1994R2100 — SV — 31.01.2008 — 005.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:

No

▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2100/94

av den 27 juli 1994

om gemenskapens växtförädlarrätt

I denna förordning tas hänsyn till befintliga internationella konventioner som t. ex. Internationella konventionen för skydd av växtförädlingsprodukter (UPOV-konventionen), Konventionen om europeiska patent (Europeiska patentkonventionen) och avtalet om handelsrelaterade aspekter på immateriella rättigheter, däribland handel med förfalskade varor. Genom denna förordning införs därför endast förbud mot patentering av växtsorter i den utsträckning som Europeiska patentkonventionen kräver detta, dvs. av växtsorter som sådana.

Det är absolut nödvändigt att undersöka om och i vilken utsträckning villkoren för skydd enligt andra former av industriellt rättsskydd, som t. ex. patent, bör anpassas eller på annat sätt ändras för att uppnå överensstämmelse med ordningen för gemenskapens växtförädlarrätt. Detta bör om nödvändigt fastställas genom ytterligare gemenskapslagstiftning i väl avvägda bestämmelser.

Det är nödvändigt att säkerställa att den fullständiga tillämpningen av principerna i ordningen för gemenskapens växtförädlarrätt inte försvagas genom verkningarna av andra ordningar. Därför bör det, i överensstämmelse med medlemsstaternas befintliga internationella förpliktelser, fastställas bestämmelser om förhållandet till andra former av industriellt rättsskydd.

Under vissa omständigheter bör också tvångslicenser tillåtas med hänsyn till allmänintresset, vilket kan omfatta behovet av att förse marknaden med material med särskilda egenskaper eller av att fortsätta uppmuntra vidare förädling.

Eftersom den rättsliga verkan av gemenskapens växtförädlarrätt bör vara enhetlig i hela gemenskapen, bör det klart anges vilka affärstransaktioner som kräver rättsinnehavarens samtycke. Skyddets räckvidd bör i förhållande till de flesta nationella ordningar utvidgas till att omfatta visst material av sorten för att ta hänsyn till handel via länder utanför gemenskapen utan skydd. Införandet av principen om konsumtion av rättigheter skall emellertid säkerställa att skyddet inte blir för omfattande.

Ordningen måste också klart ange vem som har rätt till skydd enligt gemenskapens växtförädlarrätt. I vissa fall kan flera personer gemensamt ha rätt till den och inte bara en. Det är nödvändigt att fastställa bestämmelser om den formella rätten att lämna in en ansökan.

Denna definition är inte avsedd att ändra definitioner som redan kan ha fastställts inom området för immateriellt rättsskydd, särskilt inom patentområdet, eller att ändra eller utesluta tillämpning av lagar om skydd av produkter, däribland växter och växtmaterial, eller förfaranden som omfattas av andra liknande former av industriellt rättsskydd.

FÖRSTA DELEN

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Gemenskapens växtförädlarrätt

Genom denna förordning införs gemenskapens växtförädlarrätt som den enda formen i gemenskapen av industriellt rättsskydd för växtsorter.

Artikel 2

Enhetlig verkan av gemenskapens växtförädlarrätt

Gemenskapens växtförädlarrätt skall ha samma rättsliga verkan i hela gemenskapens territorium och får endast beviljas, överlåtas eller upphöra att gälla för hela detta territorium.

Artikel 3

Nationell växtförädlarrätt

Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas rätt att bevilja nationell växtförädlarrätt om inte annat följer av artikel 92.1.

Artikel 4

Gemenskapens växtsortsmyndighet

För tillämpningen av denna förordning upprättas en växtsortsmyndighet för gemenskapen, nedan kallad ”Växtsortmyndigheten”.

ANDRA DELEN

MATERIELL RÄTT

KAPITEL 1

VILLKOR FÖR BEVILJANDE AV GEMENSKAPENS VÄXTFÖRÄDLARRÄTT

Artikel 5

Syfte med gemenskapens växtförädlarrätt

1. Gemenskapens växtförädlarrätt kan omfatta sorter av alla växtsläkten och växtarter, däribland hybrider mellan växtsläkten eller växtarter.

2. I denna förordning avses med ”sort” en grupp av växter inom ett enskilt botaniskt taxon av lägst kända nivå som, oavsett om alla villkor för beviljande av växtförädlarrätt är uppfyllda, kan

3. Ett växtgrupp består av hela växter eller delar av växter, om dessa delar är i stånd att ge upphov till hela växter, vilka nedan kallas ”sortbeståndsdelar”.

4. Uttrycken av de kännetecken som avses i punkt 2 första strecksatsen kan vara föränderliga eller oföränderliga mellan sortbeståndsdelar av samma slag, under förutsättning att även variationsnivån beror på genotypen eller kombinationen av genotyper.

Artikel 6

Sorter som kan skyddas

Gemenskapens växtförädlarrätt skall beviljas för sorter som är

c) stabila, och

Sorten skall dessutom vara försedd med en sortbenämning i enlighet med bestämmelserna i artikel 63.

Artikel 7

Särskiljbarhet

1. En sort skall anses vara särskiljbar om den beträffande uttrycken av kännetecken som är resultatet av en given genotyp eller kombination av genotyper tydligt skiljer sig från alla andra sorter vars existens är allmänt känd på den ansökningsdag som fastställs enligt artikel 51.

2. Existensen av en annan sort skall särskilt anses vara allmänt känd om det på ansökningsdagen som fastställs enligt artikel 51 förhåller sig på följande sätt:

b) En ansökan har lämnats in om beviljande av växtförädlarrätt för sorten eller om dess införande i ett sådant officiellt register, under förutsättning att ansökan har lett till registrering eller införande under mellantiden.