Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 411/88
av den 12 februari 1988
om den metod och den räntesats som skall användas vid beräkning av finansieringskostnader i samband
med interventionsåtgärder i form av uppköp, lagring och avyttring
(EGT L 40, 13.2.1988, s. 25)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Kommissionens förordning (EEG) nr 674/88 av den 15 mars 1988 (*) L 70 11 16.3.1988
"M2 Kommissionens förordning (EEG) nr 439/89 av den 22 februari 1989 L 51 7 23.2.1989
"M3 Kommissionens förordning (EEG) nr 1644/89 av den 12 juni 1989 L 162 18 13.6.1989
"M4 Kommissionens förordning (EG) nr 2623/1999 av den 10 december
1999 L 318 14 11.12.1999
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 1
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 411/88
av den 12 februari 1988
om den metod och den räntesats som skall användas vid beräkning av
finansieringskostnader i samband med interventionsåtgärder i form av
uppköp, lagring och avyttring
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1883/78 av den 2 augusti 1978
om allmänna bestämmelser om finansiering av interventioner genom
Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektio-
nen (1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2095/87 (2), särskilt artikel
5 i denna, och
med beaktande av följande:De bestämmelser för beräkning av finansieringskostnaderna i samband med
interventionsåtgärder i form av uppköp, lagring och avyttring som ursprung-ligen fastställdes i kommissionens förordning (EEG) nr 467/77 (
3), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 331/87 (4), har ändrats flera gånger sedan
de antogs. På grund av deras antal och komplicerade karaktär och att de är
spridda över flera nummer av Europeiska gemenskapernas officiella tidning ,
är de relevanta texterna svåra att använda och saknar därför denöverskådlighet som all lagstiftning bör ha. De bör därför kodifieras.
Enligt artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 1883/78 skall för varje medlemsstat
och varje räkenskapsår, räkenskaper upprättas som visar de nettoförluster som
de berörda interventionsorganen ådragit sig.
Dessa räkenskaper inbegriper finansieringskostnader som beräknas enligt en
metod och en räntesats som antas i enlighet med det förfarande som fastställts
i artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (
5), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 3769/85 (6).
Finansieringskostnaderna bör beräknas enligt en metod som tar hänsyn till
lagervolym, de olika sätt på vilka varorna överlämnas till intervention, detfaktum att varor i lager sedan början av räkenskapsåret har undergått en viss
värdeminskning och att varornas interventionspriser under räkenskapsåret kan
ändras. Denna metod bör vara lätt att använda.
Räntesatsen måste vara representativ för den ränta som används i gemen-
skapen.
För att säkerställa att gemenskapens budget även i fortsättningen genomförs
under lämpliga förhållanden bemyndigas kommissionen genom förordning
(EEG) nr 1883/78 att för budgetåren 1986, 1987 och 1988 fastställa denenhetliga räntesatsen till en lägre nivå än den representativa nivån. För dennautgiftskategori inbegriper budgetåret utgifter för materiella åtgärder mellan
den 1 oktober och den 30 september. Under dessa omständigheter har
räntesatsen sänkts till 7 %.
Genom artikel 5 i förordning (EEG) nr 1883/78 bemyndigas kommissionen
att fastställa den enhetliga räntesatsen på en lägre nivå för de medlemsstatervars räntekostnader är lägre än de som uppkommer när den enhetligaräntesatsen tillämpas för beräkning av finansieringskostnaderna. Den
enhetliga räntesatsen har varit fastställd till 7 % sedan den 1 december 1985.
I jämförelse med situationen 1985 föll under 1986 räntesatsen i tvåmedlemsstater under den enhetliga räntesatsen. En särskild räntesats bör
fastställas som skall tillämpas i dessa medlemsstater.!B
(1) EGT nr L 216, 5.8.1978, s. 1.
(2) EGT nr L 196, 17.7.1987, s. 3.
(3) EGT nr L 62, 8.3.1977, s. 9.
(4) EGT nr L 32, 3.2.1987, s. 10.
(5) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.
(6) EGT nr L 362, 31.12.1985, s. 17.1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 2
I artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 1883/78 föreskrivs/fastställs att när
produkterna i fråga till följd av lagringen minskar i värde skall den finansiellaeffekten av denna värdeminskning bokföras när produkten övergår iintervention. Detta medför att beräkningsgrunderna ändras för de finan-
sieringskostnader som ingår i de utgifter det skall tas hänsyn till då
interventionsorganens nettoförluster fastställs. När produktens genomsnittligavärde per ton fastställs skall hänsyn tas till motsvarande värdeminskning.
Enligt reglerna för den gemensamma organisationen av marknader kan det
fastställas att en produkt som uppköps av ett interventionsorgan inte behöverbetalas förrän efter en viss tidsfrist. Beräkningsmetoden för räntekostnadernabör därför anpassas så att hänsyn tas till betalningsfristen när en sådan
fastställs i reglerna.
När betalningen av en produkt som uppköpts av ett interventionsorgan sker
efter en viss tidsfrist skall de kvantiteter minskas som ligger till grund för
beräkningen av räntekostnaderna. Det har visat sig att denna reduktion pågrund av att betalningsfristen förlängs och till följd av stora uppköp inomvissa sektorer kan leda till ett negativt resultat mot räkenskapsårets slut.
Beräkningsmetoden för räntan bör anpassas så att den tar hänsyn till detta.
Enligt de regler för den gemensamma organisationen av marknader eller för
gemenskapens anbudsinfordran som styr försäljningen av jordbruksprodukter
i offentlig intervention kan det vara bestämt att köparen av sådana produkter
ges en frist innan han måste hämta dem, efter det att betalning skett.Beräkningsmetoden för räntekostnaderna bör anpassas så att den tar hänsyntill denna frist.
Till följd av de onormalt stora lagren av vissa jordbruksprodukter i offentliga
interventionslager har kommissionen i vissa fall fastställt en frist som innebäratt betalning får ske efter det att köparen hämtat produkterna från lagret. Det
är därför lämpligt att anpassa beräkningsmetoden för räntekostnaderna för de
berörda försäljningarna så att den tar hänsyn till denna betalningsfrist.
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från
EUGFJ-kommittén.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. De räntekostnader som anges i artikel 1.1 b i rådets förordning (EEG) nr
3247/81 (
1) skall beräknas genom att de räntesatser som anges i artiklarna 3
och 4.2 i den förordningen multipliceras med det genomsnittliga värdet perton av den produkt som är föremål för intervention, och genom att det belopp
som erhålls på detta sätt multipliceras med det genomsnittliga lagret under
räkenskapsåret i fråga.
2. Produktens genomsnittliga värde per ton skall beräknas genom att
summan av värdet av de produkter som finns i lager den första dagen i
räkenskapsåret och värdet av de produkter som uppköpts under räkenskaps-året, divideras med summan av kvantiteten i ton av produkterna i lager denförsta dagen i räkenskapsåret och den kvantitet produkter som uppköpts under
räkenskapsåret.
3. Det genomsnittliga lagret under räkenskapsåret skall beräknas genom att
till det totala lagret i början av varje månad addera det totala lagret i slutet av
varje månad, och sedan dela denna summa med ett tal som motsvarar två
gånger antalet månader i räkenskapsåret.
Artikel 2
1. Om en nedskrivningskoefficient fastställs för en produkt under
åberopande av artikel 7 i förordning (EEG) nr 1883/78 skall värdet av de
produkter som uppköpts under räkenskapsåret beräknas genom att uppköp-
spriset multipliceras med denna koefficient.
Om det rör sig om produkter för vilka en värdeminskning fastställts under
åberopande av artikel 8 stycke 2 i förordning (EEG) nr 1883/78 skallberäkningen av det genomsnittliga lagret vid varje tillfälle göras fram till dentidpunkt då de värdeminskningar som beaktas vid beräkningen av det
genomsnittliga värdet träder i kraft.!B
(1) EGT nr L 327, 14.11.1981, s. 1.1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 3
2. Om det i reglerna för den gemensamma organisationen av marknader är
fastställt att en produkt som uppköps av ett interventionsorgan först kanbetalas efter en minimifrist på en månad efter dagen för övertagandet, skalldet genomsnittliga lager som beräknas i enlighet med artikel 1.3 minskas med
den kvantitet som framkommer vid följande beräkning:
Q/C2N
12
Q = de kvantiteter som uppköpts under räkenskapsåret
N = antalet månader i minimifristen för betalning
Vid denna beräkning skall den minimifrist som anges i reglerna gälla som
betalningsfrist varvid en månad skall anses bestå av 30 dagar. Varje del av en
månad som överstiger 15 dagar skall betraktas som en hel månad. Varje del aven månad som omfattar 15 dagar eller mindre skall inte tas med vid denna
beräkning.
Om, efter den nedskrivning som anges i första stycket, beräkningen av det
genomsnittliga lagret vid årets slut ger ett negativt resultat skall detta negativa
saldo ingå i det genomsnittliga lager som beräknas för påföljande räken-
skapsår.
3. Om reglerna för den gemensamma organisationen av marknader eller
tillkännagivandet om anbudsinfordran vid interventionsorganens försäljning
av produkter ger köparen av dessa produkter en frist för hämtning av demefter det att betalning skett, och denna frist är längre än 30 dagar skall definansieringskostnader som beräknas enligt föregående stycken sänkas med
det belopp som framkommer vid följande beräkning:
V/C2J/C2i
365
V = belopp som betalas av köparen
J = antal dagar från det att betalningen mottagits tills produkten hämtats,
minus 30
i = den räntesats som anges i artikel 3.
4. För interventionsorganens försäljning av jordbruksprodukter enligt
särskilda gemenskapsförordningar, i de fall då den faktiska fristen mellanköparens avhämtning av produkten och betalningen är längre än 30 dagar,
skall de finansieringskostnader som beräknas enligt föregående stycken höjas
med det belopp som framkommer vid följande beräkning:
M/C2D/C2i
365
M = belopp som köparen skall betala
D = antal dagar från det att produkten hämtats tills betalningen av produkten
mottagits, minus 30
i = den räntesats som anges i artikel 3.
Artikel 3
Den räntesats som avses i artikel 5 i förordning (EEG) nr 1883/78 skall
motsvara EURIBOR tremånaders- och tolvmånaderslån med en vägning avdessa med en tredjedel respektive två tredjedelar.
Räntesatsen skall fastställas innan räkenskapsåret för garantisektionen vid
EUGFJ börjar på grundval av de satser som noteras under en period på sexmånader före fastställandet.
Artikel 4
1. Om satsen för en medlemsstats räntekostnader under minst sex månader
är lägre än den enhetliga räntesats som fastställs för gemenskapen skall en
särskild räntesats fastställas för denna medlemsstat.!B
!M3
!M4
!M3
!B1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 4
!M3
1a. Räntesatsen för en medlemsstats ränteutgifter skall anmälas till
kommissionen senast 20 dagar före räkenskapsårets slut. Den skall gälla för
de sex månader som föregick denna anmälan.
Om ingen räntesats meddelas skall den räntesats som skall tillämpas
fastställas på grundval av de referensräntesatser som anges i bilagan.
2. För perioden från den 1 januari till och med den 30 september 1989 skall
den särskilda räntesatsen vara
— 6 % för Tyskland,
— 6,5 % för Nederländerna och Luxemburg.
Artikel 5
Förordning (EEG) nr 467/77 upphör att gälla.
Artikel 6
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!M2
!B1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 5
BILAGA
Referensräntesats enligt artikel 4.1a (1)
1. Danmark
Copenhagen interbank borrowing offered rate för tremånaderslån (CIBOR)
2. Grekland
Athens interbank borrowing offered rate för tremånaderslån (ATHIBOR)
3. Sverige
Stockholm interbank borrowing offered rate för tremånaderslån (STIBOR)
4. Förenade kungariket
London interbank borrowing offered rate för tremånaderslån (LIBOR)
5. Övriga medlemsstater
Euro interbank borrowing offered rate för tremånaderslån (EURIBOR)
Anm.: Räntesatserna skall ökas med 1 procentenhet, vilket motsvarar bankmarginalen.!M4
(1) Nettoräntesatser, dvs. efter avdrag av den del som motsvarar eventuellt
skatteavdrag (föskottsinbetalningar, källskatt etc.)1988R0411 — SV — 01.10.1999 — 002.001 — 6