1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/20/EG
av den 30 maj 1994
om mekaniska kopplingsanordningar för motorfordon och för släpvagnar och deras fastsättande
på dessa fordon
(EGT L 195, 29.7.1994, s. 1)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►A1Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken
Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens
och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger tillgrund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/20/EG
av den 30 maj 1994
om mekaniska kopplingsanordningar för motorfordon och för
släpvagnar och deras fastsättande på dessa fordon
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
med tillämpning av förfarandet i artikel 189b i fördraget (3), och
med beaktande av följande:
Den inre marknaden omfattar ett område utan inre gränser, där fri
rörlighet för varor, personer, tjänster och kapital säkerställs. För attdenna marknad skall fungera krävs lämpliga bestämmelser.
De tekniska krav som motorfordon och deras släpvagnar måste uppfylla
omfattar enligt nationell lagstiftning bl.a. dessa fordons mekaniska
kopplingsanordningar.
Dessa krav skiljer sig åt från en medlemsstat till en annan. Det är
därför nödvändigt att alla medlemsstater fastställer samma krav, genomatt komplettera eller helt ersätta sina nuvarande regler; detta gällersärskilt förfarandet för EEG-typgodkännande, vilket behandlades irådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och
släpvagnar till dessa fordon (
4).
Detta direktiv kommer att vara ett av de särdirektiv om EEG-
typgodkännandeförfarande som har fastställts genom direktiv 70/156/EEG. Bestämmelsernai direktiv 70/156/EEG om fordonssystem,komponenter och separata tekniska enheter skall följaktligen gälla
också för dettadirektiv.
I syfte att öka trafiksäkerheten och möjligheten att kombinera olika
fordon och släpvagnar i internationell trafik måste alla långtradare ochledade fordon vara utrustade med standardiserade och harmoniserademekaniska kopplingsanordningar.
Det är önskvärt att följa de tekniska krav i ECE:s (Förenta nationernas
ekonomiskakommission för Europa ) reglemente nr 55 som rör gemen-samma bestämmelser om mekaniska kopplingsanordningar för fordonoch släpvagnar. Reglemente nr 55 är bifogad överenskommelsen avden 20 mars 1958 om antagande av enhetliga villkor för godkännandeav utrustning och delar till motorfordon, samt ömsesidigt erkännande
av sådana godkännanden.
Främst har internationella standarder (ISO) beaktats vid fastställandet
av enhetliga dimensioner för mekaniska kopplingsanordningar i syfteatt säkerställa utbytbarhet av enskilda fordon vid koppling av långtra-dare och ledade fordon och för att garantera varors fria rörlighet påmedlemsstaternas område.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 134, 25.5.1992, s. 36.
(2) EGT nr C 313, 30.11.1992, s. 10.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 29 oktober 1992 (EEG nr C 305,
23.11.1992, s. 115). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 27 september
1993. Europaparlamentets beslut av den 9 mars 1994.
(4) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/53/
EEG (EGT nr L 225, 10.8. 1992, s.1).
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I dettadirektiv a vses med
—fordon: komplett eller inkomplett motorfordon — såsom motor-
fordon definieras i artikel 2 i direktiv 70/156/EEG — som har
minst fyra hjul, är avsett att användas på väg och är konstrueratför en högsta hastighet som överstiger 25 km/h, samt desssläpvagnar. Alla spårbundna fordon undantas, liksom jordbruks-och skogsbrukstraktorer och alla mobila maskiner.
—mekanisk kopplingsanordning: mekanisk kopplingsanordning som
kan beviljas EEG-typgodkännande för komponent enligt artikel 2 idirektiv 70/156/EEG.
Artikel 2
Om de krav som anges i bilagorna är uppfyllda, får medlemsstaterna
inte
— vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkän-
nande åt ett fordon, eller förbjuda att det säljs, registreras eller tasi bruk på grund av att det kan utrustas med mekanisk kopplingsan-ordning, eller
— vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller nationellt typgodkän-
nande åt en mekanisk kopplingsanordning eller förbjuda
försäljning eller användning av sådana anordningar.
Artikel 3
Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månaderefter att det antagits. De skall genast underrätta kommissionen omdetta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning närde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
De skall börja tillämpa dessa bestämmelser senast 18 månader efter det
att detta direktiv antagits.
Artikel 4
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 3
▼B
FÖRTECKNING ÖVER BILAGOR
BILAGA 1: Räckvidd, definitioner, ansökan och beviljande av EEG-
typgodkännande, utvidgning av godkännandet, produk-
tionsöverensstämmelse
BILAGA 2: Exempel på EEG-typgodkännandemärkning
BILAGA 3: Informationsdokument för typgodkända mekaniska
kopplingsanordningar
BILAGA 4: EEG-typgodkännandeintyg för mekaniska kopplings-
anordningar
BILAGA 5: Krav som gäller för mekaniska kopplingsanordningar
BILAGA 6: Provning av mekaniska kopplingsanordningar
BILAGA 7: Krav som gäller fastsättning av mekaniska kopplings-
anordningar på fordon
BILAGA 8: Informationsdokument för typgodkända fordon
BILAGA 9: EEG-typgodkännandeintyg för fordon1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 4
▼B
BILAGA 1
1 Räckvidd
1.1 Detta direktiv omfattar mekaniska kopplingsanordningar till motor-
fordon och till släpvagnar och deras fastsättande på dessa fordon
enligt artikel 1 i detta direktiv.
1.2 I detta direktiv fastställs de krav som mekaniska kopplingsanordningar
som skall användas mellan fordon måste uppfylla, i syfte att
— säkerställa att motorfordon och olika typer av släpvagnar är kompa-
tibla,
— säkerställa att kopplingen förblir säker oavsett yttre omständigheter,— säkerställa att till- och frånkoppling kan utföras på ett säkert sätt.
1.3 Kopplingsanordningarna är indelade efter typ; dessutom görs skillnad
mellan
— standardkopplingsanordningar (se punkt 2.1.11), och
— icke standardiserade kopplingsanordningar (se punkt 2.1.12).
Klassificeringen sker enligt följande:
1.3.1 Klass A: Kopplingskulor och dragbeslag (se bilaga 5, punkt 1)
1.3.1.1 Klass A 50-1 till 50-3: 50 mm standardkopplingskulor och dragbeslag av
flänstyp
1.3.1.2 Klass A 50-X: 50 mm icke standardiserade kopplingskulor och dragbe-
slag av flänstyp
1.3.2 Klass B: Kulkoppling, (se bilaga 5, punkt 2)
1.3.2.1 Klass B-50 X: 50 mm icke standardiserade huvuden för kulkoppling
1.3.3 Klass C: Automatisk dragstångskoppling1.3.3.1 Klass C 50: 50 mm dragstångskoppling
Klass C 50-1 till C 50-6: 50 mm standarddragstångskoppling (se bilaga 5, punkt
3, tabell 3 och 4)
1.3.3.2 Klass C 50-X: 50 mm icke standardiserade dragstångskopplingar
1.3.4 Klass D: Dragstångsöglor1.3.4.1 Klass D 50: 50 mm dragstångsöglor
Klass D 50-A: 50 mm standardöglor för dragstångskoppling, för fasts-
vetsning (se bilaga 5, figur 9 och tabell 5)
Klass D 50-B: 50 mm standardöglor för dragstångskoppling, för fastsk-
ruvning (se bilaga 5, figur 10 och tabell 5)
Klass D 50-C: Standardöglor för dragstångskoppling D 50-C 1 för
fästning med bult (se bilaga 5, figur 11 och 12, tabell 5)
1.3.4.2 Klass D 50-X: 50 mm icke standardiserade öglor för bygelkoppling (se
bilaga 5, figur 9)
1.3.5 Klass E: Icke standardiserade dragstänger1.3.6 Klass F: Icke standardiserade dragbalkar
1.3.7 Klass G: Vändskivekopplingar
1.3.7.1 Klass G 50: 50 mm standardvändskivekopplingar (se bilaga 5, figur
15 och tabell 7
1.3.7.2 Klass G 50-X: 50 mm icke standardiserade vändskivekopplingar
1.3.8 Klass H: Vändskivekopplingstappar1.3.8.1 Klass H 50-X: 50 mm icke standardiserade vändskivekopplingstappar
1.3.9 Klass J: Icke standardiserade monteringsplattor
1.3.10 Klass S: Övriga icke standardiserade kopplingsanordningar1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
2 DEFINITIONER
2.1 Med mekaniska kopplingsanordningar mellan motorfordon och
släpvagnar avses alla delar och anordningar på fordonets ram, bärande
karosseridelar och chassi genom vilka dragfordonet och släpvagnen
eller påhängsvagnen kopplas ihop.
Detta omfattar också fasta eller löstagbara delar som används för
fastsättning, justering och användning av ovan nämnda kopplingsanord-
ningar.
2.1.1 Med kopplingskulor och dragbeslag i punkt 1.3.1 avses mekaniska
kopplingsanordningar där en kulformad anordning och beslag i dragfor-
donet kopplar samman fordonet och släpvagnen genom kulkoppling.
2.1.2 Med huvud för kulkoppling i punkt 1.3.2 avses mekaniska kopplings-
anordningar på utskjutande stag från släpvagnen avsedda för koppling
till kopplingskulapå dra gfordonet.
2.1.3 Med dragstångskopplingar i punkt 1.3.3 avses mekaniska kopplings-
anordningar där en bygel och en automatisk låsningstapp på
dragfordonet håller fast släpvagnen som är försedd med en
dragstångsögla.
2.1.4 Med dragstångsöglor i punkt 1.3.4 avses mekaniska kopplingsanord-
ningar på släpvagnens dragstång, där denna är försedd med ett
parallellt hål avsett för koppling till automatiska dragstångskopplingar.
2.1.5 De dragstänger som anges i 1.3.5 innefattar överliggande anordningar
och liknande utrustning som är monterad på släpvagnens front eller
chassi, och som är avsedd att koppla vagnen till ett dragfordon med
hjälp av en dragstångsögla eller kulkoppling, eller med hjälp av
liknande kopplingsanordning.
Dragstänger kan antingen monteras så att de kan röra sig fritt i det
vertikala planet och därmed inte klara lodräta belastningar, så kallade
dragstänger med gångjärn, eller vara fixerade i det vertikala planet
och således klara lodräta belastningar, så kallade styva dragstänger.
Dragstänger som är fixerade i det vertikala planet kan antingen vara
styvaeller fjädra nde.
Dragstänger kan också bestå av fler än en komponent, och vara juster-
bara eller fixerade.
Detta direktiv är bara tillämpligt på sådana dragstänger som utgör sepa-
rata enheter, och alltså inte är integrerade delar av släpvagnens chassi.
2.1.6 Med dragbalkar i punkt 1.3.6 avses alla delar och anordningar som
monteras mellan kopplingsanordningarna — t.ex. kulkopplingar och
dragstångskopplingar — och dragfordonets ram (t.ex. den bakre
tvärbalken), bärande karosseridelar eller chassi.
2.1.7 Med vändskivor i punkt 1.3.7. avses plattliknande anordningar på drag-
fordon med automatiskt kopplingslås, avsedda att kopplas ihop med de
kopplingstappar för vändskivor som avses i punkt 1.3.8.
2.1.8 Med vändskivekopplingstappar i punkt 1.3.8 avses en tapp som sätts
fast på påhängsvagnen för koppling till dragfordonets vändskiva.
2.1.9 Med monteringsplattor i punkt 1.3.9 avses anordningar som är avsedda
att fästa vändskivan vid dragfordonets ram. Monteringsplattan kan
medge rörlighet i det horisontella planet (så kallad rörlig vändskiva).
2.1.10 Med styrkilavses komponenter som monteras på påhängsvagnar i syfte
att göra dessa medstyrande vid koppling med hjälp av vändskiva.
2.1.11 Med standardkopplingsanordningar avses de anordningar som anges i
punkt 1.3 och som uppfyller de standarddimensioner och standardegen-
skaper som anges i detta direktiv. Sådana anordningar är utbytbara
inom sin klass, oavsett modell och tillverkare.
2.1.12 Med icke standardiserade kopplingsanordningar avses anordningar av
klass A-J som inte uppfyller kraven för att vara standardanordningar,
men som kan användas tillsammans med sådana inom respektive klass.
2.1.13 Med övriga icke-standardiserade kopplingsanordningar i 1.3.10 avses
mekaniska kopplingsanordningar som inte tillhör någon av klasserna
A-J (enligt nationell standard eller standard för tunga vägtransporter).
2.1.14 Med fjärrmanövreringsanordningar avses anordningar som gör det
möjligt att manövrera kopplingsanordningen från sidan av fordonet
eller från förarhytten, om den sitter för otillgängligt för att manövreras
direkt.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 6
▼B
2.1.15 Med fjärrindikatorer avses indikatorer inne i förarhytten som visar
föraren att kopplingen är genomförd och att säkerhetsanordningarna är
låsta.
2.1.16 Med typav mekanisk kopplingsanordning avses anordningar som inte
skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som
2.1.16.1 klass,2.1.16.2 fabrikat eller varunamn,
2.1.16.3 yttre form, relevanta dimensioner eller andra grundläggande skillnader
i frågaom utformning, eller
2.1.16.4 de karakteristiska värdena D, S, V eller U.
2.1.17 Med automatisk kopplingsanordning avses en anordning som endast
kräver att dragfordonet backar mot släpvagnen för att fullständig kopp-
ling samt låsning av säkerhetsanordningar och indikation därigenom
sker, utan ingrepp utifrån. Ett automatiskt kopplingsförfarande kräver
en automatisk kopplingsanordning.
2.1.18 Med D-värde avses det teoretiska referensvärdet för den horisontella
kraften mellan dragfordonet och släpvagnen.
D-värdet används som utgångspunkt för dynamisk provning av hori-
sontella belastningar.
För mekaniska kopplingsanordningar som inte är avsedda att tåla verti-
kala belastningar beräknas D-värdet:
D¼g/C2
T/C2R
TþRkNðÞ
För mekaniska kopplingsanordningar som är avsedda för släpvagnar
beräknas värdet:
Dc¼g/C2T/C2C
TþCkNðÞ
För vändskivor på dragfordon för påhängsvagn och jämförbara fordon
beräknas värdet
D¼g/C20;6/C2T/C2R
TþR/C0UkNðÞ
där
T = dragfordonets tekniskt tillåtna största massa i ton (gäller även
dragfordon för påhängsvagn), inklusive den vertikala belas-
tningen från en släpvagn med centralaxel, om det är tillämpligt.
R = tekniskt tillåten största massa i ton för släpvagnar med dragstång
som är rörlig i det vertikala planet samt för påhängsvagnar.
C = summan av axelbelastningarna för släpvagnar med centralaxel
som bär högstatillåtnabela stning i ton (se punkt 2.1.20).
U = påförd vertikal vändskivebelastning i ton.S = statisk vertikal belastning S i kg, vilket motsvarar den del av
massan hos en släpvagn med centralaxel som under statiska
förhållanden överförs till kopplingspunkten.
g = tyngdacceleration (uppskattad till 9,81 m/s
2)
2.1.19 Med V-värdet avses det teoretiska referensvärdet på amplituden av den
vertikala kraften mellan dragfordon och släpvagn med centralaxel med
en störstama ssapå mer än på 3,5 ton (se punkt 2.1.21). V-värdet är
utgångspunkt för vertikala provbelastningar vid dynamisk provning:
V¼a/C1x2
l2/C1C1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 7
▼B
där
a är den ekvivalenta vertikala accelerationen vid kopplingspunkten
som innehåller en konstant faktor, beroende på typ av fjädring
som används för dragfordonets bakaxlar:
a1= 1,8 m/s2för luftfjädrade fordon eller motsvarande (defini-
erade i direktiv 85/3/EEG) (1).
a2= 2,4 m/s2för fordon med annan fjädring.
x är längden på släpvagnens lastutrymme, räknad i meter (se figur 1).
l är dragstångens teoretiska längd, d.v.s. längden i meter mellan
centrum av dragöglan och centrum av axeln eller axlarna (se figur
1).
x2
l2=≥1,0 (där resultatet blir ett värde mindre än 1,0 skall det
använda värdet vara större än 1)
2.1.20 Med släpvagn med centralaxel avses en vagn vars dragstång inte är
rörlig i det vertikala planet (i förhållande till dragfordonet), och där
axeln eller axlarna är placerade nära vagnens gravitationscentrum (när
den är jämnt lastad), så att endast en mindre vertikal belastning, som
inte överstiger antingen 10% av påhängsvagnens största massa eller
det absoluta värdet 1000 kg överförs till dragfordonet.
Den största massan för en släpvagn med centralaxel som skall beaktas
skall vara den massa som överförs till marken genom axeln eller
axlarna på släpvagnen när den är ihopkopplad med dragfordonet och
lastad med största tillåtna last.
2.1.21 Fordon som inte faller helt och hållet inom någon av ovan nämnda
kategorier skall behandlas på samma sätt som den typ av fordon de
mest liknar.
2.1.22 En fordonstyp omfattar fordon som inte skiljer sig åt vad gäller
följande grundläggande egenskaper: konstruktion, dimensioner, de rele-
vanta delarnas utformning och material vad gäller fastsättande av
kopplingsanordningen på dragfordonet, eller vad gäller fronten om det
rör sig om en släpvagn, om dessa specifikationer är relevanta med
avseende på kraven i bilaga 7.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 8
(1) EGT nr L 2, 3.1.1985, s. 14.
▼B
3 EEG-TYPGODKÄNNANDE FÖR KOMPONENTER
3.1Ansökan om EEG-typgodkännande
3.1.1 Ansökan om EEG-typgodkännande enligt artikel 3.4 i direktiv 70/156/
EEG för en typ av mekanisk kopplingsanordning tillhandahållas in av
tillverkaren.
3.1.2 En mall för informationsdokumentet finns i bilaga 3.3.1.3 Följande måste sändas till den tekniska tjänst som är ansvarig för
genomförandet av provningar för typgodkännande:
3.1.3.1 Ett för typen representativt exemplar av en mekanisk kopplingsanord-
ning, som normalt bör vara olackerat. Den tekniska tjänsten eller
godkännande myndigheten får begära att ytterligare kopplingsanord-
ningar lämnas in.
3.1.3.2 Den tekniskatjänst som genomför typgodkänna ndeprovningen får
också begära att särskilda delar, t.ex. monteringsplattor eller dragbalkar
lämnas in, liksom ritningar eller prover på använda material.
3.1.3.3 När det rör sig om mekaniska kopplingsanordningar avsedda för speci-
ella fordon skall tillverkaren också tillhandahålla de uppgifter om
montering som fordonstillverkaren skall tillhandahålla enligt direktiv
92/21/EEG (
1). Den tekniska tjänsten kan också kräva att fordon repre-
sentativt för den typen tillhandahålls.
3.2Märkning av prover
3.2.1 Varje exemplar av den särskilda typ av kopplingsanordning i punkt
3.1.1 för vilken en ansökan om EEG-typgodkännande har lämnats in
skall märkas enligt följande:
3.2.2 Fabrikat, varunamn eller tillverkarens namn (varumärke, om det är
tillämpligt), och
3.2.3 typ och, om så är tillämpligt, version.
3.2.4 Tillräckligt stort utrymme skall lämnas för EEG-typgodkännan-
demärket och för de ytterligare upplysningarna enligt punkt 3.3.4.
3.3Beviljande av EEG-typgodkännande
3.3.1 Om de relevanta kraven är uppfyllda, skall EEG-typgodkännande
beviljas i enlighet med artikel 4.3 och, om så är tillämpligt, artikel 4.4
i direktiv 70/156/EEG.
3.3.2 En mall för EEG-typgodkännandeintyget finns i bilaga 4.
3.3.3 Varje typ av mekanisk kopplingsanordning som godkänns skall få ett
godkännandenummer i enlighet med bilaga 7 till direktiv 70/156/EEG.
En medlemsstat får inte använda ett visst godkännandenummer för merän en typ av mekanisk kopplingsanordning.
3.3.4 Mekaniska kopplingsanordningar av de typer som är godkända enligt
detta direktiv skall förses med ett internationellt typgodkännandemärke
som skall placeras väl synligt på en plats som anges i godkännandefor-
muläret; märket skall bestå av följande:
1 för Tyskland
2 för Frankrike
3 för Italien
4 för Nederländerna6 för Belgien
7 för Ungern
8 för Tjeckien1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 9
(1) EGT nr L 129, 14.5.1992, s. 1.▼A1
▼B
9 för Spanien
11 för Förenade kungariket Storbritannien och Nordirland
13 för Luxemburg
18 för Danmark
20 för Polen21 för Portugal
26 för Slovenien
27 för Slovakien
29 för Estland32 för Lettland
36 för Litauen
CY för CypernMT för Malta
IRL för Irland
EL för Grekland
3.3.4.1 En rektangel kring bokstaven ”e” följd av beteckningen för det land
som beviljat godkännandet.
3.3.4.2 Ett tvåsiffrigt tal som anger numret på den senaste ändringen av direkt-
ivet (detta direktiv får numret 00), samt avsnitt 4 avtypgodkännandenumret såsom det anges i EEG-typgodkännandeintyget
(se bilaga 4), placerat intill rektangeln i godkännandemärket.
3.3.4.3 Kompletterande märkning med följande uppgifter, placerade någon-
stans nära rektangeln:
— Den klass kopplingsanordningen tillhör.
— Tillåtnavärden för D, S, V och U där dettaär tillämpligt.
3.3.5 Godkännandemärket skall vara outplånligt och väl synligt även när
anordningen är monterad på fordonet.
3.3.6 Bilaga 2 till detta direktiv ger exempel på hur godkännandemärket kan
se ut.
3.4Modifiering av en typ av mekanisk kopplingsanordning och utvidg-
ning av EEG-typgodkännande för komponenter
3.4.1 Om en typ som godkänts i enlighet med detta direktiv modifieras skall
artikel 5 i direktiv 70/156/EEG tillämpas.
4 EEG-TYPGODKÄNNANDE FÖR FORDON4.1Ansökan om EEG-typgodkännande
4.1.1 Ansökan om EEG-typgodkännande enligt artikel 3.4 i direktiv 70/156/
EEG för en fordonstyp avseende dess typ av mekanisk kopplingsanord-
ning skall tillhandahållas av tillverkaren.
4.1.2 En mall för informationsdokumentet finns i bilaga 8.4.1.3 Följande måste tillhandahållas den tekniska tjänst som är ansvarig för
genomförandet av typgodkännandeprovningen:
4.1.3.1 Ett för typen representativt fordon, som kan vara försett med en EEG-
typgodkänd mekanisk kopplingsanordning.
4.1.3.2 Om fordonet är försett med fabriksmonterad mekanisk kopplingsanord-
ning som standard: kopplingsanordningar av aktuella typer, inklusive
monteringsplattor och dragbalkar, om sådana finns; därtill skall EEG-
typgodkännandet för aktuella typer av kopplingsanordningar göras
tillgängligt.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
4.2Beviljande av EEG-typgodkännande
4.2.1 Om de relevanta kraven är uppfyllda, skall EEG-typgodkännande
beviljas i enlighet med artikel 4.3 och 4.4 i direktiv 70/156/EEG.
4.2.2 En mall för EEG-typgodkännandeintyget finns i bilaga 9.4.2.3 Varje fordonstyp som godkänns skall få ett godkännandenummer i
enlighet med bilaga 7 till direktiv 70/156/EEG. En medlemsstat får
inte använda samma godkännandenummer för mer än en fordonstyp.
4.3Modifiering av en fordonstyp och utvidgning av EEG-typgodkän-
nande för fordon
4.3.1 Om en typ som godkänts i enlighet med detta direktiv modifieras, skall
bestämmelserna i artikel 5 i direktiv 70/156/EEG tillämpas.
4.3.2 Innehavaren av ett EEG-typgodkännande för ett fordon får ansöka om
att detta utvidgas till att omfatta även andra typer eller klasser av kopp-
lingsanordningar.
De behörigamyndigheternakommer a tt beviljaen såda n utvidgning
under följande förutsättningar:
4.3.2.1 EEG-typgodkännande har redan beviljats för den andra typen av kopp-
lingsanordning.
4.3.2.2 Kopplingsanordningen passar för den fordonstyp för vilken man
ansöker om utvidgat EEG-typgodkännande.
4.3.2.3 Kopplingsanordningen sätts fast på fordonet på det sätt som angavs när
EEG-typgodkännandet för komponent beviljades.
4.3.3 När det gäller standardkopplingsanordningar av klasserna A, C, D och
G, skall EEG-typgod-kännandet för fordon också vara giltigt vid bruk
av andra kopplingsanordningar inom samma klass utan ytterligare
kontroll av monteringen eller utvidgning av EEG-typgodkännandet.
5 KRAV
5.1 Mekaniska kopplingsanordningar mellan motorfordon och släpvagnar
skall tillverkas och monteras i enlighet med god konstruktionspraxis
och skall vara säkra att använda.
5.2 Säker till- och frånkoppling av fordonen måste kunna utföras utan
verktyg av en person. För släpvagnar med en största massa av över
3,5 ton får endast kopplingsanordningar som medger automatisk kopp-
ling användas.
5.3 Mekaniska kopplingsanordningar måste vara konstruerade och tillver-
kade så att de fortsätter fungera väl vid normal användning om de
underhålls på rätt sätt och de delar som är utsatta för slitage byts ut
regelbundet.
5.4 Instruktioner för montering och användning som är tillräckliga för att
en kompetent person skall kunna montera och använda anordningen
på riktigt sätt måste följa med varje kopplingsanordning. Instruktionen
måste vara skriven på det eller de språk som talas i den medlemsstat
där kopplingsanordningen bjuds ut till försäljning. För kopplingsanord-
ningar som levereras för montering på löpande band hos en fordons-
eller karosseritillverkare kan dispens ges vad gäller instruktioner för
montering och användning för varje enskild kopplingsanordning.
Fordonstillverkaren eller karosseritillverkaren blir då ansvarig för att
all nödvändig information når den som monterar kopplingsanord-
ningen.
5.5 De material som får användas måste ha de relevanta egenskaper som
fastställts i standard eller i de informationsdokument som avses i punkt
3.1.2 i denna bilaga.
5.6 Alla de delar av en mekanisk kopplingsanordning som vid fel kan
orsaka att fordonen kopplas isär måste vara gjorda av stål. Andra mate-
rial får användas om tillverkaren på ett tillfredsställande sätt kunnat
visaden tekniskatjänsten a tt de är likvärdigamed stål.
5.7 Alla kopplingar måste vara konstruerade för positivt mekaniskt grepp
och i låst läge säkras av minst ett positivt mekaniskt grepp, såvida
inga ytterligare krav anges i bilaga 5.
5.8 Mekaniska kopplingsanordningar måste uppfylla kraven i bilaga 5.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 11
▼B
5.9Krav som avser belastning
5.9.1 Mekaniska kopplingsanordningar skall genomgå de provningar som
anges i bilaga 6.
5.9.2 Vid dessa provningar får inga sprickor, brott, andra synliga skador eller
kraftig bestående deformering visa sig som är av sådant slag att de kanstöra anordningens tillfredsställande funktion.
5.10 Monteringen av den mekaniska kopplingsanordningen på fordonet
måste kontrolleras enligt kraven i bilaga 7. Detta skall gälla både för
EEG-typgodkännande av fordon som levereras med en mekanisk kopp-
lingsanordning som standard och för EEG-typgodkännande av en
kopplingsanordning som är avsedd att användas med en viss typ av
fordon.
5.11 Ovan nämnda krav skall, liksom kraven i bilagorna 5, 6, och 7 också
tillämpas på övriga icke standardiserade kopplingsanordningar (klass
S).
6 ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP
6.1 Åtgärder för att uppnå överensstämmelse i produktionen skall i regel
vidtas i enlighet med bestämmelserna i artikel 10 i direktiv 70/156/
EEG.
6.2 Normal tidsrymd mellan de inspektioner som skall utföras av den
behöriga myndigheten skall vara ett år.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
BILAGA 2
a)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en dragstångskoppling:
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar en icke standardiserad dragstångskoppling av klass C 50-X med ett
högstatillåtet D-värde a v 130 kN, ett högstatillåtet Dc-värde av 90 kN, en
högsta tillåten statisk vertikal belastning av 1000 kg och ett högsta tillåtet V-
värde av 35 kN, för vilken EEG-typgodkännande beviljats i Tyskland (e1)
och numret är 0207. De första två siffrorna 00 betecknar att denna kompo-
nent godkänts enligt den ursprungligaversionen a v dettadirektiv.
b)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en dragstångsögla
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar en icke standardiserad dragstångsögla av klass D 50-X för fasts-
vetsning, med ett högstatillåtet D-värde a v 130 kN, ett högstaDc-värde av
100 kN, en högsta tillåten statisk vertikal belastning av 1000 kg och ett
högsta tillåtet V-värde av 50 kN, för vilken EEG-typgodkännande beviljats i
Tyskland (e1) med nummer 1934. De första två siffrorna 00 betecknar att
dennakomponent godkänts enligt den ursprungligaversionen a v detta
direktiv.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
c)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en vändskivekoppling
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar en icke standardiserad vändskivekoppling av klass G 50-X med ett
högstatillåtet D-värde a v 180 kN och en högstatillåten vändskivebela stning
av 26 ton för vilken EEG-typgodkännande beviljats i Tyskland (e1) med
nummer 0015. De första två siffrorna 00 betecknar att denna komponent
godkänts enligt den ursprungligaversionen a v dettadirektiv.
d)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en vändskivekopplings-
tapp
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovanmotsvarar en icke standardiserad vändskivekopplingstapp av klass H 50-X
med ett högsta tillåtet D-värde av 162 kN för vilken EEG-typgodkännande
beviljats i Tyskland (e1) med nummer 1989. De första två siffrorna 00
betecknar att denna komponent godkänts enligt den ursprungliga versionen
av detta direktiv.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 14
▼B
e)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en kopplingskula och
dragbeslag
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar en icke standardiserad kopplingskula och dragbeslag av klass A
50-X med ett högsta tillåtet D-värde av 18 kN, en högsta tillåten statisk
vertikal belastning av 75 kg, för vilken EEG-typgodkännande beviljats i
Tyskland (e1) under nummer 0304. De första två siffrorna 00 betecknar att
dennakomponent godkänts enligt den ursprungligaversionen a v detta
direktiv.
f)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för ett huvud för kulkopp-
ling
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar ett icke standardiserat huvud för kulkoppling av klass B 50-X med
ett högsta tillåtet D-värde av 18 kN, en högsta tillåten statisk vertikal belas-
tning av 75 kg, för vilket EEG-typgodkännande beviljats i Tyskland (e1)
under nummer 1993. De första två siffrorna 00 betecknar att denna kompo-
nent godkänts enligt den ursprungligaversionen a v dettadirektiv.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
g)Exempel på EEG-typgodkännandemärkning för en dragstång
Den kopplingsanordning med EEG-typgodkännandemärkning som visas ovan
motsvarar en dragstång av klass E för släpvagn med centralaxel med ett
högsta tillåtet D-värde av 109 kN, en högsta tillåten statisk vertikal belas-
tning av 1000 kg och ett högsta tillåtet V-värde på 50 kN, för vilken EEG-
typgodkännande beviljats i Tyskland (e1) under nummer 0013. De första två
siffrorna 00 betecknar att denna komponent godkänts enligt den ursprungliga
versionen av detta direktiv.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 16
▼B
BILAGA 3
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
BILAGA 4
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼B
Tillägg 1
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
BILAGA 5
KRAV SOM GÄLLER FÖR MEKANISKA KOPPLINGSANORDNINGAR1 KOPPLINGSKULOR OCH DRAGBESLAG
De krav som fastställs i 1.1-1.4 tillämpas på alla kopplingskulor och
dragbeslag av klass A. I punkt 1.5 förtecknas ytterligare krav som
måste uppfyllas av 50 mm kopplingskulor och dragbeslag av flänstyp.
1.1 Kopplingskulor av klass A måste stämma överens med figur 2 vad
beträffar form och dimensioner.
1.2 Dragbeslagens form och dimensioner skall, om nödvändigt, uppfylla
fordonstillverkarens krav vad gäller fästpunkter och tillbehör till monter-
ingen.
1.3 Om kopplingskulorna är löstagbara måste deras fästpunkt vara
konstruerad för positivt mekaniskt grepp.
1.4 Kopplingskulor och dragbeslag måste klara de prover som anges i bilaga
6 punkt 4.1.
1.5 Särskilda krav för standardkopplingskulor och dragbeslag av flänstyp av
klass A 50-1, A 50-2 och A 50-3.
1.5.1 Dimensionerna på kopplingskulor och dragbeslag av flänstyp av klass A
50-1 måste motsvara de som anges i figur 3 och tabell 1. Den frigång för
kopplingskulor som föreskrivs i bilaga 7 figur 30 måste upprätthållas.
1.5.2 Dimensionerna på kopplingskulor och dragbeslag av flänstyp av klass A
50-2 och A 50-3 måste motsvara de som anges i figur 4 och tabell 1.
Den frigång för kopplingskulor som föreskrivs i bilaga 7 figur 30 måste
upprätthållas.
1.5.3 Kopplingskulor och dragbeslag av flänstyp av klass A 50-1, A 50-2 och
A 50-3 måste vara provade och lämpliga med avseende på de karakteris-
tiskavärdenai ta bell 2.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼B
TABELL 1
Dimensioner på standardkopplingskulor och dragbeslag av flänstyp
(mm)
(se figur 3 och 4)
A 50-1 A 50-2 A 50-3 Anmärkningar
e190 83 120 ±0,5
e2— 56 55 ±0,5
d217 10,5 15 H13
f 130 110 155 +6, −0
g 50 85 90 +6, −0
c 15 15 15 maximum
l 55 110 120 ±5h7 0 8 0 8 0 ± 5
TABELL 2
Karakteristiska värden för standardkopplingskulor och dragbeslag
av flänstyp.
A 50-1 A 50-2 A 50-3
D1 7 2 0 3 0
S 120 120 120
D = högstatillåtnaD-värde (kN)
S = högsta tillåtna statiska vertikala belastning (kg)
2 KOPPLINGSHUVUDEN
2.1 Kopplingshuvuden av klass B 50 måste vara utformade så att de kan
användas på ett säkert sätt tillsammans med de kopplingskulor som
beskrivs i avsnitt 1 i denna bilaga och därigenom behålla de föreskrivna
egenskaperna.
Kopplingshuvuden måste vara konstruerade så att en säker koppling kan
åstadkommas, även med hänsyn till slitaget på kopplingsanordningen.
2.2 Kopplingshuvuden måste klara de provningar som anges i punkt 4.2 i
bilaga 6.
2.3 Extra anordningar (t.ex. bromsar och stabilisatorer) får inte ha någon
negativ effekt på den mekaniska kontakten.
2.4 När kopplingshuvudet inte sitter fast på fordonet, måste en rotation på
minst 90º i det horisontella planet i förhållande till kulans och dragbesla-
gets centrumlinje vara möjlig vid den montering som beskrivs i avsnitt 1
i denna bilaga. Samtidigt måste medges en fri vertikal rörlighet på 20ºo
över och under den horisontellacentrumlinjen. Vid sida n om den hori-
sontellarörligheten på 90º måste en vridning på 25º i bådariktninga rna
runt den horisonteella axeln vara möjlig. Följande kombinationer av
rörelser måste medges:
— en ± 15º vertikal rörelse och en ± 25º vridning runt axeln
— en ± 10º vridning runt axeln och en ± 20º vertikal rörelse
vid alla grader av horisontell avvikelse från centrumlinjen.
3 DRAGSTÅNGSKOPPLINGAR
Kraven i punkt 3.1-3.8 skall tillämpas på alla bygelkopplingar av klass C
50. I punkt 3.9 förtecknas de ytterligare krav som måste uppfyllas av
standardbygelkopplingar av klass C 50-1 till C 50-6.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
3.1Belastningskrav
Alla dragstångskopplingar skall klara de prover som anges i punkt 4.3
bilaga 6.
3.2Lämpliga öglor för dragstångskoppling
Dragstångskopplingar av klass C 50 skall vara kompatibla med öglor av
klass D 50 och med kopplingar med de föreskrivna specifikationerna.
3.3Automatiskfunk tion
Dragstångskopplingar måste vara automatiska (se punkt 2.1.17 i bilaga
1).
3.4Bygeln
Dragstångskopplingar av klass C 50 måste ha en bygel som är
konstruerad så att en ögla som är riktigt utformad leds in i kopplingen.
Om bygeln eller den del som håller den kan vridas runt en lodrät axel,
måste den återställas i normalläge automatiskt och på ett säkert sätt
bibehållas i detta läge med kopplingslåset öppet, så att öglan kan ledas
rätt i kopplingsskedet.
Om bygeln eller den del som håller den kan vridas runt en tvärgående
axel, måste den fästanordning som medger vridningen vara fastlåst i sitt
normalläge genom ett låsningsmoment. Detta låsningsmoment måste vara
tillräckligt för att hindra en vertikal kraft av 200 N från att slå fästanord-
ningen ur sitt normalläge, oavsett om denna kraft är uppåtriktad vid
toppen av bygeln eller nedåtriktad på dess undersida. Bygeln måste
kunna återställas i normalläge manuellt. En bygel som kan vridas runt
en tvärgående axel kan bara godkännas för vertikala belastningar S upp
till 50 kg och V-värden upp till 5 kN.
Om bygeln eller den del som håller den kan vridas runt en längsgående
axel, måste denna vridning stoppas av ett låsningsmoment av minst
100 Nm.
Minstatillåtnastorlek på bygeln beror på kopplingens D-värde:
D-värde≤18 kN: bredd 150 mm, höjd 100 mm
18kN<D-värde ≤25kN: bredd 280 mm, höjd 170 mm
25 kN < D-värde: bredd 360 mm, höjd 200 mm
Bygelns yttre hörn måste vara rundade.
Vad gäller dragstångskopplingar av klass C 50-X är mindre byglar
tillåtna om deras användning är begränsad till släpvagnar med centra-
laxel med en största tillåten massa av 3,5 ton, eller om användning av
en sådan bygel som anges i tabellen ovan är omöjlig av tekniska orsaker.
Dessutom är de tillåtnaunder särskildaomständigheter, t.ex. där det
finns visuella hjälpmedel som ger ett säkert, automatiskt kopplingsförfa-
rande, och i fall där användningsområdet är begränsat i typgodkännandet
i enlighet med bilaga 3.
3.5Minsta tillåtna rörlighet för den kopplade dragstångens ögla
En kopplad dragstångsögla måste kunna vridas ± 90º runt den vertikala
axeln från fordonets längsgående axel, i det horisontella planet (se figur
5). Den måste också kunna rotera vertikalt ± 20º runt en tvärgående axel
från fordonets horisontella plan (se figur 6). Om en särskild fästanord-
ning möjliggör vridningen (gäller endast dragstångskopplingar av klass
C 50-X), skall användningsområdet som anges i typgodkännandet enligt
bilaga 3 begränsas till att gälla endast i de fall som anges i punkt 2.3.7 i
bilaga 7. Den kopplade dragstångsöglan måste också kunna rotera axialt
± 25º runt den längsgående axeln från fordonets horisontella plan (se
figur 7). De värden som anges gäller dragstångskopplingar som inte sitter
fast på fordonet.
3.6Minsta vinkel för till- och frånkoppling
Till- och frånkoppling av dragstångsöglor måste också vara möjlig när
öglans längsgående axel i förhållande till bygelns centrumlinje
3.6.1 vridits 50º horisontellt åt höger eller vänster,1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼B
3.6.2 vridits 6º vertikalt uppåt eller nedåt, och
3.6.3 vridits 6º axialt åt höger eller vänster.
3.7Låsning som förhindrar oönskad frånkoppling
Kopplingen måste i stängt läge vara låst genom två positiva mekaniska
grepp som skall vara inbördes oberoende.
Det måste finnas en mekanisk visare som gör det lätt synligt utifrån att
kopplingsanordningen är i stängt och låst läge. Det måste gå att avgöra
dennavisa res läge med känseln, t.ex. i mörker.
Den mekaniska visaren måste ange båda låsningsanordningarnas inkopp-
ling (ett AND-villkor)
Det är tillräckligt om visaren anger en av låsningsanordningarnas läge,
om det är en given konsekvens av konstruktionen att den andra anord-
ningen är låst om den förstaär det.
3.8Spakar för manövrering
Spakar måste vara konstruerade för ett enkelt handhavande och vara
rundade längst ut. Kopplingsanordningen får inte ha några vassa kanter
eller ställen där användaren kan klämma sig och kanske skadas vid
manövreringen. Den kraft som krävs för att öppna kopplingen skall inte
överstiga 250 N vinkelrätt mot spaken i dennas arbetsriktning, uppmätt
utan dragstångs-öglan.
3.9Särskilda krav för standarddragstångskopplingar av klass C 50-1 till
C-50-6
3.9.1 Dragstångsöglans svängning kring den tvärgående axeln måste åstad-
kommas genom bygelns sfäriska form (och inte genom typen av
fästanordning, se figur 6).
3.9.2 Plötsliga drag- och tryckbelastningar längs den längsgående axeln till
följd av spelrummet mellan öglan och kopplingstappen skall dämpas
med hjälp av en fjäder eller annan dämningsanordning (utom vad gäller
klass C 50-1).
3.9.3 Anordningarna måste ha de dimensioner som anges i figur 8 och tabell 3.
3.9.4 Kopplingarna måste vara provade och lämpliga med avseende på de
karakteristiska värden som anges i tabell 4.
3.9.5 Kopplingen måste öppnas med hjälp av en spak intill denna (inte genom
fjärrkontroll).
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 26
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼B
TABELL 3
Dimensioner på standarddragstångskopplingar (mm) (se figur 8)
C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6Anmärk-
ningar
e183 120 140 160 ± 0,5
e256 55 80 100 ± 0,5
d1— 54 74 84 94 maximal
d210,5 15 17 21 H13
f 110 155 180 200 +6, −0
g 85 90 120 140 ± 3
a100 170 200 200 200 +20, −0
b 150 280 360 360 360 +20, −0
c 20 24 30 30 maximal
h 150 190 265 265 265 maximal
l1— 150 250 300 300 maximal
l2150 300 330 330 330 maximal
l3100 160 180 180 180 ± 20
T — 15 20 35 35 maximal
TABELL 4
Karakteristiska värden för standarddragstångskopplingar
C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6
D 18 25 70 100 130 190
Dc18 25 50 70 90 120
S 200 250 650 900 1 000 1 000
V 1 21 01 82 5 3 55 0
D = högstatillåtnaD-värde (kN)
D = högsta tillåtna D-värde (kN) för släpvagnar med centralaxel
S = högsta tillåtna statiska vertikala belastning (kg)V = högstatillåtnaV-värde
4 DRAGSTÅNGSÖGLOR
De krav som anges i punkt 4.1 skall tillämpas på öglor av klass D 50.I punkt 4.2-4.5 förtecknas de ytterligare krav som gäller för standardd-
ragstångsöglor.
4.1Allmänna krav på dragstångsöglor
Alla öglor skall klara den provning som anges i punkt 4.4 i bilaga 6.Öglor av klass D 50 är avsedda att användas tillsammans med drag-
stångskopplingar av klass C 50. Öglorna får inte vara vridbara axialt
(eftersom motsvarande koppling är vridbar).
Om en ögla av klass D 50 är försedd med ett fodral, måste detta vara av
de dimensioner som visas i figur 12 (utom för klass D 50-C) eller figur
13.
Fodralen får inte vara fastsvetsade.
Öglor av klass D 50 måste ha de dimensioner som visas i figur 9 (om
inget annat anges i punkt 4.2-4.4). Formen på skaftet till öglor av klass
D 50-X är inte fastställd, men på avståndet 210 mm från öglans centrum
skall dess höjd ”h” och bredd ”b” falla inom de gränser som anges i
tabell 6.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 28
▼B
4.2Särskilda krav för dragstångsöglor av klass D 50-A
Öglor av klass D 50-A måste ha de dimensioner som visas i figur 9.
4.3Särskilda krav för dragstångsöglor av klass D 50-B
Öglor av klass D 50-B måste ha de dimensioner som visas i figur 10.
4.4Särskilda krav för dragstångsöglor av klass D 50-C
Öglor av klass D 50-C måste ha de dimensioner som visas i figur 11.
Öglor av klass D 50-C måste vara försedda med sådana fodral som visas
i figur 13.
4.5Belastningsvärden för standarddragstångsöglor
Standarddragstångsöglor måste vara provade och lämpliga vad avser de
belastningar som anges i tabell 5.
TABELL 5
Karakteristiska värden för öglor för bygelkoppling
Klass D DcSV
D 50-A 130 90 1 000 30
D 50-B 130 90 1 000 25
D 50-C 190 120 1 000 50
D = högstatillåtnaD-värde (kN)
Dc= högsta tillåtna D-värde (kN) för släpvagnar med centralaxel
S = högsta tillåtna statiska vertikala belastning (kg)V = V-värde (kN)
TABELL 6
Dimensioner på öglor av klass D 50-A och D 50-X (se figur 9)
Klass h (mm) b (mm)
D 50-A 65−1+260−1+2
D 50-X 67 maximalt 62 maximalt1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 29
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 30
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 31
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 32
▼B
5 DRAGSTÄNGER
5.1 Dragstänger av klass E måste klara de provningar som beskrivs i punkt
4.5 i bilaga 6.
5.2 För att dragstången skall kunna kopplas till dragfordonet kan den förses
med antingen ett kopplingshuvud enligt avsnitt 2 eller en dragstångsögla
enligt avsnitt 3 i denna bilaga. Kopplingshuvudena och drag-
stångsöglorna kan fästas genom skruvning, bult eller svetsning.
5.3 En dragstång med gångjärn får inte släpa i marken. Den måste hänga
minst 200 mm över marken när den släpps fri från det horisontella läget.
5.4Anordningar för höjdjustering av dragstänger
5.4.1 Dragstänger med gångjärn måste vara utrustade med en anordning för att
anpassa höjden till kopplingsanordningen eller bygeln. Denna anordning
måste vara konstruerad så att en person kan manövrera den utan verktyg
eller andra hjälpmedel.
5.4.2 Anordningen måste kunna justera dragstångsöglan eller kulkopplingen
minst 300 mm i höjdled uppåt och nedåt från horisontell position. Inom
detta område måste dragstången vara justerbar, antingen steglöst eller i
steg som inte överstiger 50 mm vid öglan eller kulkopplingen.
5.4.3 Anordningen för höjdjustering får inte påverkadra gstångens rörlighet
efter tillkoppling.
5.4.4 Anordningen för höjdjustering får inte påverkaeffekten a v eventuellt
bromssystem mot hopkörning.
5.5 När dragstänger används i kombination med bromssystem mot hopkör-
ning får inte avståndet mellan centrum av dragstångsöglan och slutet av
dess fria skaft vara mindre än 200 mm i bromssystemets bromsläge. När
skaftet är helt indraget får avståndet inte understiga 150 mm.
5.6 Dragstänger som används på släpvagnar måste ha minst hälften så stort
tröghetsmoment mot sidokrafter som mot vertikala krafter.
6 MONTERINGSPLATTOR
6.1 Monteringsplattor skall vara lämpade för att fästa kopplingsanordningar i
motsvarande fordon.
6.2 Monteringsplattor får inte vara fastsvetsade i chassit, karosseriet eller
någon annan del av fordonet.
6.3 Monteringsplattor måste klara de prov som beskrivs i punkt 4.3 i bilaga
6.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 33
▼B
7 VÄNDSKIVEKOPPLINGAR OCH STYRKILAR
De krav som anges i punkt 7.1-7.9 skall tillämpas på alla vändskivekopp-
lingar av klass G 50.
I punkt 7.10 förtecknas de ytterligare krav som måste uppfyllas av stan-
dardkopplingsanordningar.
Styrkilar måste uppfylla kraven i punkt 7.9.
7.1Lämpliga vändskivekopplingstappar
Vändskivekopplingar av klass G 50 måste vara konstruerade för att
användas tillsammans med kopplingstappar av klass H 50 och uppfylla
de specifikationer som angetts för dem vid användning tillsammans med
sådana kopplingstappar.
7.2Automatiskfunk tion
Vändskivekopplingar måste vara automatiska vid användning (se punkt
2.1.17 i bilaga 1).
7.3Styranordning
Vändskivekopplingar måste vara utrustade med en styranordning som gör
att kopplingstappen kopplas i och låses på ett säkert sätt. Ingångsbredden
på styranordningen måste vara minst 350 mm.
7.4Minsta tillåtna fria rörelse för vändskivekopplingen med kopplings-
tappen ikopplad (men då vändskivekopplingen inte är fäst vidfordonet eller monteringsplattan
Med kopplingstappen ikopplad måste vändskivekopplingen tillåta
följande vridning av denna:
7.4.1 Minst ± 90º runt den vertikala axeln (gäller inte vändskivekopplingar
med positiv styrning), och samtidigt
7.4.2 minst ± 12º runt en horisontell axel vinkelrätt mot körriktningen. Detta
värde gäller inte nödvändigtvis vid körning i terräng.
7.4.3 En vridning på ± 3º runt den längsgående axeln är tillåten. För en fullt
pendlande vändskivekoppling får denna vinkel överskridas förutsatt att
det finns möjlighet att låsa den för variationer över ± 3º.
7.5Låsanordningar som förhindrar frånkoppling av vändskivekopp-
lingar
Kopplingen måste låsas genom två positiva grepp; den andra låsningsa-
nordningen får påverka den första. Den första måste låsas automatiskt
vid tillkoppling. Om den andra anordningen manövreras för hand skall
det bara vara möjligt att låsa den om den första är låst. Om även den
andra anordningen fungerar automatiskt, måste det synas att om båda
anordningarna är låsta.
7.6Manöveranordningar
I tillkopplat läge skall manöveranordningarna vara låsta, så att alla
oförutsedda förändringar av deras läge förhindras.
7.7Ytbehandling
Kopplingsplattans och låsanordningens ovansidor måste vara ändamål-
senliga för funktionen och noggrant utfrästa, smidda, gjutna eller
pressade.
7.8Belastningskrav
Alla vändskivekopplingar måste klara de prover som anges i punkt 4.6 i
bilaga 6.
7.9Styrkilar
Kopplingsanordningar av klass G 50-X som inte är avsedda för positiv
styrning måste förses med lämplig märkning.
7.9.1 Dimensionerna på styrkilar för positiv styrning av påhängsvagnar måste
vara de som visas i figur 15.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 34
▼B
7.9.2 Styrkilar måste kunna kopplas till och låsas på tillförlitligt sätt. De måste
monteras fjädrande. Fjädringens styrka skall vara sådan att en olastad
påhängsvagn kan kopplas till och så att styrkilen ligger säkert an mot
kopplingens sidor när påhängsvagnen är fullastad. Vändskivan måste
kunna kopplas ifrån både när påhängsvagnen är i olastat och fullastat
tillstånd.
7.10Särskilda krav för standardvändskivekopplingar
7.10.1 Standardvändskivekopplingar måste ha de dimensioner som anges i figur
14 och tabell 7.
7.10.2 Standardvändskivekopplingar måste vara både provade och lämpliga för
ett D-värde av 150 kN och ett U-värde av 20 ton.
7.10.3 Frånkoppling måste kunnaske med en spa k direkt vid kopplingen.7.10.4 Standardvändskivekopplingar måste vara lämpliga för medstyrning av
påhängsvagnar med hjälp av styrkilar.
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 35
▼B
TABELL 7
Dimensioner på standardvändskivekopplingar (mm) (se figur14)
G 50-1 G 50-2 G 50-3 G 50-4 G 50-5 G 50-6
H 140 till 159 160 till 179 180 till 199 200 till 219 220 till 239 240 till 260
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 36
▼B
8 VÄNDSKIVEKOPPLINGSTAPPAR
8.1 Kopplingstappar av klass H 50 (ISO 337) måste ha de dimensioner som
visas i figur 16.
8.2 Kopplingstapparna skall klara de provningar som beskrivs i punkt 4.8 i
bilaga 6.
9 MONTERINGSPLATTOR
9.1 Monteringsplattor av klass J för vändskivekopplingar måste vara
försedda med en öppning som motsvarar det som visas i figur 14 om de
är avsedda för standardvändskivekopplingar.
9.2 Monteringsplattor för standardvändskivor måste vara lämpliga för
medstyrning av påhängsvagnar (med hjälp av komponenter för medstyr-
ning). Monteringsplattor som är avsedda för icke standardiserade
vändskivekopplingar och som inte är lämpliga för medstyrning måstemärkas på lämpligt sätt.
9.3 Monteringsplattor för vändskivekopplingar måste klara de provningar
som beskrivs i punkt 4.7 i bilaga 7.
10 ANORDNINGAR FÖR FJÄRRINDIKATION OCH FJÄRRKONTROLL
10.1Allmänna krav
Anordningar för fjärrindikation och fjärrkontroll får användas tillsam-
mans med automatiska kopplingsanordningar av klass C 50-X och G
50-X.
Anordningar för fjärrindikation och fjärrkontroll får inte störa den minsta
tillåtna rörligheten för tillkopplade dragstångsöglor eller anslutna till
påhängsvagnar. De måste vara permanent anslutna till fordonet.
Alla anordningar för fjärrindikation och -manövrering skall provas och
godkännas tillsammans med kopplings-, manövrerings- och överföringsa-
nordningarna.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 37
▼B
10.2Fjärrindikation
10.2.1 Vid automatiska kopplingsförfaranden måste en anordning för fjärrindi-
kation vissa att kopplingen är stängd och dubbelt låst. Detta skall ske
på optisk väg enligt punkt 10.2.2 eller 10.2.3.
10.2.2 Förändringen från öppet till stängt och dubbelt låst läge skall visas
genom en grön signal.
10.2.3 Om öppet eller olåst läge visas, skall detta ske genom en röd signal.
10.2.4 Vid fullbordad automatisk låsning skall fjärrindikatorn signalera att
kopplingstappen nått slutläget och är dubbelt låst.
10.2.5 Inget fel i systemet för fjärrindikation får medföra att signalen för stängt
och låst läge visas trots att kopplingstappen i verkligheten inte nått
slutläget.
10.2.6 Om någon av de två låsanordningarna kopplas ur måste den gröna
signalen slockna, eller den röda tändas.
10.2.7 Det måste även finnas mekaniska indikatorer vid kopplingsanordningen.
Fjärrindikatorn skall automatiskt träda i funktion så fort ett kopplings-
förfarande börjar.
10.2.8 Det skall vara möjligt att stänga av indikatorn under normal körning, så
att inte föraren distraheras i onödan.
10.2.9 Indikatorns visning och reglage skall placeras så att de är tydligt och
permanent urskiljbara inom förarens synfält.
10.3Fjärrkontroll
10.3.1 Om en fjärrkontroll finns, måste det också finnas en anordning för
fjärrindikation enligt punkt 10.2 som anger kopplingens öppna läge.
10.3.2 Det måste finnas ett särskilt reglage (huvudreglage, -spak eller -klaff)
som öppnar eller stänger kopplingsanordningen genom fjärrmanövrering.
Om huvudreglaget inte sitter inne i förarhytten måste det vara låsbart
eller placerat så att obehöriga personer inte har tillgång till det. Manöv-
rering av kopplingen från förarhytten får bara ske om obehörig
manövrering förebyggts (t.ex. genom tvåhandsgrepp).
Det måste gå att avgöra om öppning av kopplingsanordningen genom
fjärrmanövrering fullgjorts.
10.3.3 Om fjärrmanövrering innebär att kopplingen öppnas genom påverkan
utifrån, måste föraren kunna se under vilka förutsättningar yttre påverkan
kan öppna kopplingen. Detta är dock inte nödvändigt om möjligheten till
påverkan utifrån endast finns medan fjärrmanövrering pågår.
10.3.4 Om manövreringsanordningen för öppning av kopplingen genom
fjärrkontroll är monterad utanpå fordonet skall det vara fritt synfält
genom utrymmet mellan de två fordonen, men det skall inte vara
nödvändigt att gå in i detta utrymme för att manöverera anordningen.
10.3.5 Ett enskilt misstag i manövreringen eller ett enskilt fel på systemet får
inte kunna leda till att kopplingen öppnas under färd. Alla fel i systemet
måste indikeras omedelbart, eller visa sig vid nästa försök till manöv-
rering, t.ex. genom funktionsoduglighet.
10.3.6 Vid fel på fjärrkontrollen skall det finnas möjlighet att öppna kopplingen
på ytterligare minst ett annat sätt i nödfall. Om detta kräver att ett
verktyg används måste detta verktyg ingå i fordonets verktygslåda. De
krav som anges i punkt 3.8 i bilaga 5 är inte tillämpliga på spakar som
bara är avsedda att användas för att öppna kopplingen i nödfall.
10.3.7 Reglagen och indikationerna för fjärrkontrollanordningarna skall vara
varaktigt och tydligt märkta.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 38
▼B
BILAGA 6
PROVNING AV MEKANISKA KOPPLINGSANORDNINGAR
1 ALLMÄNNA KRAV FÖR PROVNING
1.1 Provexemplar av varje kopplingsanordning måste genomgå hållfas-
thets- och funktionsprovningar. Den tekniska tjänsten får dock göra
avkall på hållfasthetprovningen om en produkt är så pass okompli-
cerad att kontroll kan göras på teoretisk väg. Teoretisk kontroll måste
ge lika tillförlitliga resultat som dynamisk eller statisk provning. I
tveksamma fall skall resultaten från dynamisk provning gälla. Den
ansvariga tekniska tjänsten skall avgöra vilken typ av provning som
skall göras.
1.2 För kopplingsanordningar måste hållfastheten verifieras genom dyna-
misk provning (uthållighetsprov). I vissa fall kan även statiska
provningar vara nödvändiga (se avsnitt 4).
1.3 Den dynamiska provningen skall genomföras med ungefär sinus-
formad belastning som kan vara växlande eller pulserande, med ett
antal belastningscykler som avpassas efter materialet. Inga sprickor
eller brott får då uppstå.
1.4 De föreskrivna statiska provningarna får bara ge upphov till lättare
varaktig formförändring. Den plastiska formförändringen får när belas-
tningen upphört inte överstiga 10% av den maximala.
1.5 De antagna belastningarna vid den dynamiska provningen baseras på
den horisontella kraften i fordonets längsgående axel och den vertikala
kraftkomponenten. Moment och horisontella kraftkomponenter som är
vinkelräta mot fordonets längsgående axel beaktas inte, förutsatt att de
är av mindre betydelse.
Om extra krafter eller moment orsakas av kopplingsanordningens
konstruktion, eller av det sätt kopplingsanordning eller kompletterande
utrustning (stabilisatorer, länkkopplingssystem, etc.) sätts fast på
fordonet, har den tekniska tjänsten rätt att kräva ytterligare provning.
Den horisontella kraftkomponenten i fordonets längsgående axel
motsvaras vid provningen av en teoretiskt bestämd referenskraft,
nämligen D-värdet, som definieras i punkt 2.1.18 i bilaga 1. Den verti-
kala kraften motsvaras, där så är tillämpligt, av den statiska vertikala
belastningen S i kopplingspunkten och den antagna vertikala belas-
tningen V, som definieras i punkt 2.1.19 i bilaga 1, eller av den
statiska vertikala belastningen U vad avser vändskivekopplingar.
1.6 De karakteristiska värdena D, S, V och U, på vilka provningen
grundas, måste följa uppgifterna i tillverkarens ansökan om EEG-
typgodkännande.
2 PROVNINGSFÖRFARANDEN
2.1 Vid dynamisk och statisk provning måste provexemplaret placeras i en
lämplig rigg och tillföras belastningen med lämpliga medel, så att inga
ytterligare krafter eller moment tillförs utöver de som specificerats.
Vid alternerande provning får kraftens riktning inte avvika från den
specificerade med mer än högst ± 1º. Vid pulserande eller statisk prov-
ning måste vinkeln ställas in efter största möjliga kraft. Det kräver
normalt en led vid den punkt där kraften appliceras (d.v.s. i kopplings-
punkten) och ännu en led på lämpligt avstånd från den punkten.
2.2 Provningsfrekvensen får inte överstiga35 Hz. Den va ldafrekvensen
skall vara väl avskild från resonansfrekvenser som orsakas av prov-
ningsuppställningen eller provningsutrustningen. Vid asynkron
provning skall de två krafterna skilja sig inbördes 1-3%. Vid provning
av kopplingsanordningar i stål skall antalet belastningscykler vara
2×1 06. För anordningar i andra material kan fler belastningscykler
vara nödvändiga. Vid provning av benägenhet till sprickbildning skall
färgpenetrationsmetoden eller likvärdig metod användas.
2.3 Vid provning med alternerande kraftkomponenter skall kraftens
medelvärde vara 0. Vid pulserande provning skall provningskraften
vara lika med den största kraften; den minsta kraften kan vara upp
till 5% av den största om inget annat anges i de särskilda kraven för
provningen.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 39
▼B
2.4 Vid statisk provning av annat slag än som anges för specialprovningar
i punkt 4.2.3 skall provningskraften appliceras jämnt och hastigt, och
bibehållas under 60 sekunder.
2.5 Den kopplingsanordning som skall provas bör normalt fästas i en
provningsrigg så stabilt som möjligt och i samma vinkel som senare
på fordonet. Fästanordningarna skall vara de som tillverkaren eller
den sökande anger och vara identiska med eller ha samma mekaniska
egenskaper som de som skall användas på fordonet.
2.6 Kopplingsanordningarna skall så långt det är möjligt provas under
omständigheter som är identiskamed de som råder när de a nvänds på
väg. Efter tillverkarens önskemål och överenskommelse med den
tekniska tjänsten kan mjuka komponenter neutraliseras om det är
nödvändigt ur provningssynpunkt och inte kan tillföra effekter som
gör att provningen mindre liknar den verkliga situationen.
Mjuka komponenter som blir uppenbart överhettade vid accelererande
provning får bytas ut under provningens gång.
Provbelastningarna kan påföras med hjälp av särskilda, glappfria
anordningar.
3 SYMBOLER OCH DEFINITIONER I BILAGA 6
Av= största tillåtna axelbelastning på den styrande axeln, uttryckt
i ton
C = massa uttryckt i ton för släpvagnar med centralaxel (se
punkt 2.1.18 i bilaga 1)
D = D-värde i kN (se punkt 2.1.18 i bilaga 1)R = en släpvagns massa uttryckt i ton (se punkt 2.1.18 i bilaga
1)
T = dragfordonets massa uttryckt i ton (se punkt 2.1.18 i bilaga
1)
F
A= statisk lyftkraft uttryckt i kN
Fh= horisontell provningskraftkomponent i fordonets
längsgående axel, uttryckt i kN
Fs= vertikal provningskraftkomponent uttryckt i kN
Fq= horisontell provningskraftkomponent i fordonets tvärgående
axel, uttryckt i kN
Fhs res= resulterande provningskraft av Fhoch Fs, uttryckt i kN
Fhq res= resulterande provningskraft av Fhoch Fquttryckt i kN
S = statisk vertikal belastning uttryckt i kgU = påförd vertikal vändskivebelastning i tonV = V-värde uttryckt i kN (punkt 2.1.19 i bilaga 1)a = ekvivalent vertikal accelerationsfaktor i kopplingspunkten
på släpvagnar med centralaxel, beroende på de bakre
axlarnas upphängning på dragfordonet
e = avstånd i längsgående riktning mellan kopplingspunkten för
avtagbara kopplingskulor och fästpunkternas horisontella
plan (se figur 22-25), uttryckt i mm
f = avstånd i vertikal riktning mellan kopplingspunkten för
avtagbara kopplingskulor och fästpunkternas horisontella
plan (se figur 21-25), uttryckt i mm
g = Tyngdacceleration, vilken sätts till 9,81 m/s
2
l = dragstångens teoretiska längd från dragstångsöglans mitt till
centrum av axelupphängningen uttryckt i meter
n = avstånd mellan dragstångsöglan och den styrda axelns
centrumlinje
r = spolens radie i mms = spårvidd i mmx = belastningsytans längd på släpvagn med centralaxel, uttryckt
i meter
Index
O = störstakra ft
U = minstakra ftw = växlande1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 40
▼B
h = horisontell
s = vertikal
4 SÄRSKILDA KRAV VID PROVNING
4.1Kopplingskulor och dragbeslag
4.1.1 Mekaniska kopplingsanordningar kan vad gäller kopplingskulor och
dragbeslag vara av följande typer:
— Kopplingskulor i ett stycke, inklusive löstagbara men inte utbyt-
bara kulor (se figur 20).
— Kopplingskulor som består av ett antal löstagbara delar (se figur
21, 22 och 23).
— Dragbeslag (se figur 24).
4.1.2 Den grundläggande provningen består i ett uthållighetsprov med alter-
nerande krafter. Den provade enheten består av kopplingskulan samt
dess hållare och fästanordningar. Kopplingskulor och dragbeslag
måste sättas fast stabilt i provningsriggen, som skall kunna åstad-
komma de alternerande krafterna i det läge kopplingsanordningen är
avsedd att arbeta.
4.1.3 Fordonsillverkaren anger i vilket läge kopplingskulor och dragbeslag
skall fästas (se punkt 1.2 i bilaga 7).
4.1.4 När anordningar sänds in för provning skall alla konstruktionsdetaljer
som kan påverka hållfastheten vara med (t.ex. eluttag eller olika typer
av märkning). Gränsen för provningen går vid förankrings- och
fästpunkterna. Fordonstillverkarna skall ange rätt geometriskt läge för
kopplingskulor respektive dragbeslag i förhållande till referenslinjen,
vilket också skall anges i provningsrapporten. Motorfordonets tillver-
kare skall förse tillverkaren av kopplingsanordningen med alla
uppgifter om förankringspunkternas läge i förhållande till referens-
linjen, och dessa lägen skall användas även vid provningen.
4.1.5 Den enhet som monteras på provningsbänken skall utsättas för prov-
ning med en maskin för alternerande drag- och tryckbelastning (t.ex
en resonanspulsator).
Provbelastningen skall vara en alternerande kraft och skall appliceras
på kopplingskulan i 15º ± 1º vinkel, såsom visas i figur 17 och 18.
Om kulans centrum befinner sig ovanför den med referenslinjen paral-
lella linje som visas i figur 19 och som går genom den högsta av de
närmaste fästpunkterna, måste provningen genomföras i vinkeln α=
− 15º ± 1º (se figur 17). Om kulans centrum befinner sig nedanför
den med referenslinjen parallella linje som visas i figur 19 och som
går genom den högsta av de närmaste fästpunkterna, måste provet
genomföras i vinkeln α= + 15º ± 1º (se figur 18).
Denna vinkel har valts för att beakta både den vertikala statiska och
den dynamiska belastningen. Denna provningsmetod är bara tillämplig
när det gäller tillåtna statiska belastningar upp till
S¼120/C1D
g
Om en statisk belastning större än 120 · D krävs skall provningsvin-
keln ökas till 20º. Den dynamiska provningen skall genomföras med
följande kraft:
Fhs res= ± 0,6 D1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 41
▼B
4.1.6 Provningsförfarande för olika typer av kopplingsanordningar (se punkt
4.1.1) väljs på följande sätt:
4.1.6.1 Kopplingskulor i ett stycke, inklusive löstagbara men inte utbytbara
kopplingskulor (se figur 20).
Belastningsprovningar av de anordningar som visas i figur 20 skall
genomföras enligt kraven i punkt 4.1.5.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 42
▼B
4.1.6.2 Kulkopplingar i flera löstagbara delar
Följande kategorier definieras:
— Dragbeslag och kula (se figur 21).
— Dragbeslag och kula med integrerat stöd (se figur 22).
— Dragbeslag och kula (se figur 23).
— Dragbeslag utan kula (se figur 24).
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 43
▼B
Belastningsprovning av anordningar enligt figur 21-23 skall genom-
föras i enlighet med kraven i punkt 4.1.5.
Avstånden e och f skall anges i provningsrapporten, med en tillverk-
ningstolerans på ± 5 mm.
Provning av dragbeslag (se figur 24) skall genomföras med en kopp-
lingskula monterad (på hållare). Endast resultat för själva dragbeslaget
räknat från dess fästpunkt till kontaktytan mot kulans hållare skall då
beaktas.
Avstånden e och f skall specificeras av tillverkaren av kopplingsanord-
ningen.
4.1.6.3 Kopplingsanordningar där avstånden e och f kan varieras för använd-
ning av löstagbara och utbytbara kopplingskulor.
4.2.6.3.1 Belastningsprovningar för denna typ av dragbeslag (se figur 25) skall
genomföras i enlighet med kraven i punkt 4.1.5.
4.1.6.3.2 Om tillverkaren och den tekniska tjänsten kan enas om vilken som är
den värsta tänkbara konfigurationen räcker det att man genomför prov-
ning med den konfigurationen. I annat fall skall flera kullägen provas i
ett förenklat provningsprogram enligt punkt 4.1.6.3.3.
4.1.6.3.3 Om ett förenklat provningsprogram tillämpas skall värdet för f ligga
mellan ett definierat fminoch ett fmaxsom inte överstiger 100 mm.
Kulan skall vara placerad på 130 mm (emax) avstånd från fästet. För
att täcka alla tänkbara lägen kulan kan anta inom det område som
ges av den horisontella linjen från fästpunkten och det vertikala
område inom vilket f kan variera (fmintill fmax), skall två anordningar
provas:
— Med kulan monterad överst (fmax).
— Med kulan monterad nederst (fmin).1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 44
▼B
Om den parallella linjen (se figur 25 c) delar området för möjliga
placeringar av kopplingskulan skall provvinklarna vara
—αnär kulan är ovanför och + αnär kulan är nedanför denna refe-
renslinje (jämför med figur 19).
a)fmaxnedanför testvinklar på den parallella referenslinjen: + α
b) fminovanför provningsvinklar på den parallella referenslinjen: − α
c) fmaxovanför provningsvinklar på den parallella referenslinjen:
fminnedanför provningsvinklar på den parallella referenslinjen:
provvinklar: + αoch − α1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 45
▼B
4.2 KOPPLINGSHUVUDEN
4.2.1 Den grundläggande provningen består i ett hållbarhetsprov med alter-
nerande krafter och en statisk provning (med lyft) på varje
provexemplar.
4.2.2 Den dynamiska provningen måste genomföras med en lämplig kopp-
lingskula av klass A. Vid provningen måste kopplingen och kulan
placeras så som tillverkaren angett och på ett sätt som motsvarar
monteringen på ett fordon. Inga andra krafter får uppstå förutom dem
mot vilka kopplingen skall provas. Provningskraften skall påföras
längs en linje som passerar genom kulans mitt och som i riktning
bakåt lutar nedåt 15º (se figur 26). Hållbarhetsprovning skall utföras
med följande provningskraft:
Fhs res w= 0,6 D
4.2.3 En statisk lyftprovning skall också utföras. Den kopplingskula som då
används skall ha diametern
för att motsvara en sliten kula. Lyftkraften FAskall ökas jämnt och
snabbt till värdet1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 46
▼B
gc þS
1000/C18/C19
och bibehållas under 10 sekunder (se figur 27). Kopplingshuvudet får
inte släppa från kulan eller visa någon varaktig deformering som kan
påverka dess normala funktion negativt.
4.3Dragstångskopplingar och dragbalkar
4.3.1 Varje provexemplar skall genomgå en hållbarhetsprovning. Kopplings-
anordningen skall vara försedd med alla de delar som används för att
fästa den vid fordonet. Alla anordningar som skall placeras mellan
fordonets ram och kopplingsanordningen (d.v.s. dragbalkar) skall
provas med samma krafter som kopplingsanordningen. När dragbalkar
som är avsedda för standarddragstångskopplingar provas, skall den
vertikala belastningen påföras på ett längsgående avstånd från
fästpunkternas vertikala plan som är lika med den motsvarande stan-
dardkopplingens läge.
4.3.2 Dragstångskopplingar för dragstänger med gångjärn (S=0)
Dynamisk provning skall utföras med en horisontell alternerande kraft
avFhw= 0,6 D som påförs i en linje parallellt med marken, genom
kopplingstappens mittpunkt och i dragfordonets längsgående median-
plan.
4.3.3 Dragstångskopplingar för släpvagnar med centralaxel (S > 0)
4.3.3.1 Släpvagnar med centralaxel med en tillåten massa upp till
o c hm e d3 , 5t o n
Dragstångskopplingar som skall användas tillsammans med släpvagnar
med centralaxel som har en massa upp till och med 3,5 ton skall
provas på samma sätt som anges för kulkopplingar och dragbeslag i
punkt 4.1 i denna bilaga.
4.3.3.2 Släpvagnar med centralaxel med tillåten massa som
överstiger 3,5 ton
Provningsbelastningarna påförs provexemplaret i horisontell och
vertikal riktning i en asynkron hållbarhetsprovning. Den horisontella
linjen för funktion måste vara parallell med marken i det längsgående
medianplanet på dragfordonet och gå genom kopplingstappens mitt-
punkt. Den vertikala linjen för funktion måste vara vinkelrät mot
marken på det längsgående medianplanet på dragfordonet och gå
genom kopplingstappens mittpunkt (se figur 28).
Fastsättningen av dragstångskopplingen och dragstångsöglan på prov-
ningsbänken skall vara den som används vid fastsättningen på
fordonet i enlighet med tillverkarens monteringsanvisningar.
Följande provbelastningar skall anbringas på kopplingspunkten:1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 47
▼B
Provningsbelastning Medelvärde (kN) Amplitud (kN)
Horisontell belas-
tning0 ± 0,6 D
Vertikal belastningg/C2S
1000 ± 0,6 V
Provningskraften är den geometriska summan av de vertikala och hori-
sontella komponenterna. Denna kan uppnås genom den
provningsbänkuppställning som visas i figur 28. De vertikala och hori-
sontella komponenterna skall vara sinusformade och skall anbringas
asynkront varvid skillnaden på deras frekvenser skall vara mellan 1
och 3 % så att provningskrafter i alla riktningar uppnås.
4.3.4 Statisk provning av låsningsanordning för kopplingstappar
För dragstångskopplingar är det också nödvändigt att prova
stängnings- och låsningsanordningar med hjälp av en statisk kraft på
0,25 D som verkar i öppningsriktningen. Provningen får inte orsaka
att stängningen öppnar sig och får inte förorsaka någon skada. En
provningskraft på 0,1 D är tillräcklig vad avser cylindriska kopplings-
tappar.
4.4Dragstångsöglor
4.4.1 Dragstångsöglor skall genomgå samma dynamiska provning som drag-
stångskopplingarna. Dragstångsöglor som endast används för
släpvagnar med dragstänger med gångjärn som tillåter fri vertikal
rörlighet skall genomgå en alternerande belastning enligt punkt 4.3.2.
Dragstångsöglor som också är avsedda för släpvagnar med centralaxel
skall provas på samma sätt som kulkopplingar (punkt 4.2) för
släpvagnar med en massa C upp till och inklusive 3,5 ton och på
samma sätt som dragstångskopplingar (punkt 4.3.3.2) för släpvagn
med centralaxel med en massa C som överstiger 3,5 ton.
4.4.2 Provningen av öglor för bygelkopplingar skall utföras på ett sådant sätt
att den alternerande belastningen också verkar på de delar som
används för att fästa dragstångsöglan på dragstången. Alla mjuka
mellanliggande komponenter måste vara fastsatta.
4.5Dragstänger
4.5.1 Dragstängerna skall provas på samma sätt som dragstångsöglorna (se
punkt 4.4). Den tekniskatjänsten får a vstå från en uthållighetsprovning
om en komponents enkla konstruktion gör att det är möjligt att teore-1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 48
▼B
tiskt kontrollera dess styrka. Den konstruktionsmässiga belastningen
för teoretisk verifikation av dragstången på släpvagnar med centralaxel
som har en massa C av upp till och inklusive 3,5 ton skall tas från ISO
7641/1 (1983).
Den konstruktionsmässiga belastningen för den teoretiska verifika-
tionen av dragstänger för släpvagnar som har en massa C över 3,5
ton skall beräknas enligt följande:
Fsp¼g/C2S
1000þV
där amplitudkraften V är den som anges i punkt 2.1.19 i bilaga 1.
De tillåtna spänningarna, som grundar sig på den konstruktionsmässiga
belastningen för släpvagnar som har en total massa C på över 3,5 ton,
skall överensstämma med punkt 5.3 i ISO 7641/1.
För böjda dragstänger (t.ex. svanhals) och för dragstänger till
kompletta släp skall hänsyn tas till den horisontella kraftkomponenten
Fhp= 1,0 × D.
4.5.2 För dragstänger till kompletta släp med fri rörlighet på det vertikala
planet skall förutom hållbarhetsprovningen eller den teoretiska verifi-
kationen av styrkan och motståndet mot krökning kontrolleras,
antingen genom en teoretisk beräkning med en konstruktionsmässig
belastning av 3,0 D, eller genom en krökningsprovning med en
konstruktionsmässig belastning av 3,0 × D.
De tillåtna spänningarna vid beräkning skall vara i överensstämmelse
med punkt 5.3 i ISO 7641/1.
4.5.3 Vad avser styraxlar skall motståndet mot böjning kontrolleras genom
teoretiska beräkningar eller en böjningsprovning. En horisontell lateral
statisk kraft skall anbringas i kopplingspunktens mitt.
Styrkan i kraften måste väljas så att ett kraftmoment på 0,6 × Av×g
(kNm) utövas mitt på den främre axeln. De tillåtna spänningarna skall
överensstämmamed punkt 5.3 i ISO 7641/1.
4.6Vändskivekopplingar
4.6.1 De grundläggande belastningsprovningarna är en dynamisk provning
och en statisk provning (lyftningsprovning). Vändskivekopplingar
som är avsedda för positiv styrning av påhängsvagnar skall genomgå
en kompletterande statisk provning (böjningsprovning).
Vändskivekopplingarna skall vid provningarna vara försedda med alla
de fastsättningsdelar som behövs för att fästa dem vid fordonet.
Monteringsmetoden måste vara identisk med den som används på
självafordonet.
4.6.2 Statiska provningar
4.6.2.1 Standardvändskivekopplingar som är konstruerade för en styrkil eller
liknande anordning för positiv styrning av påhängsvagnar (se punkt
7.9 bilaga 5) skall provas för den adekvata styrkan med hjälp av en
statisk böjningsprovning inom arbetsområdet för en styrningsanord-
ning med samtidig användning av vändskivebelastningen. Den högsta
tillåtna vändskivebelastningen måste anbringas vertikalt på kopplingen
i dess funktionsläge med hjälp av en oböjlig plåt som är tillräckligt
stor för att fullständigt täcka kopplingen.
Resultatet av den anbringade belastningen måste gå igenom mitten av
den horisontellafogen på vändskivekopplingen.
Samtidigt skall en horisontell lateral kraft som utgör den kraft som
behövs för positiv styrning av påhängsvagnen anbringas på sidorna
av styrningen av kopplingstappen. Styrkan på denna kraft och den rikt-
ning i vilken den verkar måste väljas så att ett kraftmoment på 0,75 m
× D utövas på kopplingstappens mittpunkt.
Momenten bör anbringas med hjälp av en kraft som verkar på en
hävarm på 0,5 m. Varaktig (plastisk) vridning på upp till 0,5 % av
alla nominella dimensioner är tillåten. Ingen krackning får förekomma.
4.6.2.2 En statisk lyftningsprovning skall utföras på alla vändskivekopplingar.
Upp till en lyftningskraft av FA= g · U får det inte finnas någon större
beständig böjning av kopplingsplåten på mer än 0,2 % av dess bredd. I1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 49
▼B
fråga om standardvändskivekopplingar av klass G 50 och jämförbara
skivor för samma kopplingstappdiameter får det inte vara någon
avskiljning av kopplingstappen från vändskivan med en lyftningskraft
av
FA=g×2 , 5×U .
Kraften bör anbringas med hjälp av en hävarm som bär mot kopp-
lingsplåten i enaänden och som lyfts i den a ndraänden på ett
avstånd av 1,0-15,m från kopplingstappens mittpunkt (se figur 29).
Hävarmen måste vara vid 90º i riktning mot ingången för kopplings-
tappen i kopplingen. Om det värsta fallet är tydligt måste det värsta
fallet provas.
Om det värsta fallet är svårt att bestämma skall den tekniska tjänsten
avgöra vilken sida som skall provas. Ingen andra provning krävs.
4.6.3 Dynamisk provning
Vändskivekopplingen måste genomgå alternerande spänning i en prov-
ningsbänk (asynkron dynamisk provning) med horisontella
alternerande och vertikala pulserande krafter som verkar samtidigt.
4.6.3.1 I fråga om vändskivekopplingar som inte är avsedda för positiv styr-
ning av påhängsvagnar skall följande krafter användas:
Horisontellt: Fhw=±0 , 6×D
Vertikalt: FsO=g·1 , 2×U
FsU=g·0 , 4×U
Dessa två krafter måste anbringas i det längsgående medianplanet på
fordonet med FsO,Uoch gå genom kopplingsledens mittpunkt.
Den vertikala kraften FsO,Ualternerar mellan gränsvärdena
+ 1,2 × U och + 0,4 × Uoch den horisontella kraften mellan+ 0,6 × D och − 0,6 × D.
4.6.3.2 I fråga om vändskivekopplingar som är avsedda för positiv styrning av
påhängsvagnar skall följande krafter användas:
Horisontellt: F
hw= ± 0,675 × D
Vertikalt: FsO,Usom i punkt 4.6.3.1.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 50
▼B
De linjer enligt vilka krafterna verkar visas i punkt 4.6.3.1.
4.6.3.3 För den dynamiska provningen av vändskivor skall ett lämpligt
smörjmedel sättas på mellan kopplingsplåten och släpvagnsplåten så
att en maximal friktionskoefficient på µ = 0,15 säkerställs.
4.7Monteringsplattor för vändskivekopplingar
Den dynamiska provningen av vändskivekopplingar beskrivs i punkt
4.6.3 och de statiska provningar som beskrivs i punkt 4.6.2 måste
göras på rätt sätt på monteringsplattorna. För monteringsplattor är det
tillräckligt att utföra lyftningsprovningen på endast ena sidan. Prov-
ningen måste grunda sig på den högsta tilldelade installationshöjden
för kopplingen, den största tilldelade bredden och den minsta tilldelade
längden för monteringsplattekonstruktionen. Det är inte nödvändigt att
utföra denna provning om monteringsplattan är smalare och/eller
längre och den totala höjden lägre, men den i övrigt är identisk med
en konstruktion som redan har gått igenom denna provning.
4.8Kopplingstappar för vändskivekopplingar till påhängsvagnar
4.8.1 En dynamisk provning med alternerande spänning måste utföras på ett
provexemplar i en provningsbänk. Provningen av kopplingstappen får
inte kombineras med provningen av vändskivekopplingar. Provningen
måste utföras så att belastningen anbringas på de fästen som behövs
för att sätta fast kopplingstappen på påhängsvagnen.
4.8.2 En dynamisk provning med en horisontell belastning av Fhw= ± 0,6 ×
D skall anbringas på kopplingstappen i funktionsläge.
Linjen för kraftens funktion måste gå genom mitten av den minsta
diametern på den cylindriska delen på kopplingstappen som har en
diameter på 50,8 mm för klass H 50 (se figur 16 i bilaga 5).1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 51
▼B
BILAGA 7
KRAV FÖR TYPGODKÄNNANDE AV FORDONSTYP VAD AVSER
ICKE-OBLIGATORISK FASTSÄTTNING AV MEKANISKA KOPP-
LINGSANORDNINGAR PÅ FORDONET
1 ALLMÄNNA KRAV
1.1 Fordonstillverkaren skall ange vilka typer och klasser av kopplingsanord-
ningar som kan monteras på fordonstypen med värdena D, V (1), S eller U
(om det är tillämpligt) som grundas på fordonstypens konstruktion i
kombination med typ av kopplingsanordning som är avsedd att användas.
De karakteristiska värdena D, V, S eller U för de kopplingsanordningar
som godkänns i enlighet med detta direktiv skall motsvara eller vara
högre än de egenskaper som anges för den berörda kombinationen.
1.2 Kopplingsanordningen skall vara fastsatt på fordonstypen enligt de
monteringsanvisningar som ges av fordonstillverkaren i samråd med kopp-
lingstillverkaren och den tekniska tjänsten. Fordonstillverkaren skall ange
de lämpliga fastsättningspunkterna för kopplingsanordningen på denna
fordonstyp och, om det är nödvändigt, monteringsbeslag, monterings-
plattor etc. som skall fästas på den aktuella fordonstypen.
1.3 Endast automatiska kopplingsanordningar som tillåter ett automatiskt
kopplingsförfarande på motorfordon skall användas för koppling av
släpvagnar som har en högsta massa på över 3,5 ton.
1.4 Vid montering av kopplingsanordningar av klass B, D, E och H på
släpvagnar måste ett värde av 32 ton för den högsta massan T för drag-
fordonet beaktas vid D-värdesberäkningen. Om värdet för
kopplingsanordningen inte är tillräckligt för T = 32 ton måste den resulte-
rande begränsningen av massan T för dragfordonet eller massan för
fordonskombinationen anges i EEG-fordonstypgodkännandeintyget för
släpvagnen (bilaga 9).
2 SÄRSKILDA KRAV2.1Fastsättning av kopplingskulor och dragbeslag
2.1.1 Kopplingskulor och dragbeslag måste fästas på ett fordon i kategori M1,
kategori M2 under 3,5 ton och kategori N1 på ett sätt som
överensstämmer med de dimensioner för frigång och höjd som anges i
figur 30. Detta krav skall inte gälla för terrängfordon som definieras i
bilaga 2 till direktiv 92/53/EEG.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 52
(1) Värdet V skall endast anges för fordon som har en tekniskt tillåten total lastmassa som
överstiger 3,5 ton.
▼B
Uppgifter som inte lämnas måste väljas på ett lämpligt sätt.
Dimensioner och vinklar bör kontrolleras med lämpliga instrument.
2.1.2 För kopplingskulor och dragbeslag måste fordonstillverkaren tillhan-
dahålla monteringsanvisningar och ange om förstärkning behövs vid
fastsättningsplatsen.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 53
▼B
2.1.3 Det måste också vara möjligt att koppla ihop och koppla isär kulkopp-
lingar när den längsgående axeln på kopplingskulan i förhållande till
mittlinjen på kopplingskulan och monteringen
a) är horisontellt β= 60º till höger eller vänster (se figur 30),
b) är vertikalt α= 10º upp eller ner (se figur 30),
c) är axiellt roterande 10º till höger eller vänster.
2.1.4 Den monterade koppplingskulan får inte dölja bakre registreringsskylten.
Om så ändå är fallet måste en kopplingskula som kan tas i sär utan
specialverktyg användas.
2.2Fastsättning av kopplingshuvuden
2.2.1 Kopplingshuvuden av klass B är tillåtna för släpvagnar med en högsta
massa upp till och inklusive 3,5 ton. Med släpvagnen horisontellt och
lastad med högsta tillåtna axellast måste kopplingshuvdena fästas så att
kopplingspunkten på släpvagnen är 430 ± 35 mm ovanför horisontalplanet
på vilket släpvagnens hjul står (se figur 31).
I fråga om husvagnar och släp för godstransporter anses horisontalläget
vara när golvet eller lastytan är horisontell.
I fråga om släpvagnar utan sådan referensyta (t.ex. båtsläp eller liknande)
måste släpvagnstillverkaren ange en lämplig referenslinje som definierar
horisontalläget. Höjdkravet skall tillämpas endast på släpvagnar som är
avsedda att fästas vid de fordon som anges i punkt 2.1.1.
2.2.2 Det måste vara möjligt att aktivera kopplingshuvudena säkert inom det
fria utrymmet på kopplingskulan som visas i figur 30.
2.3Fastsättning av dragstångskopplingar och monteringsblock
2.3.1Monteringsdimensioner för standarddragstångskopplingar
Om typerna av standarddragstångskopplingar är avsedda att monteras på
fordonstypen måste de monteringsdimensioner på fordonet som anges i
figur 32 och tabell 8 uppfyllas.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 54
▼B
2.3.2Behov av fjärrkontrollerade kopplingar
Om en eller fler av följande regler avseende lätt och säker användning
(punkt 2.3.3), tillgänglighet (punkt 2.3.4) eller frigång för handtag (punkt
2.3.5) inte kan uppfyllas måste en koppling med en fjärrkontrollanordning
enligt punkt 10.3 i bilaga 5 användas.
2.3.3Lätt och säker hantering av koppling
Dragstångskopplingar skall vara monterade på fordonstypen på ett sådant
sätt att de är lätta och säkra att hantera.
Detta innebär förutom funktionerna att öppna (och stänga, om det är
tillämpligt) att kontrollera läget på indikatorn för stängt och säkrat läge
av kopplingstappen (genom att se och känna).
Inom det område där den person som hanterar kopplingen måste stå får
det inte finnas några punkter av möjlig fara såsom skarpa kanter, hörn
etc. i själva konstruktionen. Om sådana finns måste de vara övertäckta så
att någon skada inte är sannolik.
Vägen ut från området får inte vara begränsad eller avstängd på någon
sida på grund av några fastsatta föremål.
Ingen skyddsanordning får hindra personen från att inta en lämplig
ställning vid hanteringen av kopplingen.
2.3.4Tillgänglighet
Avståndet mellan kopplingstappens mittpunkt och fordonskarossens bakre
del får inte överstiga420 mm.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 55
▼B
Avståndet på 420 mm får emellertid överskridas om det kan visas att det
är tekniskt nödvändigt med
1. ett avstånd på upp till 650 mm för fordon med tippningsdel eller med
utrustning monterad bak,
2. ett avstånd på upp till 1 320 mm om den ospärrade höjden är minst
1 150 mm,
3. fordon för transport av bilar med åtminstone två lastnivåer när släpfor-
donet inte skiljs från dragfordonet vid en normal transport,
förutsatt att lätt och säker funktion hos dragstångskopplingen inte
motverkas.
2.3.5Frigång för handtaget
Det måste finnas tillräckligt fritt utrymme runt handtaget för att tillåta
säker användning av dragstångskopplingarna.
Den frigång som visas i figur 33 får anses tillräcklig.
Om olika typer av standarddragstångskopplingar är avsedda att fästas vid
fordonstypen måste frigången vara sådan att villkoren också är uppfyllda
för den största kopplingen av den lämpliga klass som anges i avsnitt 3 i
bilaga 5.
Dimensionerna är också tillämpliga för dragstångskopplingar som har
handtag som pekar nedåt eller har en annan konstruktion.
Frigången måste också bibehållas inom den specificerade minsta vinkeln
för ihopkoppling och isärkoppling som anges i punkt 3.6 i bilaga 5.
2.3.6Frigång för fri rörelse för bygelkoppling
Dragstångskopplingen som är fäst vid fordonet måste ha en minsta fri
öppning på 10 mm från varje annan del av fordonet med hänsyn till alla
tänkbara geometriska lägen enligt bilaga 5.
Om olika typer av standardragstångskopplingar är avsedda att fästa vid
fordonstypen måste frigången vara sådan att villkoren också uppfylls förden största möjliga kopplingen av lämplig klass som anges i avsnitt 3 i
bilaga 5.
2.3.7Dragstångskopplingar med en särskild led för vertikal rotering som är
tillåtna (se figur 6).
Kopplingar som har en cylindrisk tapp och som uppnår vertikal rotering
för den kopplade dragstångsöglan med hjälp av en speciell led kommer
att vara tillåtna i de fall då det kan visas att det är tekniskt nödvändigt.
Detta kan t.ex. gälla vid lastbil med tipp när kopplingshuvudet måste ha
gångjärn, eller med kopplingar för tunga transportfordon när av belas-
tningsskäl användningen av en cylindrisk kopplingstapp är nödvändig.
TABELL 8
Monteringsdimensioner för standarddragstångskopplingar
C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6Anmärk-
ningar
e183 120 140 160 ± 0,5
e256 55 80 100 ± 0,5
d1— 54 75 85 95 + 1/−0,5
d210,5 15 17 21 H13
T — 15 20 35 35 35 maximal
F 120 165 190 210 minimal
G 95 100 130 150 minimal
L1— 200 300 400 minimal1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 56
▼B
2.4Fastsättning av dragstångsöglor och dragstänger på släpvagnar
2.4.1 Dragstänger för släpvagnar med centralaxel måste ha en stödanordning
som är justerbar i höjdled om den vertikala belastning på öglan för bygel-
kopplingen på släpvagnstypen överstiger 50 kg när lasten på släpet är
jämnt fördelad upp till dess tekniskt tillåtna största massa.
2.4.2 Vid fastsättningen av dragstångsöglor och dragstänger på släpvagnar med
centralaxel med en högsta massa C av mer än 3,5 ton och med mer än en
axel måste de vara utrustade med en anordning för att fördela axeltrycket.
2.5Fastsättning av vändskivekopplingar, monteringsplattor och kopp-
lingstappar på fordon
2.5.1 Vändskivekopplingar av klass G 50 får inte monteras direkt på fordons-
ramen om inte fordonstillverkaren anger att detta är tillåtet. De måste
fästas vid ramen med hjälp av monteringsplattan och monteringsanvis-
ningarna som tillhandahålls av fordonstillverkaren eller tillverkaren av
kopplingar måste följas.
2.5.2 Påhängsvagnar måste vara utrustade med ett stödben eller annan utrust-
ning som tillåter isärkoppling och parkering av påhängsvagnen. Om
påhängsvagnarna är utrustade på ett sådant sätt att förbindelsen med kopp-
lingsanordningarna, de elektriska systemen och bromssystemen kan
påverkas automatiskt måste släpvagnen ha stödben som automatiskt dras
bort från marken efter det att påhängsvagnen har kopplats fast.
2.5.3 Fästningen av vändskivetappen på monteringsplattan på påhängsvagnen
måste göras enligt fordonstillverkarens eller vändskivekopplingstillverka-
rens anvisningar.
2.5.4 Om påhängsvagnen är utrustad med en styrkil måste den uppfylla kraven
som anges i punkt 7.9.1 och 7.9.2 i bilaga 5.1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 57
▼B
BILAGA 8
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 58
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 59
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 60
▼B
BILAGA 9
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 61
▼B
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 62
▼B
Tillägg 1
1994L0020 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 63