2007R1234 — SV — 01.04.2012 — 009.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:





Rättad genom:









▼B

▼C2

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1234/2007

av den 22 oktober 2007

om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”förordningen om en samlad marknadsordning”)

▼B







EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ( 1 ), av följande skäl: (1) För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter ska kunna fungera och utvecklas krävs det en gemensam jordbrukspolitik (nedan kallad ”GJP”) som särskilt omfattar en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna (nedan kallad ”den gemensamma organisationen av marknaderna”) som, enligt artikel 34 i fördraget, kan utformas på olika sätt beroende på produkterna. (2) Sedan GJP infördes har rådet antagit 21 gemensamma organisationer av marknaderna för enskilda produkter eller produktgrupper, som var och en styrs av en särskild grundförordning antagen av rådet: — Rådets förordning (EEG) nr 234/68 av den 27 februari 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för levande träd och andra levande växter, lökar, rötter o.d., snittblommor och snittgrönt ( 2 ). — Rådets förordning (EEG) nr 827/68 av den 28 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för vissa produkter som förtecknas i bilaga II till fördraget ( 3 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2759/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för griskött ( 4 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2771/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för ägg ( 5 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2777/75 av den 29 oktober 1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för fjäderfäkött ( 6 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2075/92 av den 30 juni 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak ( 7 ). — Rådets förordning (EEG) nr 404/93 av 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer ( 8 ). — Rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker ( 9 ). — Rådets förordning (EG) nr 2201/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker ( 10 ). — Rådets förordning (EG) nr 1254/1999 av 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött ( 11 ). — Rådets förordning (EG) nr 1255/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter ( 12 ). — Rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ( 13 ). — Rådets förordning (EG) nr 1673/2000 av den 27 juli 2000 om den gemensamma organisationen av marknaderna för lin och hampa som odlas för fiberproduktion ( 14 ). — Rådets förordning (EG) nr 2529/2001 av den 19 december 2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött ( 15 ). — Rådets förordning (EG) nr 1784/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål ( 16 ). — Rådets förordning (EG) nr 1785/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för ris ( 17 ). — Rådets förordning (EG) nr 1786/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för torkat foder ( 18 ). — Rådets förordning (EG) nr 865/2004 av den 29 april 2004 om den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver ( 19 ). — Rådets förordning (EG) nr 1947/2005 av den 23 november 2005 om den gemensamma organisationen av marknaden för utsäde ( 20 ). — Rådets förordning (EG) nr 1952/2005 av den 23 november 2005 om den gemensamma organisationen av marknaden för humle ( 21 ). — Rådets förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker ( 22 ). (3) Rådet har dessutom antagit tre förordningar med särskilda bestämmelser för vissa produkter, dock utan att upprätta en gemensam organisation av marknaderna för dessa produkter: — Rådets förordning (EG) nr 670/2003 av den 8 april 2003 om inrättande av särskilda åtgärder för marknaden för etanol som framställts av jordbruksprodukter ( 23 ). — Rådets förordning (EG) nr 797/2004 av den 26 april 2004 om åtgärder för förbättring av produktions- och saluföringsvillkoren för biodlingsprodukter ( 24 ). — Rådets förordning (EG) nr 1544/2006 av den 5 oktober 2006 om särskilda åtgärder för att främja silkesodling ( 25 ). (4) Förordningarna ovan (nedan kallade ”grundförordningar”) åtföljs ofta av en uppsättning tillhörande rådsförordningar. De flesta av grundförordningarna är uppbyggda på samma sätt och har flera gemensamma bestämmelser. Detta gäller särskilt bestämmelserna om handel med tredjeländer och de allmänna bestämmelserna, men också i viss utsträckning de bestämmelser som rör den inre marknaden. Grundförordningarna innehåller ofta också olika lösningar på samma eller liknande problem. (5) Sedan en tid har gemenskapen målet att förenkla lagstiftningen kring GJP. Därför upprättades ett övergripande regelverk för alla direktstöd, och de många olika stödsystemen omvandlades till det samlade gårdsstödet genom antagandet av rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system med direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare ( 26 ). Denna strategi bör även tillämpas på grundförordningarna. Därför bör grundförordningarnas bestämmelser införlivas i en gemensam rättslig ram, och sektorsindelningen ersättas med en övergripande strategi när så är möjligt. (6) Mot bakgrund av det som tidigare omnämnts, bör grundförordningarna upphävas och ersättas med en enda förordning. (7) Förenklingen bör inte leda till att de politiska beslut som under åren har fattats inom ramen för GJP ifrågasätts. Denna förordning bör därför framför allt utgöra en teknisk förenkling. Den bör därför inte innebära upphävande eller ändring av befintliga instrument, förutsatt att dessa inte blivit föråldrade eller överflödiga och inte är av sådan art att de behöver behandlas på rådsnivå, eller innebära införande av nya instrument eller åtgärder. (8) Med hänsyn till detta bör förordningen inte omfatta de delar av de gemensamma organisationerna av marknaden som genomgår policyreformer. Detta gäller de flesta delarna av sektorerna för frukt och grönsaker, bearbetad frukt och bearbetade grönsaker samt vin. Därför bör bestämmelserna i förordningarna (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1493/1999 endast infogas i denna förordning om de inte redan genomgår någon form av policyreformer. De materiella reglerna för dessa gemensamma organisationer av marknaderna bör emellertid införlivas när respektive reformer väl har genomförts. (9) Enligt de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris, socker, torkat foder, utsäde, olivolja och bordsoliver, lin och hampa, bananer, mjölk och mjölkprodukter samt silkesodling föreskrivs regleringsår som främst är anpassade till de biologiska produktionscyklerna för respektive produkt. Regleringsåren såsom de har fastställts inom dessa sektorer bör därför föras in i denna förordning. (10) För att stabilisera marknaderna och tillförsäkra jordbruksbefolkningarna en skälig levnadsstandard har det utvecklats ett differentierat system för prisstöd för de olika sektorerna. Detta har skett samtidigt med införandet av ordningarna för direktstöd och hänsyn har tagits till de särskilda behoven inom de olika sektorerna samt till dessa sektorers inbördes beroende av varandra. Dessa åtgärder har vidtagits i form av offentlig intervention eller i form av stöd för privat lagring av produkter från sektorerna för spannmål, ris, socker, olivolja och bordsoliver, nöt- och kalvkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött samt får- och getkött. Med hänsyn till målen för denna förordning är det därför nödvändigt att upprätthålla prisstödsåtgärderna när dessa ingår i tidigare utformade rättsakter, utan att det sker några väsentliga förändringar i förhållande till det tidigare rättsläget. (11) Av tydlighets- och öppenhetsskäl bör bestämmelserna för dessa åtgärder ingå i en gemensam struktur, samtidigt som den särskilda politiken inom varje sektor upprätthålls. Av detta skäl bör man skilja mellan referenspriser och interventionspriser. (12) De gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, nöt- och kalvkött samt mjölk och mjölkprodukter innehöll bestämmelser som gav rådet möjlighet att, enligt förfarandet i artikel 37.2 i fördraget, ändra prisnivåerna. Med tanke på prissystemens känslighet bör det klargöras att möjligheten enligt artikel 37.2 att ändra prisnivåerna existerar i förhållande till alla sektorer som omfattas av denna förordning. (13) I den gemensamma organisationen av marknaderna för socker föreskrevs en möjlighet att se över standardkvaliteterna av socker, vilka definieras närmare i förordning (EG) nr 318/2006, för att beakta handelns behov och den tekniska utvecklingen när det gäller analysmetoder. I den förordningen föreskrevs följaktligen att kommissionen ska vara behörig att ändra den berörda bilagan. Det finns ett särskilt behov av att behålla den möjligheten så att kommissionen vid behov ska kunna handla snabbt. (14) För att det ska finnas tillgång till tillförlitliga uppgifter om priset på socker på gemenskapsmarknaden, bör det prisrapporteringssystem som föreskrivs i den gemensamma organisationen av marknaden för socker infogas i denna förordning, och marknadsprisnivåerna för vitsocker bör fastställas på grundval av detta. (15) För att undvika att interventionssystemet för spannmål, ris, smör och skummjölkspulver blir en avsättningsmarknad i sig, bör möjligheten att inleda offentlig intervention endast under vissa perioder av året upprätthållas. När det gäller nöt- och kalvköttprodukter, griskött och smör bör inledande och avslutande av offentlig intervention vara avhängigt av marknadsprisnivåerna under en viss period. I fråga om majs, ris och socker bör de gränser för hur stora kvantiteter som får köpas upp inom ramen för offentlig intervention upprätthållas. När det gäller smör och skummjölkspulver bör kommissionens ha fortsatt befogenhet att tillfälligt avbryta de normala uppköpen så snart en viss kvantitet uppnåtts eller att ersätta den med uppköp enligt anbudsförfarande. (16) Det pris till vilket interventionsuppköpen bör ske blev tidigare nedsatt inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris och nöt- och kalvkött, och fastställdes i samband med införandet av ordningarna för direktstöd inom dessa sektorer. Stödet enligt de ordningarna och interventionspriserna är därför nära knutna till varandra. För produkter inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter fastställdes det priset med sikte på att främja konsumtionen av de berörda produkterna och öka deras konkurrenskraft. Inom sektorerna för ris och socker har priserna fastställts för att marknaden ska kunna stabiliseras när marknadspriserna ett visst regleringsår hamnar under det referenspris som fastställts för det påföljande regleringsåret. Dessa policybeslut fattade av rådet gäller fortfarande. (17) På samma sätt som enligt tidigare gemensamma organisationer av marknaderna, bör det i denna förordning föreskrivas en möjlighet att avsätta produkter som köpts upp inom ramen för offentlig intervention. Sådana åtgärder bör vidtas på så sätt att det inte uppstår några störningar på marknaden och så att uppköparna får lika tillträde till varorna på lika villkor. (18) Gemenskapen har genom sina interventionslager av olika jordbruksprodukter stora möjligheter att hjälpa de medborgare som har det sämst ställt. Det ligger i gemenskapens intresse att, genom att införa lämpliga åtgärder, utnyttja dessa möjligheter på hållbar basis till dess att lagren har nått en normal nivå. Hittills har välgörenhetsorganisationernas livsmedelsdistribution skett på grundval av rådets förordning (EEG) nr 3730/87 av den 10 december 1987 om allmänna bestämmelser för leverans av livsmedel från interventionslager till utsedda organisationer för utdelning till de sämst ställda i gemenskapen ( 27 ). Denna viktiga sociala åtgärd som kan vara av betydande värde för de sämst ställda bör upprätthållas och infogas i denna förordning. (19) För att skapa jämvikt på mjölkmarknaden och stabilisera marknadspriserna, föreskrivs enligt den gemensamma organisationen för marknaden för mjölk och mjölkprodukter ett stöd för privat lagring av grädde samt vissa smör- och ostprodukter. Kommissionen har också fått befogenhet att bevilja stöd för privat lagring av vissa andra ostprodukter samt för vitsocker, vissa typer av olivolja och vissa typer av nöt- och kalvköttsprodukter, skummjölkspulver, griskött samt får- och getkött. Med tanke på syftet med denna förordning bör dessa åtgärder upprätthållas. (20) Rådets förordning (EG) nr 1183/2006 av den 24 juli 2006 om fastställande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur ( 28 ), rådets förordning (EEG) nr 1186/90 av den 7 maj 1990 om utökning av omfattningen av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av vuxna nötkreatur ( 29 ), rådets förordning (EEG) nr 3220/84 av den 13 november 1984 om fastställande av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av gris ( 30 ) och rådets förordning (EEG) nr 2137/92 av den 23 juli 1992 om gemenskapens skala för klassificering av slaktkroppar av får och om fastställande av gemenskapens standardkvalitet för färska och kylda slaktkroppar av får ( 31 ) föreskriver gemenskapsskalor för klassificering av slaktkroppar inom sektorerna för nöt- och kalvkött, griskött samt får- och getkött. Dessa system är väsentliga för prisnoteringar och tillämpningen av interventionsbestämmelserna inom dessa sektorer. De är dessutom i linje med målet att förbättra öppenheten och insynen på marknaden. Dessa system för klassificering av slaktkroppar bör upprätthållas. Det är därför lämpligt att införliva de viktigaste delarna av dem i denna förordning medan kommissionen får behörighet att reglera vissa frågor av snarast teknisk natur genom tillämpningsföreskrifter. (21) De restriktioner i den fria rörligheten som uppkommer till följd av åtgärder för att bekämpa spridning av djursjukdomar kan skapa svårigheter på marknaden för vissa produkter i en eller flera medlemsstater. Erfarenheten visar att allvarliga störningar av marknaden såsom betydande konsumtions- eller prisfall kan bero på förlorat konsumentförtroende på grund av folk- eller djurhälsorisker. (22) De undantagsåtgärder till stöd för marknaden som föreskrivs enligt respektive gemensam organisation av marknaden för nöt- och kalvkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött, får- och getkött, ägg och fjäderfäkött, och som är till för att åtgärda denna typ av situationer, bör därför infogas i denna förordning och bör gälla enligt samma villkor som tidigare. Dessa undantagsåtgärder till stöd för marknaden bör vidtas av kommissionen och bör ha direkt samband med eller vara en följd åtgärder som vidtagits på veterinär- och hälsoområdet för att förhindra spridningen av sjukdomar. De bör vidtas på medlemsstaternas begäran för att undvika allvarliga störningar på marknaderna i fråga. (23) Kommissionens möjligheter att anta särskilda interventionsåtgärder när så är nödvändigt för att effektivt reagera på hot om störningar på marknaderna inom spannmålssektorn samt för att hindra att offentlig intervention tillämpas i stor skala inom rissektorn i vissa regioner i gemenskapen eller för att väga upp brist på paddyris till följd av naturkatastrofer, bör fortsätta att gälla i denna förordning på de villkor enligt vilka de föreskrivs i den gemensamma organisationen av respektive marknad för spannmål och ris. (24) Ett minimipris bör fastställas för kvotbetor av standardkvalitet i syfte att tillförsäkra gemenskapens sockerbets- och sockerrörsodlare en skälig levnadsstandard. (25) Det krävs särskilda åtgärder för att säkerställa en rättvis balans mellan sockerföretagens och sockerbetsodlarnas respektive rättigheter och skyldigheter. Därför bör de standardbestämmelser som styr branschavtal och som tidigare ingått i den gemensamma organisationen av marknaden för socker fortsätta att gälla. (26) Eftersom villkoren skiljer sig mycket åt med avseende på naturförhållanden, ekonomi och teknik är det svårt att införa enhetliga köpevillkor för sockerbetor i hela gemenskapen. Det finns redan branschavtal mellan organisationer för sockerbetsodlare och sockerföretag. Standardbestämmelserna bör därför endast avse de minimigarantier som både sockerbetsodlarna och sockerindustrin behöver för att sockermarknaden ska fungera väl, och det bör också vara tillåtet att avvika från vissa bestämmelser genom branschavtal. Närmare bestämmelser har tidigare ingått i den gemensamma organisationen av marknaden för socker i bilaga II till förordning (EG) nr 318/2006. Med tanke på att dessa bestämmelser är av ytterst teknisk art är det lämpligare att dessa frågor behandlas på kommissionsnivå. (27) Den produktionsavgift som föreskrivs i den gemensamma organisationen av marknaden för socker för att bidra till finansieringen av utgifter i samband med den gemensamma organisationen av marknaden för socker bör infogas i denna förordning. (28) Det är viktigt att bevara den strukturella balansen på sockermarkanden, och när prisnivån hamnar nära referenspriset bör kommissionen därför ha fortsatt möjlighet att besluta om återtag av socker från marknaden under så lång tid som krävs för att återställa balansen på marknaden. (29) Enligt de gemensamma organisationerna av marknaderna för levande växter, nöt- och kalvkött, griskött, får- och getkött, ägg och fjäderfäkött föreskrivs en möjlighet att anta vissa åtgärder för att anpassa tillgången till marknadsefterfrågan. Sådana åtgärder kan bidra till att stabilisera marknaderna och tillförsäkra de berörda jordbruksbefolkningarna en skälig levnadsstandard. Med tanke på syftet med denna förordning, bör den möjligheten fortsätta att tillämpas. Enligt nämnda bestämmelser kan rådet anta allmänna bestämmelser rörande sådana åtgärder i enlighet med förfarandet i artikel 37 i fördraget. De mål som eftersträvas med hjälp av sådana åtgärder är tydligt fastställda, vilket innebär en begränsning i fråga om vilken typ av åtgärder som kan antas. Därför finns det inget behov av att rådet antar kompletterande allmänna bestämmelser inom dessa sektorer, och detta bör inte längre föreskrivas. (30) Den kvantitativa produktionsbegränsningen som föreskrivs i förordning (EG) nr 318/2006 och rådets förordning (EG) nr 1788/2003 av den 29 september 2003 om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter ( 32 ) har under många år utgjort ett betydande verktyg för marknadspolitiken inom sektorerna för socker respektive mjölk och mjölkprodukter. De skäl som fick gemenskapen att i ett tidigare skede anta system med produktionskvoter inom dessa båda sektorer är fortfarande giltiga. (31) Sockerkvotsystemet var direkt infogat i den gemensamma organisationen av marknaden för socker, medan det motsvarande systemet inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter hittills reglerats i en rättsakt som är separat i förhållande till den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter. Med tanke på dessa systems betydelse och målen för denna förordning, är det därför lämpligt att införliva de relevanta bestämmelserna för båda sektorerna i denna förordning, utan att det sker någon väsentlig ändring av systemen och det sätt på vilket de fungerar jämfört med det tidigare rättsläget. (32) Sockerkvotsystemet enligt denna förordning bör därför återspegla bestämmelserna i förordning (EG) nr 318/2006 och, särskilt bibehålla kvoternas rättsliga status i den mån kvotsystemet, i enlighet med domstolens rättspraxis, utgör en mekanism för reglering av marknaden för socker avsedd att uppfylla syften av allmänt intresse. (33) Denna förordning bör därför också möjliggöra för kommissionen att anpassa kvoterna till en hållbar nivå efter avskaffandet under 2010 av den omstruktureringsfond som inrättas genom rådets förordning (EG) nr 320/2006 av den 20 februari 2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen ( 33 ). (34) Med tanke på att det krävs ett visst mått av nationell flexibilitet för den strukturella anpassningen inom bearbetningsindustrin och inom sockerbets- och sockerrörsodlingen under den period då kvoterna tillämpas, bör medlemsstaterna ha fortsatt möjlighet att få rätt att ändra företagens kvoter inom vissa gränser, utan att omstruktureringsfondens funktion som ett instrument därför förändras. (35) I den gemensamma organisationen av marknaden för socker föreskrevs att kommissionen, för att undvika att överskott av socker skapar störningar på sockermarknaden, bör ha möjlighet att på vissa villkor besluta om en överföring av överskott av socker, isoglukos och inulinsirap till kvotproduktionen för nästa regleringsår. Om villkoren inte är uppfyllda för vissa kvantiteter, föreskrevs även att det bör läggas en avgift på överskottet, vilket förhindrar att kvantiteterna ackumuleras och hotar situationen på marknaden. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (36) Det huvudsakliga syftet med mjölkkvotsystemet är fortfarande att minska obalansen mellan utbudet och efterfrågan på respektive marknader samt de strukturella överskott som följer av denna obalans, och att på detta sätt uppnå större jämvikt på marknaden. Ordningen att erlägga en avgift för sådana kvantiteter mjölk som samlats in eller sålts för direkt konsumtion och som överstiger en viss garantitröskel bör därför behållas. I enlighet med syftet för denna förordning behövs i synnerhet en viss mån av harmonisering av terminologin, mellan sockerkvotsystemet och mjölkkvotsystemet, samtidigt som deras rättsliga status quo behålls. Det synes därför lämpligt att anpassa terminologin i mjölksektorn till den i sockersektorn. Termerna ”nationella referenskvantiteter” och ”individuella referenskvantiteter” i förordning (EG) nr 1788/2003 bör därför ersättas med termerna ”nationell kvot” och ”individuell kvot” medan det rättsliga begreppet som definieras bibehålls. (37) Mjölkkvotsystemet bör i den här förordningen, i sak, utformas i enlighet med förordning (EG) nr 1788/2003. Distinktionen mellan leveranser och direktförsäljning bör bibehållas, och systemet bör tillämpas på grundval av individuella representativa fetthalter och en nationell referensfetthalt. Jordbrukarna bör tillåtas att på vissa villkor tillfälligt överföra sin individuella kvot. Den princip som säger att ett jordbruksföretags kvot samt den mark som tillhör detta ska överlåtas när företaget säljs, utarrenderas eller överlåts genom arv bör fortsätta att gälla för köparen, arrendatorn eller arvingen, men för en fortsatt omstrukturering inom mjölkproduktionen och fortsatta förbättringar av miljön bör undantagen från principen att kvoter ska vara knutna till jordbruksföretag fortsätta att gälla. I enlighet med de olika typerna av överföringar av kvoter, och utifrån objektiva kriterier, bör även de bestämmelser som ger medlemsstaterna rätt att frånräkna den nationella reserven en del av de överförda kvantiteterna fortsätta att gälla. (38) Överskottsavgiften bör fastställas till en nivå som verkar avskräckande och bör betalas av medlemsstaterna så snart de nationella kvoterna har överskridits. Medlemsstaten bör sedan fördela avgiften mellan de producenter som har bidragit till överskridandet. Dessa producenter bör sedan vara skyldiga att till medlemsstaten betala sina respektive bidrag till avgiften enbart därför att de har överskridit sin tillgängliga kvantitet. Medlemsstaterna bör till Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) betala in en avgift som motsvarar överskridandet av deras nationella kvoter minskad med ett schablonbelopp på 1 % för att ta hänsyn till fall av konkurs eller till att vissa producenter definitivt inte klarar av att betala sina bidrag till avgiften. (39) I rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 34 ) definieras intäkterna från tillämpningen av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter som ”inkomster som ska avsättas”, vilka ska betalas till gemenskapsbudgeten och vilka, om de återanvänds, uteslutande ska användas för att finansiera utgifter från EGJF eller från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU). Artikel 22 i förordning (EG) nr 1788/2003, enligt vilken intäkterna från avgiften ska betraktas som intervention och användas till att finansiera utgifter inom mjölksektorn, har blivit föråldrade och bör inte införas i den här förordningen. (40) I olika gemensamma organisationer av marknaden ingår olika typer av stödsystem. (41) De gemensamma organisationerna av marknaden för torkat foder respektive lin och hampa innehöll bestämmelser om bearbetningsstöd som ett sätt att styra den inre marknaden för de berörda sektorerna. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (42) Med tanke på den särskilda situationen på marknaderna för spannmål och potatisstärkelse innehöll den gemensamma organisationen av marknaden för spannmål bestämmelser om beviljande av produktionsbidrag, om så skulle visa sig nödvändigt. Produktionsbidraget bör vara sådant att de basprodukter som används av industrin kan göras tillgängliga till ett lägre pris än det som följer av tillämpningen av gemensamma priser. Genom den gemensamma organisationen av marknaden för socker infördes möjligheten att bevilja produktionsbidrag i fall där det med avseende på framställningen av vissa industriella, kemiska eller farmaceutiska produkter uppstår ett behov att vidta åtgärder i syfte att göra vissa sockerprodukter tillgängliga. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (43) För att främja marknadsbalansen på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och stabilisera marknadspriserna på dessa produkter bör möjligheterna att avyttra mjölkprodukterna ökas. Den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter innehöll därför bestämmelser om stöd för försäljning av vissa mjölkprodukter för särskilda användningsområden och bestämmelseorter. För att främja konsumtionen av mjölk bland yngre innehöll dessutom samma gemensamma organisation av marknaden bestämmelser om att gemenskapen ska bidra med en del av kostnaden för stöd för leveranser av mjölk till skolelever. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (44) Gemenskapsfinansiering som utgörs av den procentandel av direktstödet som medlemsstaterna har rätt att hålla inne i enlighet med artikel 110i.4 i förordning (EG) nr 1782/2003, behövs för att uppmuntra godkända aktörsorganisationer att upprätta arbetsprogram som syftar till att förbättra kvaliteten på olivolja och bordsoliver. I detta sammanhang föreskrevs enligt den gemensamma organisationen av marknaden för olivolja och bordsoliver att gemenskapsstöd får beviljas i förhållande till hur stor prioritet som ges åt verksamheten enligt det berörda arbetsprogrammet. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (45) Genom förordning (EEG) nr 2075/92 upprättades en gemenskapsfond för tobak finansierad genom vissa avdrag från stödordningar inom tobakssektorn, i syfte att genomföra olika åtgärder inom sektorn. År 2007 är det sista år under vilket avdrag från stödordningen enligt kapitel 10c i avsnitt IV i förordning (EG) nr 1782/2003 kommer att göras tillgängliga för gemenskapens tobaksfond. Finansieringen kommer att löpa innan den här förordningen träder i kraft, men artikel 13 i förordning (EEG) nr 2075/92 bör fortsätta att gälla och tjäna som rättslig grund för de fleråriga program som får finansieras genom gemenskapens tobaksfond. (46) Biodling är en del av jordbrukssektorn som kännetecknas av skillnaderna i produktionsvillkor och avkastning samt spridning och mångfald i fråga om ekonomiska aktörer, både på produktions- och saluföringsnivå. Med tanke på varroasjukans utbredning i flera medlemsstater under de senaste åren och de problem som sjukdomen medför för honungsproduktionen, krävs det åtgärder på gemenskapsnivå, eftersom sjukdomen inte låter sig utrotas helt och måste behandlas med godkända medel. Under sådana omständigheter, och i syfte att förbättra produktionen och saluföringen av biodlingsprodukter i gemenskapen, är det nödvändigt att vart tredje år utarbeta nationella program som omfattar tekniskt stöd, bekämpning av varroasjukan, rationalisering av flytten av bisamhällen, förvaltning av utökningen av bibestånden i gemenskapen samt samarbete i forskningsprogram om biodling och biodlingsprodukter i syfte att förbättra de allmänna villkoren inom produktion och saluföring av biodlingsprodukter. Dessa nationella program bör delvis finansieras av gemenskapen. (47) Genom förordning (EG) nr 1544/2006 ersattes alla nationella stöd till silkesodlingar av ett gemenskapsstöd till silkesodling som ges i form av ett fast belopp för varje låda silkesfjärilsägg som används. (48) Eftersom de strategiska överväganden som ledde till införandet av ovannämnda stödordningar för biodling och silkesodling fortfarande gäller, bör alla dessa stödordningar införlivas med denna förordning. (49) Tillämpningen av handelsnormer för jordbruksprodukter kan bidra till att förbättra de ekonomiska villkoren för produktionen och saluföringen av dessa produkter samt produkternas kvalitet. Det ligger därför i producenternas, handelsidkarnas och konsumenternas intresse att sådana normer tillämpas. Inom de gemensamma organisationerna av marknaderna för bananer, olivolja och bordsoliver, levande växter, ägg och fjäderfäkött infördes därför handelsnormer som särskilt rör kvalitet, klassificering, vikt, storleksindelning, emballering, förpackning, lagring, transport, presentation, ursprung och märkning. Det är lämpligt att fortsätta med detta inom ramen för denna förordning. (50) Inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna för olivolja och bordsoliver respektive bananer är det kommissionen som hittills har anförtrotts ansvaret att anta bestämmelser i fråga om handelsnormer. Med tanke på handelsnormernas mycket tekniska karaktär och att de ständigt måste bli effektivare och anpassas till en handelspraxis i ständig utveckling, förefaller det lämpligt att utöka denna strategi till sektorn för levande växter och samtidigt specificera de kriterier som kommissionen måste beakta när den fastställer lämpliga bestämmelser. Det kan dessutom bli nödvändigt att anta särskilda bestämmelser, särskilt i fråga om uppdaterade analysmetoder och andra åtgärder för att fastställa hur de berörda normerna bör utformas, i syfte att undvika missbruk i fråga om kvalitet och äkthet hos de produkter som presenteras för konsumenterna samt allvarliga störningar på marknaden som sådant missbruk kan ge upphov till. (51) Flera rättsakter har antagits för att reglera saluföring och märkning av mjölk, mjölkprodukter och fetter. Målet med dessa rättsakter är att förbättra mjölkens och mjölkprodukternas ställning på marknaden och dessutom garantera lika konkurrensvillkor för bredbara fetter framställda av mjölkprodukter och bredbara fetter med annat ursprung, allt till förmån för producenter och konsumenter. Bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 1898/87 av den 2 juli 1987 om skydd av beteckningar som används vid saluhållande av mjölk och mjölkprodukter ( 35 ) syftar till att skydda konsumenten och att för mjölkprodukter och konkurrerande produkter fastställa sådana konkurrensvillkor avseende produktbeteckningar, märkning och reklam att snedvridning undviks. Rådets förordning (EG) nr 2597/97 av den 18 december 1997 om ytterligare bestämmelser för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på konsumtionsmjölk ( 36 ) innehåller bestämmelser som syftar till att garantera en hög kvalitet på konsumtionsmjölk och produkter som uppfyller konsumenternas behov och önskningar, vilket i sin tur bidrar till att stabilisera den berörda marknaden och garanterar att konsumenten får tillgång till konsumtionsmjölk av hög kvalitet. I rådets förordning (EG) nr 2991/94 av den 5 december 1994 om regler för bredbara fetter ( 37 ) fastställs handelsnormer med en klar och exakt klassificering och bestämmelser om beteckningar för de berörda produkterna med eller utan mjölk. I enlighet med målen för denna förordning bör dessa regler fortsätta att gälla. (52) När det gäller sektorerna för ägg och fjäderfäkött finns det bestämmelser om handelsnormer och, i vissa fall, om produktion. Dessa bestämmelser återfinns i rådets förordning (EG) nr 1028/2006 av den 19 juni 2006 om handelsnormer för ägg ( 38 ), rådets förordning (EEG) nr 1906/90 av den 26 juni 1990 om vissa handelsnormer för fjäderfä ( 39 ) och rådets förordning (EEG) nr 2782/75 av den 29 oktober 1975 om produktion och saluföring av ägg för kläckning och av gårdsuppfödda kycklingar ( 40 ). De viktigaste bestämmelserna i dessa förordningar bör införlivas med den här förordningen. (53) I förordning (EG) nr 1028/2006 föreskrivs det att handelsnormer för ägg i princip bör gälla för alla ägg från höns av arten Gallus gallus som saluförs inom gemenskapen och i regel också för de som är avsedda för export till tredjeländer. I den förordningen görs även en tydlig skillnad mellan ägg som är lämpliga för direkt konsumtion och ägg som inte är lämpliga för direkt konsumtion, genom att man skapar två kvalitetsklasser för ägg och det föreskrivs bestämmelser för att säkerställa lämplig information till konsumenterna beträffande kvalitets- och viktklasser och identifikation av den produktionsmetod som använts. I den förordningen föreskrivs slutligen särskilda bestämmelser för ägg som importeras från tredjeländer enligt vilka särskilda bestämmelser i vissa tredjeländer kan motivera undantag från handelsnormerna, om motsvarande gemenskapslagstiftning garanteras. (54) När det gäller fjäderfäkött fastställs det i förordning (EEG) nr 1906/90 att handelsnormer i princip bör tillämpas på vissa typer av fjäderfäkött som är lämpligt för konsumtion och som saluförs inom gemenskapen och att fjäderfäkött som är avsett för export till tredjeländer emellertid bör undantas från tillämpningen av handelsnormerna. I den förordningen föreskrivs att allt fjäderfäkött ska klassificeras i två kategorier beroende på konformation och utseende och under vilka förhållanden köttet ska bjudas ut till försäljning. (55) I enlighet med dessa förordningar bör medlemsstaterna kunna undanta ägg och kött av fjäderfä från tillämpningen av dessa handelsnormer om de saluförs genom vissa former av direktförsäljning från producenten till slutkonsumenten, om det gäller små kvantiteter. (56) I förordning (EG) nr 2782/75 fastställs särskilda bestämmelser om saluföring och transport av kläckägg och av gårdsuppfödda kycklingar samt om ruvning av kläckägg. I den förordningen fastställs särskilda bestämmelser om individuell märkning av kläckägg, som används för kycklinguppfödning, om hur de ska förpackas och vilket förpackningsmaterial som ska användas för transport. Små primäravels- och andra avelsanläggningar undantas emellertid från den obligatoriska tillämpningen av normerna i den förordningen. (57) I enlighet med denna förordnings syfte bör dessa bestämmelser behållas utan att man rör dem i sak. Ytterligare bestämmelser i dessa förordningar vilka är av teknisk natur bör emellertid behandlas i de tillämpningsföreskrifter som ska antas av kommissionen. (58) En kvalitetsinriktad politik av samma slag som den som hittills gällt inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för humle bör föras inom hela gemenskapen genom tillämpning av bestämmelser rörande certifiering och av bestämmelser som i princip förbjuder saluföring av produkter för vilka intyg inte har utfärdats eller av importerade produkter som inte uppfyller motsvarande kvalitetskriterier. (59) Beskrivningar och definitioner av samt benämningar på olivolja är en viktig faktor för marknadsordningen, genom att de anger kvalitetsnormerna och ger konsumenterna adekvat produktinformation, och bör bibehållas i den här förordningen. (60) En av de tidigare nämnda stödordningar som bidrar till att bibehålla jämvikten på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och stabilisera marknadspriserna inom sektorn utgörs av en stödordning, som ingår i förordning (EG) nr 1255/1999, för bearbetning av skummjölk till kasein och kaseinater. Rådets förordning (EEG) nr 2204/90 av den 24 juli 1990 om ytterligare allmänna bestämmelser om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på ost ( 41 ) innehöll bestämmelser rörande användning av kasein och kaseinater i framställning av ost, vilka syftar till att motverka de negativa effekter som stödordningen kan få med tanke på att ost är en produkt som är särskilt sårbar vid substitution med kasein och kaseinater, och därmed också till att stabilisera marknaden. Dessa bestämmelser bör infogas i den här förordningen. (61) Framställningen av etanol ur vissa jordbruksråvaror är av stor ekonomisk betydelse för dessa råvaror. Denna bearbetning bidrar i hög grad till att höja värdet på råvarorna och kan vara av särskilt stor ekonomisk och social betydelse i vissa regioner i gemenskapen, samt kan på andra håll svara för en betydande del av inkomsterna för vissa producenter av råvarorna i fråga. Bearbetningen kan också vara ett sätt att avsätta produkter som inte håller tillräckligt hög kvalitet och med konjunkturbetingade överskott som kan orsaka tillfälliga ekonomiska svårigheter inom vissa sektorer. (62) Inom sektorerna för humle, olivolja och bordsoliver, tobak och silkesodling är lagstiftningen inriktad på olika typer av organisationer i syfte att uppnå politiska mål, särskilt i avsikt att stabilisera marknaderna för samt förbättra och säkerställa kvaliteten hos de produkter som den gemensamma insatsen riktas mot. De bestämmelser som hittills reglerat detta system av organisationer har grundat sig på att dessa organisationer måste ha godkänts av medlemsstaterna eller, under vissa villkor, av kommissionen, i enlighet med bestämmelser som antas av kommissionen. Systemet bör upprätthållas och de bestämmelser som hittills varit i kraft bör harmoniseras. (63) För att stödja den del av branschorganisationernas verksamhet som är av särskilt intresse med tanke på de nuvarande reglerna om den gemensamma organisationen av marknaden för tobak bör bestämmelser införas som gör det möjligt att på vissa villkor utvidga de regler som en branschorganisation antagit för sina medlemmar till att även omfatta alla producenter eller producentgrupper som inte är medlemmar, i en eller flera regioner. Samma sak bör också gälla för annan verksamhet inom branschorganisationerna som är av ekonomiskt eller tekniskt intresse för tobakssektorn och till nytta för alla personer som är verksamma inom de aktuella branscherna. Medlemsstaterna och kommissionen bör upprätthålla ett nära samarbete på detta område. Kommissionen bör ha ständiga kontrollbefogenheter, särskilt när det gäller avtal och samordnade förfaranden som antagits av sådana organisationer. (64) Inom vissa sektorer, utöver de för vilka nuvarande bestämmelser föreskriver erkännande av producent- eller branschorganisationer, önskar medlemsstaterna eventuellt erkänna sådana typer av organisationer som grundar sig på nationell lagstiftning så vitt detta är förenligt med gemenskapslagstiftningen. Därför bör denna möjlighet klargöras. Dessutom bör bestämmelser antas om att erkännandet av producent- och branschorganisationer i enlighet med nuvarande förordningar fortsätter att gälla efter antagandet av denna förordning. (65) En inre marknad i gemenskapen innefattar ett handelssystem vid gemenskapens yttre gränser. Handelssystemet bör innefatta importtullar och exportbidrag och i princip fungera på ett sätt som stabiliserar gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på de åtaganden som godtagits inom Uruguayrundan för multilaterala handelsförhandlingar. (66) Övervakningen av volymen inom handeln med jordbruksprodukter med tredjeländer inom ramen för de gemensamma organisationerna av marknaderna för spannmål, ris, socker, utsäde, olivolja och bordsoliver, lin och hampa, nöt- och kalvkött, mjölk och mjölkprodukter, griskött, får- och getkött, ägg, fjäderfäkött, levande växter och etanol som framställts av jordbruksprodukter har hittills, både vad gäller import och export, skett antingen med hjälp av obligatoriska licenssystem eller system enligt vilka kommissionen hade befogenhet att införa licenskrav. (67) Övervakningen av handelsflödena är framför allt en förvaltningsfråga och bör omfattas av flexibilitet. Mot bakgrund av detta och med hänsyn till erfarenheterna från de gemensamma organisationer av marknader där licensförvaltningen redan överförts till kommissionen, förefaller det lämpligt att utvidga detta förfarande till alla sektorer där import- och exportlicenser används. Beslutet om införande om licenskrav bör fattas av kommissionen, som tar hänsyn till om det behövs importlicenser för att förvalta den berörda marknaden och, framför allt, för att övervaka importen av produkterna i fråga. (68) Tullarna för jordbruksprodukter enligt Världshandelsorganisationens (WTO) avtal fastställs till största delen i Gemensamma tulltaxan. När det gäller vissa produkter inom sektorerna för spannmål och ris bör det emellertid, till följd av att vissa tilläggsmekanismer införts, bli möjligt att göra undantag. (69) För att förebygga eller motverka sådana negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av import av vissa jordbruksprodukter, bör en tilläggstull betalas för dessa produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. (70) Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta importtullkvoter som är resultatet av internationella avtal som ingåtts i enlighet med fördraget eller andra av rådets rättsakter. (71) Rådets förordning (EEG) nr 2729/75 av den 29 oktober 1975 om importavgifterna för blandningar av spannmål, ris och brutet ris ( 42 ) har till syfte att säkerställa att systemet med tullar fungerar tillfredsställande vid import av blandningar av spannmål, ris och brutet ris. Dessa bestämmelser bör infogas i denna förordning. (72) Gemenskapen har ingått flera överenskommelser med tredjeländer om förmånstillträde till marknader, vilket gör det möjligt för dessa länder att exportera rörsocker till gemenskapen enligt förmånliga villkor. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker innehöll bestämmelser om utvärdering av raffinaderiernas behov av socker för raffinering och, under vissa omständigheter, reservering av importlicenserna för specialiserade användare av betydande kvantiteter importerat rårörsocker, vilka betraktas som heltidsraffinaderier i gemenskapen. Dessa bestämmelser bör fortsätta att gälla. (73) För att illegal odling av hampa inte ska störa den gemensamma organisationen av marknaden för hampa som odlas för fiberproduktion, innehöll den relevanta förordningen bestämmelser om kontroll av import av hampa och hampfrö för att säkerställa att produkterna i fråga ger vissa garantier i fråga om tetrahydrokannabinolhalt. Import av andra hampfrön än sådana som är avsedda för utsäde var underkastade kontroll genom att man upprättade ett ackrediteringssystem för de berörda importörerna. (74) I hela gemenskapen följer man en kvalitetspolitik för produkter inom humlesektorn. Därför bör, med avseende på import, de bestämmelser som garanterar att endast produkter som uppfyller motsvarande minimikvalitetskrav importeras införas i den här förordningen. (75) Systemet med tullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den mekanism som utgörs av den inre marknaden och tullarna kan i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. För att i sådana fall kunna skydda gemenskapsmarknaden mot de störningar som kan uppkomma bör gemenskapen ha möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Åtgärderna bör vara förenliga med gemenskapens internationella åtaganden. (76) För att garantera att gemensamma organisationerna av marknaderna fungerar tillfredsställande och framför allt för att undvika att störningar på marknaderna, ger de gemensamma organisationerna av marknaderna för ett antal produkter sedan länge möjlighet att förbjuda användningen av förfarandet för aktiv och passiv förädling. Denna möjlighet bör upprätthållas. Erfarenheten har dessutom visat att där marknader störs eller hotas av störning genom användning av dessa arrangemang, måste åtgärder vidtas utan större förseningar. Kommissionen bör därför anförtros relevanta befogenheter. Det är således lämpligt att göra det möjligt för kommissionen att avbryta användningen av förfarandet för aktiv och passiv förädling i sådana situationer. (77) Möjlighet att vid export till tredjeländer bevilja bidrag motsvarande skillnaden mellan priserna inom gemenskapen och på världsmarknaden, inom de gränser som fastställs genom gemenskapens åtaganden i WTO, skulle utgöra ett skydd för gemenskapens deltagande i den internationella handeln med vissa av de produkter som omfattas av denna förordning. Exporten med bidrag bör begränsas både när det gäller värde och kvantitet. (78) Iakttagandet av värdegränserna bör säkerställas vid den tidpunkt då exportbidragen fastställs och genom kontroll av utbetalningar enligt bestämmelserna rörande EGFJ. Kontrollen kan förenklas genom att exportbidragen obligatoriskt fastställs på förhand, medan det för differentierade bidrag bör finnas möjlighet att ändra den bestämmelseort som fastställts på förhand inom ett geografiskt område där en enda exportbidragsnivå gäller. Om bestämmelseorten ändras bör det exportbidrag som gäller den faktiska bestämmelseorten utbetalas, dock med tillämpning av det maxbelopp som gäller för den ursprungliga bestämmelseorten. (79) Genom tillförlitlig och effektiv kontroll bör det säkerställas att kvantitetsbegränsningarna efterlevs. I detta syfte bör beviljandet av exportbidrag kopplas till en exportlicens. Exportbidrag bör beviljas inom de gällande begränsningarna beroende på de särskilda omständigheter som gäller för varje berörd produkt. Undantag från den bestämmelsen bör endast medges för bearbetade produkter som inte ingår i bilaga I till fördraget och som inte omfattas av volymbegränsningar. För produkter vilkas export med exportbidrag troligen inte kommer att överstiga kvantitetsbegränsningarna bör det finnas möjlighet att avvika från de regler som endast avser förvaltningen. (80) När det gäller export av levande nötkreatur bör exportbidrag beviljas och utbetalas endast om de bestämmelser i gemenskapslagstiftningen som rör djurskydd, särskilt de som rör skyddet av djur under transport, iakttas. (81) Jordbruksprodukter kan i vissa fall omfattas av särskild behandling vid import till ett tredjeland om de uppfyller vissa specifika krav och/eller prisvillkor. För att säkra en korrekt tillämpning av ett sådant system krävs ett administrativt samarbete mellan det importerande tredjelandets myndigheter och gemenskapen. Produkterna bör därför åtföljas av ett intyg som utfärdats inom gemenskapen. (82) Exporten av blomsterlökar till ett tredjeland är av stor ekonomisk betydelse för gemenskapen. En fortsatt och utvecklad export skulle kunna säkerställas genom att priserna inom denna näring stabiliseras. Det bör därför fastställas minimipriser vid export av produkterna i fråga. (83) I enlighet med artikel 36 i fördraget ska bestämmelserna i det kapitel i fördraget som rör konkurrensregler tillämpas på produktion av och handel med jordbruksprodukter endast i den mån rådet beslutar detta inom ramen för bestämmelserna i artikel 37.2 och 37.3 i fördraget och enligt det förfarande som anges där. Inom de olika gemensamma organisationerna av marknaderna har bestämmelserna om statligt stöd i stor utsträckning förklarats tillämpliga. Tillämpningen av fördragets bestämmelser gällande företag definierades ytterligare i rådets förordning (EG) nr 1184/2006 av den 24 juli 2006 om tillämpningen av vissa konkurrensregler på produktion av och handel med jordbruksvaror ( 43 ). Med tanke på målet att skapa en övergripande uppsättning bestämmelser för marknadspolitiken är det lämpligt att infoga de aktuella bestämmelserna i den här förordningen. (84) De konkurrensregler som rör avtal, beslut och förfaranden enligt artikel 81 i fördraget bör tillsammans med reglerna rörande missbruk av dominerande ställning tillämpas på produktionen av och handeln med jordbruksprodukter, i den mån tillämpningen av dem inte hindrar nationella organisationer av jordbruksmarknaderna från att fungera eller äventyrar målen enligt GJP. (85) Särskild vaksamhet krävs när det gäller jordbrukarorganisationer vars främsta mål är gemensam produktion eller saluföring av jordbruksprodukter eller utnyttjande av gemensamma anläggningar, utom om dessa gemensamma insatser inte utesluter konkurrens och inte äventyrar målen enligt artikel 33 i fördraget. (86) För att undvika att äventyra GJP:s utveckling och samtidigt säkerställa ett otvetydigt rättsläge och icke-diskriminerande behandling av de berörda företagen, bör kommissionen, med förbehåll för domstolens prövning, ensam vara behörig att fastställa om avtal, beslut och förfaranden enligt artikel 81 i fördraget är förenliga med målen enligt GJP. (87) Beviljande av nationella stöd skulle kunna äventyra en väl fungerande inre marknad baserad på gemensamma priser. Därför bör fördragets bestämmelser om statligt stöd som regel gälla för produkter som omfattas av denna förordning. Undantag bör tillåtas i vissa situationer. När sådana undantag gäller bör kommissionen dock ha möjlighet att upprätta en förteckning över befintliga, nya eller föreslagna nationella stöd, att lämna lämpliga synpunkter till medlemsstaterna och föreslå passande åtgärder för dem. (88) Sedan deras anslutning får Finland och Sverige, på grund av den särskilda ekonomiska situationen inom produktion och saluföring av renar och renprodukter, bevilja stöd i detta avseende. Om kommissionen lämnar sitt tillstånd får Finland dessutom bevilja stöd för vissa mängder utsäde och för vissa mängder spannmål för utsäde som producerats enbart i det landet, på grund av de särskilda klimatförhållandena. Dessa undantag bör upprätthållas. (89) I medlemsstater där sockerkvoten minskar kraftigt kommer sockerbetsodlarna att ställas inför särskilt svåra anpassningsproblem. I sådana fall kommer gemenskapens övergångsstöd till sockerbetsodlare som föreskrivs i artikel 10f i avdelning IV i förordning (EG) nr 1782/2003 inte att vara tillräckligt för att helt motverka sockerbetsodlarnas svårigheter. Medlemsstater som minskat sina kvoter med mer än 50 % av den sockerkvot som fastställdes den 20 februari 2006 i bilaga III till förordning (EG) nr 318/2006 bör därför tillåtas att bevilja statligt stöd till sockerbetsodlare under den tid då gemenskapens övergångsstöd tillämpas. För att se till att medlemsstaterna inte beviljar ett statligt stöd som går längre än sockerbetsodlarnas behov, bör beslutet om totalsumman av detta statliga stöd fortsättningsvis underställas kommissionens godkännande, vilket dock inte bör gälla Italien, där behovet, vid en anpassning av de mest produktiva sockerbetsodlarna till marknadsvillkoren efter reformen, har uppskattats till högst 11 EUR per ton producerad sockerbeta. På grund av de särskilda problem som befaras uppstå i Italien bör bestämmelserna om system som gör det möjligt för sockerbetsodlarna att direkt eller indirekt komma i åtnjutande av det beviljade statliga stödet fortsätta att gälla. (90) I Finland påverkas sockerbetsodlingen av särskilda geografiska förhållanden och klimatförhållanden som kommer att inverka negativt på sektorn utöver de allmänna följderna av sockerreformen. Därför bör bestämmelsen i den gemensamma organisationen av marknaden för socker, enligt vilken denna medlemsstat permanent får bevilja sina sockerbetsodlare lämpligt statligt stöd, fortsätta att gälla. (91) Med hänsyn till den speciella situationen i Tyskland, där statligt stöd för närvarande ges till ett stort antal mindre producenter av alkohol i enlighet med de särskilda villkoren för det tyska alkoholmonopolet, är det nödvändigt att under en begränsad tidsperiod tillåta fortsatt beviljande av sådant stöd. Det är också nödvändigt att föreskriva att kommissionen ska inge en rapport om hur undantaget har fungerat lämnas in vid slutet av den perioden, åtföljd av lämpliga förslag. (92) Om en medlemsstat på sitt territorium önskar stödja åtgärder för reklam för konsumtion av mjölk och mjölkprodukter i gemenskapen, bör dessa åtgärder kunna finansieras genom en avgift för saluförda kvantiteter som betalas av mjölkproducenterna på nationell nivå. (93) I syfte att ta hänsyn till eventuell utveckling inom produktionen av torkat foder, bör kommissionen därför, före den 30 september 2008, lägga fram en rapport om sektorn, grundad på en utvärdering av den gemensamma organisationen av marknaden för torkat foder. Rapporten bör, om så behövs, åtföljas av lämpliga förslag. Kommissionen bör vidare lämna regelbundna rapporter till Europaparlamentet och rådet om det stödsystem som tillämpas för biodlingssektorn. (94) Det behövs också lämplig information om läget på marknaden för humle i gemenskapen och hur den förväntas utvecklas. Det bör därför föreskrivas registrering av samtliga leveranskontrakt för humle som producerats i gemenskapen. (95) Det är också lämpligt att på vissa villkor och för vissa produkter föreskriva åtgärder som ska vidtas om störningar uppstår eller förväntas uppstå på grund av betydande förändringar i den inre marknadens priser eller i fråga om noteringar eller priser på världsmarknaden. (96) Det är nödvändigt att inrätta en ram med särskilda åtgärder för etanol som framställts av jordbruksprodukter, för att möjliggöra insamling av ekonomiska uppgifter och analys av statistisk information i syfte att övervaka marknaden. I den mån marknaden för etanol som framställts av jordbruksprodukter är knuten till marknaden för etanol i allmänhet, bör man även ha tillgång till upplysningar om marknaden för etanol som inte framställts av jordbruksprodukter. (97) Utgifter som uppstår för medlemsstaterna till följd av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med förordning (EG) nr 1290/2005. (98) Kommissionen bör ges befogenhet att vidta de åtgärder som krävs för att lösa särskilda praktiska problem i en nödsituation. (99) Eftersom den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter ständigt förändras bör medlemsstaterna och kommissionen hålla varandra underrättade om utvecklingen. (100) För att undvika missbruk av de förmåner som föreskrivs i denna förordning, bör förmåner inte beviljas eller, beroende på situationen, bör dras in om det uppdagas att villkoren för att förmånerna ska kunna beviljas har utformats på ett konstlat sätt som strider mot syftet med denna förordning. (101) För att garantera förenlighet med de skyldigheter som fastställs i denna förordning krävs det kontroller samt tillämpning av administrativa åtgärder och administrativa sanktioner om nämnda skyldigheter inte iakttas. Kommissionen bör därför ges befogenhet att fastställa regler för detta inklusive regler för återbetalning av felaktiga utbetalda belopp och för medlemsstaternas rapporteringsskyldigheter som följer av tillämpningen av denna förordning. (102) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör, som regel, antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter ( 44 ). När det gäller vissa bestämmelser enligt denna förordning som tillhör kommissionens behörighet, som kräver omedelbara åtgärder eller är av uteslutande administrativ karaktär bör kommissionen ha rätt att agera på eget initiativ. (103) Eftersom vissa delar av den gemensamma organisationen av marknaderna för frukt och grönsaker respektive bearbetad frukt och bearbetade grönsaker och vin införlivas i denna förordning, bör dessa gemensamma organisationer av marknaderna ändras i viss mån. (104) I denna förordning införlivas bestämmelser rörande tilllämpligheten i fråga om fördragets konkurrensregler. Sådana bestämmelser har hittills styrts av rådets förordning (EG) nr 1184/2006. Tillämpningsområdet för den förordningen bör ändras så att dess bestämmelser endast gäller för produkter förtecknade i bilaga I till fördraget som inte omfattas av den här förordningen. (105) I denna förordning ingår de bestämmelser som ingick i de grundförordningar som anges i skälen 2 och 3, med undantag av dem som ingår i förordningarna (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1493/1999. I denna förordning införlivas dessutom bestämmelser i följande förordningar: — Rådets förordning (EEG) nr 2729/75 av den 29 oktober 1975 om importavgifterna för blandningar av spannmål, ris och brutet ris. — Rådets förordning (EEG) nr 2763/75 av den 29 oktober 1975 om fastställande av allmänna bestämmelser för beviljande av stöd för privat lagring av griskött ( 45 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2782/75 av den 29 oktober 1975 om produktion och saluföring av ägg för kläckning och av gårdsuppfödda kycklingar. — Rådets förordning (EEG) nr 707/76 av den 25 mars 1976 om godkännande av producentgrupper inom silkesodlingssektorn ( 46 ). — Rådets förordning (EEG) nr 1055/77 av den 17 maj 1977 om lagring och förflyttning av produkter som köpts upp av ett interventionsorgan ( 47 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2931/79 av den 20 december 1979 om beviljande av bistånd vid export av jordbruksprodukter som kan komma ifråga för förmånsbehandling vid import till tredje land ( 48 ). — Rådets förordning (EEG) nr 3220/84 av den 13 november 1984 om fastställande av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av gris. — Rådets förordning (EEG) nr 1898/87 av den 2 juli 1987 om skydd av beteckningar som används vid saluhållande av mjölk och mjölkprodukter. — Rådets förordning (EEG) nr 3730/87 av den 10 december 1987 om allmänna bestämmelser för leverans av livsmedel från interventionslager till utsedda organisationer för utdelning till de sämst ställda i gemenskapen. — Rådets förordning (EEG) nr 386/90 av den 12 februari 1990 om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp ( 49 ). — Rådets förordning (EEG) nr 1186/90 av den 7 maj 1990 om utökning av omfattningen av gemenskapens klassificeringsskala för slaktkroppar av vuxna nötkreatur. — Rådets förordning (EEG) nr 1906/90 av den 26 juni 1990 om vissa handelsnormer för fjäderfä. — Rådets förordning (EEG) nr 2204/90 av den 24 juli 1990 om ytterligare allmänna bestämmelser om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på ost. — Rådets förordning (EEG) nr 2077/92 av den 30 juni 1992 om branschorganisationer och branschavtal inom tobakssektorn ( 50 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2137/92 av den 23 juli 1992 om gemenskapens skala för klassificering av slaktkroppar av får och om fastställande av gemenskapens standardkvalitet för färska och kylda slaktkroppar av får. — Rådets förordning (EG) nr 2991/94 av den 5 december 1994 om regler för bredbara fetter. — Rådets förordning (EG) nr 2597/97 av den 18 december 1997 om ytterligare bestämmelser för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter med avseende på konsumtionsmjölk. — Rådets förordning (EG) nr 2250/1999 av den 22 oktober 1999 om tullkvoten för smör med ursprung i Nya Zeeland ( 51 ). — Rådets förordning (EG) nr 1788/2003 av den 29 september 2003 om införande av en avgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter. — Rådets förordning (EG) nr 1028/2006 av den 19 juni 2006 om handelsnormer för ägg. — Rådets förordning (EG) nr 1183/2006 av den 24 juli 2006 om fastställande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur. (106) De angivna förordningarna bör därför upphöra att gälla. För den rättsliga säkerhetens skull och med tanke på det antal rättsakter som ska upphöra att gälla genom denna förordning och det antal rättsakter som har antagits enligt de rättsakterna eller ändrats genom dem, är det lämpligt att klargöra att upphävandet inte påverkar giltigheten av sådana rättsakter som har antagits på grundval av den upphävda rättsakten eller ändringar av andra rättsakter som gjorts i samband därmed. (107) Denna förordning bör som regel börja tillämpas den 1 januari 2008. För att se till att de nya bestämmelserna i denna förordning inte påverkar det pågående regleringsåret 2007/08, bör det föreskrivas ett senare tillämpningsdatum för de sektorer för vilka regleringsår har fastställts. Denna förordning bör därför endast tillämpas från och med början av regleringsåret 2008/09 med avseende på de berörda sektorerna. De respektive förordningar som styr dessa sektorer bör följaktligen fortsätta att tillämpas till och med slutet av det motsvarande regleringsåret 2007/08. (108) Det bör vidare, i fråga om vissa andra sektorer för vilka inget regleringsår fastställts, fastställas ett senare tillämpningsdatum i syfte att säkerställa en smidig övergång från de nuvarande gemensamma organisationerna av marknaderna till den här förordningen. (109) När det gäller förordning (EG) nr 386/90, överförs behörigheten att fatta beslut i sakfrågor som behandlas i den förordningen till kommissionen genom denna förordning. Dessutom upphävs förordningarna (EEG) nr 3220/84, (EEG) nr 1186/94, (EEG) nr 2137/92 och (EG) nr 1183/2006 genom denna förordning, medan endast vissa bestämmelser i dessa förordningar införlivas med den här förordningen. Närmare bestämmelser som finns i dessa förordningar kommer därför att behöva behandlas i genomförandebestämmelser som kommissionen ännu inte har antagit. Kommissionen bör ges lite mer tid att utarbeta bestämmelserna i fråga. De angivna förordningarna bör därför fortsätta att tillämpas till och med den 31 december 2008. (110) Följande rådsakter har blivit överflödiga och bör upphävas: — Rådets förordning (EEG) nr 315/68 av den 12 mars 1968 om fastställande av kvalitetsnormer för blomsterlökar och blomsterproducerande stam- och rotknölar ( 52 ). — Rådets förordning (EEG) nr 316/68 av den 12 mars 1968 om fastställande av kvalitetsnormer för friska snittblommor och friskt snittgrönt ( 53 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2517/69 av den 9 december 1969 (Council Regulation (EEC) No 2517/69 laying down certain measures for reorganising Community fruit production) ( 54 ). — Rådets förordning (EEG) nr 2728/75 av den 29 oktober 1975 om stöd till produktion av och handel med potatisstärkelse och potatis för stärkelseframställning ( 55 ). — Rådets förordning (EEG) nr 1358/80 av den 5 juni 1980 om fastställande av orienterings- och interventionspriset för vuxna nötkreatur för 1980/81 års regleringsår och införande av en gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur ( 56 ). — Rådets förordning (EEG) nr 4088/87 av den 21 december 1987 om fastställande av villkoren för tillämpning av förmånstullar på import av vissa blommor med ursprung i Cypern, Israel och Jordanien ( 57 ). — Rådets beslut 74/583/EEG av den 20 november 1974 om övervakning av omsättning av socker ( 58 ). (111) Övergången från systemen i de bestämmelser och förordningar som upphävs genom denna förordning kan komma att innebära svårigheter som inte behandlas i denna förordning. För att kunna hantera sådana svårigheter, bör kommissionen få möjlighet att vidta övergångsåtgärder. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







INNEHÅLLSFÖRTECKNING DEL I: INLEDANDE BESTÄMMELSER DEL II: DEN INRE MARKNADEN AVDELNING I MARKNADSINTERVENTION KAPITEL I Offentlig intervention och privat lagring Avsnitt I Allmänna bestämmelser Avsnitt II Offentlig intervention Underavsnitt I Allmänna bestämmelser Underavsnitt II Inledande och avbrytande av uppköp Underavsnitt III Interventionspris Underavsnitt IV Avsättning av interventionsprodukter Avsnitt III Privat lagring Underavsnitt I Obligatoriskt stöd Underavsnitt II Icke obligatoriskt stöd Avsnitt IV Gemensamma bestämmelser KAPITEL II Särskilda intervetionsåtgärder Avsnitt I Marknadsstödjande undantagsåtgärder Avsnitt II Åtgärder inom sektorerna för spannmål och ris Avsnitt III Åtgärder inom sockersektorn Avsnitt IV Anpassning av utbudet KAPITEL III Systemen för produktionsstyrning Avsnitt I Allmänna bestämmelser Avsnitt II Socker Underavsnitt I Kvottilldelning och förvaltning Underavsnitt II Kvotöverskridande Avsnitt III Mjölk Underavsnitt I Allmänna bestämmelser Underavsnitt II Kvottilldelning och förvaltning Underavsnitt III Kvotöverskridande Underavsnitt IIIa Kvoter för potatisstärkelse Avsnitt IV Procedurregler för socker-, potatisstärkelse- och mjölkkvoter Avsnitt IVa Produktionskapacitet i vinsektorn Underavsnitt I Olagliga planteringar Underavsnitt II Övergångssystem för planteringsrätter Underavsnitt III Systemet med röjning KAPITEL IV Stödordningar Avsnitt I Bearbetningsstöd Underavsnitt I Torkat foder Underavsnitt II Lin och hampa som odlas för fiberproduktion Underavsnitt III Potatisstärkelse Avsnitt II Produktionsbidrag Avsnitt III Stöd inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter Avsnitt IIIa Stöd inom sektorn för humleodling Avsnitt IV Stöd inom sektorn för olivolja och bordsoliver Avsnitt IVa Stöd inom sektorn för frukt och grönsaker Underavsnitt I Producentgrupper Underavsnitt II Driftsfonder och verksamhetsprogram Underavsnitt IIa Program för frukt i skolan Underavsnitt III Förfaranden Avsnitt IVb Stödprogram inom vinsektorn Underavsnitt I Inledande bestämmelser Underavsnitt II Inlämning av stödprogram och deras innehåll Underavsnitt III Särskilda stödåtgärder Underavsnitt IV Procedurbestämmelser Avsnitt V Gemenskapens tobaksfond Avsnitt VI Särskilda bestämmelser för biodlingssektorn Avsnitt VII Stöd inom sektorn för silkesodling AVDELNING II BESTÄMMELSER FÖR SALUFÖRING OCH PRODUKTION KAPITEL I Bestämmelser för saluföring och produktion Avsnitt I Bestämmelser för saluföring Avsnitt Ia Ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och traditionella uttryck inom vinsektorn Underavsnitt I Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar Underavsnitt II Traditionella uttryck Avsnitt Ib Märkning och presentation inom vinsektorn Avsnitt II Produktionsvillkor Avsnitt IIa Produktionsregler inom vinsektorn Underavsnitt I Druvsorter Underavsnitt II Oenologiska metoder och restriktioner Avsnitt III Förfaranden KAPITEL II Producentorganisationer, branschorganisationer och aktörsorganisationer 165 Avsnitt I Allmänna principer Avsnitt Ia Bestämmelser rörande producent- och branschorganisationer samt producentgrupper inom sektorn för frukt och grönsaker Underavsnitt I Stadgar för och erkännande av producentorganisationer Underavsnitt II Sammanslutningar av producentorganisationer och producentgrupper Underavsnitt III Utvidgad tillämpning av reglerna till att omfatta producenter i ett ekonomiskt område Underavsnitt IV Branschorganisationer inom sektorn för frukt och grönsaker Avsnitt Ib Bestämmelser rörande producent- och branschorganisationer inom vinsektorn Avsnitt II Bestämmelser rörande branschorganisationer inom tobakssektorn Avsnitt III Förfaranden DEL III: HANDEL MED TREDJELÄNDER KAPITEL I Allmänna bestämmelser KAPITEL II Import Avsnitt I Importlicenser Avsnitt II Importtullar och importavgifter Avsnitt III Förvaltning av importkvoter Avsnitt IV Särskilda bestämmelser för vissa produkter Underavsnitt I Särskilda bestämmelser för import avseende sektorerna för spannmål och ris Underavsnitt II Förmånsbehandling vid import av socker Underavsnitt III Särskilda bestämmelser för import av hampa Underavsnitt IV Särskilda bestämmelser för import av humle Underavsnitt V Särskilda bestämmelser för import av vin Avsnitt V Skyddsåtgärder och aktiv förädling KAPITEL III Export Avsnitt I Exportlicenser Avsnitt II Exportbidrag Avsnitt III Förvaltning av exportkvoter inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter Avsnitt IV Särskild behandling vid import till tredjeländer Avsnitt V Särskilda bestämmelser för levande växter Avsnitt VI Passiv förädling DEL IV: KONKURRENSREGLER KAPITEL I Regler för företag KAPITEL II Regler om statligt stöd DEL V: SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR ENSKILDA SEKTORER DEL VI: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER DEL VII: TILLÄMPNINGS-, ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER KAPITEL I Tillämpningsbestämmelser KAPITEL II Övergångsbestämmelser och slutbestämmelser BILAGA I FÖRTECKNING ÖVER DE PRODUKTER SOM AVSES I ARTIKEL 1.1 Del I: Spannmål Del II: Risprodukter Del III: Socker Del IV: Torkat foder Del V: Frön Del VI: Humle Del VII: Olivolja och bordsoliver Del VIII: Lin och hampa som odlas för fiberproduktion Del IX: Frukt och grönsaker Del X: Bearbetade produkter av frukt och grönsaker Del XI: Bananer Del XII: Vin Del XIII: Levande träd och andra levande växter, lökar, rötter o.d.; snittblommor och snittgrönt Del XIV: Råtobak Del XV: Nöt- och kalvkött Del XVI: Mjölk och mjölkprodukter Del XVII: Griskött Del XVIII: Får- och getkött Del XIX: Ägg Del XX: Fjäderfäkött Del XXI: Andra produkter BILAGA II FÖRTECKNING ÖVER DE PRODUKTER SOM AVSES I ARTIKEL 1.3 Del I: Etylalkohol som framställts av jordbruksprodukter Del II: Biodlingsprodukter Del III: Silkesmaskar BILAGA III DE DEFINITIONER SOM AVSES I ARTIKEL 2.1 Del I: Definitioner avseende rissektorn Del II: Definitioner avseende sockersektorn Del III: Definitioner avseende humlesektorn Del IIIa: Definitioner för vinsektorn Del IV: Definitioner avseende nöt- och kalvköttssektorn Del V: Definitioner avseende mjölk- och mejerisektorn Del VI: Definitioner avseende äggsektorn Del VII: Definitioner avseende sektorn för fjäderfäkött Del VIII: Definitioner avseende biodlingssektorn BILAGA IV STANDARDKVALITET FÖR RIS OCH SOCKER A. Standardkvalitet för paddyris B. Standardkvaliteter för socker BILAGA V GEMENSKAPSSKALOR FÖR KLASSIFICERING AV SLAKTKROPPAR ENLIGT ARTIKEL 42 A. Gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur B. Gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av gris C. Gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av får BILAGA VI NATIONELLA OCH REGIONALA KVOTER från och med regleringsåret 2010/11 ska följande gälla BILAGA VII KOMPLETTERANDE KVOTER FÖR ISOGLUKOS ENLIGT ARTIKEL 58.2 BILAGA VIIa BERÄKNING AV DEN PROCENTSATS SOM SKA FASTSTÄLLAS ENLIGT ARTIKEL 59.2 ANDRA STYCKET BILAGA VIIb BERÄKNING AV DEN PROCENTSATS SOM SKA TILLÄMPAS FÖR FÖRETAG ENLIGT ARTIKEL 59.2 ANDRA STYCKET BILAGA VIIc BERÄKNING AV DEN KOEFFICIENT SOM SKA FASTSTÄLLAS ENLIGT ARTIKEL 52A.1 BILAGA VIII NÄRMARE FÖRESKRIFTER FÖR ÖVERFÖRING AV SOCKER- ELLER ISOGLUKOSKVOTER I ENLIGHET MED ARTIKEL 60 BILAGA IX NATIONELLA KVOTER OCH DEN SÄRSKILDA OMSTRUKTURERINGSRESERVEN SOM AVSES I ARTIKEL 66 BILAGA X REFERENSFETTHALT ENLIGT ARTIKEL 70 BILAGA Xa KVOTER FÖR POTATISSTÄRKELSE PER REGLERINGSÅR ENLIGT ARTIKEL 84a BILAGA Xb BUDGET FÖR STÖDPROGRAM (SOM DET HÄNVISAS TILL I ARTIKEL 103N.1) BILAGA Xc BUDGETANSLAG FÖR LANDSBYGDSUTVECKLING (SOM DET HÄNVISAS TILL I ARTIKEL 190A.3) BILAGA Xd RÖJNINGSBUDGET BILAGA Xe AREALER SOM MEDLEMSSTATERNA FÅR UTESLUTA FRÅN RÖJNINGSSYSTEMET (SOM DET HÄNVISAS TILL I ARTIKEL 85U.1, 85U.2 OCH 85U.5) BILAGA XI A.I Fördelning av den garanterade maximikvantiteten för långa linfibrer mellan medlemsstaterna enligt artikel 94.1 A.II Fördelning av den garanterade maximikvantiteten för regleringsåret 2008/09 för korta linfibrer och hampfibrer mellan medlemsstaterna enligt artikel 94.1a A.III Områden som är berättigade till det stöd som avses i artikel 94a B. Fördelning av den garanterade maximikvantiteten mellan medlemsstaterna enligt artikel 89 BILAGA XIa SALUFÖRING AV KÖTT AV NÖTKREATUR SOM ÄR TOLV MÅNADER ELLER YNGRE I ENLIGHET MED ARTIKEL 113B I. Definition II. Klassificering i slakthuset av nötkreatur som är tolv månader eller yngre III. Varubeteckningar IV. Obligatoriska uppgifter i märkningen V. Frivilliga uppgifter i märkningen VI. Registrering VII. Officiella kontroller VIII. Kött som importeras från tredjeländer IX. Sanktioner BILAGA XIb KATEGORIER AV VINPRODUKTER 1. Vin 2. Ungt icke färdigjäst vin 3. Likörvin 4. Mousserande vin 5. Mousserande kvalitetsviner 6. Mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ 7. Mousserande vin tillsatt med koldioxid 8. Pärlande vin 9. Pärlande vin tillsatt med koldioxid 10. Druvmust 11. Delvis jäst druvmust 12. Delvis jäst druvmust framställd av lätt torkade druvor 13. Koncentrerad druvmust 14. Rektifierad koncentrerad druvmust 15. Vin från lätt torkade druvor 16. Vin av övermogna druvor 17. Vinättika Tillägg till bilaga XIb Vinodlingszoner BILAGA XII DEFINITIONER OCH BETECKNINGAR AVSEENDE MJÖLK OCH MJÖLKPRODUKTER ENLIGT ARTIKEL 114.1 BILAGA XIII SALUFÖRING AV MJÖLK AVSEDD SOM LIVSMEDEL ENLIGT ARTIKEL 114.2 BILAGA XIV HANDELSNORMER FÖR SEKTORERNA FÖR ÄGG OCH FJÄDERFÄKÖTT ENLIGT ARTIKEL 116 A. Handelsnormer för ägg från höns av arten Gallus gallus B. Handelsnormer för fjäderfäkött C. Normer för produktion och saluföring av ägg för kläckning och av gårdsuppfödda kycklingar BILAGA XV SALUFÖRINGSREGLER FÖR BREDBARA FETTER ENLIGT ARTIKEL 115 Tillägg till bilaga XV BILAGA XVa BERIKNING, SYRNING OCH AVSYRNING I VISSA VINODLINGSZONER A. Gränser för berikning B. Berikningsmetoder C. Syrning och avsyrning D. Behandlingar BILAGA XVb RESTRIKTIONER A. Allmänt B. Färska druvor, druvmust och druvsaft C. Blandning av viner D. Biprodukter BILAGA XVI BETECKNINGAR OCH DEFINITIONER AVSEENDE OLIVOLJA OCH OLJA AV OLIVRESTPRODUKTER ENLIGT ARTIKEL 118 BILAGA XVIa UTTÖMMANDE FÖRTECKNING ÖVER REGLER VARS TILLÄMPNING FÅR UTVIDGAS TILL ATT OMFATTA ICKE-MEDLEMSPRODUCENTER I ENLIGHET MED ARTIKEL 125F OCH ARTIKEL 125L BILAGA XVII IMPORTTULL PÅ RIS ENLIGT ARTIKLARNA 137 OCH 139 BILAGA XVIII SORTER AV BASMATIRIS SOM AVSES I ARTIKEL 138 BILAGA XIX DE STATER SOM AVSES I ARTIKLARNA 153.3 OCH 154.1 b OCH I PUNKT 12 I DEL II I BILAGA III BILAGA XX FÖRTECKNING ÖVER VAROR FRÅN SEKTORERNA FÖR SPANNMÅL, RIS, SOCKER, MJÖLK OCH ÄGG VID TILLÄMPNING AV ARTIKEL 26 a ii OCH FÖR BEVILJANDE AV DE EXPORTBIDRAG SOM AVSES I AVSNITT II I KAPITEL III I DEL III Del I: Spannmål Del II: Ris Del III: Socker Del IV: Mjölk Del V: Ägg BILAGA XXI FÖRTECKNING ÖVER VISSA VAROR SOM INNEHÅLLER SOCKER FÖR BEVILJANDE AV DE EXPORTBIDRAG SOM AVSES I AVSNITT II I KAPITEL III I DEL III BILAGA XXII JÄMFÖRELSETABELLER SOM AVSES I ARTIKEL 202







DEL I

INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde

1. Genom denna förordning upprättas en gemensam organisation av marknaden för produkter inom följande sektorer, som förtecknas i bilaga I:

a) Spannmål, del I i bilaga I.

b) Ris, del II i bilaga I.

c) Socker, del III i bilaga I.

d) Torkat foder, del IV i bilaga I.

e) Utsäde, del V i bilaga I.

f) Humle, del VI i bilaga I.

g) Olivolja och bordsoliver, del VII i bilaga I.

h) Lin och hampa, del VIII i bilaga I.

i) Frukt och grönsaker, del IX i bilaga I.

j) Bearbetad frukt och bearbetade grönsaker, del X i bilaga I.

k) Bananer, del XI i bilaga I.

l) Vin, del XII i bilaga I.

m) Levande växter och blomsterodlingsprodukter, del XIII i bilaga I (nedan kallad ”sektorn för levande växter”).

n) Råtobak, del XIV i bilaga I.

o) Nöt- och kalvkött, del XV i bilaga I.

p) Mjölk och mjölkprodukter, del XVI i bilaga I.

q) Griskött, del XVII i bilaga I.

r) Får- och getkött, del XVIII i bilaga I.

s) Ägg, del XIX i bilaga I.

t) Fjäderfäkött, del XX i bilaga I.

u) Andra produkter, del XXI i bilaga I.

▼M10 —————

▼B

3. Genom denna förordning fastställs särskilda åtgärder för följande sektorer som förtecknas nedan och som eventuellt definieras i bilaga II:

a) Etanol som framställts av jordbruksprodukter, del I i bilaga II (nedan kallad ”jordbruksalkoholsektorn”).

b) Biodlingsprodukter, del II i bilaga II (nedan kallad ”sektorn för biodlingsprodukter”).

c) Silkesodling, del III i bilaga II (nedan kallad ”sektorn för silkesodling”).

▼M3

4. När det gäller potatis, färsk eller kyld, enligt KN-nummer 0701, ska kapitel II i del IV tillämpas.

▼B

Artikel 2

Definitioner

1. I denna förordning används de definitioner rörande vissa sektorer som förtecknas i bilaga III.

2. I denna förordning avses med

a) jordbrukare: jordbrukare enligt definitionen i förordning (EG) nr 1782/2003.

b) utbetalande organ: det eller de organ som utsetts av en medlemsstat i enlighet med förordning (EG) nr 1290/2005.

c) interventionspris: det pris till vilket produkterna ska köpas in genom offentliga interventionsköp.

Artikel 3

Regleringsår

Följande regleringsår ska fastställas:

a) 1 januari–31 december under ett givet år för banansektorn.

b) 1 april–31 mars det påföljande året för i) sektorn för torkat foder, ii) sektorn för silkesodling.

c) 1 juli–30 juni det påföljande året för i) spannmålssektorn, ii) sektorn för utsäde, iii) sektorn för olivolja och bordsoliver, iv) sektorn för lin och hampa, v) sektorn för mjölk och mjölkprodukter.

▼M10

ca) 1 augusti–31 juli det påföljande året för vinsektorn.

▼B

d) 1 september–31 augusti det påföljande året för rissektorn.

e) 1 oktober–30 september det påföljande året för sockersektorn.

▼M3

För produkter inom sektorerna för frukt och grönsaker samt bearbetad frukt och bearbetade grönsaker ska regleringsåren, om nödvändigt, fastställas av kommissionen.

▼B

Artikel 4

Kommissionens befogenheter

Om inte annat föreskrivs i denna förordning ska kommissionen, när den ges befogenhet att vidta åtgärder, göra detta i enlighet med det förfarande som avses i artikel 195.2.

Artikel 5

Tillämpningsföreskrifter

Kommissionen får anta tillämpningsföreskrifter för artikel 2.

Kommissionen får ändra de definitioner rörande ris som fastställs i del I i bilaga III och den definition av AVS/Indien-socker som fastställs i del II punkt 12, i samma bilaga.

Kommissionen får också fastställa omräkningskurserna för ris i olika bearbetningsstadier, bearbetningskostnaderna och värdet av biprodukter.







DEL II

DEN INRE MARKNADEN







AVDELNING I

MARKNADSINTERVENTION







KAPITEL I

Offentlig intervention och privat lagring







Avsnitt I

Allmänna bestämmelser

Artikel 6

Tillämpningsområde

1. I detta kapitel fastställs bestämmelser rörande, i tillämpliga fall, uppköp inom ramen för offentlig intervention och beviljande av stöd för privat lagring när det gäller följande sektorer:

a) Spannmål.

b) Ris.

c) Socker.

d) Olivolja och bordsoliver.

e) Nöt- och kalvkött.

f) Mjölk och mjölkprodukter.

g) Griskött.

h) Får- och getkött.

2. I detta kapitel avses med

a) spannmål: spannmål som skördats i gemenskapen,

b) mjölk: komjölk som producerats i gemenskapen,

▼M3 —————

▼B

d) grädde: grädde som direkt och uteslutande är framställd av mjölk.

Artikel 7

Ursprung i gemenskapen

Om inte annat följer av artikel 6.2 ska endast produkter med ursprung i gemenskapen berättiga till uppköp inom ramen för offentlig intervention eller beviljande av stöd för privat lagring.

Artikel 8

Referenspriser

1. För produkter som omfattas av interventionsåtgärder enligt artikel 5.1 ska följande referenspriser tillämpas:

▼M7

a) När det gäller spannmålssektorn: 101,31 EUR/ton.

▼B

b) När det gäller paddyris, 150 EUR/ton för standardkvalitet enligt definitionen i punkt A i bilaga IV.

c) När det gäller socker: i) för vitsocker: — 541,5 EUR/ton för regleringsåret 2008/09, — 404,4 EUR/ton från och med regleringsåret 2009/10. ii) för råsocker: — 448,8 EUR/ton för regleringsåret 2008/09, — 335,2 EUR/ton från och med regleringsåret 2009/10. De referenspriser som avses i led i och led ii ska tillämpas på socker i lösvikt av standardkvalitet enligt definitionen i punkt B i bilaga IV, fritt fabriken.

d) När det gäller nöt- och kalvköttssektorn, 2 224 EUR/ton för slaktkroppar av handjur av nötkreatur av kvaliteten R3 enligt den gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur som anges i artikel 42.1 a.

e) När det gäller sektorn för mjölk och mjölkprodukter: i) 246,39 EUR per 100 kg för smör, ▼M3 ii) 169,80 EUR per 100 kg för skummjölkspulver. ▼B

f) När det gäller grisköttssektorn, 1 509,39 EUR/ton för slaktkroppar av gris av standardkvalitet efter slaktvikt och slaktkropparnas innehåll av magert kött i enlighet med den gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av gris som fastställs i artikel 42.1 b enligt följande: i) Slaktkroppar som väger minst 60 men mindre än 120 kg: klass E i enlighet med punkt B.II i bilaga V. ii) Slaktkroppar som väger 120-180 kg: klass R i enlighet med punkt B.II i bilaga V.

2. Referenspriserna för spannmål och ris enligt punkt 1 a och 1 b ska avse grossistledet för varor, fritt lager, före lossning. Dessa referenspriser ska gälla för alla interventionsorter i gemenskapen som utsetts i enlighet med artikel 41.

3. Rådet kan, mot bakgrund av produktions- och marknadsutvecklingen och med tillämpning av det förfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget, ändra de referenspriser som fastställs i punkt 1 i denna artikel.

Artikel 9

Prisrapportering på sockermarknaden

Kommissionen ska inrätta ett informationssystem för priser på sockermarknaden, inklusive ett system för offentliggörande av prisnivåer för sockermarknaden.

Systemet ska basera sig på information från företag som producerar vitsocker eller från andra aktörer inom sockerhandeln. Informationen ska omfattas av sekretess.

Kommissionen ska se till att den offentliggjorda informationen inte gör det möjligt att identifiera enskilda företags eller aktörers priser.







Avsnitt II

Offentlig intervention







Underavsnitt I

Allmänna bestämmelser

Artikel 10

Produkter som berättigar till offentlig intervention

1. Offentlig intervention ska tillämpas i fråga om följande produkter om inte annat följer av detta avsnitt och de ytterligare krav och villkor som ska fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 43:

a) Vanligt vete, durumvete, korn, majs och sorghum.

b) Paddyris.

c) Vitsocker eller råsocker förutsatt att detta socker har tillverkats enligt kvot och av betor eller sockerrör som skördats i gemenskapen.

d) Färskt eller kylt nöt- och kalvkött med KN-numren 0201 10 00 och 0201 20 20 till 0201 20 50.

e) Smör som direkt och uteslutande är framställt av pastöriserad grädde i ett godkänt företag i gemenskapen och som har en lägsta smörfetthalt av 82 viktprocent och en högsta vattenhalt av 16 viktprocent.

▼M3

f) Skummjölkspulver av högsta kvalitet som framställts genom spraytorkning i ett godkänt företag i gemenskapen och med en lägsta proteinhalt på 34,0 viktprocent beräknat på den fettfria torrsubstansen.







▼M7

Underavsnitt II

Inledande av uppköp

Artikel 11

Perioder för offentlig intervention

Offentlig intervention får ske under följande perioder:

a) 1 november–31 maj när det gäller spannmål.

b) 1 april–31 juli när det gäller paddyris.

c) Under regleringsåren 2008/2009 och 2009/2010 när det gäller socker.

d) Under alla regleringsår när det gäller nöt- och kalvkött.

e) 1 mars-31 augusti när det gäller smör och skummjölkspulver.

Artikel 12

Inledande av offentlig intervention

1. Under de perioder som anges i artikel 11 får offentlig intervention ske enligt följande:

a) Intervention avseende vanligt vete.

b) Intervention avseende durumvete, korn, majs, sorghum, paddyris, socker, smör och skummjölkspulver upp till de interventionsgränser som avses i artikel 13.1.

c) Intervention avseende nöt- och kalvkött som inleds av kommissionen, utan bistånd av den kommitté som avses i artikel 195.1, om det genomsnittliga marknadspris för nöt- och kalvkött i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat som noteras på grundval av den gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar som anges i artikel 42.1 för en representativ period är lägre än 1 560 EUR per ton.

2. Offentlig intervention avseende nöt- och kalvkött enligt punkt 1 c ska avslutas av kommissionen, utan bistånd av den kommitté som avses i artikel 195.1, om de villkor som anges i punkt 1 b inte längre uppfylls under en representativ period.

Artikel 13

Kvantitetsgränser för intervention

1. Uppköpen inom ramen för offentlig intervention ska begränsas till följande kvantiteter:

a) 0 ton under var och en av de perioder som anges i artikel 11 a respektive 11 b när det gäller durumvete, korn, majs, sorghum och paddyris.

b) 600 000 ton under varje regleringsår när det gäller socker, uttryckt i vitsockerekvivalenter.

c) 30 000 ton under var och en av de perioder som anges i artikel 11 e när det gäller smör.

d) 109 000 ton under var och en av de perioder som anges i artikel 11 e när det gäller skummjölkspulver.

2. Socker som lagras i enlighet med punkt 1 b under ett regleringsår får inte omfattas av någon annan lagringsåtgärd enligt artiklarna 32, 52 eller 63.

3. När det gäller de produkter som anges i punkt 1 a, c och d får kommissionen genom undantag från punkt 1 besluta om fortsatt offentlig intervention utöver de kvantiteter som anges i punkt 1 om situationen på marknaden, och i synnerhet marknadsprisernas utveckling, så kräver.







Underavsnitt III

Interventionspriser

Artikel 18

Interventionspriser

1. Interventionspriset

a) för vanligt vete ska motsvara referenspriset för en erbjuden maximikvantitet på 3 miljoner ton per period för intervention såsom de fastställs i artikel 11 a,

b) för socker ska motsvara 90 % av referenspriset för mängder som erbjuds inom gränsen i artikel 13.1 c,

c) för skummjölkspulver ska motsvara referenspriset för mängder som erbjuds inom gränsen i artikel 13.1 d.

2. Interventionspriser och interventionskvantiteter för följande produkter ska fastställas av kommissionen genom anbudsförfaranden:

a) Vanligt vete i mängder som överstiger den erbjudna maximikvantiteten på 3 miljoner ton per period för intervention såsom de fastställs i artikel 11 a.

b) Durumvete, korn, majs, sorghum och paddyris genom tillämpning av artikel 13.3.

c) Nöt- och kalvkött.

d) Smör i erbjudna mängder som överstiger gränsen i artikel 13.1 c genom tillämpning av artikel 13.3.

e) Skummjölkpulver i erbjudna mängder som överstiger gränsen i artikel 13.1 d genom tillämpning av artikel 13.3.

Vid särskilda omständigheter får det fastställas att ett anbudsförfarande endast ska omfatta en medlemsstat eller en region i en medlemsstat eller att interventionspriserna och de interventionskvantiteterna ska fastställas per medlemsstat eller region i en medlemsstat på grundval av noterade genomsnittliga marknadspriser.

3. De högsta uppköpspriser som fastställs i enlighet med anbudsförfarandena i punkt 2 får inte överskrida följande värden:

a) När det gäller spannmål och paddyris: respektive referenspris.

b) När det gäller nöt- och kalvkött: det genomsnittliga marknadspris som noteras i en medlemsstat eller i en region i en medlemsstat med tillägg av ett belopp som kommissionen ska fastställa på grundval av objektiva kriterier.

c) När det gäller smör: 90 % av referenspriset.

d) När det gäller skummjölkspulver: referenspriset.

4. De interventionspriser som avses i punkterna 1, 2 och 3 ska

a) för spannmål inte påverka prishöjningar eller prissänkningar av kvalitetsskäl, och

b) för paddyris höjas eller sänkas i enlighet därmed om kvaliteten på produkter som erbjuds det utbetalande organet skiljer sig från standardkvaliteten enligt punkt A i bilaga IV. Dessutom kan kommissionen fastställa höjningar och sänkningar av interventionspriset för att säkerställa att produktionen inriktas på vissa sorter.

5. Interventionspriset för socker ska motsvara 80 % av det referenspris som fastställts för det regleringsår som följer på det regleringsår under vilket erbjudandet görs. Om kvaliteten på det socker som erbjuds det utbetalande organet avviker från den standardkvalitet som avses i punkt B i bilaga IV och för vilken referenspriset fastställts, ska interventionspriset höjas eller sänkas i motsvarande grad.

▼B







Underavsnitt IV

Avsättning av interventionsprodukter

Artikel 25

Allmänna principer

Avsättning av produkter som köpts upp inom ramen för offentlig intervention ska ske så att det inte uppstår några störningar på marknaden och så att uppköparna garanteras lika tillträde till varorna och likabehandling och med beaktande av de åtaganden som följer av avtal som ingåtts enligt artikel 300 i fördraget.

Artikel 26

Avsättning av socker

De utbetalande organen får endast sälja socker som köpts upp inom ramen för offentlig intervention till ett pris som är högre än det fastställda referenspriset för det regleringsår då försäljningen sker.

Kommissionen får dock besluta att de utbetalande organen

a) får sälja sockret till ett pris som motsvarar eller är lägre än det referenspris som avses i första stycket, om sockret är avsett i) att användas som djurfoder, eller ▼M3 ii) att exporteras, antingen utan ytterligare bearbetning eller efter bearbetning till produkter som förtecknas i bilaga I till fördraget eller till varor som förtecknas i del III i bilaga XX till denna förordning, eller ▼M3 iii) för industriellt bruk enligt artikel 62. ▼B

b) för konsumtion som livsmedel på gemenskapens inre marknad, får göra obearbetat socker som de innehar tillgängligt för välgörenhetsorganisationer – som ska vara erkända av den berörda medlemsstaten eller, om en medlemsstat inte har erkänt någon sådan organisation, av kommissionen – till ett pris som är lägre än det gällande referenspriset eller gratis för distribution som ett led i individuella katastrofbiståndsinsatser.

▼M15

Artikel 27

Ordning för utdelning av livsmedel till de sämst ställda i unionen

1. En stödordning inrättas för 2012 och 2013 för utdelning av livsmedel till de sämst ställda i unionen via organisationer, som inte får vara affärsdrivande och som ska utses av medlemsstaterna. Vid tillämpning av denna ordning för livsmedelsutdelning ska produkter i interventionslager ställas till förfogande eller om det inte finns interventionslager som är lämpliga för ordningen för livsmedelsutdelning ska livsmedel köpas upp på marknaden.

Vid tillämpning av den ordning för livsmedelsutdelning som anges i första stycket ska med ”sämst ställda” avses fysiska personer, inbegripet familjer eller grupper bestående av sådana personer, vilka på grundval av kriterier som antagits av de nationella behöriga myndigheterna konstaterats eller erkänts vara beroende av socialt eller ekonomiskt stöd, eller vilka bedöms vara detta på grundval av kriterier som tillämpas av utsedda organisationer och som godkänts av dessa behöriga nationella myndigheter.

2. Medlemsstater som önskar delta i ordningen för livsmedelsutdelning i punkt 1 ska lämna in program för livsmedelsutdelning till kommissionen med uppgifter om

a) huvuddrag och mål för sådana program,

b) vilka organisationer som utsetts,

c) ansökningarna avseende de livsmedelsmängder som ska delas ut varje år samt övrig relevant information.

Medlemsstaterna ska välja livsmedel utifrån objektiva kriterier som inbegriper livsmedlens näringsvärde och hur lämpade de är för utdelning. I detta syfte får medlemsstaterna ge företräde för produkter med ursprung i unionen.

3. Kommissionen ska anta årliga planer utifrån de ansökningar och övrig relevant information som avses i punkt 2 c och som lämnats in av medlemsstaterna som en del av deras program för livsmedelsutdelning.

Varje årsplan ska ange unionens årliga ekonomiska tilldelning per medlemsstat.

Om livsmedel som omfattas av årsplanen inte är tillgängliga i interventionslager i den medlemsstat där de begärs, ska kommissionen i årsplanen ange att dessa livsmedel ska överföras till den medlemsstaten från medlemsstater där de finns i interventionslager.

Kommissionen får se över en årsplan mot bakgrund av ändrade relevanta förhållanden som påverkar dess tillämpning.

4. Livsmedlen ska erbjudas de utsedda organisationerna utan kostnad.

Utdelningen av livsmedel till de sämst ställda ska

a) vara gratis, eller

b) ske till ett pris som under inga omständigheter får överstiga vad som kan anses berättigat med hänsyn till de kostnader som de utsedda organisationerna ådrar sig i samband med utdelningen och som inte är stödberättigande enligt punkt 7 andra stycket a och b.

5. De medlemsstater som deltar i den ordning för livsmedelsutdelning som avses i punkt 1 ska

a) till kommissionen överlämna en årlig rapport om genomförandet av livsmedelsutdelningsprogrammen, och

b) i god tid underrätta kommissionen om nya förhållanden som påverkar genomförandet av livsmedelsutdelningsprogrammen.

6. Unionen ska finansiera de kostnader som är stödberättigande inom ordningen. Finansieringen får inte överstiga 500 miljoner EUR per budgetår.

7. De kostnader som berättigar till stöd inom ramen för ordningen ska vara

a) kostnader för livsmedel som frisläpps ur interventionslager,

b) kostnader för livsmedel som köps upp på marknaden, och

c) kostnader för transporten av livsmedel i interventionslager mellan medlemsstater.

Inom ramarna för de ekonomiska resurser som är tillgängliga för genomförandet av årsplanerna i varje medlemsstat får de nationella behöriga myndigheterna betrakta följande kostnader som stödberättigande:

a) Kostnader för transport av livsmedel till de utsedda organisationernas lagerlokaler.

b) De utsedda organisationernas följande kostnader, i den utsträckning de är direkt kopplade till genomförandet av årsplanerna: i) Administrativa kostnader. ii) Kostnader för transport mellan de utsedda organisationernas lagerlokaler och den slutliga utdelningsplatsen. iii) Lagringskostnader.

8. Medlemsstaterna ska utföra administrativa och fysiska kontroller för att säkerställa att årsplanerna genomförs i enlighet med tillämpliga regler och ska fastställa vilka sanktioner som ska vidtas vid oegentligheter.

9. Förpackningar med livsmedel som delas ut inom ramen för årsplanerna ska, liksom utdelningsplatserna, vara tydligt märkta med orden ”Stöd från Europeiska unionen” och bära Europeiska unionens emblem.

10. Den ordning för livsmedelsutdelning som avses i punkt 1 ska inte ha någon inverkan på tillämpningen av nationella ordningar för livsmedelsutdelning till de sämst ställda vilka överensstämmer med unionslagstiftningen.

▼B







Avsnitt III

Privat lagring







Underavsnitt I

Obligatoriskt stöd

Artikel 28

Stödberättigande produkter

Stöd för privat lagring ska beviljas i fråga om följande produkter om inte annat följer av de villkor som fastställs i detta avsnitt och de ytterligare krav och villkor som ska fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 43:

▼M3

a) när det gäller i) osaltat smör som är framställt av grädde eller mjölk i ett godkänt företag i gemenskapen med en lägsta smörfetthalt av 82 viktprocent, en högsta fettfri mjölktorrsubstans av 2 viktprocent och en högsta vattenhalt av 16 viktprocent, ii) saltat smör som är framställt av grädde eller mjölk i ett godkänt företag i gemenskapen med en lägsta smörfetthalt av 80 viktprocent, en högsta fettfri mjölktorrsubstans av 2 viktprocent, en högsta vattenhalt av 16 viktprocent och en högsta salthalt av 2 viktprocent,

▼M7 —————

▼M3

Artikel 29

Villkor och stödnivå för smör

Stödbeloppet för smör ska fastställas av kommissionen med hänsyn till lagringskostnaderna och den sannolika prisutvecklingen för färskt smör och lagrat smör.

Om det vid utlagring har skett en negativ förändring på marknaden, och denna utveckling inte kunde förutses vid tiden för inlagringen, får stödet ökas.

▼M7 —————

▼B







Underavsnitt II

Icke obligatoriskt stöd

Artikel 31

Stödberättigande produkter

1. Stöd för privat lagring kan beviljas i fråga om följande produkter om inte annat följer av de villkor som fastställs i detta avsnitt och de ytterligare krav och villkor som ska fastställas av kommissionen i enlighet med artikel 43:

a) vitsocker,

b) olivolja,

c) färskt eller kylt kött av fullvuxna nötkreatur i form av slaktkroppar, halva slaktkroppar, kompenserade kvartsparter, framkvartsparter eller bakkvartsparter klassificerade enligt den gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur som fastställs i artikel 42.1,

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

f) griskött,

g) får- och getkött.

Kommissionen kan ändra förteckningen över produkter enligt led c i första stycket, om marknadssituationen kräver detta.

▼M3

2. Kommissionen ska fastställa det stöd för privat lagring som avses i punkt 1 i förväg eller genom anbudsförfaranden.

▼M7 —————

▼B

Artikel 32

Villkor för vitsocker

1. Om det genomsnittliga gemenskapspris som noterats för vitsocker understiger referenspriset under en representativ period, och med hänsyn till marknadssituationen troligen kommer att ligga kvar på den nivån, får kommissionen bevilja stöd för privat lagring av vitsocker till företag som har tilldelats en sockerkvot.

2. Socker som under ett regleringsår lagras i enlighet med punkt 1 får inte omfattas av andra lagringsåtgärder i enlighet med artikel 13, 52 eller 63.

Artikel 33

Villkor för olivolja

Vid allvarliga störningar på marknaden i vissa regioner i gemenskapen får kommissionen besluta att ge organ som erbjuder tillräckliga garantier och som är godkända av medlemsstaterna tillstånd att ingå lagringsavtal för den olivolja de saluför, bland annat när det genomsnittspris som noterats på marknaden under en representativ period är lägre än

a) 1 779 EUR/ton för extra jungfruolja, eller

b) 1 710 EUR/ton för jungfruolja, eller

c) 1 524 EUR/ton för bomolja vars innehåll av fria fettsyror är 2 grader (här ska detta belopp minskas med 36,70 EUR/ton för varje extra surhetsgrad).

Artikel 34

Villkor för nöt- och kalvköttsprodukter

När det genomsnittliga marknadspris som noterats i gemenskapen på grundval av den gemenskapsskala för klassificering av slaktkroppar av vuxna nötkreatur som fastställs i artikel 42.1 är och sannolikt kommer att förbli lägre än 103 % av referenspriset, får kommissionen fatta beslut om att bevilja stöd för privat lagring.

▼M3 —————

▼M7 —————

▼B

Artikel 37

Villkor för griskött

När det genomsnittliga marknadspriset i gemenskapen på slaktkroppar av gris - fastställt efter de priser som noterats i varje medlemsstat på de representativa marknaderna i gemenskapen och som är vägda genom koefficienter som anger den relativa storleken på grisbeståndet i varje medlemsstat - är och sannolikt kommer att förbli lägre än 103 % av referenspriset får kommissionen besluta att bevilja stöd för privat lagring.

Artikel 38

Villkor för får- och getkött

Kommissionen får besluta att bevilja stöd till privat lagring om marknadsläget för får- och getkött är särskilt svårt i ett eller flera av följande prisnoteringsområden:

a) Storbritannien.

b) Nordirland.

c) Alla medlemsstater utom Förenade kungariket, var för sig.







Avsnitt IV

Gemensamma bestämmelser

Artikel 39

Lagringsbestämmelser

1. Utbetalande organ får inte lagra inköpta produkter utanför den medlemsstat där de är belägna, om de inte först fått kommissionens tillstånd till detta.

Belgien och Luxemburg ska betraktas som en enda medlemsstat vid tillämpningen av denna artikel.

2. Tillstånd ska ges om lagring är nödvändig och hänsyn ska därvid tas till följande omständigheter:

a) Möjligheterna till och behovet av lagring i den medlemsstat där det utbetalande organet är beläget och i övriga medlemsstater.

b) Eventuella ytterligare kostnader som kan uppstå till följd av lagringen i den medlemsstat där det utbetalande organet är beläget eller till följd av transporter.

3. Tillstånd till lagring i ett tredjeland ska endast ges om lagring i en annan medlemsstat, på grund av bestämmelserna i punkt 2, leder till betydande svårigheter.

4. De uppgifter som avses i punkt 2 a ska sammanställas efter samråd med alla medlemsstaterna.

5. Tullar och eventuella andra belo