1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1251/1999
av den 17 maj 1999
om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jordbruksgrödor
(EGT L 160, 26.6.1999, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 2704/1999 av den 14 december 1999 L 327 12 21.12.1999
►M2Rådets förordning (EG) nr 1672/2000 av den 27 juli 2000 L 193 13 29.7.2000
►M3Rådets förordning (EG) nr 1038/2001 av den 22 maj 2001 L 145 16 31.5.2001
Ändrad genom:
►A1Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Rättad genom:
►C1Rättelse, EGT L 196, 2.8.2000, s. 11 (1251/1999)
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1251/1999
av den 17 maj 1999
om upprättande av ett stödsystem för producenter av vissa jord-
bruksgrödor
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-pen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (
1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),
med beaktande av Regionkommitténs yttrande (4),
med beaktande av Europeiska revisonsrättens yttrande (5), och
av följande skäl:
1.Syftet med den gemensamma jordbrukspolitiken är att nå de mål
som anges i artikel 33 i fördraget, med hänsyn till marknadssitu-
ationen.
2.För att säkerställa en bättre balans på marknaden infördes en ny
stödordning genom rådets förordning (EEG) nr 1765/92 av den30 juni 1992 om upprättande av ett stödsystem för producenterav vissa jordbruksgrödor (
6).
3.Efter 1992 års reform av den gemensamma jordbrukspolitikenhar balansen på marknaden förbättrats avsevärt.
4.Arealuttag enligt det stödsystem för producenter av vissa jord-bruksgrödor, som år 1992 infördes i kombination med en
sänkning av interventionspriset, har bidragit till att produktionen
har kunnat hållas under kontroll, samtidigt som ökad priskonkur-rens har medfört att betydande extra spannmålskvantiteter haranvänts på hemmamarknaden, huvudsakligen till foder.
5.Stödet enligt det system som infördes 1992 bör behållas, dock
under beaktande av utvecklingen på marknaden och de erfaren-
heter som gjorts vid tillämpningen av det nuvarande systemet.
6.Medlemsstaterna får under vissa omständigheter låta gräsensilageberättiga till arealersättning enligt detta system.
7.I reformeringen av stödsystemet måste gemenskapens internatio-nella förpliktelser tas i beaktande.
8.Det bästa sättet att uppnå balans på marknaden är att närma ge-menskapens spannmålspriser till världsmarknadspriserna och attbevilja icke grödspecifika arealersättningar.
9.Arealersättningen bör ses över om marknadsvillkoren skiljer sigfrån dem som för närvarande förutses.
10.De arealer som berättigar till detta stöd bör begränsas till arealermed jordbruksgrödor eller tidigare offentligt finansierade uttag
av arealer.
11.När den sammanlagda areal för vilken ersättning begärs enligt
systemet överskrider basarealen bör en minskning ske av denstödberättigande arealen per jordbruksföretag för att säkerställabalansen på marknaden.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EGT C 170, 4.6.1998, s. 4.
(2) Yttrandet avgivet den 6 maj 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT C 284, 14.9.1998, s. 55.
(4) EGT C 93, 6.4.1999, s. 1.
(5) EGT C 401, 22.12.1998, s. 3.
(6) EGT L 181, 1.7.1992, s. 12. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 1624/98 (EGT L 210, 28.7.1998, s. 3).
▼B
12.Medlemsstaterna får använda sig av en eller flera nationella
basarealer. Det anses lämpligt att de medlemsstater som väljer
detta alternativ får dela upp varje nationell basareal i delbasa-realer. När en nationell basareal har överskridits bör denberörda medlemsstaten tillåtas att koncentrera tillämpningen avåtgärderna helt eller delvis till de områden där överskridandethar konstaterats.
13.Arealersättningen bör avspegla de särskilda strukturella särdragsom påverkar avkastningen, och det bör överlåtas åt medlemssta-terna att utarbeta regionaliseringsplaner baserade på objektiva
kriterier. I regionaliseringsplanerna bör enhetliga genomsnittsav-
kastningar fastställas. Planerna måste, med hänsyn tillstrukturella skillnader mellan produktionsregionerna,överensstämma med genomsnittsavkastningen i varje enskildregion under en viss period. Ett särskilt förfarande bör fastställas
för att dessa planer skall kunna granskas på gemenskapsnivå.
14.En differentiering av avkastningen kan tillåtas för bevattnade och
icke-bevattnade arealer, under förutsättning att en separat basa-
real upprättas för bevattnade grödor och att detta inte innebär
någon utvidgning av den totala basarealen.
15.Majs har en annan avkastning och skiljer sig därigenom från
andra spannmålsslag, vilket kan motivera en särskild behandling.
16.För beräkningen av arealersättningen bör ett grundbelopp per ton
multipliceras med den ”genomsnittsavkastning av spannmål”
som fastställts för den berörda regionen. När olika avkastningar
bestäms för majs och för andra spannmålsslag bör särskildabasarealer fastställas för majs.
17.Ett enda grundbelopp bör fastställas för jordbruksgrödor. Grund-beloppen per ton bör ökas med beaktande av sänkningen i fleraetapper av interventionspriset för spannmål. Ett särskilt stöd börinrättas för proteingrödor för att bevara deras konkurrenskraftgentemot spannmålen.
18.I händelse av en slutgiltig sänkning av interventionspriset skallgrundbeloppet ökas, varvid samma kompensationssats som underregleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall tillämpas.
19.En särskild ordning för durumvete bör upprättas som garanteraren nivå på durumveteproduktionen som är tillräcklig för attförsörja användarindustrin samtidigt som budgetutgifterna hålls
i schack. Detta mål kan uppnås genom att det för varje berörd
medlemsstat införs ett tillägg som begränsas till en maximalareal för durumvete. Ett eventuellt överskridande av dessaarealer bör medför en justering av inlämnade ansökningar.
20.I vissa medlemsstater finns det dessutom en väl etableradproduktion av durumvete i regioner utanför de traditionellaproduktionsområdena. Det är önskvärt att en viss produk-tionsnivå bevaras i dessa regioner genom att ett särskilt stöd
beviljas.
21.För att komma i åtnjutande av arealersättningen bör producen
terna ta en förutbestämd procentuell andel av sin brukade areal
ur produktion. Den mark som tas ur produktion skall skötas på
ett sådant sätt att vissa minimikrav från miljösynpunkt uppfylls.De arealer som tas ur produktion bör också kunna användas förannan produktion än livsmedelsproduktion, förutsatt att effektivakontrollsystem kan tillämpas.
22.Under rådande marknadssituation bör kravet på uttag minskas till10 % för perioden 2000-2006. Andelen bör prövas på nytt så atthänsyn kan tas till produktions- och marknadsutvecklingen.
23.En skyldighet att ta jordbruksareal ur produktion bör medföraskälig kompensation. Denna bör motsvara arealersättningen förspannmål.
24.Inget krav på uttag av areal bör åläggas små producenter, varsansökan om arealersättning ligger under en viss nivå. Dennanivå bör fastställas.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
▼B
25.För frivilliga arealuttag får producenterna beviljas ersättning för
ytterligare uttag av areal; en högsta arealgräns bör fastställas av
medlemsstaterna.
26.Arealersättningen bör betalas ut en gång om året för en vissareal. Arealer som inte odlats omedelbart före ikraftträdandet avden ordning som upprättades genom förordning (EEG) nr 1765/92 bör inte berättiga till ersättning. För att beakta vissa särskildaförhållanden, där denna bestämmelse är alltför restriktiv, bör
vissa undantag medges; dessa bör förvaltas av medlemsstaterna.
27.Det är nödvändigt att fastställa vissa villkor för ansökan om
arealersättning och att närmare ange när producenterna skall fåbetalt.
28.Tidpunkter för utbetalning bör fastställas för att garantera enjämn fördelning av försäljningen av jordbruksgrödor under regle-ringsåret.
29.Tidpunkterna för sådd bör anpassas till de naturliga villkoren ide olika produktionsområdena.
30.Det är nödvändigt att meddela övergångsbestämmelser för attavskaffa grödspecifika ersättningar för oljeväxter från och medregleringsåret 2002/2003; vissa av de befintliga bestämmelsernapå detta område måste behållas med hänsyn till gemenskapens
internationella förpliktelser.
31.Medlemsstaternas utgifter till följd av de skyldigheter som
tillämpningen av denna förordning medför bör finansieras av ge-menskapen i enlighet med artiklarna 1 och 2 i rådets förordning(EG) nr 1258/1999 av den 17 maj 1999 om finansiering av dengemensamma jordbrukspolitiken (
1).
32.Det är nödvändigt att meddela övergångsbestämmelser och att ge
kommissionen möjlighet att, om nödvändigt, besluta om ytterli-
gare övergångsbestämmelser.
33.Anpassningarna av stödsystemet för jordbruksgrödor bör införasfrån och med regleringsåret 2000/2001.
34.Mot bakgrund av de aktuella anpassningarna av det gällandestödsystemet och av tidigare ändringar, bör förordning (EEG)nr 1765/92 av tydlighetsskäl ersättas med en ny förordning.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Genom denna förordning upprättas ett system med arealersättning
till producenter av jordbruksgrödor.
2. I denna förordning
— omfattar regleringsåret perioden 1 juli-30 juni,
— avses med jordbruksgrödor de produkter som förtecknas i bilaga I.
3. Medlemsstater där majs inte är en traditionell gröda får låta
gräsensilage berättiga till arealersättning för jordbruksgrödor på samma
villkor som de som gäller för jordbruksgrödor.
KAPITEL I
Artikel 2
1. Gemenskapens producenter av jordbruksgrödor får ansöka om
arealersättning enligt de villkor som anges i denna förordning.
2. Arealersättningen skall fastställas per hektar och differentieras
regionalt.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
(1) Se sidan 103 i detta nummer av EGT.
▼B
Arealersättningen skall beviljas för den areal där jordbruksgrödor odlas
eller som tas ur produktion i enlighet med artikel 6, och som inteöverstiger en regional basareal. Denna fastställs som det genomsnittliga
antal hektar inom en region, där jordbruksgrödor odlas eller, i tillämp-
liga fall, som lagts i träda enligt en offentligt finansierad ordning under1989, 1990 och 1991. Med en region avses i detta sammanhang enmedlemsstat eller en region inom en medlemsstat, alltefter den berördamedlemsstatens eget val.
För Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen,
Slovenien och Slovakien skall de regionala basarealerna fastställas somdet genomsnittliga antal hektar inom en region, där jordbruksgrödor
odlats tre år i följd under perioden 1997-2001. De totala regionala
basarealerna för var och en av dessa medlemsstater får inte överstigade basarealer som nämns i bilaga VI.
3. Producenter som ansöker om arealersättning är skyldiga att ta en
del av den areal som deras jordbruksföretag omfattar ur produktion ochskall få ersättning för detta åtagande.
4. När den sammanlagda areal, för vilken ersättning begärs enligt
systemet för jordbruksgrödor - inklusive det uttag av areal som före-
skrivs enligt systemet - överskrider basarealen, skall den
stödberättigande arealen per jordbrukare minskas proportionellt för allersättning som enligt denna förordning beviljas i regionen i fråga undersamma regleringsår.
Arealer som inte är föremål för en ansökan om ersättning enligt denna
förordning, men som ligger till grund för en ansökan om stöd enligt
rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av den 17 maj 1999 om dengemensamma organisationen av marknaden för nötkött (
1) skall också
beaktas vid beräkning av de arealer för vilka ersättning begärs.
5. Om en medlemsstat låter gräsensilage berättiga till arealersättning
för jordbruksgrödor skall en särskild basareal fastställas. Om basarealen
för jordbruksgrödor eller gräsensilage inte uppnås under ett visst regle-ringsår skall resterande hektar tilldelas motsvarande basareal för sammaregleringsår.
6. Om en medlemsstat har valt att upprätta en eller flera nationella
basarealer får den indela varje nationell basareal i delbasarealer i
enlighet med objektiva kriterier som skall definieras av medlemsstaten.
Vid tillämpningen av denna punkt skall Secano- och Ragadíobasarea-
lerna betraktas som nationella basarealer.
När en nationell basareal överskrids får den berörda medlemsstaten i
enlighet med objektiva kriterier koncentrera den åtgärd som är
tillämplig enligt punkt 4 helt eller delvis till de delbasarealer för vilkaöverskridandet har noterats.
De medlemsstater som har beslutat att tillämpa de möjligheter som
anges i denna punkt skall senast den 15 september underrätta producen-
terna och kommissionen om sina val samt om de närmare
bestämmelserna för deras tillämpning.
Artikel 3
1. I syfte att fastställa den genomsnittsavkastning som skall
användas vid beräkning av arealersättningen skall varje medlemsstatupprätta en regionaliseringsplan som innehåller relevanta objektiva
kriterier för fastställandet av de särskilda produktionsregionerna för att
det skall bli möjligt att komma fram till specifika och homogenaområden.
Medlemsstaterna skall ta vederbörlig hänsyn till särskilda förhållanden
när de upprättar sina regionaliseringsplaner. De får i synnerhet anpassa1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
(1) Se sidan 21 i detta nummer av EGT.▼A1
▼B
▼B
genomsnittsavkastningen till eventuella strukturella skillnader mellan
produktionsregionerna.
2. Medlemsstaterna får också tillämpa en annan avkastningsnivå för
majs än för andra spannmålsslag i sina regionaliseringsplaner.
a) I de fall då avkastningen för majs är högre än för andra spannmåls-
slag skall en basareal enligt artikel 2.2 fastställas separat för majs
och basarealen skall omfatta en eller flera majsproduktionsregioner
efter medlemsstatens eget val.
Medlemsstaterna får i ifrågavarande regioner också fastställa sepa-
rata basarealer för andra jordbruksgrödor än majs. I sådana fall,och om basarealen för majs inte uppnås under ett visst regleringsår,
skall resterande hektar tilldelas motsvarande basareal för andra jord-
bruksgrödor än majs för samma regleringsår.
b) I de fall då avkastningen för majs är lika stor som eller mindre än
avkastningen för andra spannmålsslag kan en basareal ocksåfastställas separat för majs i enlighet med punkt a. I sådana fall,
och om medlemsstaten väljer att fastställa en basareal för ”andra
jordbruksgrödor än majs” skall
— resterande hektar, om basarealen för ”majs” inte uppnås under
ett visst regleringsår, tilldelas motsvarande basarealer för andragrödor för samma regleringsår.
— resterande hektar, om basarealen för ”andra jordbruksgrödor än
majs” inte uppnås under ett visst regleringsår, tilldelas denberörda basarealen för ”majs” för samma regleringsår.
Om dessa basarealer överskrids, skall artikel 2.4 tillämpas.3. Medlemsstaterna får i sina regionaliseringsplaner fastställa olika
avkastning för bevattnade och icke-bevattnade arealer. I sådana fall
skall medlemsstaterna upprätta en särskild basareal för arealer med
bevattnade grödor.
Den bevattnade basarealen skall motsvara genomsnittet för bevattnade
arealer under åren 1989 till 1991 för skörd av jordbruksgrödor, inklu-sive de ökningar som gjorts enligt artikel 3.1 fjärde stycket sistameningen i förordning (EEG) nr 1765/92. Den bevattnade basarealen iPortugal skall emellertid gradvis ökas med upp till 60000 ha i de
områden där det har fastställts att bevattningsinvesteringar har påbörjats
efter den 1 augusti 1992. Denna ökning får helt eller delvis läggas tillden bevattnade majsbasareal som avses i artikel 3.2.
Upprättandet av den bevattnade basarealen får inte leda till en ökning
av den sammanlagda basarealen i den berörda medlemsstaten. Om denbevattnade basarealen överskrids skall artikel 2.4 tillämpas.
Om den bevattnade basarealen inte uppnås under ett visst regleringsår,
skall resterande hektar tilldelas motsvarande icke-bevattnade basarealför samma regleringsår.
4. Regionaliseringsplanen skall alltid säkerställa att den genomsnitt-
savkastning som fastställs för den berörda medlemsstaten för perioden i
enlighet med de kriterier som avses i punkt 5 iakttas.
5. För varje produktionsregion skall medlemsstaten lämna närmare
upplysningar om arealer med jordbruksgrödor och om avkastningenför jordbruksgrödor som producerats i den regionen under femårspe-rioden 1986/1987-1990/1991. Genomsnittsavkastningen för spannmålskall beräknas separat för varje region, varvid året med den högstaoch året med den lägsta avkastningen utesluts.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼B
Denna skyldighet får dock, när det gäller
— portugisiskspannmål, fullgöras genom att upplysningar har lämnats
i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 3653/90 av den 11december 1990 om fastställande av övergångsbestämmelser för dengemensamma organisationen av marknaden för spannmål och ris iPortugal (
1),
— de fem nya tyska förbundsländerna, fullgöras genom angivande av
den genomsnittsavkastning som gäller för de andra tyska delsta-
terna,
— Italien och Spanien, fullgöras genom att referensavkastningen
fastställs till 3,9 respektive 2,9 ton/hektar,
— Tjeckien, Cypern, Estland, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen,
Slovenien och Slovakien, fullgöras genom att referensavkastning-arna fastställs på de nivåer som nämns i bilaga VI.
Om en medlemsstat beslutar att behandla
— majs separat från övriga spannmålsslag, skall den genomsnittliga
spannmålsavkastningen, som inte skall ändras, anges särskilt för
majs och för andra spannmålsslag,
— bevattnade arealer separat från icke-bevattnade arealer, skall
motsvarande genomsnittsavkastning, som inte skall ändras, angessärskilt för båda dessa arealkategorier.
6. Medlemsstaterna skall överlämna sina regionaliseringsplaner till
kommissionen senast den 1 augusti 1999 tillsammans med alltnödvändigt underlag. För att fullgöra denna skyldighet får de hänvisa
till den regionaliseringsplan de överlämnade till kommissionen i
enlighet med rådets förordning (EEG) nr 1765/92.
Kommissionen skall granska de regionaliseringsplaner som medlems-
staterna överlämnar och se till att varje plan grundas på relevanta ochobjektiva kriterier och att den överensstämmer med tillgängliga upplys-ningar om tidigare år. Kommissionen får göra invändningar mot planer
som inte är förenliga med ovannämnda kriterier, särskilt när det gäller
en medlemsstats genomsnittsavkastning. I så fall skall den berördamedlemsstaten justera planen efter samråd med kommissionen.
Regionaliseringsplanen får ändras av den berörda medlemsstaten på
begäran av kommissionen eller på medlemsstatens eget initiativ ienlighet med samma förfarande som anges i denna artikel.
7. Om en medlemsstat i enlighet med punkt 1 väljer att upprätta
produktionsregioner vars gränser inte motsvarar gränserna för de regio-
nala basarealerna, skall den till kommissionen översända ensammanfattning av alla ansökningar om ersättning och av de avkast-ningar som är hänförliga till dessa. Om det av dessa uppgifter framgåratt den genomsnittsavkastning som följer av regionaliseringsplanen för
1993, eller när det gäller Österrike, Finland och Sverige, den genom-
snittsavkastning som följer av planen för 1995 ►
A1eller, när det
gäller Cypern, Tjeckien, Estland, Ungern, Italien, Lettland, Litauen,Malta, Polen, Slovakien, Slovenien och Spanien, den avkastning somanges i artikel 3.5, överskrids ◄i en medlemsstat, skall all ersättning
som skall betalas ut i den medlemsstaten under följande regleringsår
sänkas i proportion till det konstaterade överskottet. Denna
bestämmelse skall emellertid inte tillämpas om den kvantitet för vilkenansökningarna gjordes, uttryckt i ton spannmål, inte överskrider denkvantitet som utgörs av produkten av medlemsstatens samtliga basa-realer och ovannämnda genomsnittsavkastning.
Medlemsstaterna kan välja att fastställa om eventuella överskridanden
har skett av genomsnittsavkastningen för varje basareal. I sådana fall
skall bestämmelserna i denna punkt tillämpas på den ersättning somskall betalas ut för varje berörd basareal.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
(1) EGT L 362, 27.12.1990, s. 28. Förordningen senast ändrad genom kommis-
sionen förordning (EG) nr 1664/95 (EGT L 158, 8.7.1995, s. 13).▼A1
▼B
▼B
Artikel 4
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10, skall area-
lersättningen beräknas genom att grundbeloppet per ton multipliceras
med den genomsnittliga spannmålsavkastning som fastställs i regionali-seringsplanen för den berörda regionen.
2. Beräkningen i punkt 1 skall göras med hjälp av den genomsnitt-
liga spannmålsavkastningen. Om majs behandlas separat skall
emellertid ”majs” -avkastningen användas för majs och avkastningenfrån ”andra sädesslag än majs” användas för spannmål, oljeväxter,oljelin samt lin och hampa som odlas för fiberproduktion.
3. Grundbeloppet skall fastställas enligt följande:
För proteingrödor
— 72,50 euro/ton från och med regleringsåret 2000/2001.
För spannmål, gräsensilage och arealuttag
— 58,67 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2001/2002.
►
M2För oljelin samt lin och hampa som odlas för
fiberproduktion ◄
— 88,26 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 75,63 euro/ton för regleringsåret 2001/2002,— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2002/2003.
För oljeväxter
— 63,00 euro/ton från och med regleringsåret 2002/2003 och framåt.
Beloppet 63,00 euro/ton kan komma att ökas från och med regleringså-
ret 2002/2003 mot bakgrund av den slutgiltiga sänkning av
interventionspriset på spannmål som anges i artikel 3.4 i förordning
(EEG) nr 1766/92.
Denna ökning av arealersättningarna kommer att utgöra samma andel
av interventionsprissänkningen som den som tillämpas för 2000/2001och 2001/2002.
4. I Finland och i Sverige norr om den 62:a breddgraden och några
sådana närliggande områden söder om den breddgraden där det råderliknande klimatförhållanden vilka gör det särskilt svårt att driva jord-bruksk all för spannmål, oljeväxter, oljelin samt lin och hampa som
odlas för fiberproduktion tillämpas ett tilläggsbelopp till arealersätt-
ningen på 19 euro/ton, som skall multipliceras med den avkastningsom används för arealersättningarna.
Artikel 5
Ett tillägg till arealersättningen på 344,50 euro per hektar skall betalas
ut för den areal där durumvete odlas i de traditionella produktionsom-råden som förtecknas i bilaga II, inom de gränser som fastställs ibilaga III.
Om summan av de arealer, för vilka ett tillägg till arealersättningen
begärs under ett regleringsår, skulle överstiga ovan angivna gräns, skall
den areal per producent för vilken tillägget får betalas ut sänkas iproportion därtill.
Medlemsstaterna får dock, med iakttagande av de gränser för en
medlemsstat som fastställs i bilaga III, fördela de arealer som anges i
den bilagan mellan de produktionsområden som definieras i bilaga II,
eller, om det är nödvändigt, de produktionsregioner som avses iartikel 3, beroende på den omfattning som odlingen av durumvetehade under perioden 1993 till 1997. Om summan av de arealer, förvilka det inom ett produktionsområde har ansökts om ett tillägg tillarealersättningen under ett regleringsår, skulle överskrida motsvarande1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
regionala gräns, skall den areal per producent till vilken tillägget får
betalas minskas proportionellt. Denna sänkning skall genomföras sedandet inom en medlemsstat har skett en överföring av arealer från
regioner som inte har nått upp till gränsen för sin region till regioner
som har överskridit denna gräns.
I andra områden än de som anges i bilaga II och som har en väl
etablerad produktion av durumvete, skall ett särskilt stöd på138,90 euro per hektar beviljas upp till en gräns när det gäller antalethektar som anges i bilaga IV.
Artikel 5a
1. Arealersättning för lin och hampa som odlas för fiberproduktion
skall vara underställd villkoret att antingen ett av de avtal ingås elleratt det åtagande görs som avses i artikel 2.1 i förordning (EG) nr
1673/2000.
Arealersättning för hampa som odlas för fiberproduktion skall även
vara underställd villkoret att halten tetrahydrocannabinol för de sorter
som odlas inte överskrider 0,2 %.
2. Medlemsstaterna skall inrätta ett system för kontroll av halten av
tetrahydrocannabinol på minst 30 % av de arealer där hampa odlas förfiberproduktion och för vilka en ansökan om ersättning lämnats in. Ommedlemsstaten inrättar ett system med förhandsgodkännande av dennaodling, skall dock den lägsta procentsatsen vara 20 %.
Artikel 6
1. Kravet på arealuttag för varje producent som ansöker om area-
lersättning skall fastställas till en andel av dennes areal medjordbruksgrödor för vilken en ansökan lämnats in och som tagits ur
produktion i enlighet med denna förordning.
Kravet på arealuttag fastställs till 10 % från och med regleringsåret
2000/2001 till och med regleringsåret 2006/2007.
2. Medlemsstaterna skall vidta de miljöåtgärder som är lämpliga
med hänsyn till den uttagna arealens särskilda beskaffenhet.
3. Den uttagna arealen får användas
— för produktion av material för framställning inom gemenskapen av
produkter som inte i första hand är avsedda som livsmedel ellerfoder, förutsatt att effektiva kontrollsystem används,
— för odling av foderbaljväxter på ett jordbruksföretag där hela pro-
duktionen bedrivs i enlighet med villkoren i förordning (EEG) nr2092/91.
Medlemsstaterna skall ha rätt att utbetala nationellt stöd med upp till
50 % av kostnaden för anläggning av fleråriga grödor avsedda för
produktion av biomassa på mark som tagits ur produktion.
Om den mängd biprodukter som är avsedda som foder eller livsmedel
och som kan erhållas till följd av odlingen av oljeväxtfrön på uttagenareal enligt första stycket överstiger en miljon ton årligen, uttryckt isojamjölekvivalenter, på grundval av de prognostiserade mängder somomfattas av kontrakt med producenterna, skall den prognostiserade
mängd enligt varje kontrakt som får användas som foder eller livs-
medel minskas, för att begränsa denna mängd till en miljon ton.
4. När olika avkastningar fastställs för bevattnade och icke-bevatt-
nade arealer, skall de ersättningar som motsvarar uttag av icke-bevattnade arealer tillämpas. För Portugal skall det vid utbetalning aversättning tas hänsyn till det stöd som beviljats enligt förordning(EEG) nr 3653/90.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼M2
▼B
▼M3
▼B
▼M1
▼B
▼B
5. Producenter får beviljas ersättning för arealuttag när det gäller
areal som frivilligt tagits ur produktion utöver kravet på uttag.Medlemsstaterna skall tillåta jordbrukare att ur produktion ta upp till
åtminstone 10 % av den areal med jordbruksgrödor för vilken en
ansökan om ersättning lämnats in och som har tagits ur produktion ienlighet med denna förordning. En medlemsstat får fastställa högreprocentsatser med hänsyn till särskilda situationer och till att entillräckligt stor del av jordbruksmarken utnyttjas.
6. Ersättning för arealuttag får beviljas för flera år, docklängst fem
år.
7. Producenter som ansöker om ersättning för en areal som inte
överstiger den areal som behövs för att producera 92 ton spannmål, pågrundval av den avkastning som fastställts för deras region, är intebundna av kravet på arealuttag. Punkterna 5 och 6 skall gälla för dessaproducenter.
8. Utan att det påverkar artikel 7 får arealer
— som tas ut enligt reglerna om miljövänligt jordbruk(artik larna 22-
24 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 omstöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket(EUGFJ) till utveckling av landsbygden och om ändring ochupphävande av vissa förordningar (
1) och som varken används för
jordbrukeller i andra vinstgivande syften än sådana som är tillåtna
för andra arealer som är uttagna i enlighet med denna förordning,eller
— som beskogas enligt reglerna om beskogning (artikel 31 i rådets
förordning (EG) nr 1257/1999),
till följd av en ansökan som görs efter den 28 juni 1995 och upp till en
gräns per jordbruksföretag som den berörda medlemsstaten fårfastställa, anses vara uttagna i enlighet med kravet på uttagen areal ipunkt 1. Gränsen skall fastställas endast i den mån detta är nödvändigt
för att undvika att en oproportionerligt stor del av den för den ifrågava-
rande ordningen tillgängliga budgeten koncentreras till ett litet antaljordbruksföretag.
Docksk all, såvitt avser dessa arealer, den arealersättning som anges i
artikel 4 inte beviljas och det stöd som beviljas enligt artikel 24.1 eller
artikel 31.1 andra strecksatsen i förordning (EG) nr 1257/1999begränsas till ett belopp som högst skall motsvara den ersättning förarealuttag som anges i artikel 4.3.
Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa den ordning som anges i
detta stycke på en ny sökande i en region där det finns en kontinuerligriskför påtagligt översk ridande av den regionala basarealen.
Artikel 7
Ansökningar om ersättning får inte göras med avseende på arealer som
den 31 december 1991 utnyttjades för permanent bete eller fleråriga
grödor eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamålän jordbruk. Ansökningar om ersättning för arealer avsedda för odlingav lin eller hampa som odlas för fiberproduktion och eventuellt förobligatoriskt uttag som har samband med denna får dock göras förarealer för vilka stöd beviljats inom ramen för rådets förordning
(EEG) nr 1308/70 av den 29 juni 1970 om den gemensamma organisa-
tionen av marknaden för lin och hampa (
2) under åtminstone ett av
regleringsåren 1998/1999 till 2000/2001.
För Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen och Slovenien får ansök-
ningar om ersättning inte göras med avseende på arealer som den 31december 2000 utnyttjades för permanent bete eller fleråriga grödor1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10
(1) Se sidan 80 i detta nummer av EGT.
(2) EGT L 146, 4.7.1970, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 2702/1999 (EGT L 327, 14.12.1999, s. 7).▼M2
▼A1
▼A1
eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamål än jord-
bruk. För Slovakien får ansökningar om ersättning inte göras medavseende på arealer som den 31 december 2002 utnyttjades för perma-
nent bete eller fleråriga grödor eller som var skogbevuxna eller
utnyttjades för andra ändamål än jordbruk. För Estland får ansökningarom ersättning inte göras med avseende på arealer som den 1 oktober2002 utnyttjades för permanent bete eller fleråriga grödor eller somvar skogbevuxna eller utnyttjades för andra ändamål än jordbruk. För
Tjeckien får ansökningar om ersättning inte göras med avseende på
arealer som den 30 november 2002 utnyttjades för permanent bete ellerfleråriga grödor eller som var skogbevuxna eller utnyttjades för andraändamål än jordbruk. För Cypern får ansökningar om ersättning integöras med avseende på arealer som den 1 december 2002 utnyttjadesför permanent bete eller fleråriga grödor eller som var skogbevuxna
eller utnyttjades för andra ändamål än jordbruk.
Medlemsstaterna får, på villkor som skall fastställas, under vissa
särskilda omständigheter avvika från dessa bestämmelser, särskilt förarealer som ingår i omstruktureringsprogram eller för arealer mednormal växtföljd för fleråriga jordbruksgrödor med de grödor som
förtecknas i bilaga I. I sådana fall skall medlemsstaterna vidta åtgärder
för att förhindra varje betydande ökning av den sammanlagdastödberättigande jordbruksarealen. Detta kan särskilt innebära attarealer som tidigare berättigade till stöd bedöms såsom icke-stödberät-tigande.
Medlemsstaterna får också avvika från bestämmelserna i första och
andra stycket under vissa särskilda omständigheter i samband med
olika slag av offentliga åtgärder, som när en jordbrukare på grund avsådana åtgärder, och i syfte att fortsätta sin normala jordbruksverk-samhet, börjar odla grödor på marksom tidigare inte ansågsstödberättigande och den aktuella åtgärden innebär att mark somursprungligen var stödberättigande inte längre är det, så att den
sammanlagda mängden stödberättigande areal inte ökar avsevärt.
Medlemsstaterna får vidare, i vissa fall som inte omfattas av de två
föregående styckena, avvika från första och andra stycket om de i en
plan som lämnas till kommissionen kan visa att den sammanlagda
mängden stödberättigande areal är oförändrad.
Artikel 8
1. Utbetalning skall göras mellan den 16 november och den
31 januari efter skörden. Dock skall, i fall då artikel 6.3 är tillämplig,
arealersättning för arealer som tas ur produktion, betalas mellan den
16 november och den 31 mars.
2. För att vara berättigad till arealersättning skall en producent ha
sått utsädet senast den 31 maj före den aktuella skörden och ha lämnat
in en ansökan senast den 15 maj.
3. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att påminna
de sökande om behovet av att följa miljölagstiftningen.
Artikel 9
Tillämpningsföreskrifter för detta kapitel skall antas i enlighet med
förfarandet i artikel 23 i rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för
spannmål (
1), särskilt
— sådana som avser upprättande och förvaltning av basarealer,
— sådana som avser upprättande av regionaliseringsplaner för pro-
duktionen,1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 11
(1) EGT L 181, 1.7.1992, s. 21. Förordningen senast ändrad genom kommis-
sionens förordning (EG) nr 923/96 (EGT L 126, 24.5.1996, s. 37).▼B
▼A1
▼B
▼B
— sådana som avser gräsensilage,
— sådana som avser beviljande av arealersättning,— sådana föreskrifter som rör den minimiareal som berättigar till
ersättning; i dessa föreskrifter skall särskild hänsyn tas till kravenvad avser övervakning och den aktuella ordningens önskade effekti-vitet,
— sådana som, för durumvete, avgör rätten till tillägg till den area-
lersättning som avses i artikel 5 och kraven för rätt till det
särskilda stöd som avses i den artikeln, och särskilt bestämmandet
av vilka regioner som skall beaktas,
— sådana föreskrifter som, för lin och hampa som odlas för fiberpro-
duktion, rör de avtal och det åtagande som avses i artikel 5a.1,
— sådana föreskrifter som, för hampa som odlas för fiberproduktion,
rör särskilda kontrollåtgärder och metoder för att fastställa mängdentetrahydrocannabinol,
— sådana som avser arealuttag, särskilt de som hänför sig till artikel
6.3. Dessa villkor gäller foderbaljväxter som får odlas på uttagen
mark och, när det gäller första strecksatsen i första stycket i den
punkten, får avse odling av produkter utan ersättning,
— sådana som avser villkoren för tillämpning av artikel 7; i dessa
villkor skall fastställas under vilka omständigheter artikel 7 kanåsidosättas samt medlemsstaternas skyldighet att hänskjuta deplanerade åtgärderna till kommissionen för godkännande,
— sådana som avser förenlighet med den samförståndsförklaring om
vissa oljeväxter mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och
Amerikas förenta stater inom ramen för GATT, som godkändes
genom beslut 93/355/EEG (
1).
Kommissionen får i enlighet med samma förfarande
— antingen uppställa vissa villkor för beviljande av ersättning, som
användning av
i) särskilt utsäde,
ii) certifierat utsäde när det gäller durumvete samt lin och hampa
som odlas för fiberproduktion,
iii) vissa sorter när det gäller oljeväxter, durumvete, oljelin samt lin
och hampa som odlas för fiberproduktion,
— eller ge medlemsstaterna möjlighet att uppställa sådana villkor för
beviljande av ersättning,
— göra det möjligt att ändra de tidpunkter som avses i artikel 8.2 för
vissa områden där klimatförhållandena gör att de normala tidpunk-
terna inte kan tillämpas,
— göra det möjligt, med förbehåll för budgetsituationen, att, genom
undantag från artikel 8.1, tillåta utbetalningar före den 16 januari i
vissa regioner på högst 50 % av arealersättningen och av ersätt-ningen för arealuttaget under år då exceptionellaklimatförhållanden har medfört en sådan minskning av skördarnaatt producenterna konfronteras med stora ekonomiska svårigheter.
KAPITEL II
Artikel 10
1. För regleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall arealersätt-
ningen för oljeväxter beräknas genom att följande belopp multipliceras
med den genomsnittliga arealavkastning för spannmål som fastställs iregionaliseringsplanen för den berörda regionen:
— 81,74 euro/ton för regleringsåret 2000/2001.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 12
(1) EGT L 147, 18.6.1993, s. 25.▼M2
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼B
— 72,37 euro/ton för regleringsåret 2001/2002.
Medlemsstaterna skall emellertid ha möjlighet att fortsätta att fastställa
ersättningen för oljeväxter på grundval av den regionala avkastningen
för oljeväxter under tidigare år. I detta fall skall avkastningen multipli-
ceras med 1,95.
2. För regleringsåren 2000/2001 och 2001/2002 skall en maximal
garantiareal (MGA) på 5 482000 hektar fastställas för den grödspeci-fika arealersättningen för oljeväxter, minskat med procentsatsen förobligatoriska uttag för nämnda regleringsår, eller med 10 % om
nämnda procentsats är mindre än 10 %. Om den maximala garantia-
realen överskrids efter tillämpningen av artikel 2, skall kommissionensänka de belopp som avses i punkt 1, i enlighet med bestämmelserna ipunkterna 3 och 4.
3. Om den oljeväxtareal som redan har fastställts som berättigande
till grödspecifika arealersättningar under något år överskrider den maxi-
mala garantiarealen, skall kommissionen sänka basbeloppet för det
aktuella året med 1 % för varje procentenhet med vilken den maximalagarantiarealen överskrids. Om den maximala garantiarealen överskridsmed mer än en tröskelprocentsats, skall särskilda bestämmelser gälla.Upp till denna tröskelprocentsats skall sänkningen av beloppet varaenhetlig i samtliga medlemsstater. Om denna tröskelprocentsats översk-
rids skall lämpliga ytterligare sänkningar tillämpas i de medlemsstater
som har överskridit de nationella referensarealer som anges i bilaga V,minskade med den procentsats som anges i punkt 4. När det gällerTyskland kan emellertid den lämpliga ytterligare sänkningen helt ellerdelvis anpassas på Tysklands begäran i enlighet med den regionala
basarealen. Om denna möjlighet utnyttjas skall Tyskland genast sända
in uppgifter till kommissionen om hur sänkningarna har beräknats.
Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i
artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92 fastställa storleken och fördel-ningen av de sänkningar som skall tillämpas och skall särskilt se till attden vägda genomsnittliga sänkningen för gemenskapen som helhet är
lika med den procentsats med vilken den maximala garantiarealen har
överskridits.
4. Den tröskelprocentsats som avses i punkt 3 bör vara 0 %.5. Om arealersättningen för oljeväxter sänks i enlighet med
bestämmelserna i punkterna 3 och 4, skall kommissionen sänka de rele-vanta basbeloppen för det påföljande regleringsåret med sammaprocentsats såvida den maximala garantiarealen inte överskrids under
nämnda år, i vilket fall kommissionen får besluta att en sådan sänkning
inte skall gälla.
6. Om den maximala garantiarealen för gemenskapen överskrids
under regleringsåret 2000/2001 skall kommissionen minska det rele-vanta basbeloppet för regleringsåret 2000/2001 med sammaprocentsats som den som tillämpas på de regionala referensbeloppen
för regleringsåret 1999/2000.
7. Trots bestämmelserna i denna artikel, får de medlemsstater i vilka
det finns en avsevärd riskför att den nationella referensareal som angesi bilaga V väsentligen överskrids under det följande regleringsåret,begränsa den areal för vilken en enskild producent kan få den area-lersättning för oljeväxter som avses i denna artikel. Denna
begränsning skall beräknas som en procentsats av den odlingsareal
som antingen i medlemsstaten eller i den regionala basarealen berät-tigar till den arealersättning som föreskrivs i denna förordning ochskall tillämpas på producentens bidragsberättigande odlingsareal.Denna begränsning kan differentieras mellan regionala basarealer eller
delbasarealer på grundval av objektiva kriterier. Medlemsstaterna skall
meddela en sådan begränsning senast den 1 augusti under regleringsåretföre det regleringsår för vilket arealersättning begärs, eller vid en tidi-gare tidpunkt i de medlemsstater eller i de regioner inom enmedlemsstat där sådden inför regleringsåret i fråga sker före den1 augusti.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼B
8. Den sänkning som är en följd av överskridandet av den maximala
garantiarealen, tillämpad i enlighet med bestämmelserna i dennaartikel, får inte leda till ett belopp som understiger
— 58,67 euro/ton för regleringsåret 2000/2001,
— 63,00 euro/ton för regleringsåret 2001/2002.
9. Producenter av solrosfrön avsedda att användas i konditorivaror,
som såtts för att skördas, skall uteslutas från det stöd som avses i dennaartikel.
10. Inom två år efter tillämpningen av denna artikel skall kommis-
sionen lägga fram en rapport till rådet om hur marknaden för oljefrönhar utvecklats. Vid behov skall denna rapport åtföljas av lämpliga
förslag om produktionspotentialen allvarligt skulle försämras.
Artikel 11
Beloppen för arealersättningen och ersättningen för arealuttag samt den
procentuella arealandel som skall tas ur produktion enligt denna förord-
ning, får ändras mot bakgrund av produktions-, produktivitets- ochmarknadsutvecklingen i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 ifördraget.
Artikel 12
Om särskilda åtgärder skulle bli nödvändiga för att underlätta
övergången från det gällande systemet till det som upprättas genomdenna förordning, skall sådana åtgärder antas i enlighet med förfarandet
i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92.
Artikel 13
De åtgärder som anges i denna förordning skall betraktas som interven-
tioner för stabilisering av jordbruksmarknaderna enligt artikel 1.2 b i
rådets förordning (EG) nr 1258/1999.
Artikel 14
Förordning (EEG) nr 1765/92 och förordning (EEG) nr 1872/94
upphävs härmed.
Artikel 15
1. Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den
har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
2. Denna förordning skall tillämpas från och med regleringsåret
2000/2001.
3. Förordning (EEG) nr 1765/92 och förordning (EG) nr 1872/94
skall fortsätta att tillämpas såvitt avser regleringsåren 1998/1999 och1999/2000.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼B
BILAGA I
PRODUKTBESKRIVNING
KN-nummer Beskrivning
I. SPANNMÅL
10011000 Durumvete
100190 Annat vete och blandsäd utom durum-
vete
10020000 Råg
100300 Korn
10040000 Havre
1005 Majs
100700 Sorghum
1008 Bovete, hirs och kanariefrö; annan
spannmål
07099060 Sockermajs
II. OLJEVÄXTFRÖN
120100 Sojabönor
ex 120500 Rapsfrön och rybsfrön
ex 12060010 Solrosfrön
III. PROTEINGRÖDOR
071310 Ärter071350 Bondbönor och hästbönor
ex 12092950 Sötlupiner
IV.LIN
ex 120400 Linfrö
(Linum usitatissimum L.)
ex 53011000 Lin, oberett eller rötat, som odlas för
fiberproduktion
(Linum usitatissimum L.)
V. HAMPA
ex 53021000 Mjukhampa, oberedd eller rötad, som
odlas för fiberproduktion
(Cannabis sativa L.)1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 15
▼M2
▼B
BILAGA II
TRADITIONELLA PRODUKTIONSOMRÅDEN FÖR DURUMVETE
GREKLAND
Namn på följande regioner
Centrala Grekland
PeloponnesosJoniska öarnaThessalienMakedonien
Egeiska öarna
Trakien
SPANIEN
Provinser
Almería
Badajoz
BurgosCádizCórdobaGranadaHuelvaJaénMálagaNavarraSalamancaSevilla
Toledo
ZamoraZaragoza
ÖSTERRIKE
Pannonien
FRANKRIKE
Regioner
Midi-Pyrénées
Provence-Alpes-Côte d'AzurLanguedoc-Roussillon
Departement (*)
Ardèche
Drôme
ITALIEN
Regioner
Abruzzerna
BasilicataKalabrien1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 16
(*) Vart och ett av dessa departement kan anknytas till en av regionerna ovan.
▼B
Kampanien
LatiumMarcheMolise
Umbrien
ApulienSardinien
Sicilien
Toskana
PORTUGALDistrikt
Santarém
Lissabon
SetúbalPortalegreEvora
Beja
Faro
CYPERN
UNGERN1999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 17
▼A1
▼A1
BILAGA III
MAXIMAL GARANTIAREAL SOM FÅR TILLÄGG TILL AREA-
LERSÄTTNINGEN FÖR DURUMVETE
(hektar)
Grekland 617 000
Spanien 594 000
Frankrike 208 000
Italien 1646 000
Cypern 6 183
Österrike 7 000
Portugal 118 000
Ungern 2 5001999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 18
▼A1
BILAGA IV
MAXIMAL GARANTIAREAL SOM FÅR SÄRSKILT STÖD FÖR
DURUMVETE
(hektar)
Tyskland 10000
Spanien 4 000
Frankrike 50000
Italien 4 000
Ungern 4 305
Slovakien 4 717
Förenade kungariket 5 0001999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼B
BILAGA V
NATIONELLT REFERENSOMRÅDE
(i tusen hektar)
LandFör regleringsåren 2000/2001 och 2001/
2002
Belgien 6
Danmark236
Tyskland 929
Grekland 26
Spanien 1 168
Frankrike 1 730
Irland 5
Italien 542
Luxemburg 2
Nederländerna 7
Österrike 147
Portugal 93
Finland 70
Sverige 137
Förenade kungariket 3851999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼A1
BILAGA VI
NATIONELLA BASAREALER OCH REFERENSAVKASTNINGAR I
TJECKIEN, ESTLAND, CYPERN, LETTLAND, LITAUEN, UNGERN,
MALTA, POLEN, SLOVENIEN OCH SLOVAKIEN
Basareal
(hektar)Referensavkastning
(ton/hektar)
Tjeckien 2 253598 4,20
Estland 362827 2,40Cypern 79004 2,30Lettland 443580 2,50
Litauen 1 146633 2,70
Ungern 3 487792 4,73Malta 4 565 2,02Polen 9 454671 3,00
Slovenien 125171 5,27
Slovakien 1 003453 4,061999R1251 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 21