1998L0027 — SV — 17.07.2000 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 98/27/EG
av den 19 maj 1998
om förbudsföreläggande för att skydda konsumenternas intressen
(EGT L 166, 11.6.1998, s. 51)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 L 171 12 7.7.1999
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 L 178 1 17.7.2000
1998L0027 — SV — 17.07.2000 — 002.001 — 2
▼B
EUROPAPARLAMENTETSOCHRÅDETSDIREKTIV98/27/EG
av den 19 maj 1998
omförbudsföreläggandeförattskyddakonsumenternasintressen
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-
skapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),
i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet(3), och
med beaktande av följande:
(1)I vissa direktiv, som anges i förteckningen i bilagan till detta
direktiv, föreskrivs bestämmelser om skydd för konsumenternasintressen.
(2)Med de mekanismer som nu finns på såväl nationell nivå som pågemenskapsnivå för att säkerställa att dessa direktiv följs, är detinte alltid möjligt att få överträdelser som skadar konsumenternaskollektiva intressen att upphöra i rätt tid. Kollektiva intressen ärsådana intressen som inte innefattar kumulering av enskildasintressen, vilka enskilda har skadats genom en överträdelse. Dettapåverkar inte talan som väcks av enskilda, som har skadatsgenom en överträdelse.
(3)När det gäller direktivets syfte att få sådan verksamhet som ärolaglig enligt de nationella bestämmelserna att upphöra, kanverkningarna av nationella åtgärder för att införa de ovannämndadirektiven, inklusive sådana skyddsåtgärder som går utöver dennivå som krävs i de direktiven, motverkas, under förutsättning attde är förenliga med fördraget och tillåtliga enligt de direktiven,om verksamheten får effekt i en annan medlemsstat än den ivilken den har sitt ursprung.
(4)Dessa svårigheter kan splittra en väl fungerande inre marknad,eftersom de innebär att det är tillräckligt att flytta källan till enolaglig verksamhet till ett annat land för att förlägga den utomräckhåll för alla rättsliga åtgärder och detta utgör en snedvridningav konkurrensen.
(5)Dessa svårigheter kommer sannolikt att minska konsumenternasförtroende för den inre marknaden och kan komma att begränsahandlingsutrymmet för organisationer, som företräder konsumen-ternas kollektiva intressen, eller oberoende offentliga organ, somär ansvariga för att skydda konsumenternas kollektiva intressen,när dessa påverkas negativt av verksamhet som innebär attgemenskapsrätten överträds.
(6)Eftersom sådan verksamhet ofta sträcker sig bortom medlemssta-ternas gränser, brådskar det att genomföra en viss tillnärmning avde nationella bestämmelser som är utarbetade för att få ovan-nämnda olagliga verksamhet att upphöra, oavsett i vilket land denolagliga verksamheten har fått effekt. Med avseende på behö-righet skall detta inte påverka den internationella privaträttensregler eller mellan medlemsstaterna gällande konventioner,varvid hänsyn skall tas till de allmänna skyldigheter för
(1) EGT C 107, 13.4.1996, s. 3 och
EGT C 80, 13.3.1997, s. 10.
(2) EGT C 30, 30.1.1997, s. 112.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 14 november 1996 (EGT C 362,
2.12.1996, s. 236). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 30 oktober1997 (EGT C 389, 22.12.1997, s. 51) och Europaparlamentets beslut avden 12 mars 1998 (EGT C 104, 6.4.1998). Rådets beslut av den 23 april1998.
1998L0027 — SV — 17.07.2000 — 002.001 — 3
▼B
medlemsstaterna som härrör från fördraget, särskilt dem som har
samband med att den inre marknaden fungerar väl.
(7)Syftet med den tänkta åtgärden kan endast uppnås av gemen-skapen och det åligger följaktligen gemenskapen att vidtaåtgärder.
(8)I enlighet med artikel 3b tredje stycket i fördraget åligger detgemenskapen att inte vidta någon åtgärd som går utöver vad somär nödvändigt för att uppnå målen i fördraget. I överensstäm-melse med den artikeln måste särdragen hos de nationella rätts-ordningarna beaktas i så stor utsträckning som bara är möjligtgenom att medlemsstaterna tillåts att fritt välja mellan olika alter-nativ, som har samma verkan. De domstolar eller administrativamyndigheter som är behöriga att fatta beslut i de förfaranden somavses i artikel 2 i detta direktiv bör ha rätt att granska verkning-arna av tidigare beslut.
(9)Ett alternativ bör bestå i att ett eller flera oberoende offentligaorgan, med särskilt ansvar för att skydda konsumenternas kollek-tiva intressen, utövar rätten till talan i frågor som framläggs idetta direktiv. Ett annat alternativ bör sörja för att organisationer,vilkas ändamål är att skydda konsumenternas kollektiva intressen,utövar dessa rättigheter i enlighet med de kriterier som föreskrivsi nationell lag.
(10)Medlemsstaterna bör kunna välja mellan eller kombinera bådadessa alternativ när de på nationell nivå utser de organ och/ellerorganisationer som skall vara behöriga för ändamålen i dettadirektiv.
(11)För överträdelser inom gemenskapen bör principen om ömsesi-digt erkännande tillämpas på dessa organ och/eller organisationer.Medlemsstaterna bör på begäran av sina nationella inrättningarmeddela kommissionen namn och syfte avseende de nationellainrättningar som är godkända för att väcka talan i deras eget landenligt bestämmelserna i detta direktiv.
(12)Det är kommissionens sak att i Europeiska gemenskapernas offi-
ciella tidning offentliggöra en förteckning över dessa godkända
inrättningar. Till dess att ett meddelande om motsatsen offentlig-görs, anses en godkänd inrättning ha rättskapacitet om dess namningår i den förteckningen.
(13)Medlemsstaterna bör kunna kräva att den part som avser attansöka om förbudsföreläggande på förhand samråder medsvaranden, så att denne får möjlighet att upphöra med denomtvistade överträdelsen. Medlemsstaten bör kunna kräva attdetta föregående samråd sker tillsammans med ett oberoendeoffentligt organ, som utses av dessa medlemsstater.
(14)Om medlemsstaterna har bestämt att föregående samråd skall ägarum bör en frist om två veckor sättas ut från det att begäran omsamråd tagits emot, och om överträdelsen inte har upphört inomfristen får sökanden väcka talan hos den behöriga domstolen elleradministrativa myndigheten utan ytterligare dröjsmål.
(15)Det är lämpligt att kommissionen framlägger en rapport om hurdetta direktiv fungerar och särskilt om dess tillämpningsområdeoch om verkan av föregående samråd.
(16)Tillämpningen av detta direktiv bör inte påverka tillämpningen avgemenskapens konkurrensregler.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Tillämpningsområde
1. Syftet med detta direktiv är att närma medlemsstaternas lagar och
andra författningar till varandra när det gäller åtgärder för förbudsförel-äggande enligt artikel 2 för skydd för de kollektiva konsumentintressen
1998L0027 —SV—17.07.2000 —002.001 —4
▼B
som omfattas av de direktiv som anges i förteckningen i bilagan för attsäkerställa att den inre marknaden fungerar väl.
2. Med överträdelse avses i detta direktiv varje handling som strider
mot de direktiv som anges i förteckningen i bilagan, så som de införli-vats i medlemsstaternas nationella rättsordningar, och som skadar dekollektiva intressen som avses i punkt 1.
Artikel 2
Åtgärder för förbudsföreläggande
1. Medlemsstaterna skall utse de domstolar eller administrativa
myndigheter som skall vara behöriga att besluta vid förfaranden sominleds av sådana godkända inrättningar som avses i artikel 3 om att
a) så snart som möjligt, och där det är lämpligt inom ramen för ett
förenklat förfarande, meddela föreläggande om upphörande av ellerförbud mot varje överträdelse,
b) där det är lämpligt vidta åtgärder som att offentliggöra beslutet, helt
eller delvis och på sätt som bedöms som lämpligt, och/eller offent-liggöra ett beriktigande i syfte att undanröja fortsatta verkningar avöverträdelsen,
c) i den mån rättsordningen i den berörda medlemsstaten tillåter, ålägga
svaranden, om han är tappande part, att till statskassan eller annanmottagare som utses i eller enligt nationell lagstiftning betala dags-böter eller andra böter, som föreskrivs i nationell lagstiftning, omhan underlåter att rätta sig efter beslutet inom en frist som domstolareller administrativa myndigheter bestämmer för att säkerställa attbesluten följs.
2. Detta direktiv skall inte påverka internationell-privaträttsliga regler
med avseende på tillämplig lag och leder således normalt till tillämp-ning av antingen lagen i den medlemsstat där överträdelsen har sittursprung eller lagen i den medlemsstat där överträdelsen får effekt.
Artikel 3
Inrättningar som kan föra talan
Medgodkänd inrättning avses i detta direktiv varje organ eller organi-
sation som vederbörligen inrättas i enlighet med lagen i en medlemsstatoch som har ett berättigat intresse av att säkerställa att de bestämmelsersom avses i artikel 1 följs, särskilt
a) ett eller flera oberoende offentliga organ, med särskilt ansvar för att
skydda de intressen som avses i artikel 1 i medlemsstater där sådanaorgan finns, och/eller
b) organisationer vilkas syfte är att skydda de intressen som avses i
artikel 1, i enlighet med de kriterier som föreskrivs i deras nationellalag.
Artikel 4
Överträdelser inom gemenskapen
1. Varje medlemsstat skall, om en överträdelse har sitt ursprung i den
medlemsstaten, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställaatt varje godkänd inrättning från en annan medlemsstat, där de intressensom skyddas av den godkända inrättningen påverkas av överträdelsen,får ansöka hos den domstol eller den administrativa myndighet somavses i artikel 2 mot uppvisande av den förteckning som nämns i punkt3. Domstolarna eller de administrativa myndigheterna skall godta dennaförteckning som bevis på den godkända inrättningens rättskapacitet utanatt deras rätt att pröva om den godkända inrättningens syfte berättigaratt den vidtar åtgärder i ett bestämt fall påverkas.
2. För överträdelser inom gemenskapen, och utan att det påverkar de
rättigheter som andra inrättningar har enligt nationell lagstiftning, skallmedlemsstaterna på begäran av sina godkända inrättningar meddelakommissionen att dessa inrättningar är godkända för att väcka talan
1998L0027 — SV — 17.07.2000 — 002.001 — 5
▼B
enligt artikel 2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om
dessa godkända inrättningars namn och syfte.
3. Kommissionen skall utarbeta en förteckning över de godkända
inrättningar som avses i punkt 2 med angivande av deras syfte. Dennaförteckning skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning; ändringar i denna förteckning skall offentliggöras utan dröjsmål
och den med nya uppgifter kompletterade förteckningen skall offentlig-göras var sjätte månad.
Artikel 5
Föregående samråd
1. Medlemsstaterna får införa eller behålla i kraft bestämmelser
enligt vilka den part som avser att ansöka om förbudsföreläggande kaninleda detta förfarande först efter att ha försökt att få överträdelsen attupphöra genom samråd med antingen svaranden eller både medsvaranden och en sådan godkänd inrättning som avses i artikel 3aid e n
medlemsstat där förbudsföreläggande söks. Det är medlemsstaten somskall avgöra, om den part som ansöker om förbudsföreläggande måstesamråda med den godkända inrättningen. Om överträdelsen inte upphörinom två veckor efter det att begäran om samråd har mottagits, får denberörda parten väcka talan om förbudsföreläggande utan ytterligaredröjsmål.
2. De regler för föregående samråd som antas av medlemsstaterna
skall anmälas till kommissionen och offentliggöras i Europeiskagemen-
skapernas officiella tidning .
Artikel 6
Rapporter
1. Vart tredje år och första gången senast fem år efter detta direktivs
ikraftträdande skall kommissionen till Europaparlamentet och rådetöverlämna en rapport om tillämpningen av detta direktiv.
2. Kommissionen skall i sin första rapport särskilt granska
— detta direktivs tillämpningsområde i förhållande till skyddet för
kollektiva intressen för personer som är verksamma inom handel,industri, hantverk eller fria yrken,
— detta direktivs tillämpningsområde som det stadgas i de direktiv som
ingår i förteckningen i bilagan,
— om det föregående samrådet i artikel 5 har bidragit till ett effektivt
konsumentskydd.
Där det är lämpligt skall denna rapport åtföljas av förslag som syftar till
att ändra detta direktiv.
Artikel 7
Bestämmelser om mer omfattande åtgärder
Detta direktiv skall inte utgöra hinder för medlemsstaterna att anta eller
behålla i kraft bestämmelser som är utarbetade för att tillerkännagodkända inrättningar och alla andra berörda personer mer vittgåenderättigheter att väcka talan på nationell nivå.
Artikel 8
Genomförande
1. Medlemsstaterna skall senast 30 månader efter detta direktivs
ikraftträdande sätta i kraft de lagar och andra författningar som ärnödvändiga för att följa direktivet. De skall genast underrätta kommis-sionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när deoffentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
1998L0027 —SV—17.07.2000 —002.001 —6
▼B
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till debestämmelser i nationell lag som de antar inom det område somomfattas av detta direktiv.
Artikel 9
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 10
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1998L0027 — SV — 17.07.2000 — 002.001 — 7
▼B
BILAGA
FÖRTECKNING ÖVER DIREKTIV SOMOM FATTAS AV ARTIKEL
1(*)
1) Rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam(EGT L 250, 19.9.1984, s. 17).
2) Rådets direktiv 85/577/EEG av den 20 december 1985 för att skydda konsu-
menten i de fall då avtal ingås utanför fasta affärslokaler (EGT L 372,31.12.1985, s. 31).
3) Rådets direktiv 87/102/EEG av den 22 december 1986 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter (EGTL 42, 12.2.1987, s. 48), senast ändrat genom direktiv 98/7/EG (EGT L 101,1.4.1998, s. 17).
4) Rådets direktiv 89/552/EEG av den 3 oktober 1989 om samordning av vissa
bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författ-ningar om utförandet av sändningsverksamhet för television: Artiklarna 10— 21 (EGT L 298, 17.10.1989, s. 23), i dess lydelse enligt direktiv 97/36/EG (EGT L 202, 30.7.1997, s. 60).
5) Rådets direktiv 90/314/EEG av den 13 juni 1990 om paketresor, semester-
paket och andra paketarrangemang. (EGT L 158, 23.6.1990, s. 59).
6) Rådets direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföring av
humanläkemedel (EGT L 113, 30.4.1992, s. 13).
7) Rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i
konsumentavtal (EGT L 95, 21.4.1993, s. 29).
8) Europaparlamentets och rådets direktiv 94/47/EG av den 26 oktober 1994
om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten tillfast egendom på tidsdelningsbasis (EGT L 280, 29.10.1994, s. 83).
9) Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG av den 20 maj 1997 om
konsumentskydd vid distansavtal (EGT L 144, 4.6.1997, s. 19).
▼
M1
10) Europaparlamentets och rådets direktiv 99/44/EG av den 25 maj 1999 om
vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknip-pade garantier (EGT L 171, 7.7.1999, s. 12).
▼
M2
11) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG om vissa rättsliga
aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt den elektroniskahandeln, på den inre marknaden (”Direktiv om elektronisk handel”) (EGTL 178, 17.7.2000, s. 1).
(*) Direktiv nr 1, 6, 7 och 9 innehåller särskilda bestämmelser om förbudsföreläggande.