1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 4045/89
av den 21 december 1989
om medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en del av systemet för finan-
siering genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket
och om upphävande av direktiv 77/435/EEG
(EGT L 388, 30.12.1989, s. 18)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 3094/94 av den 12 december 1994 L 328 1 20.12.1994
►M2Rådets förordning (EG) nr 3235/94 av den 20 december 1994 L 338 16 28.12.1994
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 4045/89
av den 21 december 1989
om medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en
del av systemet för finansiering genom garantisektionen vid Euro-peiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och om
upphävande av direktiv 77/435/EEG
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och
med beaktande av följande:
Enligt artikel 8 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april
1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(3), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 2048/88(4), vidtar medlemsstaterna
de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att transaktionersom finansieras genom Europeiska utvecklings- och garantifonden förjordbruket (EUGFJ) verkligen genomförs och verkställs på ett riktigtsätt, för att förhindra och beivra oegentligheter och för att återvinna
belopp som gått förlorade till följd av oegentligheter eller oaktsamhet.
Granskning av stödmottagande eller betalningsskyldiga företags affär-
shandlingar kan vara ett effektivt medel för kontroll av de
transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom
garantisektionen vid EUGFJ. Denna granskning kompletterar de övrigakontroller som medlemsstaterna redan genomför. Denna förordningpåverkar dock inte nationella granskningsbestämmelser som är meromfattande än de som föreskrivs i denna förordning.
Medlemsstaterna måste uppmuntras till att skärpa den granskning av
stödmottagande eller betalningsskyldiga företags affärshandlingar somde har utfört enligt direktiv 77/435/EEG(
5).
Medlemsstaternas genomförande av de regler som följer av direktiv 77/
435/EEG har visat på behovet av att ändra vissa bestämmelser i dettadirektiv på grundval av de erfarenheter som gjorts. Med hänsyn till
bestämmelsernas karaktär bör ändringarna innefattas i en förordning.
De dokument som skall användas som underlag vid en sådan gransk-
ning bör fastställas på ett sätt som gör det möjligt att genomföra en
fullständig granskning.
De företag som skall granskas måste väljas ut på grundval av den typ
av transaktioner som genomförs på deras ansvar och fördelningen av de
stödmottagande eller betalningsskyldiga företagen i förhållande till
deras finansiella betydelse i systemet för finansiering genom garanti-sektionen vid EUGFJ.
Det är vidare nödvändigt att föreskriva ett minsta antal granskningar av
affärshandlingar. Detta antal måste fastställas enligt en metod somförebygger att betydande skillnader uppstår mellan medlemsstaterna pågrund av skillnader i deras utgiftsstruktur inom garantisektionen vidEUGFJ. Metoden kan fastställas med ledning av antalet företag avviss betydelse inom systemet för finansiering genom garantisektionen
vid EUGFJ.
Det bör fastställas vilka befogenheter de tjänstemän har som ansvarar
för granskningen av företagen och vilka förpliktelser företagen har att1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 192, 29.7.1989, s. 15.
(2) EGT nr C 291, 20.11.1989, s. 105.
(3) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.
(4) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 1.
(5) EGT nr L 172, 12.7.1977, s. 17.
▼B
under en bestämd period ställa affärshandlingar till dessa tjänstemäns
förfogande och lämna de upplysningar de begär. Det bör ocksåfastställas att affärshandlingar i vissa fall får beslagtas.
Det är nödvändigt att organisera ett samarbete mellan medlemsstaterna
med anledning av den internationella strukturen inom handeln medjordbruksprodukter och för att fullborda den inre marknaden. Det ärockså nödvändigt att på gemenskapsnivå upprätta ett centralt register
över de stödmottagande eller betalningsskyldiga företag som är etable-
rade i tredje land.
Även om det i första hand är medlemsstaternas ansvar att anta sina
granskningsprogram är det nödvändigt att dessa program meddelas
kommissionen så att den kan utföra sina övervakande och samordnande
uppgifter och för att säkerställa att programmen antas på grundval avlämpliga kriterier. Granskningen kan på så sätt koncentreras till desektorer eller företag där risken för bedrägeri är stor.
De myndigheter som utför granskningen enligt denna förordning måste
vara organiserade så att de är oberoende av de myndigheter som görgranskningen före utbetalning.
Det är nödvändigt att varje medlemsstat har en särskild myndighet som
svarar för kontroll av tillämpningen av denna förordning och för
samordning av den granskning som genomförs i enlighet med dennaförordning. De tjänstemän som tillhör nämnda myndighet får vidtakontroller av företag i enlighet med denna förordning.
Uppmuntran för att förstärka de myndigheter som ansvarar för tillämp-
ningen av denna förordning bör ges i form av tillfälliga, gradvisavtagande gemenskapsbidrag till medlemsstaterna för att täcka utgifteri samband med anställning av extra personal, samt kostnader för utbild-ning av personalen och för utrustning till myndigheterna.
Det är nödvändigt att göra en uppskattning av det belopp från gemen-
skapen som krävs för att genomföra denna åtgärd. Beloppet utgör endel av den finansiella prognos som anges i punkt 2 i avtalet mellaninstitutionerna om budgetdisciplin och förbättring av budgetproce-
duren(
1) av den 29 juni 1988. De faktiskt disponibla anslagen kommer
att fastställas enligt budgetproceduren i överensstämmelse med nämndaavtal.
De uppgifter som insamlas under granskningen av affärshandlingarna
måste sekretesskyddas.
Ett system bör upprättas för utbyte av uppgifter på gemenskapsnivå så
att resultaten av tillämpningen av denna förordning kan användas på etteffektivare sätt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Denna förordning berör kontrollen av om de transaktioner som
direkt eller indirekt ingår i systemet för finansiering genom garantisek-tionen vid EUGFJ, faktiskt har genomförts och genomförts på ett riktigtsätt. Kontrollen sker genom granskning av affärshandlingar frånstödmottagarna eller de betalningsskyldiga, i fortsättningen benämnda”företag”.
2. I denna förordning avses med affärshandlingar alla böcker,
register, fakturor, verifikationer, räkenskaper, produktions- och kvali-tetsuppgifter, korrespondens om företagets affärsverksamhet samtaffärsdata, oavsett form, inbegripet elektroniskt lagrade data, om dessahandlingar eller data har ett direkt eller indirekt samband med de trans-aktioner som avses i punkt 1.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
(1) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 33.▼M1
▼M1
3. I denna förordning avses med tredje part varje fysiskeller juri-
disk person som har ett direkt eller indirekt samband med detransaktioner som ingår i det system som tillämpas vid finansiering
genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden
för jordbruket.
4. Denna förordning gäller inte åtgärder som omfattas av det integ-
rerade administrations- och kontrollsystem som infördes genom
förordning (EEG) nr 3508/92(
1). I enlighet med artikel 19 skall
kommissionen upprätta en förteckning över andra åtgärder som inteheller omfattas av denna förordning.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna skall genomföra en systematisk granskning av
företagens affärshandlingar, varvid hänsyn skall tas till den typ avtransaktioner som skall granskas. Medlemsstaterna skall säkerställa attde genom urvalet av de företag som skall granskas ger bästa möjligagaranti för att åtgärderna för att förebygga och avslöja oegentligheter i
samband med systemet för finansiering genom garantisektionen vid
EUGFJ blir så effektiva som möjligt. Urvalet skall bland annat tahänsyn till företagens finansiella betydelse inom detta system och andrariskfaktorer.
2. Den granskning som anges i punkt 1 skall för varje gransknings-
period som anges i punkt 4 omfatta ett antal företag som inte skall varafärre än hälften av de företag vars mottagna eller inbetalda belopp,eller summan av dessa, enligt systemet för finansiering genom garanti-sektionen vid EUGFJ, har överstigit ►
M1100000 ecu ◄under det
►M1EUGFJ-räkenskapsår ◄som föregår det kalenderår då den
aktuella granskningsperioden inleddes.
I samband med varje granskningsperiod från och med granskningspe-
rioden 1995/96 skall medlemsstaterna, utan att detta påverkar derasförpliktelser enligt punkt 1, välja ut de företag som skall granskas på
grundval av en riskanalys av exportbidragssektorn och alla andra
åtgärder som analysen kan tillämpas på. Medlemsstaterna skallförelägga kommissionen sina förslag till användning av riskanalysen.Förslagen skall innehålla alla relevanta uppgifter om det förfarandesom skall tillämpas och om tekniken, kriterierna och genomförandeme-toden. De skall lämnas senast den 1 december året innan den
granskningsperiod som de avser börjar löpa. Medlemsstaterna skall
beakta de kommentarer till deras förslag som kommissionen gör senaståtta veckor efter mottagandet av dessa.
För granskningsperioden 1995/96 skall förslagen avseende riskanalys
tillställas kommissionen senast den 1 februari 1995.
När det gäller åtgärder på vilka en medlemsstat anser att riskanalys inte
kan tillämpas, är det obligatoriskt med granskning av företag i vilka
summan av inkomster eller utgifter eller summan av dessa två belopp
inom systemet för finansiering genom garantisektionen vid EUGFJöversteg 300000 ecu och som inte har varit föremål för granskning ienlighet med denna förordning under någon av de två föregåendegranskningsperioderna.
Företag för vilka summan av mottagna och utbetalade belopp uppgicktill mindre än ►
M130000 ecu ◄skall endast granskas enligt denna
förordning om det finns särskilda skäl som då skall anges av medlems-
staterna i deras årliga program som anges i artikel 10, eller av
kommissionen i eventuella förslag till ändring av programmet.
3. I lämpliga fall skall den granskning som föreskrivs i punkt 1
utvidgas till att omfatta fysiska och juridiska personer till vilka de1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 355, 5.12.1992, s. 1.▼B
▼M1
▼B
▼B
företag som anges i artikel 1 har anknytning och till andra fysiska och
juridiska personer som kan vara av betydelse för strävan att uppnå demål som anges i artikel 3.
4. Granskningsperioden skall löpa från den 1 juli till den 30 juni
påföljande år.
Granskningen skall omfatta en period om minst 12 månader som löper
ut under föregående granskningsperiod. Den kan förlängas till att
omfatta perioder som medlemsstaten fastställer och som föregår eller
följer på tolvmånadersperioden.
5. Den granskning som genomförs enligt denna förordning skall inte
inverka på de kontroller som genomförs enligt ►
M1artikel 6 i förord-
ning (EEG) nr 595/91(1)◄eller enligt artikel 9 i förordning (EEG)
nr 729/70.
Artikel 3
1. Exaktheten hos de viktigaste av de granskade uppgifterna skall
styrkas genom det antal dubbelkontroller som kan vara lämpligt medhänsyn till den föreliggande risken och som vid behov även omfattartredje parters affärshandlingar, inbegripet bl. a.
— jämförelser med leverantörers, kunders, transportföretags och andra
tredje parters affärshandlingar,
— eventuella fysiska kontroller av lagrens storlek och art,
och
— jämförelse med redovisningar av finansiella flöden som leder till
eller är resultatet av de transaktioner som genomförs inom systemetför finansiering genom garantisektionen vid EUGFJ.
2. Om företagen enligt gemenskapsbestämmelser eller nationella
bestämmelser är skyldiga att hålla särskild lagerbokföring skall dessagranskningen av denna om det är lämpligt innefatta en jämförelse medaffärshandlingarna och vid behov med de faktiska kvantiteterna i lager.
3. Vid urval av de transaktioner som skall granskas skall omfatt-
ningen av den föreliggande risken till fullo beaktas.
Artikel 4
Företagen skall förvara de affärshandlingar som anges i artikel 1.2 och
artikel 3 under minst tre år från och med utgången av det år då deupprättades.
Medlemsstaterna får föreskriva att affärshandlingarna skall förvaras
under längre tid än tre år.
Artikel 5
1. De ansvariga för företaget, eller en tredje part, skall säkerställa att
alla affärshandlingar och andra uppgifter överlämnas till de tjänstemän
som ansvarar för granskningen eller till de personer som har befo-
genhet att genomföra en sådan. Elektroniskt lagrade data skallöverlämnas på ett lämpligt datamedium.
2. De tjänstemän som ansvarar för granskningen eller de personer
som är bemyndigade att utföra denna får begära in utdrag eller kopiorav de handlingar som avses i punkt 1.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
(1) EGT nr L 67, 14.3.1991, s. 11.▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
3. Om de affärshandlingar som arkiveras av företaget vid granskning
i enlighet med denna förordning bedöms vara otillräckliga för gransk-ningsändamål, skall företaget åläggas att i framtiden utfärda sådana
handlingar i enlighet med anvisningarna från den medlemsstat som
ansvarar för granskningen, utan att detta påverkar de förpliktelser somfastställs i andra förordningar om den aktuella sektorn.
Medlemsstaterna skall bestämma från och med vilket datum sådana
handlingar skall upprättas.
Om samtliga eller en del av de affärshandlingar som skall granskas
enligt denna förordning finns hos ett företag som tillhör en företags-
grupp, ett partnerskap eller en företagssammanslutning som harsamma ledning som det granskade företaget, vare sig detta andraföretag är beläget på gemenskapens territorium eller utanför detta, skallföretaget ställa dessa affärshandlingar till förfogande för de tjänstemän
som är ansvariga för granskningen på en plats och vid en tidpunkt som
skall bestämmas av de medlemsstater som ansvarar för genomförandetav granskningen.
Artikel 6
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att de tjänstemän som ansvarar
för granskningen skall ha rätt att beslagta eller låta beslagta affärshand-
lingar. Denna rätt skall utövas med beaktande av de nationella
bestämmelser som är aktuella och berör inte tillämpningen avstraffrättsliga regler om beslagtagande av dokument.
2. Medlemsstaterna skall besluta om lämpliga påföljder för de
fysiska eller juridiska personer som inte fullgör sina förpliktelser enligtdenna förordning.
Artikel 7
1. Medlemsstaterna skall bistå varandra vid genomförandet av den
granskning som avses i artiklarna 2 och 3
— om ett företag eller en tredje part är etablerad i en annan medlems-
stat än den medlemsstat i vilken det aktuella beloppet har ellerskulle ha ut- eller inbetalats,
— eller i en annan medlemsstat än den medlemsstat där de handlingar
och de uppgifter som krävs för granskningen finns.
Kommissionen kan samordna gemensamma åtgärder avseende ömsesi-
digt bistånd mellan två eller flera medlemsstater. Bestämmelser försådan samordning skall fastställas i enlighet med artikel 19.
2. Under de första tre månaderna efter det EUGFJ-räkenskapsår då
inbetalning eller utbetalning har skett skall medlemsstaterna sända enförteckning över de företag som avses i punkt 1 första stycket till varje
medlemsstat i vilken ett sådant företag är etablerat. Förteckningen skall
innehålla alla uppgifter som är nödvändiga för att den medlemsstat sommottar förteckningen skall kunna identifiera företagen och fullgöra sinagranskningsförpliktelser. Den medlemsstat som mottar sådana förteck-ningar skall ansvara för granskningen av sådana företag i enlighetmed artikel 2. En kopia av varje förteckning skall sändas till kommis-
sionen
Den medlemsstat i vilken utbetalning eller inbetalning har skett kan
begära att den medlemsstat i vilken företaget är etablerat skall granskanågra av de företag som finns upptagna i förteckningen enligt artikel 2,och ange varför en sådan begäran är nödvändig och i synnerhet vilkarisker det rör sig om.
Den medlemsstat som tar emot begäran skall ta vederbörlig hänsyn till
de risker som är förenade med företaget och som har meddelats av denmedlemsstat som gör begäran.
Den medlemsstat som tar emot en sådan begäran skall underrätta den
begärande medlemsstaten om hur denna begäran följs upp. Om gransk-ning genomförs av något av de företag som finns upptagna i1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
▼M1
▼M1
förteckningen, skall den medlemsstat som har utfört granskningen
senast tre månader efter utgången av granskningsperioden underrättaden begärande medlemsstaten om resultaten av granskningen.
En kopia av varje sådan begäran skall tillställas kommissionen.
3. Under de första tre månaderna efter det EUGFJ-räkenskapsår då
utbetalning har skett, skall medlemsstaterna tillställa kommissionen en
förteckning över de företag som är etablerade i ett tredje land och för
vilka det aktuella beloppet har eller skulle ha ut- eller inbetalats iifrågavarande medlemsstat.
4. Om det för granskning av ett företag i enlighet med artikel 2
krävs att ytterligare uppgifter inhämtas från en annan medlemsstat, bl.
a. i form av dubbelkontroller enligt artikel 3, kan en särskild begäran
om granskning göras varvid skälen till denna begäran skall anges. Enkopia av varje sådan särskild begäran skall tillställas kommissionen.
Den medlemsstat som tar emot en begäran om granskning skall efter-
komma denna begäran senast sex månader efter mottagandet.
Resultaten av granskningen skall utan dröjsmål meddelas den
begärande medlemsstaten och kommissionen.
5. I enlighet med artikel 19 skall kommissionen fastställa minimi-
krav avseende innehållet i den begäran som avses i punkterna 2 och 4.
Artikel 8
1. De uppgifter som insamlas under den granskning som föreskrivs i
denna förordning skall vara sekretesskyddade. De får endast delges
personer som på grund av sina uppdrag inom medlemsstaterna eller ge-
menskapens institutioner behöver dessa uppgifter för att kunna fullgörasina uppdrag.
2. Denna artikel skall inte inverka på de nationella bestämmelser
som rör rättsliga åtgärder.
Artikel 9
1. Före den 1 januari efter granskningsperiodens utgång skall
medlemsstaterna tillställa kommissionen en detaljerad rapport omtillämpningen av denna förordning.
2. I rapporten skall anges de eventuella svårigheter som uppstått och
de åtgärder som vidtagits för att övervinna dessa samt vid behov lämnaförslag till förbättringar.
3. Medlemsstaterna och kommissionen skall regelbundet utbyta
synpunkter på tillämpningen av denna förordning.
4. Kommissionen utvärderar varje år de framsteg som gjorts i sin
årliga rapport om förvaltningen av de fonder som anges i artikel 10 iförordning (EEG) nr 729/70.
5. Kommissionen skall senast den 31 december ►
M11996◄
lägga fram en rapport om tillämpningen av denna förordning.►
M1 ◄
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall upprätta planer för den granskning som
skall genomföras enligt artikel 2 under den påföljande granskningspe-
rioden.
2. Varje år skall medlemsstaterna före den 15 april tillställa kommis-
sionen den granskningsplan som anges i punkt 1 och då ange
— antalet företag som skall granskas och fördelningen av dessa per
sektor på grundval av de belopp som hänför sig till dem,
— de kriterier som lagts till grund för granskningsplanens upprättande.
3. De granskningsplaner som fastställts av medlemsstaterna och som
överlämnats till kommissionen skall genomföras av medlemsstaterna1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
▼B
om inte kommissionen inom ►M1åtta◄veckor har lämnat några
synpunkter.
4. Samma förfarande skall gälla för de ändringar som medlemssta-
terna gör i granskningsplanerna.
5. I undantagsfall och på vilket stadium som helst får kommissionen
kräva att en särskild kategori företag innefattas i en eller flera
medlemsstaters granskningsplaner.
Artikel 11
1. I varje medlemsstat skall senast den 1 januari 1991 upprättas en
särskild myndighet som skall ansvara för att övervaka tillämpningenav denna förordning och
— för att den granskning som föreskrivs i denna förordning verkställs
av tjänstemän som är anställda vid denna särskilda myndighet, eller
— för samordning och allmän tillsyn av den granskning som
genomförs av tjänstemän som tillhör andra myndigheter.
Medlemsstaterna får också föreskriva att granskningar som skall
genomföras enligt denna förordning fördelas mellan den särskildamyndigheten och andra nationella myndigheter, förutsatt attförstnämnda myndigheten ansvarar för samordningen av dessa gransk-
ningar.
2. Den myndighet eller de myndigheter som ansvarar för tillämp-
ningen av denna förordning skall vara organiserade så att de äroberoende av de myndigheter eller avdelningar inom myndigheter som
ansvarar för utbetalningarna och för granskningarna före utbetalning-
arna.
3. Den särskilda myndighet som anges i punkt 1 skall vidta de
åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att denna förordning
tillämpas på ett riktigt sätt.
4. Den särskilda myndigheten skall dessutom ansvara för— utbildning av de nationella tjänstemän som skall genomföra den
granskning som avses i denna förordning så att de får tillräckliga
kunskaper för att kunna fullgöra sina uppdrag,
— förvaltning av granskningsrapporter och all dokumentation i
samband med de granskningar som genomförs och som föreskrivsi denna förordning,
— utarbetandet och översändandet av de rapporter som anges i artikel
9.1 och de granskningsplaner som anges i artikel 10.
5. Den berörda medlemsstaten skall ge den särskilda myndigheten
de befogenheter som är nödvändiga för att den skall kunna utföra deuppgifter som anges i punkt 3 och 4.
Myndigheten skall bestå av ett tillräckligt antal tjänstemän som har
lämplig utbildning för att kunna utföra dessa uppgifter.
6. Denna artikel skall inte tillämpas när det minsta antalet företag
som skall granskas i enlighet med artikel 2.2 är mindre än tio.
Artikel 12
På de villkor som anges ►
M2i artiklarna 13, 14, 15 och 16a ◄skall
gemenskapen bidra till finansieringen av medlemsstaternas extra
utgifter i samband med
— sänkning av tröskelvärdet för beräkning av antalet granskningar
som skall genomföras,
— anskaffande av medel i avsikt att höja granskningens kvalitet.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼M1
▼B
▼B
Artikel 13
1. Gemenskapen skall bidra till finansieringen av medlemsstaternas
utgifter för ersättning till extra personal som från och med den 1januari 1990 uteslutande anställts för att ingå
— i personalen vid den särskilda myndighet som anges i artikel 11,
eller
— i personalen vid andra nationella myndigheter förutsatt att denna
personal uteslutande är anställd för att utföra den granskning somföreskrivs i denna förordning.
2. Gemenskapens finansiella bidrag skall under en period på fem år
från och med den 1 januari 1990 utgöra 50 % under de första tre årenoch 25 % under det fjärde och femte året upp till ett totalt belopp på
— 500000 ecu per år under de första tre åren och 250000 ecu för det
fjärde och femte året för Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien,
Nederländerna och Förenade kungariket,
— 250000 ecu per år under de första tre åren och 125000 ecu för det
fjärde och femte året för Belgien, Danmark, Grekland, Irland ochPortugal, och
— 50000 ecu per år under de första tre åren och 25 000 ecu för det
fjärde och femte året för Luxemburg.
3. I denna förordning avses med ersättning lön efter skatt och avgif-
ter till de tjänstemän som ansvarar för tilllämpningen av denna
förordning och de resekostnader som är nödvändiga för att de skall
kunna fullgöra sina uppdrag.
Gemenskapens bidrag till utgifterna för ersättning till personalen skall
för varje medlemsstat fastställas till ett enhetligt belopp.
Artikel 14
Gemenskapen skall under en period på fem år från och med den 1
januari 1990 bidra till finansieringen av medlemsstaternas utgifter förutbildning av personal vid de myndigheter som ansvarar för tillämp-
ningen av denna förordning med 50 % under de första tre åren och
25 % under det fjärde och femte året upp till ett totalt belopp på
— 100000 ecu per år under de första tre åren och 50000 ecu för det
fjärde och femte året för Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien,
Nederländerna och Förenade kungariket,
— 50000 ecu per år under de första tre åren och 25 000 ecu för det
fjärde och femte året för Belgien, Danmark, Grekland, Irland ochPortugal, och
— 10000 ecu per år under de första tre åren och 5 000 ecu för det
fjärde och femte året för Luxemburg.
Artikel 15
Gemenskapen skall bidra till finansieringen av medlemsstaternas
utgifter för inköp av nödvändig databehandlings- och kontorsutrustning
till de myndigheter som ansvarar för tillämpningen av denna förordningmed 100 % upp till ett högsta belopp på
— 100000 ecu för Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Nederlän-
derna och Förenade kungariket,
— 60000 ecu för Belgien, Danmark, Grekland, Irland och Portugal,
och
— 20000 ecu för Luxemburg.
Artikel 16
1. De maximala utgifter för gemenskapen som bedöms nödvändiga
för att genomföra den åtgärd som införs med denna förordning uppgårtill 6 080000 ecu för det första året, 5 160000 ecu för det andra ochtredje året och 2 580000 ecu för det fjärde och femte året.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼M1
1a. För denna förordnings femte tillämpningsår skall beloppen för
det totala gemenskapsbidrag som avses i artiklarna 13 och 14 slåssamman. Inom ramen för detta sammanlagda belopp kommer gemen-
skapen att utan åtskillnad täcka 25 % av medlemsstaternas utgifter
enligt artiklarna 13, 14 och 15.
2. Budgetmyndigheten skall fastställa de anslag som är disponibla
för varje budgetår.
Artikel 16a
Under en treårsperiod från och med den 1 januari 1995 skall gemenska-
pen bidra med 50 % till täckandet av Österrike, Finlands och Sveriges
utgifter enligt artiklarna 13, 14 och 15, utan att skilja mellan utgifternas
art, upp till ett högsta årligt belopp på 360000 ecu för var och en avdessa stater.
Artikel 17
Kommissionen skall på grundval av uppgifter från medlemsstaterna
fastställa det årliga utgiftsbelopp som skall betalas av gemenskapen.
Artikel 18
De belopp i ecu som förekommer i denna förordning skall räknas om
till nationella valutor genom att använda de växlingskurser som gällerden första arbetsdagen det år då granskningsperioden inleds och som
offentliggörs i Europeiskagemenskapernasofficiella tidning , serie C.
Artikel 19
Tillämpningsföreskrifter för denna förordning skall vid behov antas i
enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 13 i förordning(EEG) nr 729/70.
Artikel 20
Artikel 9 i förordning (EEG) nr 729/70 skall tillämpas på den gransk-
ning av särskilda utgifter som gemenskapen finansierar enligt dennaförordning.
Artikel 21
►
M11.◄I överensstämmelse med aktuell nationell lagstiftning
inom området skall kommissionens tjänstemän ha tillgång till samtliga
handlingar som utarbetats antingen inför eller som resultat av dengranskning som organiserats enligt denna förordning och till de datasom insamlats, däribland data som lagrats i databehandlingssystem.►
M1De skall på begäran lämnas på ett lämpligt datamedium. ◄
2. Den granskning som avses i artikel 2 skall utföras av medlemssta-
ternas tjänstemän.
Tjänstemän från kommissionen får delta i denna granskning. De får
inte själva ha de granskningsbefogenheter som beviljats de nationellatjänstemännen. Dock skall de ha tillträde till samma lokaler och sammahandlingar som medlemsstaternas tjänstemän.
3. Vid granskning som utförs enligt artikel 7 kan tjänstemän från
den begärande medlemsstaten delta i granskningen i den medlemsstattill vilken begäran riktats, förutsatt att denna så medger, och skall dåfå tillträde till samma lokaler och samma handlingar som denmedlemsstatens tjänstemän.
De tjänstemän från den begärande medlemsstaten som deltar i gransk-
ningen i den medlemsstat till vilken begäran riktats, skall vid allatidpunkter kunna lägga fram bevis på sin officiella status.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼B
▼M2
▼B
▼M1
▼M1
Granskningen skall alltid utföras av tjänstemän från den medlemsstat
till vilken begäran riktats.
4. Om de nationella straffprocessrättsliga bestämmelserna föresk-
river att vissa åtgärder endast får vidtas av tjänstemän som är särskilt
utsedda enligt nationell lagstiftning, får kommissionens tjänstemän ochtjänstemännen från den medlemsstat som avses i punkt 3 inte delta idessa åtgärder. Särskilt gäller att de inte under några omständigheterfår delta i husrannsakan eller formella förhör med personer inom ramenför medlemsstatens straffrätt. De skall emellertid få ta del av de upplys-
ningar som inhämtas i detta sammanhang.
Artikel 22
1. Direktiv 77/435/EEG upphör att gälla från och med den 1 januari
1990. Den granskning som genomförs från den dagen enligt nämndadirektiv skall betraktas som genomförd i enlighet med denna förord-ning.
2. Hänvisningar till direktiv 77/435/EEG skall betraktas som hänvis-
ningar till denna förordning.
Artikel 23
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiskagemenskapernasofficiella tidning .
Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1990.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1989R4045 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B