/C24;08/C21/C01=9;465 ðÞ þ 4;08/C21=9;465 ðÞ ½/C138
1 000 þ1;608/C24;08/C21/C01=9;465 ðÞ þ 4;08/C21=9;465 ðÞ ½/C138¼0;007
kw¼kw;e;2¼1/C00;007 ðÞ
1þ1;85/C21;038
2000
B@1
CA¼0;984
CO [wet] = CO [dry] × kw= 3 681 × 0,984 = 3 623 ppm
CO2[wet] = CO2[dry] × kw= 1,038 × 0,984 = 1,0219 %
Tabell 19 - CO- och CO2-värden på våt bas för utspädda avgaser för olika provsteg
Steg 1 2 3 4 5 6
DF — 9,465 11,454 14,707 19,100 20,612 32,788
kw1— 0,007 0,006 0,006 0,006 0,006 0,006
kw— 0,984 0,986 0,988 0,989 0,991 0,992
CO våt ppm 3 623 3 417 2 510 2 340 3 057 1 802CO
2våt % 1,0219 0,8028 0,6412 0,4524 0,3264 0,2066
För utspädningsluften:
kw,d=1−kw1
där faktorn kw1är samma som den som beräknats för utspädda avgaser.
kw,d= 1 − 0,007 = 0,993
CO [wet] = CO [dry] × kw= 3 × 0,993 = 3 ppm
CO2[wet] = CO2[dry] × kw= 0,042 × 0,993 = 0,0421 % Vol
Tabell 20 - CO- och CO2-värden på våt bas för utspädningsluften för olika provsteg
Steg 1 2 3 4 5 6
Kw1— 0,007 0,006 0,006 0,006 0,006 0,0061997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 88
▼M2
Steg 1 2 3 4 5 6
Kw— 0,993 0,994 0,994 0,994 0,994 0,994
CO våt ppm 3 3 3 2 2 3CO
2våt % 0,0421 0,0405 0,0403 0,0398 0,0394 0,0401
2.3.2 HC-utsläpp
HCmass= u × concc×GTOTW
där
u = 0,000478 från tabell 2
concc= conc − concd× (1−1/DF)
concc= 91 − 6 × (1−1/9,465) = 86 ppm
HCmass= 0,000478 × 86 × 625,722 = 25,666 g/h
Tabell 21 - HC-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
HCmass25,666 25,993 21,607 21,850 34,074 48,963
2.3.3 NOx-utsläpp
Korrektionsfaktorn KHför NOx-utsläpp beräknas så här:
KH¼0;6272 þ44;030/C210/C03/C2Ha/C00;862/C210/C03/C2H2
a
KH= 0,6272 + 44,030 × 10−3× 4,08 − 0,862 × 10−3× (4,08)2= 0,79
Tabell 22 - Korrektionsfaktorn för fuktighet KHför NOx-utsläpp för olika provsteg
Steg 123456
KH0,793 0,791 0,791 0,790 0,791 0,792
NOxmass= u × concc×KH×GTOTW
där
u = 0,001587 från tabell 2
concc= conc − concd× (1−1/DF)
concc= 85 − 0 × (1−1/9,465) = 85 ppm
NOxmass= 0,001587 × 85 × 0,79 × 625,722 = 67,168 g/h
Tabell 23 - NOx-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
NOxmass67,168 38,721 19,012 4,621 2,319 0,811
2.3.4 CO-utsläpp
COmass= u × concc×GTOTW
där
u = 0,000966 från tabell 2
concc= conc − concd× (1−1/DF)
concc= 3 622 − 3 × (1−1/9,465) = 3 620 ppm
COmass= 0,000966 × 3 620 × 625,722 = 2 188,001 g/h1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 89
▼M2
Tabell 24 - CO-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
COmass2 188,001 2 068,760 1 510,187 1 424,792 1 853,109 975,435
2.3.5 CO2-utsläpp
CO2mass= u × concc×GTOTW
däru = 15,19 från tabell 2
conc
c= conc − concd× (1−1/DF)
concc= 1,0219 − 0,0421 × (1−1/9,465) = 0,9842 % Vol
CO2mass= 15,19 × 0,9842 × 625,722 = 9 354,488 g/h
Tabell 25 — CO2-utsläpp [g/h] för olika provsteg
Steg 123456
CO2mass9 354,488 7 295,794 5 717,531 3 973,503 2 756,113 1 430,229
2.3.6 Specifika utsläpp
Det specifika utsläppet (g/kWh) skall för samtliga enskilda beståndsdelar
beräknas så här:
Enskilda gas ¼Xn
i¼1Gas mass i/C2WF i ðÞ
Xn
i¼1Pi/C2WF i ðÞ
Tabell 26 - Utsläpp [g/h] och viktningsfaktorer för olika provsteg
Steg 1 2 3 4 5 6
HCmassG/h 25,666 25,993 21,607 21,850 34,074 48,963
NOxmassG/h 67,168 38,721 19,012 4,621 2,319 0,811
COmassG/h 2 188,0-
012 068,7-
601 510,1-
871 424,7-
921 853,1-
09975,435
CO2massG/h 9 354,4-
887 295,7-
945 717,5-
313 973,5-
032 756,1-
131 430,229
Effekt PikW 13,15 9,81 6,52 3,25 1,28 0
Viktningsfaktor
WFI— 0,090 0,200 0,290 0,300 0,070 0,050
HC¼25;666/C20;090þ25;993/C20;200þ21;607/C20;290þ21;850/C20;300þ34;074/C20;070þ48;963/C20;050
13;15/C20;090þ9;81/C20;200þ6;52/C20;290þ3;25/C20;300þ1;28/C20;070þ0/C20;050¼4;12 g =kWh
NOx¼67;168/C20;090þ38;721/C20;200þ19;012/C20;290þ4;621/C20;300þ2;319/C20;070þ0;811/C20;050
13;15/C20;090þ9;81/C20;200þ6;52/C20;290þ3;25/C20;300þ1;28/C20;070þ0/C20;050¼3;42 g =kWh
CO¼2 188 ;001/C20;09þ2 068 ;760/C20;2þ1 510 ;187/C20;29þ1 424 ;792/C20;3þ1 853 ;109/C20;07þ975 ;435/C20;05
13;15/C20;090þ9;81/C20;200þ6;52/C20;290þ3;25/C20;300þ1;28/C20;070þ0/C20;050¼271 ;15 g =kWh
CO2¼9 354 ;488/C20;09þ7 295 ;794/C20;2þ5 717 ;531/C20;29þ3 973 ;503/C20;3þ2 756 ;113/C20;07þ1 430 ;229/C20;05
13;15/C20;090þ9;81/C20;200þ6;52/C20;290þ3;25/C20;300þ1;28/C20;070þ0/C20;050¼887 ;53 g =kWh1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 90
▼M2
Tillägg 4
1. UPPFYLLANDE AV UTSLÄPPSNORMERNA
Detta tillägg gäller endast förbränningsmotorer med gnisttändning under
steg II.
1.1 De utsläppsnormer som fastställs för steg II i punkt 4.2 i bilaga I gäller
motorns utsläpp under den hållbarhetsperiod (EDP) som anges i detta
tillägg.
1.2 En motorfamilj anses uppfylla utsläppsnormerna för steg II för en
motorklass om utsläppen från samtliga testmotorer ur motorfamiljenunderstiger eller är lika stora som samtliga dessa normer (eller, i
tillämpliga fall, familjegränsvärdet) efter att ha multiplicerats med den
försämringsfaktor som anges i detta tillägg, när motorerna provas i
enlighet med det provningsförfarande som anges i detta direktiv. Om
någon av testmotorernas utsläpp överstiger någon av de normer som
gäller för en motorklass (eller, i tillämpliga fall, familjegränsvärdet)
efter att ha multiplicerats med försämringsfaktorn, anses motorfamiljen
inte uppfylla utsläppsnormerna för denna motorklass.
1.3 Små motortillverkare kan välja försämringsfaktorer för HC+NO
xoch CO
från tabellerna 1 eller 2 i detta avsnitt, men kan också välja att beräkna
faktorerna på det sätt som anges i punkt 1.3.1. När det gäller tekniker
som inte finns med i tabellerna 1 och 2 skall tillverkaren använda det
förfarande som anges i punkt 1.4 i detta tillägg.
Tabell 1: Fastställda försämringsfaktorer för handhållna motorer från små tillverkare, HC+NOxoch
CO
MotorklassTvåtaktsmotorer FyrtaktsmotorerMotorer med efterbe-
handlingHC + NOxCO HC + NOxCO
Klasse SH:1 1,1 1,1 1,5 1,1 Försämringsfaktorn
skall beräknas på
det sätt som anges i
punkt 1.3.1Klasse SH:2 1,1 1,1 1,5 1,1
Klasse SH:3 1,1 1,1 1,5 1,1
Tabell 2: Fastställda försämringsfaktorer för icke handhållna motorer från små tillverkare, HC+NOxoch CO
MotorklassSidventilsmotorer ToppventilsmotorerMotorer med efterbe-
handlingHC + NOxCO HC + NOxCO
Klasse SN:1 2,1 1,1 1,5 1,1 Försämringsfaktorn
skall beräknas på
det sätt som anges i
punkt 1.3.1Klasse SN:2 2,1 1,1 1,5 1,1
Klasse SN:3 2,1 1,1 1,5 1,1
Klasse SN:4 1,6 1,1 1,4 1,1
1.3.1 Följande formel skall användas för att beräkna försämringsfaktorn för
motorer med efterbehandling:
DF = [(NE * EDF) − (CC * F)] / (NE − CC)
därDF = försämringsfaktorn
NE = utsläppsnivåer för en ny motor uppmätt före katalysatorn (g/kWh)
EDF = försämringsfaktorn för motorer utan katalysator enligt tabell 1
CC = omvandlad mängd vid den tidsmässiga nollpunkten (g/kWh)F = 0,8 för HC och 0,0 för NO
xför alla motorklasser
F = 0,8 för CO för alla motorklasser1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 91
▼M2
1.4 Tillverkare skall välja en fastställd försämringsfaktor eller beräkna en
försämringsfaktor för varje reglerad förorening och för alla motorfa-
miljer för steg II. Denna försämringsfaktor skall användas vid
typgodkännandet och vid prov som utförs under tillverkningsprocessen.
1.4.1 För motorer för vilka de fastställda försämringsfaktorerna i tabellerna 1
och 2 inte används skall försämringsfaktorn beräknas på följande sätt:
1.4.1.1 Det provningsförfarande som fastställs i detta direktiv skall utföras, i sin
helhet och under det antal timmar som krävs för att utsläppen skall
stabiliseras, på minst en motor i det utförande i vilket det är troligast
att motorn kommer att överskrida HC+NOx-normerna eller, i tillämpliga
fall, familjegränsvärdet. Motorn skall vara konstruerad på ett sätt som är
representativt för de motorer som sedan kommer att tillverkas.
1.4.1.2 Om mer än en motor provas skall det genomsnittliga resultatet
användas, avrundat till det antal decimaler som normen anger uttrycket
med ytterligare en signifikant siffra.
1.4.1.3 Provet skall utföras igen efter det att motorn genomgått en åldringspro-
cess. Åldringsprocessen skall vara utformad så att den gör det möjligt
för tillverkaren att förutsäga hur motorns utsläppsprestanda kommer att
försämras under motorns förväntade livstid. Olika typer av slitage och
andra försämringsfaktorer som vanligen uppstår under normal använd-
ning och som kan påverka utsläppsprestanda skall beaktas. Om mer än
en motor provas skall det genomsnittliga resultatet användas, avrundat
till det antal decimaler som normen anger uttrycket med ytterligare en
signifikant siffra.
1.4.1.4 Dividera för varje reglerad förorening utsläppen vid hållbarhetsperiodens
slut (i tillämpliga fall genomsnittliga utsläpp) med de stabiliserade
utsläppen (i tillämpliga fall genomsnittliga utsläpp), och avrunda till
två signifikanta siffror. Denna siffra är försämringsfaktorn. Om siffran
är under 1,00 skall försämringsfaktorn vara 1,0.
1.4.1.5 Om tillverkaren önskar kan ytterligare provpunkter läggas in mellan
provpunkten för de stabiliserade utsläppen och hållbarhetsperioden. Om
mellanliggande provpunkter används skall dessa spridas ut med jämna
mellanrum över hållbarhetsperioden (± 2 timmar). En av dessa prov-
punkter skall ligga mitt i hållbarhetsperioden (± 2 timmar).
För varje förorening HO+NOxoch CO skall en rät linje dras mellan
datapunkterna, där det första provet räknas som tidsmässig nollpunkt,
och minstakvadrat-metoden användas. Försämringsfaktorn är de
beräknade utsläppen vid slutet av hållbarhetsperioden dividerat med de
beräknade utsläppen vid den tidsmässiga nollpunkten.
1.4.1.6 Beräknade försämringsfaktorer kan tillämpas för andra familjer än dem
de ursprungligen beräknades för, om tillverkaren före typgodkännandet
på ett godtagbart sätt för den nationella godkännandemyndigheten
styrker att dessa motorfamiljer har en utformning och tekniska egen-
skaper som gör att de rimligen kan förväntas ha samma
försämringsegenskaper när det gäller utsläpp.
Följande är exempel på faktorer som gäller utformning och tekniska
egenskaper (förteckningen är inte uttömmande):
— Konventionella tvåtaktsmotorer utan efterbehandlingssystem.
— Konventionella tvåtaktsmotorer med katalysator med keramisk
bärare med samma aktiva material och mängd, och samma antal
kanaler per cm2.
— Konventionella tvåtaktsmotorer med katalysator med metallbärare
med samma aktiva material och mängd, samma substrat och samma
antal kanaler per cm2.
— Tvåtaktsmotorer med ett skiktat spolningssystem.— Fyrtaktsmotorer med katalysator (enligt ovan) med samma ventil-
teknik och identiskt smörjningssystem.
— Fyrtaktsmotorer utan katalysator med samma ventilteknik och iden-
tiskt smörjningssystem.
2. HÅLLBARHETSPERIODER FÖR MOTORER UNDER STEG II
2.1 Tillverkaren skall ange vilken kategori av hållbarhetsperiod respektive
motorfamilj tillhör vid tidpunkten för typgodkännandet. Motortillver-
karen skall välja den kategori av hållbarhetsperiod som bäst avspeglar
den förväntade livslängden för den utrustning som respektive motor
förväntas monteras i. Tillverkaren skall bevara de uppgifter som behövs
för att motivera valet av hållbarhetskategori för respektive motorfamilj.
Dessa uppgifter skall på begäran lämnas till godkännandemyndigheten.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 92
▼M2
2.1.1 För handhållna motorer skall tillverkaren välja en kategori av hållbar-
hetsperiod från tabell 1.
Tabell 1: Kategorier av hållbarhetsperioder för handhållna motorer (timmar)
Kategori 1 2 3
Klass SH:1 50 125 300
Klass SH:2 50 125 300
Klass SH:3 50 125 300
2.1.2 För icke handhållna motorer skall tillverkaren välja en kategori av
hållbarhetsperiod från tabell 2.
Tabell 1: Kategorier av hållbarhetsperioder för icke handhållna motorer (timmar)
Kategori 1 2 3
Klass SN:1 50 125 300
Klass SN:2 125 250 500Klass SN:3 125 250 500Klass SN:4 250 500 1 000
2.1.3 Tillverkaren skall på ett godtagbart sätt för godkännandemyndigheten
styrka att den angivna livslängden är korrekt. Tillverkaren kan använda
följande uppgifter för att motivera varför en viss hållbarhetskategori
valts för en bestämd motorfamilj (uppräkningen är inte uttömmande):
— Undersökningar om livslängden för den utrustning som motorerna
skall installeras i.
— Tekniska utvärderingar av motorer som varit i bruk för att undersöka
när motorns prestanda sjunkit så mycket att det påverkar användbar-
heten och/eller tillförlitligheten i en sådan utsträckning att motorn
måste renoveras eller bytas ut.
— Garantivillkor och garantins längd.
— Marknadsföringsmaterial som tar upp motorns livslängd.
— Felrapportering från kunder.— Tekniska utvärderingar av hur länge (i timmar) en viss teknik, ett
visst material eller en viss konstruktion i motorn håller.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 93
▼B
BILAGA ►M2 V◄
TEKNISKA EGENSKAPER HOS DET REFERENSBRÄNSLE SOM SKALL ANVÄNDAS
FÖR GODKÄNNANDEPROV OCH FÖR KONTROLL AV PRODUKTIONENS
ÖVERENSSTÄMMELSE
REFERENSBRÄNSLE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED KOMPRESSIONSTÄNDNING
TILL MOBILA MASKINER SOM INTE ÄR AVSEDDA ATT ANVÄNDAS PÅ VÄG(1)
Observera: Egenskaper som är väsentliga för motorprestanda/avgasutsläpp är markerade.
Gränsvärden och enheter (2) ASTM-metod
Cetantal (4) min 45 (7)
max 50ISO 5165
Densitet vid 15 ºC min 835 kg/m3
max 845 kg/m3(10)ISO 3 675, ASTM D 4 052
Destillering (3)
— till 95 %-punktenmax 370 ºC ISO 3405
Viskositet vid 40 ºC min 2,5 mm2/s
max 3,5 mm2/sISO 3104
Svavelhalt min 0,1 viktprocent (9)
max 0,2 viktprocent (8)ISO 8754, EN 24260
Flampunkt min 55 ºC ISO 2719
Filtrerbarhet i kyla min —
max + 5 ºCEN 116
Kopparkorrosion max 1 ISO 2160
Koksrester enligt Conradson
(10 % DR)max 0,3 viktprocent ISO 10370
Askhalt max 0,01 viktprocent ASTM D 482 (12)
Vattenhalt max 0,05 viktprocent ASTM D 95, D 1744
Neutralisationstal (stark syra) ►M1►M2max◄
0,20 mg KOH/g ◄
Oxidationsstabilitet (5) max 2,5 mg/100 ml ASTM D 2274
Additiv (6)
Not 1: Om det är nödvändigt att beräkna den termiska verkningsgraden hos en motor eller ett fordon kan energi-
innehållet i bränslet beräknas på följande sätt:
Specifik energi (värmeinnehåll) (netto) i
MJ/kg = (46,423 − 8,792 · d2+ 3,17 · d) × (1 − (x + y + s)) + 9,42 · s − 2,499 · x
där:
d = densitet vid 288 K (15 ºC)
x = massandel vatten (% dividerat med 100)y = massandel aska (% dividerat med 100)
s = massandel svavel (% dividerat med 100).
Not 2: De värden som anges i specifikationen är ”verkliga värden”. När gränsvärdena fastställts har villkoren enligt
ASTM D 3244, ”Defining a basis for petroleum product quality disputes”, tillämpats. När ett minimivärdefastställts har en minsta skillnad av 2R över noll beaktats. När ett maximi- och minimivärde fastställts är
minsta skillnaden 4R (R = reproducerbarhet).
Trots denna åtgärd, som är nödvändig av statistiska skäl, bör bränsletillverkaren eftersträva ett nollvärde,
om det föreskrivna maximivärdet är 2R, och medelvärdet i de fall då maximi- och minimigränser anges.
Om det är nödvändigt att klarlägga om ett bränsle uppfyller kraven i specifikationen, skall villkoren enligtASTM D 3244 tillämpas.
Not 3: De angivna värdena visar förångad kvantitet (återvunnen procentandel + förlorad procentandel).
Not 4: Intervallet för cetantalet stämmer inte med kravet på ett lägsta intervall på 4R. Om en tvist uppstår mellan
bränsleleverantören och bränsleanvändaren kan ASTM D 3244 användas för att lösa tvisten under förutsätt-ning att tillräckligt många mätningar görs för att uppnå erforderlig precision, i stället för enstaka
bestämningar.
Not 5: Även om oxidationsstabiliteten kontrolleras är det troligt att livslängden är begränsad. Leverantören bör
rådfrågas om lagringsförhållanden och livslängd.
Not 6: Detta bränsle skall endast baseras på direkta (”straight run”) och krackade kolvätedestillat. Avsvavling är
tillåten. Bränslet får inte innehålla metalliska additiv eller cetantalsförbättrare.
Not 7: Lägre värden är tillåtna, och i sådana fall skall referensbränslets cetantal rapporteras.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 94
▼M2
▼B
▼B
Not 8: Högre värden är tillåtna, och i sådana fall skall referensbränslets svavelhalt rapporteras.
Not 9: Skall konstant ses över mot bakgrund av marknadsutvecklingen. ►M1 Vid det första godkännandet av
en motor utan avgasefterbehandling får en nominell svavelhalt på 0,05 viktprocent (lägst 0,03 viktpor-
cent) tillåtas på sökandens begäran. Den uppmätta partikelhalten skall i sådana fall korrigeras uppåttill det nominellt specificerade medelvärdet för bränslets svavelhalt (0,15 viktprocent) enligt följandeekvation: ◄
PT
adj= PT + [SFC × 0,0917 × (NSLF − FSF)]
där:
PTadj= justerat PT-värde (g/kWh)
PT = mätt vägt specifikt emissionsvärde för partikelutsläpp (g/kWh)
SFC = vägd specifikt bränsleförbrukning (g/kWh) beräknad enligt nedanstående formelNSLF = medelvärde för nominell specificering av massfraktionen svavelhalt (dvs. 0,15 %/100)FSF = massfraktionen svavelhalt i bränsle (%/100)
Ekvation för beräkning av vägd specifik bränsleförbrukning:
SFC¼Xn
i¼1Gfuel ;i/C2WF i
Xn
i¼1Pi/C2WF i
där:
Pi=Pm,i+PAE,i
Med avseende på bestämning av produktionsöverensstämmelse enligt punkt 5.3.2 i bilaga I måste
kraven uppfyllas vid användning av referensbränsle med en svavelhalt som överensstämmer med enminimi/maximinivå på 0,1/0,2 viktprocent.
Not 10: Högre värden tillåts upp till 855 kg/m
3varvid det använda referensbränslets densitet skall rapporteras. Med
avseende på bestämning av produktionsöverensstämmelse enligt punkt 5.3.2 i bilaga I måste kraven
uppfyllas vid användning av referensbränsle med en svavelhalt som överensstämmer med en
minimi-/maximinivå på 835/845/ kg/m3.
Not 11: Samtliga egenskaper hos bränslet samt gränsvärden skall konstant ses över mot bakgrund av marknadsut-
vecklingen.
Not 12: Skall ersättas av EN/ISO 6245 med verkan från och med tidpunkten för genomsförande.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 95
▼M2
REFERENSBRÄNSLE FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED GNISTTÄNDNING TILL
MOBILA MASKINER SOM INTE ÄR AVSEDDA ATT ANVÄNDAS PÅ VÄG
Observera: När det gäller tvåtaktsmotorer utgörs bränslet av en blandning av smörjolja och den
bensin som anges nedan. Blandningsförhållandet skall enligt punkt 2.7 i bilaga IV följa
tillverkarens anvisningar.
Parameter EnhetGränsvärden (1)Provning-
smetodOffentliggö-
randeMinimum Maximum
Researchoktantal,
RON95,0 — EN 25164 1 993
Motoroktantal,
MON85,0 — EN 25 163 1 993
Densitet vid 15 ºC kg/m3748 762 ISO 3675 1 995
Ångtryck enligt
ReidkPa 56,0 60,0 EN 12 1 993
Destillering —
— Begynnelsekok-
punktºC 24 40 EN-ISO
34051 988
— Avdunstad vid
100 ºCVol. % 49,0 57,0 EN-ISO
34051 988
— Avdunstad vid
150 ºCVol. % 81,0 87,0 EN-ISO
34051 988
— Slutkokpunkt ºC 190 215 EN-ISO
34051 988
Återstod % — 2 EN-ISO
34051 988
Analys av kolväten — —
— Olefiner Vol. % — 10 ASTM D
13191 995
— Aromatiska
föreningarVol. % 28,0 40,0 ASTM D
13191 995
— Bensen Vol. % — 1,0 EN 12177 1 998
— Mättade
kolvätenVol. % — rester ASTM D
13191 995
Kol/väteförhål-
landeRapport Rapport
Oxidationsstabilitet
(2)min 480 — EN-ISO
75361 996
Syrehalt Mass. % — 2, 3 EN 1601 1 997
Förekommande
bindemedelmg/ml — 0,04 EN-ISO
62461 997
Svavelhalt mg/kg — 100 EN-ISO
145961 998
Kopparkorrosion
vid 50 ºC— 1 EN-ISO
21601 995
Blyhalt g/l — 0,005 EN 237 1 996
Fosforhalt g/l — 0,0013 ASTM D
32311 994
Anmärkning 1: De värden som anges i specifikationen är ”faktiska värden”. Vid fastställande av
gränsvärdena har villkoren enligt SS-EN ISO 4259 ”Petroleumprodukter - Bestämning
och tillämpning av precisionsmått hos provningsmetoder” tillämpats. När ett mini-mivärde fastställts har en minsta skillnad av 2R över noll beaktats. När ett maximi-
och ett minimivärde fastställts är den minsta skillnaden 4R (R = reproducerbarhet).
Trots denna åtgärd, som är nödvändig av statistiska skäl, bör bränsletillverkaren
eftersträva ett nollvärde när det föreskrivna maximivärdet är 2R och ett medelvärde i
de fall maximi- och minimigränser anges. Om det är nödvändigt att klarlägga huruvida
ett bränsle uppfyller kraven i specifikationen skall villkoren i SS-EN ISO 4259 tillä-
mpas.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 96
▼M2
Anmärkning 2: Bränslet kan innehålla antioxidanter och metalldesaktivatorer som vanligtvis används
för att stabilisera strömmar av raffinaderigas, men rengörings/dispergermedel och
lösningsoljor får inte tillsättas.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 97
▼B
BILAGA ►M2 VI◄
1. ANALYS- OCH PROVTAGNINGSSYSTEM
SYSTEM FÖR GAS- OCH PARTIKELPROVTAGNING
Figur nummer Beskrivning
2 Avgasanalyssystem för outspädda avgaser
3 Avgasanalyssystem för utspädda avgaser
4 Delflöde, isokinetiskt flöde, sugfläktstyrning,
delprovtagning
5 Delflöde, isokinetiskt flöde, tryckfläktstyrning,
delprovtagning
6 Delflöde, CO2- eller NOx-kontroll, delprovtagning
7 Delflöde, CO2- och kolbalans, totalprovtagning
8 Delflöde, enkelt venturirör och koncentrationsmät-
ning, delprovtagning
9 Delflöde, dubbla venturirör eller mynningar och
koncentrationsmätning, delprovtagning
10 Delflöde, delning i flera rör och koncentra-
tionsmätning, delprovtagning
11 Delflöde, flödesreglering, totalprovtagning
12 Delflöde, flödesreglering, delprovtagning
13 Fullflöde, kolvpump eller venturirör för kritiskt
flöde, delprovtagning
14 Partikelprovtagningssystem
15 Utspädningssystem för fullflödessystem
1.1 Bestämning av gasformiga utsläpp
Punkt 1.1.1 och figurerna 2 och 3 innehåller detaljerade beskrivningar
av de rekommenderade provtagnings- och analyssystemen. Eftersom
flera olika sammansättningar kan ge likvärdiga resultat krävs inte exakt
överensstämmelse med dessa figurer. Ytterligare komponenter, t.ex.
instrument, ventiler, magnetventiler, pumpar och omkopplare får
användas för att ge ytterligare information och samordna komponentsys-
temens funktioner. Andra komponenter, som i vissa system inte är
nödvändiga för bibehållen noggrannhet, får uteslutas om detta sker på
grundval av gott ingenjörsmässigt omdöme.
1.1.1 Gasformiga beståndsdelar i avgaser — CO, CO2, HC, NOx
Här beskrivs ett analyssystem för bestämning av gasformiga utsläpp i
outspädda eller utspädda avgaser som baseras på användningen av
— en HFID-analysator för mätning av kolväten,
— NDIR-analysatorer för mätning av kolmonoxid och koldioxid,— en HCLD-analysator eller likvärdig analysator för mätning av
kväveoxider.
Vad gäller outspädda avgaser (se figur 2) får provet för samtliga
beståndsdelar tas med en provtagningssond eller två provtagningssonder
som placeras nära varandra och som inuti är delade för att leda till de
olika analysatorerna. Försiktighet skall iakttas så att ingen kondens av
beståndsdelar i avgaserna (inbegripet vatten och svavelsyra) sker någon-
stans i analyssystemet.
Vad gäller utspädda avgaser (se figur 3) skall provet för kolväten tas
med en annan provtagningssond än den som används för övriga
beståndsdelar. Försiktighet skall iakttas så att ingen kondens av
beståndsdelar i avgaserna (inbegripet vatten och svavelsyra) sker någon-
stans i analyssystemet.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 98
▼B
Figur 2
Flödesdiagram för avgasanalyssystem för CO, NOxoch HC
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 99
▼B
Figur 3
Flödesdiagram för analyssystem för utspädda avgaser för CO, CO2,
NOxoch HC
Beskrivningar — figur 2 och 3
Allmänt:
Samtliga komponenter i provtagningsgasens bana skall hålla den tempe-
ratur som angetts för respektive system.
— SP1 Provtagningssond för outspädda avgaser (endast figur 2)
En rak provtagningssond av rostfritt stål med flera hål och tillsluten
ände rekommenderas. Den inre diametern får inte vara större än
provtagningsledningens inre diameter. Väggarnas tjocklek får inte
överstiga 1 mm. Sonden skall ha minst tre hål i tre olika radialplan,
med en sådan storlek att ungefär samma flöde för provtagning
erhålls. Sonden skall täcka åtminstone 80 % av avgasrörets diameter.
— SP2 Provtagningssond för HC i utspädda avgaser (endast figur 3)
Sonden skall
— utgöra de första 254 till 762 millimetrarna av provtagningsled-
ningen för kolväten (HSL3),
— ha en inre diameter på minst 5 mm,
— monteras i utspädningstunneln DT (punkt 1.2.1.2) vid en punkt
där utspädningsluften och avgaserna är väl blandade (t.ex. ca 10
tunneldiametrar bakom den punkt där avgaserna kommer in i
utspädningstunneln),
— befinna sig tillräckligt långt (radialt) från övriga sonder och från
tunnelns vägg för att inte påverkas av dödvatten eller virvlar,
— värmas upp så att gasflödets temperatur stiger till 463 K (190 ºC)
± 10 K vid utloppet ur sonden.
— SP3 Provtagningssond för CO, CO2,N Oxi utspädda avgaser (endast
figur 3)1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 100
▼B
Sonden skall
— befinna sig på samma plan som SP2,
— befinna sig tillräckligt långt (radialt) från övriga sonder och
tunnelns vägg för att inte påverkas av dödvatten eller virvlar,
— värmas upp och isoleras över hela sin längd till en temperatur på
minst 328 K (55 ºC) så att kondens av vatten undviks.
— HSL1 Uppvärmd provtagningsledning
Genom provtagningsledningen sker provtagning av gas från en enkel
sond till delningspunkten/-punkterna och HC-analysatorn.
Provtagningsledningen skall
— ha en inre diameter på minst 5 mm och högst 13,5 mm,
— vara gjord av rostfritt stål eller PTFE,— ha en väggtemperatur på 463 K (190 ºC) ± 10 K, uppmätt i varje
separat kontrollerad uppvärmd sektion, om avgastemperaturen
vid provtagningssonden är högst 463 K (190 ºC),
— ha en väggtemperatur på över 453 K (180 ºC) om avgastempera-
turen vid provtagningssonden är högre än 463 K (190 ºC),
— hålla en gastemperatur på 463 K (190 ºC) ± 10 K omedelbart
före det uppvärmda filtret (F2) och HFID.
— HSL2 Uppvärmd provtagningsledning för NO
x
Provtagningsledningen skall
— ha en väggtemperatur på 328-473 K (55-200 ºC) fram till
omvandlaren om kylbad används och fram till analysatorn om
inget kylbad används,
— vara gjord av rostfritt stål eller PTFE.Eftersom provtagningsledningen behöver värmas upp endast för att
förhindra kondens av vatten och svavelsyra, beror provtagningsled-
ningens temperatur på svavelhalten i bränslet.
— SL Provtagningsledning för CO (CO
2
Ledningen skall vara gjord av PTFE eller rostfritt stål. Den kan vara
uppvärmd eller ouppvärmd.
— BK Bakgrundssäck (valfritt; endast figur 3)
För mätning av bakgrundskoncentrationer.
— BG Provtagningssäck (valfritt; endast figur 3 för CO och CO2
För mätning av koncentration i proverna.
— F1 Uppvärmt förfilter (valfritt)
Temperaturen skall vara samma som för HSL1.
— F2 Uppvärmt filter
Filtret skall avlägsna eventuella fasta partiklar från gasprovet före
analysatorn. Temperaturen skall vara samma som för HSL1. Filtret
skall bytas ut vid behov.
— P Uppvärmd provtagningspump
Pumpen skall värmas upp till den temperatur som HSL1 håller.
— HC
Uppvärmd flamjonisationsdetektor (HFID) för bestämning av
kolväten. Temperaturen skall ligga på 453-473 K (180-200 ºC).
— CO, CO2
NDIR-analysatorer för bestämning av kolmonoxid och koldioxid.
— NO2
(H)CLD-analysator för bestämning av väteoxider. Om en HCLD
används skall den hållas vid en temperatur på 328-473 K (55-
200 ºC).
— C Omvandlare
Em omvandlare skall användas för katalytisk reduktion av NO2till
NO före analysen i CLD eller HCLD.
— B Kylbad
För att kyla och kondensera vatten i avgasprovet. Badet skall hållas
vid en temperatur av 273-277 K (0-4 ºC) med hjälp av is eller
kylning. Kylbadet är valfritt om analysatorn är fri från interferens
av vattenånga enligt punkterna 1.9.1 och 1.9.2 i tillägg 3 till bilaga
III.
Det är inte tillåtet att avlägsna vatten från provet med hjälp av
kemiska torkare.
— T1, T2, T3 Temperaturmätare
För att kontrollera gasflödets temperatur.
— T4 Temperaturmätare
Temperaturen i NO2/NO-omvandlaren.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 101
▼B
— T5 Temperaturmätare
För att kontrollera kylbadets temperatur.
— G1, G2, G3 Tryckmätare
För att mäta trycket i provtagningsledningarna.
— R1, R2 Tryckreglage
För att reglera luftens och bränslets respektive tryck för HFID.
— R3, R4, R5 Tryckreglage
För att reglera trycket i provtagningsledningarna och flödet till
analysatorerna.
— FL1, FL2, FL3 Flödesmätare
För att kontrollera provets bypassflöde.
— FL4 till FL7 Flödesmätare (valfria)
För att kontrollera flödet genom analysatorerna.
— V1 till V6 Urvalsventiler
Ventilsystem som passar för att välja avgasprov, spänngas eller
nollställningsgas in i analysatorn.
— V7, V8 Magnetventil
För bypass till NO2/NO-omvandlaren.
— V9 Nålventil
För att balansera flödet genom NO2/NO-omvandlaren och bypassa-
nordningen.
— V10, V11 Nålventil
För att reglera flödena till analysatorerna.
— V12, V13 Vippventil
För att dränera kondens från bad B.
— V14 Urvalsventil
För att välja provtagnings- eller bakgrundssäcken.
1.2 Bestämning av partiklar
Punkterna 1.2.1 och 1.2.2 samt figur 4 till 15 innehåller detaljerade
beskrivningar av de rekommenderade utspädnings- och provtagningssys-
temen. Eftersom flera olika sammansättningar kan ge likvärdiga resultat
krävs inte exakt överensstämmelse med dessa figurer. Ytterligare
komponenter, t.ex. instrument, ventiler, magnetventiler, pumpar och
omkopplare får användas för att ge ytterligare information och samordna
komponentsystemens funktioner. Andra komponenter, som i vissa
system inte är nödvändiga för bibehållen noggrannhet, får uteslutas om
detta sker på grundval av gott ingenjörsmässigt omdöme.
1.2.1 Utspädningssystem
1.2.1.1 System med delflödesutspädning (figur 4 till 12)
Här beskrivs ett utspädningssystem som är baserat på utspädning av en
del av avgasflödet. Uppdelning av avgasflödet och den därpå följande
utspädningen kan göras med hjälp av olika typer av utspädningssystem.
För den efterföljande insamlingen av partiklar kan alla de utspädda
avgaserna eller endast en del av dessa ledas till partikelprovtagningssys-
temet (figur 14 i punkt 1.2.2). Den första metoden kallas
totalprovtagningstyp och den andra metoden delprovtagningstyp .
Beräkningen av utspädningsfaktorn beror på vilken typ av system som
används. Följande typer rekommenderas:
— Isokinetiska system (figur 4 och 5)
Med dessa system blir flödet till överföringsröret likvärdigt med
huvudavgasflödet vad gäller gashastighet och/eller -tryck, och
därför krävs ett ostört och jämnt avgasflöde vid provtagningssonden.
Detta uppnås vanligen med hjälp av en resonator och ett rakt
inflödesrör framför provtagningspunkten. Delningsfaktorn beräknas
sedan utifrån lätt mätbara värden, t.ex. rördiametrar. Det bör noteras
att isokinesi endast används för att uppnå likvärdiga flödesförhål-
landen och inte för att uppnå likvärdig storleksfördelning. Det
senare är normalt inte nödvändigt, eftersom partiklarna är tillräckligt
små för att följa strömlinjerna.
— Flödesreglerade system med koncentrationsmätning (figur 6 till 10)
Med dessa system tas ett prov från huvudavgasflödet genom anpass-
ning av utspädningsluftens flöde och det totala flödet utspädda
avgaser. Utspädningsfaktorn bestäms utifrån koncentrationen av
provgaser, t.ex. CO2eller NOx, som naturligen finns i motoravga-
serna. Koncentrationerna i de utspädda avgaserna och i
utspädningsluften mäts, medan koncentrationen i de outspädda avga-1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 102
▼B
serna antingen kan mätas direkt eller bestämmas utifrån
bränsleflödet med hjälp av kolbalansformeln, om bränslets
sammansättning är känd. Systemen kan styras med hjälp av den
beräknade utspädningsfaktorn (figur 6 och 7) eller med hjälp av
flödet till överföringsröret (figur 8, 9 och 10).
— Flödesreglerade system med flödesmätning (figur 11 och 12)
Med dessa system tas ett prov från huvudavgasflödet genom att
utspädningsluftens flöde och det totala flödet utspädda avgaser ställs
in. Utspädningsfaktorn bestäms utifrån skillnaden mellan de två
flödena. Korrekt kalibrering av flödesmätarna i förhållande till
varandra är nödvändigt, eftersom de två flödenas relativa storlek
kan medföra väsentliga fel vid högre utspädningsfaktorer (figur 9
till 15). Flödesregleringen görs mycket enkelt genom att hålla flödet
utspädda avgaser konstant och vid behov variera utspädningsluftens
flöde.
För att det skall vara möjligt att utnyttja fördelarna med system med
delflödesutspädning måste uppmärksamhet ägnas åt att undvika de
potentiella problemen med förlust av partiklar i överföringsröret, så
att det säkerställs att ett representativt prov tas från motoravgaserna,
samt åt bestämning av delningsfaktorn.
I de beskrivna systemen uppmärksammas dessa kritiska områden.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 103
▼B
Figur 4
System med delflödesutspädning med isokinetisk sond och delprov-
tagning
(SB-styrning)
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom överföringsröret TT via den isokinetiska provtagningssonden
ISP. Avgasernas differentialtryck mellan avgasröret och inloppet till
sonden mäts med tryckgivaren DPT. Denna signal överförs till flödesre-
gulatorn FC1 som styr sugfläkten SB till att hålla ett differentialtryck på
noll vid sondens spets. Under dessa förhållanden är avgashastigheten i
EP och ISP densamma, och flödet genom ISP och TT utgör en konstant
andel av avgasflödet. Delningsfaktorn bestäms utifrån EP:s och ISP:s
tvärsnittsareor. Utspädningsluftens flöde mäts med flödesmätningsutrust-
ningen FM1. Utspädningsfaktorn beräknas utifrån utspädningsluftens
flöde och delningsfaktorn.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 104
▼B
Figur 5
System med delflödesutspädning med isokinetisk sond och delprov-
tagning
(PB-styrning)
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom överföringsröret TT via den isokinetiska provtagningssonden
ISP. Avgasernas differentialtryck mellan avgasröret och inloppet till
sonden mäts med tryckgivaren DPT. Denna signal överförs till flödesre-
gulatorn FC1 som styr tryckfläkten PB till att hålla ett differentialtryck
på noll vid sondens spets. Detta görs genom att ta en liten del av
utspädningsluften, vars flöde redan har mätts med flödesmätningsutrust-
ningen FM1, och leda in den i TT med hjälp av ett tryckluftsmunstycke.
Under dessa förhållanden är avgashastigheten i EP och ISP densamma,
och flödet genom ISP och TT utgör en konstant andel av avgasflödet.
Delningsfaktorn bestäms utifrån EP:s och ISP:s tvärsnittsareor.
Utspädningsluften sugs genom DT med hjälp av sugfläkten SB, och
flödet mäts med FM1 vid inloppet till DT. Utspädningsfaktorn beräknas
utifrån utspädningsluftens flöde och delningsfaktorn.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 105
▼B
Figur 6
System med deflödesutspädning med mätning av CO2- eller NOx-
koncentration och delprovtagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT. Koncentra-
tionerna av en provgas (CO2eller NOxmäts i de outspädda och de
utspädda avgaserna samt i utspädningsluften med hjälp av avgasanalysa-
torn/-analysatorerna EGA. Dessa signaler överförs till flödesregulatorn
FC2 som styr antingen tryckfläkten PB eller sugfläkten SB till att hålla
den önskade avgasdelnings- och utspädningsfaktorn i DT. Utspädnings-
faktorn beräknas utifrån provgaskoncentrationerna i de outspädda
avgaserna, de utspädda avgaserna och utspädningsluften.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 106
▼B
Figur 7
System med delflödesutspädning med mätning av CO2-koncentra-
tion, kolbalans och delprovtagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunnelnDT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT. CO
2-
koncentrationerna mäts i de utspädda avgaserna samt i utspädningsluften
med hjälp av avgasanalysatorn/-analysatorerna EGA. Signalerna för
CO2och bränsleflöde GFUELöverförs antingen till flödesregulatorn FC2
eller till flödesregulatorn FC3 i partikelprovtagningssystemet (se figur
14). FC2 styr tryckfläkten PB, medan FC3 styr partikelprovtagningssys-
temet (se figur 14), och därigenom anpassas flödena in i och ut ur
sytemet så att den önskade avgasdelnings- och utspädningsfaktorn
bibehålls i DT. Utspädningsfaktorn beräknas utifrån CO2-koncentratio-
nerna och GFUELmed hjälp av antagandet om kolbalans.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 107
▼B
Figur 8
System med delflödesutspädning med enkelt venturirör, koncentra-
tionsmätning och delprovtagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT p.g.a. det
undertryck som åstadkoms av venturiröret VN i DT. Gasflödet genom
TT beror på momentutbytet vid venturiröret och påverkas därför av
gasens absoluta temperatur vid utloppet ur TT. Följaktligen är avgasdel-
ningen vid ett visst tunnelflöde inte konstant, och utspädningsfaktorn vid
låg belastning är något lägre än vid hög belastning. Provgaskoncentratio-
nerna (CO2eller NOxmäts i de outspädda och de utspädda avgaserna
samt i utspädningsluften med hjälp av avgasanalysatorn/-analysatorerna
EGA, och utspädningsfaktorn beräknas utifrån de sålunda uppmätta
värdena.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 108
▼B
Figur 9
System med delflödesutspädning, dubbla venturirör eller
munstycken, koncentrationsmätning och delprovtagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT med hjälp
av en flödesdelare som innehåller en uppsättning munstycken eller
venturirör. Den första (FD1) är placerad i EP, den andra (FD2) i TT.
Dessutom är två tryckkontrollventiler (PCV1 och PCV2) nödvändiga
för att hålla avgasdelningen konstant genom att reglera mottrycket i EP
och trycket i DT. PCV1 är placerad bakom SP i EP, PCV2 mellan
tryckfläkten PB och DT. Provgaskoncentrationerna (CO2eller NOxmäts
i de outspädda och de utspädda avgaserna samt i utspädningsluften med
hjälp av avgasanalysatorn/-analysatorerna EGA. De är nödvändiga för
att kontrollera avgasdelningen och kan användas för att justera PCV1
och PCV2 för exakt kontroll av delningen. Utspädningsfaktorn beräknas
utifrån provgaskoncentrationerna.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 109
▼B
Figur 10
System med delflödesutspädning med delning i flera rör, koncentra-
tionsmätning och delprovtagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunnelnDT genom överföringsröret TT med hjälp av flödesdelaren FD3 som
består av ett antal rör med samma dimensioner (samma diameter, längd
och bottenradie) som monterats i EP. Avgaserna genom ett av dessa rör
leds till DT och avgaserna genom resten av rören leds genom fuktkam-
maren DC. Avgasdelningen bestäms alltså av det totala antalet rör. För
konstant kontroll av delningen krävs ett differentialtryck på noll mellan
DC och TT:s mynning, och detta mäts med hjälp av differentialtryckgi-
varen DPT. Ett differentialtryck på noll åstadkoms genom att frisk luft
sprutas in i DT vid utloppet ur TT. Provgaskoncentrationerna (CO
2eller
NOxmäts i de outspädda och de utspädda avgaserna samt i utspädnings-
luften med hjälp av avgasanalysatorn/-analysatorerna EGA. De är
nödvändiga för att kontrollera avgasdelningen och kan användas för att
justera insprutningsluftens flöde för exakt kontroll av delningen.
Utspädningsfaktorn beräknas utifrån provgaskoncentrationerna.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 110
▼B
Figur 11
System med delflödesutspädning med flödesreglering och totalprov-
tagning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunneln
DT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT. Det totala
flödet genom tunneln justeras med hjälp av flödesregulatorn FC3 och
provtagningspumpen P i partikelprovtagningssystemet (se figur 16).
Utspädningsluftens flöde regleras med hjälp av flödesregulatorn FC2,
vilket kan använda GEXH,GAIReller GFUELsom styrsignaler för önskad
avgasdelning. Provtagningsflödet in i DT utgörs av skillnaden mellan
det totala flödet och utspädningsluftens flöde. Utspädningsluftens flöde
mäts med hjälp av flödesmätningsutrustningen FM1, det totala flödet
med hjälp av flödesmätningsutrustningen FM3 i partikelprovtagningssys-
temet (se figur 14). Utspädningsfaktorn beräknas utifrån dessa två
flöden.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 111
▼B
Figur 12
System med delflödesutspädning med flödesreglering och elprovtag-
ning
Outspädda avgaser överförs från avgasröret EP till utspädningstunnelnDT genom provtagningssonden SP och överföringsröret TT. Avgasdel-
ningen och flödet in i DT regleras med hjälp av flödesregulatorn FC2
som justerar tryckfläktens PB:s och sugfläktens SB:s flöde (eller
hastighet). Detta är möjligt eftersom det prov som tas med hjälp av
partikelprovtagningssystemet åter leds in i DT. G
EXH,GAIReller GFUELkan
användas som styrsignaler för FC2. Utspädningsluftens flöde mäts med
hjälp av flödesmätningsutrustningen FM1, det totala flödet med hjälp av
flödesmätningsutrustningen FM2. Utspädningsfaktorn beräknas utifrån
dessa två flöden.
Beskrivning — figur 4 till 12
— EP Avgasrör
Avgasröret får vara isolerat. För att minska värmetrögheten i
avgasröret rekommenderas ett förhållande mellan tjocklek och
diameter på högst 0,015. Användandet av flexibla sektioner skall
begränsas till ett förhållande mellan längd och diameter på högst
12. Antalet krökar skall minimeras för att minska tröghetsavsättning.
Om systemet innehåller en provbäddsljuddämpare får även denna
vara isolerad.
I isokinetiska system skall avgasröret vara fritt från böjar, krökar och
diameterförändringar inom ett avstånd på minst 6 gånger rördiame-
tern framför och 3 gånger rördiametern bakom sondens spets.
Avgasernas hastighet i provtagningszonen skall vara högre än 10 m/
s utom vid tomgång. Avgasernas tryckvariationer får inte överstiga
± 500 Pa i genomsnitt. Åtgärder som syftar till att minska tryckvari-
ationerna på annat sätt än genom att använda ett komplett
avgassystem (inklusive ljuddämpare och anordning för efterbehand-
ling) får inte förändra motorns prestanda eller orsaka avsättning av
partiklar.
I system utan isokinetiska sonder rekommenderas ett rakt rör med en
längd av 6 gånger rördiametern framför och 3 gånger rördiametern
bakom sondens spets.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 112
▼B
— SP Provtagningssond (figur 6 till 12)
Den inre diametern skall vara minst 4 mm. Förhållandet mellan
avgasrörets och sondens diameter skall vara minst 4. Sonden skall
utgöras av ett öppet rör vänt mot flödesriktningen längs med
avgasrörets mittaxel, eller en sond med flera hål enligt beskrivningen
under SP1 i punkt 1.1.1.
— ISP Isokinetisk provtagningssond (figur 4 och 5)
Den isokinetiska provtagningssonden skall installeras vänd mot
flödesriktningen i en punkt på avgasrörets mittaxel där flödesförhål-
landena i EP föreligger, och den skall vara utformad för att ge ett
proportionellt prov av de outspädda avgaserna. Den inre diametern
skall vara minst 12 mm.
Vid isokinetisk uppdelning av avgaserna är ett styrsystem
nödvändigt, genom vilket ett differentialtryck på noll bibehålls
mellan EP och ISP. Under dessa förhållanden är avgasernas
hastighet i EP och ISP densamma, och massflödet genom ISP utgör
en konstant andel av avgasflödet. ISP skall kopplas till en differen-
tialtryckgivare. Styrningen för att ge ett differentialtryck på noll
mellan EP och ISP görs genom hastighets- eller flödesreglering
med hjälp av fläkt.
— FD1, FD2 Flödesdelare (figur 9)
En uppsättning venturirör eller munstycken installeras i avgasröret
EP och i överföringsröret TT, för att ge ett proportionellt prov av
de outspädda avgaserna. Ett styrsystem bestående av två tryckkon-
trollventiler PCV1 och PCV2 är nödvändigt för proportionell
delning genom reglering av trycket i EP och DT.
— FD3 Flödesdelare (figur 10)
En uppsättning rör (flerrörsenhet) installeras i avgasröret EP för att
ge ett proportionellt prov av de outspädda avgaserna. Ett av rören
leder in avgaser i utspädningstunneln DT, medan de övriga rören
leder ut avgaser till en fuktkammare DC. Rören skall ha samma
dimensioner (samma diameter, längd, bottenradie), så att avgasdel-
ningen avgörs av det totala antalet rör. Ett styrsystem är nödvändigt
för proportionell delning, genom att ett differentialtryck på noll
bibehålls mellan flerrörsenhetens utlopp i DC och TT:s utlopp.
Under dessa förhållanden är avgasernas hastighet i EP och FD3
proportionella, och flödet i TT utgör en konstant andel av
avgasflödet. De två punkterna skall kopplas till en differentialtryck-
givare DPT. Styrningen för att åstadkomma ett differentialtryck på
noll görs med hjälp av flödesregulatorn FC1.
— EGA Avgasanalysator (figur 6 till 10)
CO2- eller NOx-analysator kan användas (för kolbalansmetoden
endast CO2-analysator). Analysatorerna skall vara kalibrerade på
samma sätt som analysatorerna för mätning av gasformiga utsläpp.
En eller flera analysatorer kan användas för att fastställa koncentra-
tionsskillnaderna.
Mätsystemens noggrannhet skall vara sådan att noggrannheten hos
GEDFW,ieller VEDFW,iligger inom ± 4 %.
— TT Överföringsrör (figur 4 till 12)
Följande gäller för överföringsröret för partikelproven:
— Det skall vara så kort som möjligt och högst 5 m långt.
— Det skall ha en diameter som är lika stor som eller större än
sondens, dock högst 25 mm.
— Partikelprovet skall ledas ut längs med utspädningstunnelns
mittaxel samt i flödesriktningen.
Om röret är högst 1 m långt skall det isoleras med ett material som
har en värmeledningsförmåga på högst 0,05 W/(mK) med en radiell
tjocklek som motsvarar sondens diameter. Om röret är längre än 1 m
skall det vara isolerat och uppvärmt till en väggtemperatur på minst
523 K (250 ºC).
Alternativt kan den väggtemperatur som krävs i överföringsröret
bestämmas genom standardmässiga värmeöverföringsberäkningar.
— DPT Differentialtryckgivare (figur 4, 5 och 10)
Differentialtryckgivaren skall ha ett arbetsområde på högst ± 500 Pa.
— FC1 Flödesregulator (figur 4, 5 och 10)
I isokinetiska system (figur 4 och 5) är en flödesregulator nödvändig
för att bibehålla ett differentialtryck på noll mellan EP och ISP.
Justeringen kan göras
a) genom att reglera sugfläktens (SB) hastighet eller flöde och hålla
tryckfläktens (PB) hastighet konstant under varje steg (figur 4),
eller1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 113
▼B
b) genom att justera sugfläkten (SB) till ett konstant massflöde hos
de utspädda avgaserna och reglera tryckfläktens (PB) flöde och
därmed avgasprovets flöde i ett område vid överföringsrörets
(TT) ände (figur 5).
I tryckkontrollsystem får det kvarstående felet i tryckreglerings-
slingan inte överstiga ± 3 Pa. Tryckvariationerna i
utspädningstunneln får inte överstiga ± 250 Pa i genomsnitt.
I flerrörssystem (figur 10) är en flödesregulator nödvändig vid
proportionell avgasdelning för att bibehålla ett differentialtryck på
noll mellan flerrörsenhetens utlopp och TT:s utlopp. Justeringen
kan göras genom reglering av insprutningsluftens flöde in i DT vid
utloppet ur TT.
— PCV1, PCV2 Tryckkontrollventil (figur 9)
I systemet med dubbla venturirör/munstycken är två tryckkontrol-
lventiler nödvändiga för proportionell delning genom reglering av
mottrycket i EP och trycket i DT. Ventilerna skall placeras bakom
SP i EP och mellan PB och DT.
— DC Fuktkammare (figur 10)
En fuktkammare skall installeras vid flerrörsenhetens utlopp, för att
minimera tryckvariationerna i avgasröret EP.
— VN Venturirör (figur 8)
Ett venturirör installeras i utspädningstunneln för att ge undertryck i
området kring utloppet ur överföringsröret TT. Gasflödet genom TT
bestäms av momentutbytet i venturirörszonen och är i princip
proportionell mot det flöde hos tryckfläkten PB som medför en
konstant utspädningsfaktor. Eftersom momentutbytet påverkas av
temperaturen vid TT:s utlopp och tryckskillnaden mellan EP och
DT, är den verkliga utspädningsfaktorn något lägre vid låg belas-
tning än vid hög belastning.
— FC2 Flödesregulator (figur 6, 7, 11 och 12; valfri)
En flödesregulator kan användas för att reglera tryckfläktens PB:s
och/eller sugfläktens SB:s flöde. Avgasflödet eller bränsleflödet
och/eller CO2- eller NOx-differentialsignaler kan användas som styr-
signaler.
Om luften tillförs under tryck (figur 11) kontrollerar FC2 luftflödet
direkt.
— FM1 Flödesmätningsutrustning (figur 6, 7, 11 och 12)
Gasmätare eller annat instrument för mätning av utspädningsluftens
flöde. FM1 är valfri om PB är kalibrerad för att mäta flödet.
— FM2 Flödesmätningsutrustning (figur 12)
Gasmätare eller annat instrument för mätning av flödet utspädda
avgaser. FM2 är valfri om sugfläkten SB är kalibrerad för att mäta
flödet.
— PB Tryckfläkt (figur 4, 5, 6, 7, 8, 9 och 12)
För att reglera utspädningsluftens flöde kan PB anslutas till flödesre-
gulatorerna FC1 eller FC2. PB är inte nödvändig om en spjällventil
används. PB kan om den är kalibrerad användas för att mäta
utspädningsluftens flöde.
— SB Sugfläkt (figur 4, 5, 6, 9, 10 och 12)
Endast för system med delprovtagning. SB kan om den är kalibrerad
användas för att mäta flödet utspädda avgaser.
— DAF Utspädningsluftfilter (figur 4 till 12)
Det rekommenderas att utspädningsluften filtreras och tvättas med
träkol för att avlägsna bakgrundskolväten. Utspädningsluften skall
ha en temperatur på 298 K (25º C) ± 5 K.
På tillverkarens begäran skall prov tas på utspädningsluften i
enlighet med god ingenjörssed för att fastställa ett bakgrundsvärde
för partikelhalt som kan subtraheras från de värden som uppmätts i
de utspädda avgaserna.
— PSP Partikelprovtagningssond (figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 och 12)
Sonden utgör första delen av PTT och
— skall installeras vänd mot flödesriktningen i en punkt där
utspädningsluften och avgaserna är väl blandade, dvs. i
utspädningstunnelns mittaxel, ca 10 tunneldiametrar nedanför
den punkt där avgaserna flödar in i utspädningstunneln,
— skall ha en inre diameter på minst 12 mm,
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52º C)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-
luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52º C) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln,
— får vara isolerad.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 114
▼B
— DT Utspädningstunnel (figur 4 till 12)
Utspädningstunneln
— skall vara så lång att avgaserna och utspädningsluften blandas
fullständigt under turbulenta flödesförhållanden,
— skall vara gjord av rostfritt stål och
— ha ett förhållande mellan tjocklek och diameter på högst
0,025 om den inre diametern överstiger 75 mm,
— ha en nominell väggtjocklek på minst 1,5 mm om den inre
diametern är 75 mm eller mindre,
— skall ha en diameter på minst 75 mm för delprovtagning,— rekommenderas ha en diameter på minst 25 mm för totalprovtag-
ning.
Den får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52º C)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädningsluften,
under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger 325 K (52º
C) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln.
Den får vara isolerad.Motoravgaserna skall blandas ordentligt med utspädningsluften. För
delprovtagningssystem skall blandningen kontrolleras efter idriftta-
gandet med hjälp av en CO
2-profil av tunneln med motorn i gång
(minst fyra mätpunkter på samma avstånd från varandra). Vid behov
får ett blandningsmunstycke användas.
Observera: Om den omgivande temperaturen omkring utspädnings-
tunneln (DT) är lägre än 293 K (20º C), bör
försiktighetsåtgärder vidtas för att förhindra partikelför-
luster på utspädningstunnelns kalla väggar. Därför
rekommenderas uppvärmning och/eller isolering av
tunneln inom ovan angivna gränser.
Vid hög motorbelastning får tunneln kylas ned med en icke-
aggressiv metod, t.ex. en cirkulationsfläkt, så länge kylmedlets
temperatur inte understiger 293 K (20º C).
— HE Värmeväxlare (figur 9 och 10)
Värmeväxlaren skall ha tillräcklig kapacitet för att hålla tempera-
turen vid sugfläktens SB:s inlopp inom ± 11 K från den
genomsnittliga drifttemperaturen under provet.
1.2.1.2 System med fullflödesutspädning (figur 13)
Här beskrivs ett utspädningssystem som bygger på utspädning av hela
avgasmängden i enlighet med CVS-principen (Constant Volume
Sampling). Avgasernas och utspädningsluftens totala volym skall
mätas. Ett PDP-eller ett CFV-system kan användas.
För insamling av partiklar leds ett prov av de utspädda avgaserna till
partikelprovtagningssystemet (figur 14 och 15 i punkt 1.2.2). Om detta
görs direkt kallas det utspädning i ett steg. Om provet späds ut en gång
till i sekundärutspädningstunneln kallas det utspädning i två steg. Detta
är användbart om kravet på temperatur på filtrets yta inte kan uppfyllas
med utspädning i ett steg. Trots att det delvis är ett utspädningssystem
beskrivs systemet med utspädning i två steg som en variant av partikel-
provtagningssystemet i figur 15 i punkt 1.2.2, eftersom de flesta av dess
delar är gemensamma med ett typiskt partikelprovtagningssystem.
De gasformiga utsläppen kan också bestämmas i utspädningstunneln i
ett system med fullflödesutspädning. Därför visas provtagningssonderna
för gasformiga beståndsdelar i figur 13, men de tas inte upp i beskriv-
ningarna. Kraven på dem anges i punkt 1.1.1.
Beskrivningar — figur 13
— EP Avgasrör
Avgasrörets längd mätt från avgasgrenrörets eller turboladdarens
utlopp eller från anordningen för efterbehandling till utspädningstun-
neln får inte vara större än 10 m. Om systemet är längre än 4 m
skall alla rördelar efter de 4 första metrarna vara isolerade, utom en
eventuell rökgasmätare som ingår i systemet. Isoleringens radiella
tjocklek skall vara minst 25 mm. Isoleringsmaterialets värmeled-
ningsförmåga får inte överstiga 0,1 W/mK vid 673 K (400 ºC). För
att minska värmetrögheten i avgasröret rekommenderas ett
förhållande mellan tjocklek och diameter på högst 0,015.
Användandet av flexibla sektioner skall begränsas till ett förhållande
mellan längd och diameter på högst 12.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 115
▼B
Figur 13
System med fullflödesutspädning
Den totala mängden outspädda avgaser blandas med utspädningsluften i
utspädningstunneln.
Flödet utspädda avgaser mäts antingen med en kolvpump PDP eller med
ett venturirör för kritiskt flöde CFV. En värmeväxlare eller ett system
för elektronisk flödesberäkning EFC får användas för proportionell parti-
kelprovtagning och för flödesbestämning. Eftersom bestämning av
partikelmassan görs på grundval av det totala flödet utspädda avgaser,
behöver inte utspädningsfaktorn beräknas.
— PDP Kolvpump
Kolvpumpen mäter det totala flödet utspädda avgaser utifrån antalet
pumpvarv och pumpens slagvolym. Avgassystemets mottryck får
inte sänkas på konstgjord väg av pumpen eller insugningssystemet
för utspädningsluft. Vid ett givet motorvarvtal och en given belas-
tning får det statiska avgasmottrycket med CVS-systemet i gång
inte avvika med mer än ± 1,5 kPa från det statiska trycket när
CVS-systemet inte är anslutet.
Om flödesberäkning inte används får gasblandningens temperatur
omedelbart före pumpen avvika med högst ± 6 K från den genom-
snittliga drifttemperaturen under provet.
Flödesberäkning kan endast användas om temperaturen vid inloppet
till PDP inte överstiger 50 ºC (323).
— CFV Venturirör för kritiskt flöde
CFV mäter det totala flödet utspädda avgaser genom att hålla flöde-
shastigheten under en viss gräns (kritiskt flöde). Vid ett givet
motorvarvtal och en given belastning får det statiska avgasmott-
rycket med CFV-systemet i gång inte avvika med mer än ± 1,5 kPa
från det statiska trycket när CFV-systemet inte är anslutet. Om
flödesberäkning inte används får gasblandningens temperatur
omedelbart före CFV avvika med högst ± 11 K från den genomsnitt-
liga drifttemperaturen under provet.
— HE Värmeväxlare (valfri om EFC används)
Värmeväxlaren skall ha tillräcklig kapacitet för att uppfylla de
temperaturkrav som ställs ovan.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 116
▼B
— EFC Elektronisk flödesberäkning (valfri om HE används)
Om temperaturen vid inloppet till PDP eller CFV inte hålls inom
ovan angivna gränser krävs ett flödesberäkningssystem som kontinu-
erligt mäter flödet och reglerar den proportionella provtagningen i
partikelsystemet.
För detta ändamål används de kontinuerligt mätta flödessignalerna
för att korrigera provtagningsflödet genom partikelfiltren i partikel-provtagningssystemet (se figur 14 och 15).
— DT Utspädningstunnel
För utspädningstunneln gäller följande:
— Den skall ha en så liten diameter att den ger upphov till ett
turbulent flöde (Reynoldstal större än 4 000) och vara så lång
att avgaserna och utspädningsluften blandas fullständigt. Ett
blandningsmunstycke får användas.
— Den skall ha en diameter på minst 75 mm.— Den får vara isolerad.
Avgaserna skall ledas in i utspädningstunneln i flödesriktningen och
blandas ordentligt.
Om metoden med utspädning i ett steg används tas ett prov från
utspädningstunneln, vilket sedan överförs till partikelprovtagnings-
systemet (figur 14 i punkt 1.2.2). Flödeskapaciteten hos PDP eller
CFV skall vara så stor att de utspädda avgaserna håller en tempe-
ratur på högst 325 K (52 ºC) omedelbart före huvudpartikelfiltret.
Om metoden med utspädning i två steg används tas ett prov i
utspädningstunneln, vilket överförs till en andra utspädningstunnel
för ytterligare utspädning och sedan leds genom provtagningsfiltren
(figur 15 i punkt 1.2.2).
Flödeskapaciteten hos PDP eller CFV skall vara så stor att de
utspädda avgaserna i DT håller en temperatur på högst 464 K
(191 ºC) i provtagningsområdet. Det sekundära utspädningssystemet
skall tillföra så mycket utspädningsluft att de två gånger utspädda
avgaserna omedelbart före huvudpartikelfiltret håller en temperatur
på högst 325 K (52 ºC).
— DAF Utspädningsluftfilter
Det rekommenderas att utspädningsluften filtreras och tvättas med
träkol för att avlägsna bakgrundskolväten. Utspädningsluften skall
ha en temperatur på 298 K (25 ºC) ± 5 K. På tillverkarens begäran
skall prov tas på utspädningsluften i enlighet med god ingenjörssed
för att fastställa ett bakgrundsvärde för partikelhalt som kan subtra-
heras från de värden som uppmätts i de utspädda avgaserna.
— PSP Partikelprovtagningssond
Sonden utgör första delen av PTT och
— skall installeras vänd mot flödesriktningen i en punkt där
utspädningsluften och avgaserna är väl blandade, dvs. i
utspädningstunnelns mittaxel, ca 10 tunneldiametrar nedanför
den punkt där avgaserna flödar in i utspädningstunneln,
— skall ha en inre diameter på minst 12 mm,
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52 ºC)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-
luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52 ºC) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln,
— får vara isolerad.
1.2.2 Partikelprovtagningssystem (figur 14 och 15)
Partikelprovtagningssystemet är nödvändigt för insamling av partiklar på
partikelfilter. Vid totalprovtagning efter delflödesutspädning, vilket
innebär att hela det utspädda avgasprovet leds genom filtren, utgör
vanligen utspädnings- (figur 7 och 11 i punkt 1.2.1.1) och provtagnings-
systemet en integrerad enhet. Vid delprovtagning efter
delflödesutspädning eller fullflödesutspädning , vilket innebär att endast
en del av de utspädda avgaserna leds genom filtren, utgör utspädnings-
(figur 4, 5, 6, 8, 9, 10 och 12 i punkt 1.2.1.1 samt figur 13 i punkt
1.2.1.2) och provtagningssystemen vanligen separata enheter.
I detta direktiv betraktas systemet med utspädning i två steg DDS (figur
15) i ett system med fullflödesutspädning som en särskild variant av ett
typiskt partikelprovtagningssystem enligt figur 14. Systemet med utspäd-
ning i två steg innehåller samtliga partikelprovtagningssystemets
väsentliga delar, t.ex. filterhållare och provtagningspump, och dessutom
några särskilda delar för utspädningen, t.ex. utrustning för tillförsel av
utspädningsluft och en sekundärutspädningstunnel.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 117
▼B
För att undvika inverkan på styrslingorna rekommenderas att provtag-
ningspumpen är i gång under hela provförfarandet. För metoden med
ett filter skall ett bypass-system användas för att leda provet genom
provtagningsfiltren vid önskade tidpunkter. Eventuella störningar på
styrslingorna som orsakas av öppning och stängning skall minimeras.
Beskrivningar — figur 14 och 15
— PSP Partikelprovtagningssond (figur 14 och 15)
Partikelprovtagningssonden i figurerna utgör första delen av parti-
kelöverföringsröret PTT.
Sonden
— skall installeras vänd mot flödesriktningen i en punkt där
utspädningsluften och avgaserna är väl blandade, dvs. i
utspädningstunnelns mittaxel (se punkt 1.2.1), ca 10 tunneldia-
metrar nedanför den punkt där avgaserna flödar in i
utspädningstunneln,
— skall ha en inre diameter på minst 12 mm,
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52 ºC)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-
luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52 ºC) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln,
— får vara isolerad.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 118
▼B
Figur 14
Partikelprovtagningssystem
Ett prov av de utspädda avgaserna tas från utspädningstunneln DT i ett
system med delflödes- eller fullflödesutspädning genom partikelprovtag-
ningssonden PSP och partikelöverföringsröret PTT med hjälp av
provtagningspumpen P. Provet leds genom filterhållaren/-hållarna FH
som innehåller partikelprovtagningsfiltren. Provtagningsflödet regleras
med hjälp av flödesregulatorn FC3. Om elektronisk flödesberäkning
EFC (se figur 13) används, används flödets utspädda avgaser som styr-
signal för FC3.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 119
▼B
Figur 15
Utspädningssystem (endast fullflödessystem)
Ett prov av de utspädda avgaserna tas från utspädningstunneln DT i ett
system med fullflödesutspädning genom partikelprovtagningssonden
PSP och partikelöverföringsröret PTT till sekundärutspädningstunneln
SDT, där det späds ut en gång till. Provet leds sedan genom filterhål-
laren/-hållarna FH som innehåller partikelprovtagningsfiltren.
Utspädningsluftens flöde är vanligen konstant, medan provtagningsflödet
regleras med hjälp av flödesregulatorn FC3. Om elektronisk flödes-
beräkning EFC (se figur 13) används, används flödets utspädda avgaser
som styrsignal för FC3.
— PTT Partikelöverföringsrör (figur 14 och 15)
Partikelöverföringsröret får inte vara längre än 1 020 mm, och det
skall alltid vara så kort som möjligt.
Dimensionerna gäller enligt följande:
— Räknat från sondens spets till filterhållaren för delprovtagning
efter delflödesutspädning och system med fullflödesutspädning i
ett steg.
— Räknat från utspädningstunnelns ände till filterhållaren för total-
provtagning efter delflödesutspädning.
— Räknat från sondens spets till sekundärutspädningstunneln för
system med fullflödesutspädning i två steg.
Överföringsröret
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52 ºC)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52 ºC) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln,
— får vara isolerat.
— SDT Sekundärutspädningstunnel (figur 15)
Sekundärutspädningstunneln skall ha en diameter på minst 75 mm
och vara så lång att uppehållstiden för det två gånger utspädda
provet i tunneln är minst 0,25 sekunder. Huvudfiltrets hållare, FH,
skall vara placerad högst 300 mm från SDT:s utlopp.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 120
▼B
Sekundärutspädningstunneln
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52 ºC)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-
luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52 ºC) innan avgaserna leds in i utspädningstunneln,
— får vara isolerad.
— FH Filterhållare (figur 14 och 15)
För huvud- och sekundärfilter får ett gemensamt eller separata filt-
erhus användas. Kraven i punkt 1.5.1.3 i tillägg 1 till bilaga III
skall vara uppfyllda.
Filterhållaren/-hållarna
— får värmas upp till en väggtemperatur på högst 325 K (52 ºC)
genom direkt uppvärmning eller förvärmning av utspädnings-
luften, under förutsättning att lufttemperaturen inte överstiger
325 K (52 ºC),
— får vara isolerad(e).
— P Provtagningspump (figur 14 och 15)
Om flödeskorrigering med hjälp av FC3 inte används skall partikel-
provtagningspumpen vara placerad så långt från tunneln att
inloppsgasens temperatur hålls konstant (± 3 K).
— DP Utspädningsluftpump (figur 15) (endast fullflödesutspädning i
två steg)
Pumpen för utspädningsluften skall vara placerad så att den
sekundära utspädningsluften tillförs vid en temperatur av 298 K
(25 ºC) ± 5 K.
— FC3 Flödesregulator (figur 14 och 15)
En flödesregulator skall användas för att kompensera partikelprovets
flöde för variationer i temperatur och mottryck i provbanan, om
detta inte kan göras på annat sätt. Flödesregulatorn är nödvändig
om elektronisk flödesberäkning EFC (se figur 13) används.
— FM3 Flödesmätningsutrustning (figur 14 och 15) (partikelprovflöde)
Om flödeskorrigering med hjälp av FC3 inte används skall mätaren
eller instrumentet för gasflödet vara placerad så långt från provtag-
ningspumpen att inloppsgasens temperatur hålls konstant (± 3 K).
— FM4 Flödesmätningsutrustning (figur 15) (utspädningsluft, endast
fullflödesutspädning i två steg)
Mätaren eller instrumentet för gasflödet skall vara placerad så att
inloppsgasen håller en temperatur av 298 K (25 ºC) ± 5 K.
— BV Kulventil (valfri)
Kulventilens diameter får inte vara mindre än provtagningsrörets
inre diameter och den skall kunna öppnas/stängas på mindre än 0,5
sekunder.
Observera: Om den omgivande temperaturen omkring PSP, PTT,
SDT och FH är lägre än 293 K (20 ºC), bör försiktig-
hetsåtgärder vidtas för att förhindra partikelförluster på
de kalla väggarna hos dessa delar. Därför rekommen-
deras uppvärmning och/eller isolering av dessa delar
inom de gränser som anges i respektive beskrivning.
Det rekommenderas också att temperaturen på filtrets
yta inte tillåts understiga 293 K (20 ºC) under provet.
Vid hög motorbelastning får tunneln kylas ned med en icke-
aggressiv metod, t.ex. en cirkulationsfläkt, så länge kylmedlets
temperatur inte understiger 293 K (20 ºC).1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 121
▼B
BILAGA ►M2 VII◄
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 122
▼B
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 123
▼B
Tillägg 1
►(1) (2) (3)M21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 124
▼B
►(1)M21997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 125
▼M2
Tillägg 2
PROVNINGSRESULTAT FÖR FÖRBRÄNNINGSMOTORER MED
GNISTTÄNDNING
1. UPPLYSNINGAR OM UTFÖRANDET AV PROVEN (1):
1.1 Referensbränsle som använts vid provet
1.1.1 Oktantal:1.1.2 Om det är fråga om en bensin/oljeblandning (t.ex. för en tvåtaktsmotor),
ange hur stor procentandel olja som blandats i:
1.1.3 Densitet (fyrtaktsmotorer) respektive bensin/oljeblandning (tvåtaktsmo-
torer):
1.2 Smörjmedel
1.2.1 Fabrikat:1.2.2 Typ:
1.3 Motordrivna komponenter (i förekommande fall)
1.3.1 Förteckning och identifieringsuppgifter:1.3.2 Upptagen effekt vid olika motorvarvtal (enligt uppgift från tillverkaren):
UtrustningUpptagen effekt PAE(kW) vid olika motorvarvtal (*)
med beaktande av tillägg 3 i denna bilaga
Mellanvarvtal (om
tillämpligt)Nominellt varvtal
Summa:
(*) Får inte överstiga 10 % av den effekt som uppmäts vid provet.
1.4 Motorprestanda
1.4.1 Motorvarvtal
Tomgång: … min−1
Mellanvarvtal: min−1
Nominellt varvtal: min−1
1.4.2 Motoreffekt (2)
VillkorEffektinställning (kW) vid olika motorvarvtal
Mellanvarvtal (om
tillämpligt)Nominellt varvtal
Maximal uppmätt effekt vid prov (PM) (kW) (a)
Total effekt upptagen av motordrivna kompo-
nenter enligt punkt 1.3.2 i detta tillägg eller
punkt 2.8 i bilaga III (PAE) (kW) (b)
Motorns nettoeffekt enligt punkt 2.4 i bilaga I
(kW) (c)
c=a+b1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 126
(1) Om det finns flera huvudmotorer skall uppgifterna anges för varje huvudmotor.
(2) Okorrigerad effekt mätt i enlighet med bestämmelserna i punkt 2.4 i bilaga I.
▼M2
1.5 Utsläppsnivåer
1.5.1 Dynamometerinställning (kW)
Procentuell belastningDynamometerinställning (kW) vid olika motorvarvtal
Mellanvarvtal (om
tillämpligt)Nominellt varvtal (om
tillämpligt)
10 (om tillämpligt)
25 (om tillämpligt)
5075100
1.5.2 Utsläppsresultat från provcykeln:
CO: g/kWh
HC: g/kWhNO
x: g/kWh1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 127
▼M2
Tillägg 3
KOMPONENTER OCH KRINGUTRUSTNING SOM SKALL VARA INSTALLERADE
UNDER MOTOREFFEKTSPROVET
Num-
merKomponenter och kringutrustning Installeras för utsläppsprovet
1 Insugningssystem
Insugningsgrenrör Ja, standardutrustning
Sluten vevhusventilation Ja, standardutrustning
Kontrollanordningar för insugningssystem
med dubbla insugJa, standardutrustning
Luftflödesmätare Ja, standardutrustning
Luftinsugningskanaler Ja (a)
Luftfilter Ja (a)
Insugningsljuddämpare Ja (a)
Varvtalsbegränsare Ja (a)
2 Induktionsvärmare för insugningsgrenrör Ja, standardutrustning, skall om möjligt
ställas i mest gynnsamma läge
3 Avgassystem
Avgasrening Ja, standardutrustning
Avgasgrenrör Ja, standardutrustning
Anslutningsrör Ja (b)
Ljuddämpare Ja (b)
Avgasrör Ja (b)
Avgasbroms Nein (c)
Överladdningssystem Ja, standardutrustning
4 Bränslepump Ja, standardutrustning (d)
5 Förgasarutrustning
Förgasare Ja, standardutrustning
Elektroniskt styrsystem, luftflödesmätare
m.m.Ja, standardutrustning
Utrustning för gasmotorer
Tryckreduceringsventil Ja, standardutrustning
Förångare Ja, standardutrustning
Gasblandare Ja, standardutrustning
6 Bränsleinsprutningsutrustning (bensin och
diesel)
Förfilter Ja, standardutrustning oder Prüfstandsausrüs-
tung
Filter Ja, standardutrustning oder Prüfstandsausrüs-
tung
Pump Ja, standardutrustning
Högtrycksrör Ja, standardutrustning
Insprutare Ja, standardutrustning
Luftinloppsventil Ja, standardutrustning (e)
Elektroniskt styrsystem, luftflödesmätare
m.m.Ja, standardutrustning
Regulator/styrsystem Ja, standardutrustning
Automatiskt stopp vid full belastning för
styrenheten beroende på atmosfäriskaJa, standardutrustning1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 128
▼M2
Num-
merKomponenter och kringutrustning Installeras för utsläppsprovet
omständigheter
7 Vätskekylningsutrustning
Kylare Nein
Fläkt Nein
Fläktkåpa Nein
Wasserpumpe Ja, standardutrustning (f)
Termostat Ja, standardutrustning (g)
8 Luftkylning
Kåpa Nein (h)
Fläkt Nein (h)
Temperaturreglerande anordning Nein
9 Elektrisk utrustning
Generator Ja, standardutrustning (i)
Fördelare Ja, standardutrustning
Tändspole Ja, standardutrustning
Kabelhärva Ja, standardutrustning
Tändstift Ja, standardutrustningElektroniska övervakningssystem, inbe-
gripet knackningssensorer och
tändförställningssystemJa, standardutrustning
10 Överladdningssystem
Kompressor som drivs direkt från motorn
eller av avgaserJa, standardutrustning
Laddluftkylare Ja, standard- eller provbäddsutrustning (
j)(k)
Kylvätskepump eller fläkt (som drivs av
motorn)Nein (h)
Styranordning för kylvätskeflöde Ja, standardutrustning
11 Extra provbänksfläkt Vid behov12 Anordningar mot luftförorenande utsläpp Ja, standardutrustning (
l)
13 Startaggregat Provbäddsutrustning
14 Smörjoljepump Ja, standardutrustning
(a) Det kompletta insugningssystemet skall vara monterat så som anges för avsedd användning i följande fall:
När det finns risk för märkbar inverkan på motoreffekten.
När det är fråga om förbränningsmotorer med gnisttändning utan överladdning.När tillverkaren begär det.
Annars kan ett likvärdigt system användas, under förutsättning att insugstrycket avviker högst 100 Pa från den
av tillverkaren angivna övre gränsen för rent luftfilter.
(
b) Det kompletta avgassystemet skall vara monterat så som anges för avsedd användning i följande fall:
När det finns risk för märkbar inverkan på motoreffekten.
När det är fråga om förbränningsmotorer med gnisttändning utan överladdning.När tillverkaren begär det.
Annars kan ett likvärdigt system användas, under förutsättning att det uppmätta trycket skiljer sig högst 1 000 Pa
från den av tillverkaren angivna övre gränsen.
(
c) Om motorn har avgasbroms skall reglerventilen vara inställd i det helt öppna läget.
(d) Bränslematningstrycket kan vid behov ställas in så att det återger de tryck som förekommer vid den aktuella
motoranvändningen (särskilt när ett ”bränsleretursystem” används).
(e) Luftinloppssventilen är reglerventilen för insprutningspumpens pneumatiska regulator. Regulatorn eller
bränsleinsprutningsutrustningen kan innehålla andra anordningar som kan påverka den insprutade mängden
bränsle.
(f) Kylvätskecirkulationen får endast drivas av motorns vattenpump. Kylningen av vätskan kan ske i ett yttre
omlopp, under förutsättning att tryckförlusten i detta yttre omlopp och trycket vid pumpens ingående port är istort sett desamma som om motorns eget kylsystem använts.
(
g) Termostaten kan vara inställd i det helt öppna läget.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 129
▼M2
(h) Om fläkten är monterad under provet skall den upptagna effekten läggas till resultatet, utom när det gäller veva-
xelmonterade kylfläktar på luftkylda motorer. Fläktens effekt skall mätas vid de varvtal som används för provet
antingen genom beräkning utifrån standardegenskaper eller genom praktisk provning.
(i) Generatorns minsta effekt: Generatorns elektriska effekt skall begränsas till vad som är nödvändigt för att driva
den kringutrustning som är nödvändig för motorns funktion. Om ett batteri måste vara anslutet skall detta varafulladdat och i gott skick.
(
j) Motorer med laddluftkylare skall provas med laddluftkylning (vätske- eller luftkylning), men om tillverkaren så
föredrar kan ett provbänkssystem användas i stället för motorns laddluftkylare. Oavsett vilken laddluftkylare somanvänds skall effektmätningen vid respektive varvtal göras med maximal trycksänkning och minimal tempera-tursänkning för motorluften genom laddluftkylaren eller provbänkssystemet enligt tillverkarens anvisningar.
(
k) Exempel: EGR-system (avgasrecirkulation), katalysator, termisk reaktor, sekundär lufttillförsel och
bränsleförångningsskydd.
(l) Provbädden skall förse motorn med den effekt som behövs för elstartssystem eller andra startaggregat.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 130
▼B
BILAGA ►M2 VIII◄
NUMERINGSSYSTEM FÖR INTYG OM GODKÄNNANDE
(se artikel 4.2)
1. Numret skall bestå av fem grupper åtskilda av en asterisk.
Grupp 1: Bokstaven e följd av nationalitetsbokstav (-bokstäver) eller
nummer för de medlemsstater som utfärdat typgodkännandet:
1 för Tyskland
2 för Frankrike3 för Italien4 för Nederländerna5 för Sverige6 för Belgien7 för Ungern8 för Tjeckien9 för Spanien11 för Förenade kungariket12 för Österrike13 för Luxemburg17 för Finland18 för Danmark20 för Polen21 för Portugal23 för Grekland24 för Irland
26 för Slovenien
27 för Slovakien29 för Estland32 för Lettland36 för LitauenCY för CypernMT för Malta
Grupp 2: Detta direktivs nummer. Eftersom det innehåller olika tidpunkter
för tillämpning och olika tekniska standarder läggs två bokstäver
till. Dessa bokstäver avser de olika tidpunkterna för tillämpning
av de olika strikta stegen och motorns användning i olika typer
av mobila maskiner, på grundval av vilka typgodkännandet bevil-
jats. Den första bokstavens betydelse anges i artikel 9. Den andra
bokstavens betydelse anges i avsnitt 1 bilaga 1 med avseende på
det provsteg som avses i avsnitt 3.6 i bilaga III.
Grupp 3: Numret på det senaste ändringsdirektiv som är tillämpligt på
godkännandet. I tillämpliga fall skall ytterligare två bokstäver
läggas till beroende på de förhållanden som beskrivs i grupp 2,
även om endast en av bokstäverna skulle ändras till följd av de
nya parametrarna. Om ingen ändring skall göras av dessa boks-
täver skall de utelämnas.
Grupp 4: Ett fyrsiffrigt löpnummer (vid behov inlett med kompletterande
nollor) som anger numret på godkännandet enligt grunddirektivet.
Sekvensen inleds med 0001.
Grupp 5: Ett tvåsiffrigt löpnummer (vid behov inlett med kompletterande
nollor) som anger utvidgat godkännande. Sekvensen inleds med
01 för varje godkännande enligt grunddirektiv.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 131
▼A1
▼B
▼B
2. Exempel: ett tredje godkännande (ännu inte utvidgat) som avser tillämpnings-
tidpunkt A (steg I, övre effektklass) och användning av motorn i en mobil
maskin av typ A, utfärdat av Förenade kungariket:
e 11*98/…AA*00/000XX*0003*00
3. Exempel: en andra utvidgning av det fjärde godkännande som avser tillä-
mpningstidpunkt E (steg II, mellaneffektklass) för samma typ av maskin
(A), utfärdat av Tyskland:
e 1*01/…EA*00/000XX*0004*021997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 132
▼B
BILAGA ►M2 IX◄
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 133
▼B
BILAGA ►M2 X◄
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 134
▼B
BILAGA ►M2 XI◄
1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 135
▼M2
BILAGA XII
ERKÄNNANDE AV ALTERNATIVA TYPGODKÄNNNANDEN
1. För motorer i kategorierna A, B och C enligt definitionen i artikel 9, punkt
2 erkänns följande typgodkännanden, och, när så är tillämpligt, den godkän-
nande märkning som hör samman med dem, som likvärdiga med ett
godkännande i enlighet med detta direktiv:
1.1 Direktiv 2000/25/EG
1.2 Typgodkännanden i enlighet med direktiv 88/77/EEG vilka uppfyller kraven
i steg A eller B när det gäller artikel 2 i det direktivet och punkt 6.2.1 i
bilaga I till direktiv 88/77/EEG, ändrat genom direktiv 91/542/EEG, eller i
enlighet med FN-ECE:s föreskrifter nr 49.02 ändringsserie rättelse I/2.
1.3 Typgodkännandeintyg i enlighet med ECE:s föreskrifter nr 96.
2. För motorer i kategorierna D, E, F och G (steg II) enligt definitionen i
artikel 9, punkt 3 erkänns följande typgodkännanden, och, när så är tillämp-
ligt, den godkännande märkning som hör samman med dem, som likvärdiga
med ett godkännande i enlighet med detta direktiv:
2.1 Direktiv 2000/25/EG, steg II-godkännanden
2.2 Typgodkännanden i enlighet med direktiv 88/77/EEG ändrat genom direktiv
99/96/EG vilka uppfyller kraven i steg A, B1, B2 eller C i enlighet med
artikel 2 och punkt 6.2.1 i bilaga I.
2.3 FN-ECE:s föreskrifter nr 49.03 ändringsserie.
2.4 FN-EEE:s föreskrifter nr 96, steg B-godkännanden i enlighet med punkt
5.2.1 i ändringsserien 01 till föreskrifterna nr 96.1997L0068 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 136