Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BKOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) NR 1622/2000
av den 24 juli 2000
om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma
organisationen av marknaden för vin och införandet av en gemenskapskodex för oenologiska
metoder och behandlingar
(EGT L 194, 31.7.2000, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Kommissionens förordning (EG) nr 2451/2000 av den 7 november
2000 L 282 7 8.11.2000
"M2 Kommissionens förordning (EG) nr 885/2001 av den 24 april 2001 L 128 54 10.5.20012000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 1
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) NR 1622/2000
av den 24 juli 2000
om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999
om den gemensamma organisationen av marknaden för vin och
införandet av en gemenskapskodex för oenologiska metoder och
behandlingar
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-
skapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1493/1999 om den
gemensamma organisationen av marknaden för vin (1), särskilt
artiklarna 42, 44, 45, 46 och 80 i denna, och
av följande skäl:(1) I avdelning V kapitel I i förordning (EG) nr 1493/1999 av den
17 maj 1999 och i flera av bilagorna till den förordningen
fastställs generella regler för oenologiska behandlingar och
metoder. Därutöver hänvisas till de tillämpningsföreskrifter som
kommissionen skall anta.
(2) Fram till dess att förordning (EG) nr 1493/1999 antogs var dessa
regler utspridda i ett stort antal förordningar. Det är av intresse för
såväl de ekonomiska aktörerna i gemenskapen som för de
myndigheter som ansvarar för att tillämpa gemenskapens regel-
verk dels att samtliga bestämmelser samlas i en gemenskapskodex
för oenologiska metoder och behandlingar och dels att de
förordningar upphävs där denna fråga behandlas, dvs. kommis-
sionens förordningar (EEG) nr 1618/70 (
2), (EEG) nr 1972/78 (3),
senast ändrad genom förordning (EEG) nr 45/80 (4), (EEG)
nr 2394/84 (5), senast ändrad genom förordning (EEG)
nr 2751/86 (6), nr 305/86 (7), (EEG) nr 1888/86 (8), (EEG)
nr 2202/89 (9), (EEG) nr 2240/89 (10), (EEG) nr 3220/90 (11),
senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1477/99 (12), (EG)
nr 586/93 (13), senast ändrad genom förordning (EEG)
nr 693/96 (14), (EG) nr 3111/93 (15), senast ändrad genom
förordning (EG) nr 693/98 (16) och (EG) nr 1128/96 (17).
(3) I denna gemenskapskodex bör de nuvarande reglerna ingå,
samtidigt som de anpassas till de nya kraven i förordning (EG)
nr 1493/1999. För att gemenskapslagstiftningen på området skall
bli fullständig är det emellertid lämpligt att ändra denna
lagstiftning så att den blir mer enhetlig. Den bör också förenklas,
vissa brister som fortfarande finns bör avhjälpas och vissa regler
preciseras för att uppnå större rättssäkerhet i tillämpningen.
(4) I syfte att förenkla reglerna på området är det lämpligt att endast
beakta de tillämpningsföreskrifter som rådet uttryckligen hänvisar
till i ovan nämnda förordning (EG) nr 1493/1999. Därutöver bör!B
(1) EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.
(2) EGT L 175, 8.8.1970, s. 17.
(3) EGT L 226, 17.8.1978, s. 11.
(4) EGT L 7, 11.1.1980, s. 12.
(5) EGT L 224, 21.8.1984, s. 8.
(6) EGT L 253, 5.9.1986, s. 11.
(7) EGT L 38, 13.2.1986, s. 13.
(8) EGT L 163, 13.6.1986, s. 19.
(9) EGT L 209, 21.7.1989, s. 31.
(10) EGT L 215, 26.7.1989, s. 16.
(11) EGT L 308, 8.11.1990, s. 22.
(12) EGT L 171, 7.7.1999, s. 6.
(13) EGT L 61, 13.3.1993, s. 39.
(14) EGT L 97, 18.4.1996, s. 17.
(15) EGT L 278, 11.11.1993, s. 48.
(16) EGT L 96, 28.3.1998, s. 17.
(17) EGT L 150, 25.6.1996, s. 13.2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 2
de regler som följer av artikel 28 och följande artiklar i fördraget
vara tillräckliga för att på det oenologiska området garantera fri
rörlighet för vinsektorns produkter.
(5) Det bör påpekas att denna kodex skall tillämpas utan att det
påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser på andra
områden, i synnerhet i livsmedelslagstiftningen, där sådana regler
kan förekomma redan nu eller komma att införas senare.
(6) Enligt artikel 42.5 i förordning (EG) nr 1493/1999 kan även andra
druvsorter än de som i klassificeringen enligt artikel 19 i den
förordningen är upptagna som druvsorter för vinframställning,
eller produkter som härrör från dessa, få användas i gemenskapen
för framställning av sådana produkter som avses i nämnda
artikel 42.5. En förteckning bör upprättas över de sorter för vilka
undantag kan beviljas.
(7) Genom tillämpning av bilaga V till förordning (EG) nr 1493/1999
bör en förteckning upprättas över kvalitetslikörviner framställda
inom specificerade områden (kvalitetslikörviner fso) för vilka
särskilda regler för framställningen medges. För att göra det
lättare att identifiera produkterna och för att underlätta handeln
mellan medlemsstaterna bör det hänvisas till den varubeskrivning
som har fastställts i gemenskapsbestämmelser eller i nationella
bestämmelser.
(8) Genom tillämpning av bilaga IV till förordning (EG) nr 1493/1999
bör det fastställas gränser för användningen av vissa ämnen samt
villkor för hur vissa av dessa ämnen får användas.
(9) Med hänsyn till de tekniska och vetenskapliga uppgifter som för
närvarande finns tillgängliga beträffande tillsats av lysozym,
särskilt när det gäller kvalitetsmässiga och hygieniska egenskaper
hos de viner som behandlats på detta sätt, är det inte möjligt att
klart fastställa gränserna för denna nya behandling, utan den bör
för närvarande inte få tillämpas och kompletterande experiment
bör göras vid nästa regleringsår.
(10) I artikel 44 i förordning (EEG) nr 337/79 (1), ändrad genom
förordning (EEG) nr 3307/85 (2), föreskrivs, med verkan från och
med den 1 september 1986, en minskning med 15 mg/l av den
högsta tillåtna totala svaveldioxidhalten i andra viner än mous-
serande viner, likörviner och ett antal kvalitetsviner. För att
undvika avsättningssvårigheter för dessa viner till följd av de
ändrade produktionsreglerna gavs tillstånd för att viner från
gemenskapen, med undantag för Portugal, som hade framställts
före detta datum skulle få saluföras för direkt konsumtion. Det
gavs också tillstånd för att viner från tredje land och från Portugal
skulle få saluföras efter detta datum, under en övergångsperiod på
ett år räknat från ovan nämnda datum, om den totala svaveldio-
xidhalten överensstämde med gemenskapsbestämmelserna och i
förekommande fall med de spanska bestämmelser som gällde före
den 1 september 1986. Dessa bestämmelser bör förlängas
eftersom sådana viner fortfarande kan finnas kvar i lager.
(11) I artiklarna 12 och 16 i förordning (EEG) nr 358/79 (3) fastställs
en minskning, med verkan från den 1 september 1986, på 15 mg/l
av den totala svaveldioxidhalten i mousserande viner, mous-
serande kvalitetsviner och mousserande kvalitetsviner framställda
inom specificerade områden. Vad gäller mousserande viner med
ursprung i gemenskapen, bortsett från Portugal, ges i artikel 22
första stycket i förordning (EEG) nr 358/79 möjlighet att avsätta
dessa produkter till dess att lagren har tömts, om de har framställts
i enlighet med förordning (EEG) nr 358/79 i dess gällande lydelse
före den 1 september 1986. Övergångsbestämmelser bör dessutom
fastställas för importerade mousserande viner och för mous-
serande viner med ursprung i Spanien och Portugal som har
framställts före den 1 september 1986, för att undvika svårigheter!B
(1) EGT L 54, 5.3.1979, s. 1.
(2) EGT L 367, 31.12.1985, s. 39.
(3) EGT L 54, 5.3.1979, s. 130.2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 3
med att avsätta dessa produkter. Det bör tillåtas att dessa produkter
får bjudas ut till försäljning under en övergångsperiod efter den
tidpunkten, om deras totala svaveldioxidhalt är i överensstämmel-
se med gällande gemenskapsbestämmelser före den 1 september
1986.
(12) I bilaga V punkt B 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 fastställs
den högsta halten av flyktiga syror i vin. Undantag får medges för
vissa kvalitetsviner fso och vissa bordsviner som har en
geografisk beteckning eller som har en alkoholhalt på 13 % eller
högre. På grund av särskilda framställningsmetoder och hög
alkoholhalt har vissa viner i de här kategorierna, med ursprung i
Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike och Förenade
kungariket, i regel en halt av flyktiga syror som är högre än den
som föreskrivs i ovan nämnda bilaga V . För att dessa viner även i
fortsättningen skall kunna framställas med de traditionella
metoder som ger dem deras karaktäristiska egenskaper bör
undantag medges från ovan nämnda bilaga V punkt B 1.
(13) I enlighet med bilaga V punkt D 3 till förordning (EG)
nr 1493/1999 är det nödvändigt att närmare ange de vinodlings-
områden där sackaros traditionellt har tillsatts enligt den lag-
stiftning som gällde den 8 maj 1970.
(14) Eftersom vinodlingen är av begränsad omfattning i Luxemburg
kan de behöriga myndigheterna genomföra en systematisk
analytisk kontroll av alla partier av produkter som används för
vinframställning. Så länge dessa förhållanden består är det inte
nödvändigt att lämna deklarationer om planerad berikning.
(15) Enligt Bilaga V punkt G 5 till förordning (EG) nr 1493/1999 skall
varje beriknings-, syratillsättnings- och avsyrningsprocess anmä-
las till de behöriga myndigheterna. Detsamma gäller i fråga om de
mängder socker eller koncentrerad druvmust eller renad koncen-
trerad druvmust som innehas av de fysiska eller juridiska personer
som utför dessa processer. Dessa anmälningar skall göra det
möjligt att kontrollera de nämnda processerna. Därför måste
anmälningarna göras till den behöriga myndigheten i den
medlemsstat där en sådan process äger rum. Anmälningarna
måste vara så precisa som möjligt och lämnas in till den behöriga
myndigheten inom den tidsfrist som är lämplig för att den
myndigheten skall kunna utföra en effektiv kontroll i de fall det
rör sig om en höjning av alkoholhalten. När det gäller tillsättning
av syra och avsyrning räcker det med en senare kontroll. Av denna
anledning och för att förenkla administrationen bör det i dessa fall
vara tillåtet, med undantag för den första anmälan för vinåret, att
anmälan sker genom en uppdatering av de register som
regelbundet kontrolleras av den behöriga myndigheten.
(16) I bilaga V punkt F 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 fastställs
vissa regler för sötning av viner. Dessa bestämmelser avser i första
hand bordsvin. I enlighet med bilaga VI punkt G 2 till den
förordningen är de också tillämpliga på kvalitetsviner fso.
(17) Sötning får inte medföra berikning utöver de gränser som fastställs
i bilaga V punkt C till förordning (EG) nr 1493/1999. Därför
fastställs särskilda bestämmelser om detta i bilaga V punkt F 1 till
den förordningen. Dessutom är det alldeles nödvändigt med
kontrollåtgärder, särskilt för att säkerställa att bestämmelserna i
fråga följs.
(18) För att öka effektiviteten i dessa kontroller bör sötning endast äga
rum i själva produktionen eller i ett led som ligger så nära
produktionen som möjligt. Därför bör sötning begränsas till
produktionsledet och grossistledet.
(19) Kontrollorganen skall underrättas så snart en sötningsprocess är
planerad. Det bör därför fastställas att den som avser att
genomföra sötning skall anmäla detta skriftligt till kontroll-
organet. Detta förfarande kan dock förenklas om ett företag ofta
eller kontinuerligt utför sötning.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 4
(20) Syftet med anmälan är att möjliggöra kontroll av sötningen.
Därför måste anmälningarna göras till den behöriga myndigheten i
den medlemsstat där en sådan process äger rum. Anmälningarna
måste vara så precisa som möjligt och lämnas in till den behöriga
myndigheten innan processen äger rum.
(21) För att kontrollen skall vara effektiv måste de mängder druvmust
eller koncentrerad druvmust som innehas av den berörda parten
deklareras innan sötningen påbörjas. Denna deklaration kan
endast fylla sin funktion om den förenas med skyldigheten att
föra register över in- och utgående produkter som används vid
sötning.
(22) För att undvika att sackaros används vid sötning av likörvin bör
det vara tillåtet att förutom koncentrerad druvmust använda renad
koncentrerad druvmust.
(23) Blandning (”coupage”) är en vanligt förekommande oenologisk
metod. Med tanke på de effekter den kan få och för att undvika
missbruk är det nödvändigt att införa regler för hur metoden får
användas.
(24) Med ”coupage” avses att vin eller must med olika ursprung eller
av olika kategorier blandas.
(25) Vad gäller vin eller must från samma vinodlingszon inom
gemenskapen eller från samma produktionsområde i tredje land,
är det av stor betydelse för handelsvärdet att det geografiska
ursprunget eller druvsorten anges. Därför bör en blandning av vin
eller druvmust från samma vinodlingszon, men från olika
geografiska områden inom denna zon, eller blandning av vin
och druvmust som härrör från olika druvsorter eller skördeår,
under förutsättning att beskrivningen av slutprodukten innehåller
uppgifter om det geografiska ursprunget, druvsorten eller
skördeåret, betraktas som en blandning.
(26) I artikel 42.6 i förordning (EG) nr 1493/1999 förbjuds i princip
blandning av ett vitt bordsvin och ett rött bordsvin. Undantag
medges emellertid för områden där det är tradition att göra så.
(27) Till följd av detta undantag är det lämpligt att fastställa särskilda
tillämpningsföreskrifter för Spanien, varvid hänsyn måste tas till
vinsektorns struktur och till den långsamma förändringen i dessa
konsumtionsmönster.
(28) I syfte att begränsa möjligheten att blanda vita bordsviner med
röda bordsviner till just det här landet där den är nödvändig, måste
det finnas garantier för att de viner som härrör från denna metod
inte kan konsumeras utanför Spanien.
(29) Under en begränsad period och i experimentsyfte är det lämpligt
att medlemsstaterna får tillåta vissa metoder eller behandlingar
som inte tillåts i förordning (EG) nr 1493/1999.
(30) Enligt artikel 46.3 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall analys-
metoder fastställas för att bestämma sammansättningen av de
produkter som anges i artikel 1 i samma förordning, samt regler
för kontroll av huruvida dessa produkter har utsatts för någon
behandling som strider mot godkända oenologiska metoder.
(31) Bilaga VI punkt J 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 innehåller
bestämmelser om en analytisk undersökning som omfattar
åtminstone en bedömning av de egenskaper hos det aktuella
kvalitetsvinet fso som anges i punkt J 3.
(32) Det är nödvändigt att införa enhetliga analysmetoder för kontroll
av de uppgifter som anges i dokumentationen för de aktuella
produkterna, så att uppgifterna blir korrekta och jämförbara.
Dessa metoder bör därför vara obligatoriska för alla handelstrans-
aktioner och alla kontrollåtgärder. Med hänsyn till kontrollkraven
och de begränsade möjligheterna i detta avseende inom handeln
bör ännu ett visst antal rutinmetoder tillåtas för en begränsad!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 5
period, vilket gör det möjligt att snabbt och med tillräcklig
säkerhet fastställa de nödvändiga faktorerna.
(33) I kommissionens förordning (EEG) nr 2676/90 fastställdes
gemenskapens analysmetoder för vinsektorn (1). Med hänsyn till
giltigheten hos de metoder som anges där bör den förordningen
behållas, med undantag för vanliga metoder som inte längre
beskrivs.
(34) Det skall enligt artikel 80 i förordning (EG) nr 1493/1999 vara
möjligt att fastställa tillfälliga bestämmelser för att underlätta
övergången till den ordning som föreskrivs genom den förord-
ningen. Det är lämpligt att använda denna möjlighet i syfte att
undvika förluster för de aktörer som har betydande lager av vissa
av de produkter som avses i den förordningen.
(35) De åtgärder som avses i denna förordning är förenliga med
yttrandet från Förvaltningskommittén för vin.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordningens syfte
Utan att det påverkar den generella livsmedelslagstiftningen skall
gemenskapens regelverk i fråga om oenologiska behandlingar och
metoder utgöras dels av avdelning V kapitel I i förordning (EG)
nr 1493/1999, dels av bilagorna till den förordningen samt denna kodex.
Denna kodex utgör tillämpningsföreskrifter för förordning (EG)
nr 1493/1999, särskilt i fråga om produkter som är avsedda att användas
i framställningen av vin (avdelning I) samt oenologiska behandlingar och
metoder som är tillåtna i gemenskapen (avdelning II och III).
A VDELNING I
BESTÄMMELSER OM VISSA DRUVOR OCH DRUVMUSTER
Artikel 2
Användning av vissa druvsorter
1. Det är förbjudet att framställa vin från druvor av sorter som
klassificerats endast som bordsdruvor.
2. Genom undantag från artikel 42.5 i förordning (EG) nr 1493/1999
får de druvsorter som anges i bilaga I till den här förordningen användas i
gemenskapen för framställning av de produkter som avses i den
bestämmelsen.
Artikel 3
Användning av vissa produkter som inte har den naturliga
alkoholhalten i volymprocent för framställning av mousserande vin,
mousserande vin tillsatt med koldioxid eller pärlande vin tillsatt med
koldioxid
I bilaga II till den här förordningen anges de år då sådana produkter från
vinodlingszonerna A och B, som på grund av ogynnsam väderlek inte har
den minsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som föreskrivs för dessa
zoner, får användas, på de villkor som anges i artikel 44.3 i förordning
(EG) nr 1493/1999, för framställning av mousserande vin, mousserande
vin tillsatt med koldioxid eller pärlande vin tillsatt med koldioxid.!B
(1) EGT L 272, 3.10.1990, s. 1.2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 6
Artikel 4
Användning av druvmust från vissa druvsorter för framställning av
mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och mousserande
kvalitetsviner fso av aromatisk typ, samt undantag från denna
användning
1. I bilaga III A till den här förordningen upprättas en förteckning över
de druvsorter av vilka sådan druvmust, eller delvis jäst druvmust, får
framställas som är avsedd att användas för framställning av cuvéen till
mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ och mousserande kvalitetsvin
fso av aromatisk typ, i enlighet med bilaga V punkt I 3 a och bilaga VI
punkt K 10 a till förordning (EG) nr 1493/1999.
2. I bilaga III B till den här förordningen anges de undantag som avses i
bilaga V punkt I 3 a och i bilaga VI punkt K 10 a till förordning (EG)
nr 1493/1999 beträffande druvsorter och produkter som får användas för
framställning av cuvéen.
A VDELNING II
OENOLOGISKA METODER OCH BEHANDLINGAR
KAPITEL I
GRÄNSER OCH VILLKOR FÖR ANVÄNDNING A V VISSA
ÄMNEN SOM ÄR TILLÅTNA FÖR OENOLOGISKA ÄNDAMÅL
Artikel 5
Gränser för användning av vissa ämnen
De ämnen som är tillåtna för oenologiska ändamål enligt bilaga IV till
förordning (EG) nr 1493/1999 får endast användas inom de gränser som
anges i bilaga IV till den här förordningen.
Artikel 6
Polyvinylpolypyrrolidon
Polyvinylpolypyrrolidon, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 p
och punkt 3 y till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om
det uppfyller kraven och renhetskriterierna i bilaga V till den här
förordningen.
Artikel 7
Kalciumtartrat
Kalciumtartrat, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 v till
förordning (EG) nr 1493/1999 för att främja utfällning av vinsten, får
endast användas om bestämmelserna i bilaga VI till den här förordningen
följs.
Artikel 8
Vinsyra
Det är tillåtet att använda vinsyra, vars användande för avsyrning
föreskrivs i bilaga IV punkt 1 m och i bilaga IV punkt 3 l i förordning
(EG) nr 1493/1999 endast för produkter
— som härrör från druvsorterna Elbling och Riesling, och— som kommer från druvor som skördats i vinodlingsområden i den
norra delen av vinodlingszon A enligt följande:
— Ahr— Rheingau,!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 7
— Mittelrhein,
— Mosel-Saar-Ruwer,— Nahe,
— Rheinhessen,
— Rheinpfalz,— Moselle luxembourgeoise.
Artikel 9
Kåda från Aleppotall
Kåda från Aleppotall, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 n till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas för framställning av
ett bordsvin av retsinatyp. Denna oenologiska metod får endast användas
— i Grekland,— på druvmust från druvor vars sort, produktionsområde och vinfram-
ställningsområde fastställs i grekiska bestämmelser som var i kraft
den 31 december 1980,
— genom tillsats av högst 1 000 gram kåda per hektoliter produkt som
används före jäsningen eller, under förutsättning att den verkliga
alkoholhalten i volymprocent inte är högre än en tredjedel av den
totala alkoholhalten i volymprocent, även under jäsningen.
Om Grekland har för avsikt att ändra de bestämmelser som avses i andra
strecksatsen skall kommissionen i förväg underrättas om detta. Om
kommissionen inte framför några synpunkter inom två månader efter ett
sådant meddelande får Grekland göra sådana ändringar.
Artikel 10
Betaglukanas
Betaglukanas, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 j och punkt 3
m till förordning (EEG) nr 1493/1999, får endast användas om
bestämmelserna i bilaga VII till den här förordningen följs.
Artikel 11
Mjölksyrabakterier
Mjölksyrabakterier, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 q och
punkt 3 z till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om
bestämmelserna i bilaga VIII till den här förordningen följs.
Artikel 12
Jonbytarhartser
De jonbytarhartser som får användas i enlighet med bilaga IV punkt 2 h
till förordning (EG) nr 1493/1999 är sampolymerer av styren eller
divinylbensen som innehåller grupper av sulfonsyra eller ammonium. De
måste överensstämma med bestämmelserna i rådets direktiv 89/109/EEG
av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternas
lagstiftning om material och produkter avsedda att komma i kontakt
med livsmedel (
1), och med såväl gemenskapens som nationella till-
lämpningsföreskrifter för det direktivet. Dessutom får de inte under den
kontroll som görs med hjälp av den analysmetod som anges i bilaga IX
till den här förordningen förlora mer än 1 mg/l organiska ämnen till
någon av de uppräknade lösningarna. Hartserna skall regenereras med
hjälp av ämnen som har godkänts för användning vid framställning av
livsmedel.!B
(1) EGT L 40, 11.2.1989, s. 38.2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 8
Hartserna får endast användas om en oenolog eller tekniker kontrollerar
processen och om den äger rum på en anläggning som godkänts av
myndigheterna i den medlemsstat där hartserna används. Dessa
myndigheter skall fastställa de godkända oenologernas och teknikernas
uppgifter och ansvar.
Artikel 13
Kaliumferrocyanid
Kaliumferrocyanid, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 p till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om denna behandling
sker under kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd av
myndigheterna i den medlemsstat där produkterna används, och vars
ansvarsområde skall fastställas, om det är nödvändigt, av den berörda
medlemsstaten.
Efter behandlingen skall vinet innehålla spår av järn.
Bestämmelser om kontroll av användningen av de produkter som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 14
Kalciumfytat
Kalciumfytat, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 p till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om varje behandling
sker under kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd av
myndigheterna i den medlemsstat där en av dessa behandlingar äger rum,
och vars ansvarsområde skall fastställas, om det är nödvändigt, av den
berörda medlemsstaten.
Efter behandlingen skall vinet innehålla spår av järn.Bestämmelser om kontroll av användningen av de produkter som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 15
DL vinsyra
DL vinsyra, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 s till förordning
(EG) nr 1493/1999, får endast användas om behandlingen sker under
kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd av myndigheterna i
den medlemsstat där behandlingen sker, och vars ansvarsområde skall
fastställas, om det är nödvändigt, av den berörda medlemsstaten.
Bestämmelser om kontroll av användningen av den produkt som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 16
Elektrodialysbehandling
Elektrodialysbehandling för att säkerställa vinets vinsyrestabilisering,
vars användning regleras i bilaga IV punkt 4 b till förordning (EG)
nr 1493/1999, får endast användas om bestämmelserna i bilaga X till den
här förordningen följs. Den är till och med den 31 juli 2001 förbehållen
bordsvin.
Artikel 17
Ureas
Ureas för att minska ureahalten i vinerna, vars användning regleras i
bilaga IV punkt 4 c till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast
användas om den överensstämmer med de bestämmelser och renhets-
kriterier som anges i bilaga XI till den här förordningen.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 9
Artikel 18
Tillsats av syre
Tillsats av syre, vars användning regleras i bilaga IV punkt 4 a till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast ske i form av rent syre tillsatt
med kolsyra.
KAPITEL II
GRÄNSER OCH SÄRSKILDA VILLKOR
Artikel 19
Innehåll av svaveldioxid
1. I bilaga XII till den här förordningen anges ändringar i förtecknin-
garna över viner i bilaga V punkt A 2 till förordning (EG nr 1493/1999.
2. Så länge det finns lager kvar får följande viner saluföras för direkt
konsumtion:
— Andra viner än mousserande viner och likörviner, med ursprung i
gemenskapen med undantag för Portugal, som producerats före den
1 september 1986, och
— andra viner än mousserande viner och likörviner, med ursprung i
tredje land och i Portugal, som importerats till gemenskapen före den
1 september 1987.
Detta får ske på villkor att den totala svaveldioxidhalten vid den tidpunkt
då vinet saluförs inte är högre än
a) 175 mg/l för röda viner,b) 225 mg/l för vita viner och roséviner,c) 225 mg/l för röda viner och 275 mg/l för vita viner och roséviner;
genom undantag från punkterna a) och b) skall detta vara tillåtet för
viner med en restsockerhalt, uttryckt som invertsocker, på lägst 5 g/l.
Till dess att lagren har tömts får dessutom följande viner saluföras för
direkt konsumtion i produktionslandet eller för export till tredje land:
— Viner med ursprung i Spanien, som har framställts före den
1 september 1986 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger
de nivåer som fastställts i spanska bestämmelser som gällde före den
tidpunkten.
— Viner med ursprung i Portugal, som har framställts före den 1 januari
1991 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger de nivåer som
fastställts i portugisiska bestämmelser som gällde före den
tidpunkten.
3. Till dess att lagren har tömts får mousserande viner med ursprung i
tredje land och i Portugal, och som importerats till gemenskapen före den
1 september 1987, saluföras för direkt konsumtion. Detta får ske på
villkor att den totala svaveldioxidhalten inte är högre än
— 250 mg/l för mousserande viner,— 200 mg/l för mousserande kvalitetsviner.Till dess att lagren har tömts får dessutom följande viner saluföras för
direkt konsumtion i produktionslandet eller för export till tredje land:
— Viner med ursprung i Spanien, som har framställts före den
1 september 1986 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger
de nivåer som fastställts i spanska bestämmelser som gällde före den
tidpunkten.
— Viner med ursprung i Portugal, som har framställts före den 1 januari
1991 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger de nivåer som
fastställts i portugisiska bestämmelser som gällde före den
tidpunkten.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 10
Artikel 20
Halt av flyktiga syror
De viner för vilka det föreskrivs undantag från den högsta tillåtna halten
av flyktiga syror i enlighet med bilaga V punkt B 3 till förordning (EG)
nr 1493/1999 anges i bilaga XIII till den här förordningen.
Artikel 21
Användning av kalciumsulfat för vissa likörviner
De undantag beträffande användningen av kalciumsulfat som avses i
bilaga V punkt J 4 b till förordning (EG) nr 1493/1999 får endast medges
för följande spanska viner:
a) ”Vino generoso”, enligt definitionen i bilaga VI punkt L 8 till
förordning (EG) nr 1493/1999;
b) ”Vino generoso de licor”, enligt definitionen i bilaga VI punkt L 11
till förordning (EG) nr 1493/1999.
A VDELNING II
OENOLOGISKA METODER
KAPITEL I
BERIKNING
Artikel 22
Tillstånd att använda sackaros
Sackaros får i enlighet med bilaga V punkt D 3 till förordning (EG)
nr 1493/1999 användas i följande vinodlingsregioner:
a) Vinodlingszon A,
b) Vinodlingszon B,
c) Vinodlingszon C, med undantag för vinarealerna i Italien, Grekland,
Spanien, Portugal och de vinarealer i de franska departmenten över
vilka följande appellationsdomstolar har domsrätt:
— Aix-en-Provence,— Nîmes,— Montpellier,— Toulouse,— Agen,— Pau,— Bordeaux,— Bastia.
De nationella myndigheterna får emellertid undantagsvis ge tillstånd för
berikning genom chaptalisering i de franska departement som avses i
föregående stycke. Frankrike skall utan dröjsmål underrätta kommis-
sionen och övriga medlemsstater om sådana tillstånd.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 11
Artikel 23
Berikning när väderleken har varit exceptionellt ogynnsam
I bilaga XIV till den här förordningen anges de år, samt i förekommande
fall även berörda vinodlingszoner, geografiska områden samt sorter, då
en höjning av den alkoholhalt i volymprocent som avses i bilaga V
punkt C 3 till förordning (EG) nr 1493/1999, enligt förfarandet i
artikel 75 i den förordningen, får ske på grund av exceptionellt ogynnsam
väderlek, i enlighet med punkt 4 i samma bestämmelse.
Artikel 24
Berikning av cuvéen till mousserande viner
I enlighet med bilaga V punkt H 4 och punkt I 5 samt bilaga VI
punkt K 11 till förordning (EG) nr 1493/1999 får medlemsstaterna tillåta
berikning av cuvéen på den plats där ett mousserande vin framställs.
Detta får ske under följande förutsättningar:
a) Att ingen av beståndsdelarna i cuvéen tidigare har varit föremål för
berikning.
b) Att dessa beståndsdelar endast härrör från druvor som har skördats i
medlemsstaten.
c) Att berikningsprocessen genomförs i ett enda arbetsmoment.d) Att följande gränser inte överskrids:
— 3,5 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från vinodlingszon A,
om den naturliga alkoholhalten i volymprocent för varje
beståndsdel är minst 5 % vol.
— 2,5 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från vinodlingszon B,
förutsatt att den naturliga alkoholhalten i volymprocent för varje
beståndsdel är minst 6 % vol.
— 2 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från
vinodlingszonerna C I a, C I b, C II, C III, förutsatt att den
naturliga alkoholhalten i volymprocent för varje beståndsdel är
minst 7,5 % vol., 8 % vol., 8,5 % vol. respektive 9 % vol.
Ovannämnda gränser påverkar inte tillämpningen av artikel 44.3 i
förordning (EEG) nr 1493/1999 på cuvéer som är avsedda för
framställning av sådant mousserande vin som avses i bilaga I
punkt 15 i den förordningen.
e) Att den använda metoden består i tillsättning av sackaros,
koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust.
Artikel 25
Administrativa regler för berikning
1. Anmälan enligt bilaga V punkt G 5 till förordning (EG) nr 1493/1999
avseende höjning av alkoholhalten skall lämnas av de fysiska eller
juridiska personer som utför processen inom den tidsfrist och under de
kontrollvillkor som fastställts av de behöriga myndigheterna i den
medlemsstat där processen äger rum.
2. Den anmälan som avses i punkt 1 skall göras skriftligt och skall
innehålla följande uppgifter:
— namn och adress på den person som gör anmälan,— den plats där processen skall utföras,— dag och klockslag då processen inleds,— beteckning på den produkt som är föremål för processen,— den metod som används i processen, samt närmare uppgifter om
vilken typ av produkt som skall användas i denna.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 12
3. Medlemsstaterna får emellertid tillåta att en enda anmälan i förväg
lämnas in för flera processer eller för en viss bestämd period. En sådan
anmälan får endast godtas under förutsättning att företaget i enlighet med
punkt 6 för register över varje berikning och registrerar de uppgifter som
krävs i punkt 2.
4. Medlemsstaterna skall fastställa de villkor enligt vilka en anmäl-
ningsskyldig, som på grund av force majeure är förhindrad att utföra
processen vid den tidpunkt som uppges i anmälan, skall lämna in en ny
anmälan till den behöriga myndigheten så att den nödvändiga kontrollen
kan utföras.
Medlemsstaterna skall meddela kommission dessa bestämmelser skrift-
ligt.
5. Den anmälan som avses i punkt 1 skall inte krävas i Luxemburg.6. I enlighet med tillämpningsföreskrifterna för artikel 70 i förordning
(EG) nr 1493/1999 skall uppgifter om processen för höjning av
alkoholhalten skrivas in i registren över benämningar så snart själva
processen har avslutats.
Om det i en anmälan i förväg för flera processer inte sägs vilken dag och
vid vilken tidpunkt en process skall inledas skall detta skrivas in i
registret innan en process inleds.
KAPITEL II
TILLSÄTTNING A V SYRA OCH A VSYRNING
Artikel 26
Administrativa regler för tillsättning av syra och avsyrning
1. Den anmälan som avses i bilaga V punkt G 5 till förordning (EEG)
nr 1493/1999 skall, vad gäller tillsättning av syra och avsyrning, lämnas
in av företagen senast två dagar efter det att den första processen under
ett vinår har utförts. Den skall gälla för alla processer under vinåret.
2. Den anmälan som avses i punkt 1 skall göras skriftligt och skall
innehålla följande uppgifter:
— namn och adress på den person som gör anmälan,
— processens art,— den plats där processen har ägt rum.
3. Uppgifter om varje process med tillsättning av syra eller med
avsyrning skall skrivas in i registret i enlighet med tillämpnings-
föreskrifterna för artikel 70 i förordning (EG) nr 1493/1999.
KAPITEL III
GEMENSAMMA REGLER FÖR BERIKNING, TILLSÄTTNING
A V SYRA OCH A VSYRNING
Artikel 27
Tillsättning av syra och berikning av en och samma produkt
I bilaga XV till den här förordningen anges de fall då tillsättning av syra
och berikning av en och samma produkt i enlighet med bilaga I till
förordning (EG) nr 1493/1999 får ske i enlighet med bilaga V punkt E 7
till förordning (EG) nr 1493/1999, vilket skall beslutas i enlighet med
förfarandet i artikel 75 i förordning (EG) nr 1493/1999.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 13
Artikel 28
Allmänna villkor för berikning, tillsättning av syra och avsyrning av
andra produkter än vin
De processer som avses i bilaga V punkt G 1 till förordning 1493/1999
skall utföras i ett enda arbetsmoment. Medlemsstaterna får emellertid
tillåta att vissa processer utförs i flera arbetsmoment under förutsättning
att detta tillvägagångssätt ger en bättre slutprodukt. I detta fall skall de
gränser som anges i bilaga V till förordning 1493/1999 gälla för samtliga
arbetsmoment.
Artikel 29
Undantag från de datum som fastställs för berikning, tillsättning av
syra och avsyrning
Genom undantag från de datum som fastställs i bilaga V G 7) till
förordning (EG) nr 1493/1999 får processerna för berikning, tillsättning
av syra och avsyrning utföras före de datum som anges i bilaga XVI till
den här förordningen.
KAPITEL IV
SÖTNING
Artikel 30
Tekniska regler för sötning
Sötning av bordsviner och kvalitetsviner fso får endast ske i produktions-
ledet och grossistledet.
Artikel 31
Administrativa regler för sötning
1. Fysiska eller juridiska personer som avser att genomföra sötning
skall lämna in en anmälan om detta till den behöriga myndigheten i den
medlemsstat där sötningen skall äga rum.
2. Dessa anmälningar skall vara skriftliga. De skall vara den behöriga
myndigheten tillhanda minst 48 timmar före den dag då sötning skall äga
rum.
Om sötning utförs av ett företag ofta eller kontinuerligt, kan medlems-
staterna dock tillåta att en anmälan som omfattar flera processer eller
avser en angiven tidsperiod lämnas in till de behöriga myndigheterna. En
sådan anmälan får endast godtas under förutsättning att företaget för
register över varje sötning och registrerar de uppgifter som anges i
punkt 3.
3. Anmälningar skall innehålla följande uppgifter:a) För sötning enligt bilaga V punkt F 1 a , samt bilaga VI punkt G 2 till
förordning (EG) nr 1493/1999:
i) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i det
bordsvin eller det kvalitetsvin fso som skall sötas,
ii) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i den
druvmust som skall tillsättas,
iii) den totala och den verkliga alkoholhalten i bordsvinet eller
kvalitetsvinet fso efter sötning.
b) För sötning som genomförs enligt bilaga V punkt F 1 b, samt
bilaga VI punkt G 2 till förordning (EEG) nr 1493/1999:
i) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i det
bordsvin eller det kvalitetsvin fso som skall sötas,!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 14
ii) mängden av och den totala och den verkliga alkoholhalten i den
druvmust, respektive mängden och densiteten av den koncen-
trerade druvmust, som skall tillsättas,
iii) den totala och den verkliga alkoholhalten i bordsvinet eller
kvalitetsvinet fso efter sötning.
4. De personer som avses i punkt 1 skall föra ett register över
inkommande och avgående varor som visar vilka mängder druvmust
eller koncentrerad druvmust som de innehar för sötningsändamål.
Artikel 32
Sötning av vissa importerade viner
Den sötning av importerade viner som avses i bilaga V punkt F 3 till
förordning (EG) nr 1493/1999 får ske på de villkor som föreskrivs i
artiklarna 30 och 31 i den här förordningen.
Artikel 33
Särskilda regler för sötning av likörviner
1. Sötning enligt villkoren i bilaga V punkt J 6 a andra strecksatsen till
förordning (EG) nr 1493/1999 är tillåten för ”vino generoso de licor”
enligt definitionen i bilaga VI punkt L 11 till förordning (EG)
nr 1493/1999.
2. Sötning enligt villkoren i bilaga V punkt J 6 a tredje strecksatsen till
förordning (EG) nr 1493/1999 är tillåten för kvalitetslikörvinet fso
”Madeira”.
KAPITEL V
BLANDNING
Artikel 34
Definition
1. Med blandning (”coupage”) enligt artikel 46.2 b i förordning (EG)
nr 1493/1999 avses blandning av viner eller must med ursprung i
a) olika stater,
b) olika vinodlingszoner i gemenskapen i den mening som avses i
bilaga III till förordning (EG) nr 1493/1999 eller i olika produktions-
områden i tredje land,
c) samma vinodlingszon i gemenskapen eller samma produktions-
område i tredje land, men
— av olika geografiskt ursprung, eller— av olika druvsorter, eller
— från olika skördeår,
såvida uppgifterna i dessa strecksatser förekommer eller skall
förekomma i beskrivningen av produkten i fråga, eller
d) olika vin- eller musttyper.
2. Följande vin- och musttyper skall betraktas som olika typer:— rött vin och vitt vin, samt must eller vin som lämpar sig för
framställning av någon av dessa vintyper,
— bordsvin och kvalitetsvin fso, samt must eller vin som lämpar sig för
framställning av någon av dessa vintyper.
I tillämpningen av denna punkt skall rosévin betraktas som rött vin.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 15
3. Följande skall inte betraktas som blandning:
a) tillsättning av koncentrerad druvmust eller renad koncentrerad
druvmust i syfte att höja den naturliga alkoholhalten,
b) sötning
— av ett bordsvin,— av ett kvalitetsvin fso, om den produkt som används för
sötningen har sitt ursprung i samma specificerade område eller
består av rektifierad koncentrerad druvmust
c) framställning av ett kvalitetsvin fso enligt de traditionella metoder
som avses i bilaga VI punkt D 2 till förordning (EG) nr 1493/1999.
Artikel 35
Allmänna regler för blandning
1. Blandning av
— två eller flera bordsviner, eller
— viner som var för sig eller tillsammans med bordsviner lämpar sig
för att framställa bordsviner, eller
— två eller flera kvalitetsviner fso,
får inte ske om en av beståndsdelarna inte överensstämmer med
bestämmelserna i förordning (EG) nr 1493/1999 eller bestämmelserna i
den här förordningen.
2. Blandning av å ena sidan färska druvor, druvmust, delvis jäst
druvmust eller ungt icke färdigjäst vin, i de fall en av dessa produkter
inte har de egenskaper som krävs för att framställa ett vin som lämpar sig
för att ge ett bordsvin eller som är ett bordsvin, med å andra sidan
produkter som kan ge viner av dessa typer, eller med bordsvin, kan inte
anses ge ett vin som lämpar sig för framställning av ett bordsvin eller
som är ett bordsvin.
3. Om blandning sker, och utan att det påverkar tillämpningen av
bestämmelserna i föregående stycken, får endast sådana produkter som
framställs genom blandning av bordsviner inbördes och blandning av
bordsviner med viner som lämpar sig för att ge ett bordsvin anses vara
bordsviner, under förutsättning att de viner som lämpar sig för att ge ett
bordsvin har en total naturlig alkoholhalt i volymprocent på högst
17 % vol.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 44.7 i förordning (EG)
nr 1493/1999 och artikel 36 i den här förordningen får en blandning av
ett vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin med
a) ett bordsvin endast anses ge ett bordsvin om blandningen sker i den
vinodlingszon där det vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin har
producerats;
b) ett annat vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin endast anses ge
ett bordsvin om
— det andra vinet som lämpar sig för att ge ett bordsvin har sitt
ursprung i samma vinodlingszon och
— om blandningen sker i samma vinodlingszon.
5. Blandning av druvmust eller ett bordsvin som har undergått sådan
oenologisk behandling som avses i bilaga IV punkt 1 n till förordning
(EG) nr 1493/1999 med druvmust eller ett vin som inte har undergått
sådan behandling får inte utföras.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 16
Artikel 36
Särskilda regler för blandning av vita viner med röda viner i Spanien
1. I enlighet med artikel 42.6 i förordning (EG) nr 1493/1999 får
blandning av ett vin som lämpar sig för framställning av vitt bordsvin
eller av ett vitt bordsvin med ett vin som lämpar sig för framställning av
rött bordsvin, eller med ett rött bordsvin, utföras i Spanien fram till och
med den 31 juli 2005, under förutsättning att den erhållna produkten har
ett rött bordsvins egenskaper.
2. Spanska röda bordsviner och rosébordsviner får endast ingå i
handeln med andra medlemsstater, eller exporteras till tredje land, om de
inte har blandats på det sätt som föreskrivs i punkt 1.
3. I tillämpningen av punkt 2 skall den av Spanien utsedda behöriga
myndigheten garantera ursprunget hos spanska röda bordsviner och
rosébordsviner genom att sätta en stämpel, som föregås av angivelsen
”vin som inte härrör från blandning av rött och vitt vin”, i det fält som
reserverats för officiella kommentarer i det dokument som föreskrivs i
artikel 70 i förordning (EEG) nr 1493/1999.
KAPITEL VI
TILLSATS A V ANDRA PRODUKTER
Artikel 37
Tillsats av destillat i likörviner och i vissa kvalitetslikörviner fso
I bilaga XVII till den här förordningen anges egenskaperna för de
destillat av vin eller av torkade druvor som i enlighet med bilaga V
punkt J 2 a i andra strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999 får
tillsättas i likörviner och vissa kvalitetsviner fso.
Artikel 38
(Kompletterad med den gamla artikel 3)
1. I bilaga XVIII A till den här förordningen upprättas en förteckning
över de kvalitetslikörviner fso som enligt bilaga V punkt J 1 till
förordning (EG) nr 1493/1999 får framställas genom användning av
druvmust eller en blandning av denna produkt och vin.
2. I bilaga XVIII B till den här förordningen upprättas en förteckning
över de kvalitetslikörviner fso i vilka de produkter som avses i bilaga V
punkt J 2 b till förordning (EG) nr 1493/1999 får tillsättas.
Artikel 39
Tillsats av alkohol i pärlande vin
I tillämpningen av artikel 42.3 i förordning (EG) nr 1493/1999 får
tillsatsen av alkohol i pärlande vin leda till en höjning av den totala
alkoholhalten med högst 0,5 volymprocent. Alkoholen får endast
tillsättas i form av expeditionslikör och under förutsättning att detta är
en metod som är tillåten enligt gällande bestämmelser i den
producerande medlemsstaten samt att kommissionen och övriga med-
lemsstater har informerats om dessa bestämmelser.
KAPITEL VII
VISSA VILLKOR FÖR MOGNADSLAGRING
Artikel 40
Mognadslagring av vissa likörviner
Mognadslagring på de villkor som föreskrivs i bilaga V punkt J 6 c till
förordning (EG) nr 1493/1999 får ske för kvalitetslikörvinet fso
”Madeira”.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 17
A VDELNING III
ANVÄNDNING FÖR FÖRSÖKSÄNDAMÅL A V NYA OENOLO-
GISKA METODER
Artikel 41
Allmänna bestämmelser
1. För sådana försöksändamål som avses i artikel 46.2 f i förordning
(EG) nr 1493/1999 får medlemsstaterna för en period på högst tre år
tillåta vissa oenologiska metoder och behandlingar som inte är tillåtna
enligt förordning (EG) nr 1493/1999 eller enligt den här förordningen,
under förutsättning
— att metoderna eller behandlingarna uppfyller kraven i artikel 42.2 i
förordning (EG) nr 1493/1999,
— att de kvantiteter som omfattas av dessa metoder eller behandlingar
inte överskrider 50 000 hektoliter per år och per försök,
— att de produkter som framställs inte sänds utanför den medlemsstats
gränser i vilken försöket har utförts,
— att den berörda medlemsstaten, när ett försök inleds, underrättar
kommissionen och övriga medlemsstater om villkoren för varje
tillstånd,
Med försök avses en eller flera processer som företas inom ramen för ett
väl definierat forskningsprojekt och som karaktäriseras av att det finns
ett enda försöksprotokoll.
2. Innan den period som avses i punkt 1 har löpt ut skall kommissionen
från den berörda medlemsstaten få ett meddelande om det tillåtna
försöket. Kommissionen skall informera övriga medlemsstater om
resultatet av försöket. I förekommande fall, och beroende på detta
resultat, får den berörda medlemsstaten lämna in en ansökan till
kommissionen om att ett försök skall få fortsätta under ytterligare en
period på högst tre år, eventuellt med större kvantiteter än under det
första försöket. Som stöd för sin ansökan skall medlemsstaten lämna in
en lämplig dokumentation.
3. I enlighet med förfarandet i artikel 75 i förordning (EG) nr 1493/1999
skall kommissionen fatta beslut om den ansökan som avses i punkt 2;
samtidigt får beslut fattas om att försök på samma villkor får fortsätta i
andra medlemsstater.
4. Efter att ha samlat in all information om försöket i fråga kan
kommissionen, vid utgången av den period som avses i punkt 1 eller
punkt 2, lägga fram ett förslag för rådet om ett permanent tillstånd för
den oenologiska metod eller behandling som försöket avsett.
AVDELNING IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 42
Vin som producerats före den 1 augusti 2000
Vin som producerats före den 1 augusti 2000 får saluföras för direkt
konsumtion efter detta datum, förutsatt att det uppfyller de gemenskaps-
bestämmelser eller nationella bestämmelser som gällde före det datumet.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 18
Artikel 43
Villkor för destillation, förflyttning och användning av sådana
produkter som inte uppfyller kraven i förordning (EG)
nr 1493/1999 eller i den här förordningen
1. Produkter som i enlighet med artikel 45.1 i förordning (EG)
nr 1493/1999 inte får saluföras eller levereras för direkt konsumtion skall
förstöras. Medlemsstaterna får dock tillåta att vissa produkter för vilka
de fastställer egenskaperna får användas på ett destilleri, i en ättiksfabrik
eller komma till industriell användning.
2. Dessa produkter får inte utan legitima skäl innehas av en producent
eller handlare, och de får endast förflyttas om mottagaren är ett destilleri,
en ättiksfabrik, ett företag som skall använda det i industriellt syfte eller
till industriprodukter, eller ett företag som skall destruera dem.
3. Medlemsstaterna får tillåta att denatureringsmedel eller igenkän-
ningsämnen tillsätts till sådant vin som avses i föregående stycke så att
detta lättare kan identifieras. Om goda skäl föreligger får medlems-
staterna också förbjuda de användningar som avses i första stycket och se
till att produkterna destrueras.
Artikel 44
Upphävande
1. Förordningarna (EEG) nr 1618/70, 1972/78, 2394/84, 305/86,
1888/86, 2094/86, 2202/89, 2240/89, 3220/90, 586/93, 3111/93, samt
(EG) nr 1128/96 skall upphöra att gälla.
2. Förordning (EEG) nr 2676/90 skall tillämpas för produkter som
omfattas av förordning (EG) nr 1493/1999. Bestämmelserna i kapitel 1.5,
kapitel 3.5, kapitel 5.3.2, kapitel 12.3, kapitel 16.3, kapitel 18.3,
kapitel 23.3, kapitel 25.2.3, kapitel 26.3, kapitel 27.3, kapitel 30.3,
kapitel 37.3 och kapitel 40.1.4 i bilagan till förordning (EEG) nr 2676/90
upphävs från och med den 1 augusti 2001.
Artikel 45
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Den skall tillämpas från och med den 1 augusti 2000.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 19
BILAGA I
Förteckning över druvsorter som genom undantag från artikel 42.5 i
förordning (EG) nr 1493/1999 får användas för framställning av de produkter
som avses i den bestämmelsen
(artikel 2 i den här förordningen)
(p.m.)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 20
BILAGA II
De år då sådana produkter med ursprung i vinodlingszonerna A och B som
inte har den lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som föreskrivs i
förordning (EG) nr 1493/1999 får användas för framställning av mous-
serande viner, mousserande viner tillsatta med kolsyra eller pärlande viner
tillsatta med kolsyra
(artikel 3 i den här förordningen)
(p.m.)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 21
BILAGA III
A. Förteckning över druvsorter vars druvor får användas för framställning
av cuvéen för mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och mousserande
kvalitetsviner fso av aromatisk typ
(artikel 4 i den här förordningen)
Aleatico N
Ασύρτικ/omikron( Assyrtiko)
Bourboulenc B
Brachetto N
Clairette BColombard BFreisa N
Gamay N
Gewuerztraminer RsGirò NΤλυκααρύθρα( Glykerythra)
Huxelrebe
Macabeu BSamtliga malvoisieMauzac, vit och rosé
Monica N
Μ/omikronσ/khi/omikron/omikronεσσλααρ/omikron( Moschofilero)
Mueller-Thurgau BSamtliga muscat
Parellada B
Perle BPicpoul BPoulsard
Prosecco
Π/omikronαεσστης( Roditis)
ScheurebeTorbato
B. Undantag som avses i bilaga V punkt I 3 a och i bilaga VI punkt K 10 a
till förordning (EG) nr 1493/1999 i fråga om framställning av cuvéen till
mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och mousserande kvalitetsviner
fso av aromatisk typ
Genom undantag från punkt K 10 a i bilaga VI får ett mousserande kvalitetsvin fso
av aromatisk typ framställas genom att viner som framställts av druvor av sorten”Prosecco” som skördats i särskilda specificerade områden med urpsrungs-
beteckningen Conegliano-Valdobbiadene och Montello e Colli Asolani används
för framställning av cuvéen.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 22
BILAGA IV
Gränsvärden för användningen av vissa ämnen
(artikel 5 i den här förordningen)
Nedan anges gränser och villkor för användning av de ämnen som avses i bilaga IV till förordning (EG) nr 1493/1999:
ÄmnenAnvändning för färska druvor, druvmust,
delvis jäst druvmust, delvis jäst druvmust
framställd av lätt torkade druvor, koncen-
trerad druvmust, ungt icke färdigjäst vinAnvändning för delvis jäst druvmust för
direkt konsumtion, vin som lämpar sig för
framställning av bordsvin, bordsvin,
mousserande vin, mousserande vin tillsatt
med koldioxid, pärlande vin, pärlande vin
tillsatt med koldioxid, likörvin och kva-
litetsvin fso
Preparat av jästcellvägg 40 g/hl 40 g/hl
Koldioxid (1) Högsta halt i behandlat vin: 2 g/l
L-askorbinsyra (1) 150 mg/l
Citronsyra (1) Slutlig halt i behandlat vin: 1 g/l
Metavinsyra 100 mg/lKopparsulfat 1 g/hl, på villkor att den behandlade
produkten inte har en högre halt av
koppar än 1 mg/l
Kol för oenologiskt bruk 100 g torr produkt per hl 100 g torr produkt per hlNäringssalter: diammoniumfosfat eller
ammoniumsulfat0,3 g/l (uttryckt i salt) (
2) 0,3 g/l (uttryckt i salt) för fram-
ställning av mousserande vin
Ammoniumsulfit eller ammoniumbi-
sulfit0,2 g/l (uttryckt i salt) (2)
Tillväxtbefrämjande medel: tiamin i
form av tiaminhydroklorid0,6 mg/l (uttryckt i tiamin) 0,6 mg/l (uttryckt i tiamin), för fram-
ställning av mousserande vin
Polyvinylpolypyrrolidon 80 g/hl 80 g/hlKalciumtartrat 200 g/hlKalciumfytat 8 g/hl
(
1)Renhetskriterierna för denna produkt skall vara de kriterier som anges i kommissionens direktiv 96/77/EG av den 2 december 1996
om särskilda renhetskriterier för andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötningsmedel(EGT L 339, 30.12.1996, s. 1), ändratgenom direktiv 98/86/EG(EGT L 334, 9.12.1998, s. 1).
(2)Dessa produkter får också användas tillsammans, upp till det totala gränsvärdet 0,3 g/l, utan att det påverkar tillämpningen av detovan nämnda gränsvärdet 0,2 g/l.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 23
BILAGA V
Bestämmelser och renhetskriterier för polyvinylpolypyrrolidon
(artikel 6 i den här förordningen)
Polyvinylpolypyrrolidon (PVPP), vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 p
och punkt 3 y till förordning (EG) nr 1493/1999, är en polymer med statisk
nätstruktur: [poly 1(2-oxo-1-pyrolidinetylen)].
Den framställs genom polymerisation av N-vinyl-2-pyrrolidon i närvaro av en
katalysator, antingen natriumhydroxid eller N,N-divinylimidazolidin.
EGENSKAPER
Lätt pulver, vitt eller gräddvitt.
Olösligt i vatten och organiska lösningsmedel.Olösligt i alkalier och starka mineralsyror.
PROV
1. FÖRLUST VID TORKNING
Mindre än 5 % under följande betingelser:
2 g PVPP läggs i en kvartsdegel 70 mm i diameter. Torkas i torkskåp vid
100–105 °C i 6 timmar. Avkyls i en exsickator och vägs.
Obs!
Alla gränsvärden nedan avser torrsubstans.
2. ASKA
Askans vikt mindre än 0,5 % under följande betingelser:
Återstoden från prov 1 inaskas fullständigt vid en maximitemperatur av
500–550 °C och vägs därefter.
3. ARSENIK
Mindre än 2 ppm under följande betingelser:
Förbehandling av provet:
0,5 g PVPP läggs i en rundkolv av borosilikatglas placerad på en skiva
med hål i mitten så att halsen hålls snett. Tillsätt 5 ml ren svavelsyra p. a.och 10 ml ren salpetersyra p. a. och värm upp långsamt. Tillsätt en litenmängd salpetersyra när blandningen börjar bli brun och fortsätt sedan med
uppvärmningen. Fortsätt på samma sätt tills vätskan har blivit färglös och
kolven fylls av vit ånga från svavelsyran. Låt svalna, tillsätt 10 ml vattenoch värm upp på nytt för att avlägsna nitrösa gaser tills vit ånga bildas.Upprepa förfarandet ytterligare två gånger. Efter tredje gången kokas
vätskan någon sekund, kyls av och späds med vatten till 40 ml.
Reagenser p. a.
1. Koncentrerad arseniklösning (100 mg As/l)
Väg noggrant 0,132 g arseniktrioxid som dessförinnan torkats vid
100 °C och överför till en 500 ml E-kolv. Tillsätt 3 ml
natriumhydroxid och 20 ml vatten. Skaka tills allt lösts upp.Neutralisera arseniklösningen med 15 ml utspädd svavelsyra 10 %(w/w) och tillsätt mättat bromvatten p. a. tills den gula färgen från
fritt brom blir stabil (teoretiskt: 7 ml). Koka upp för att avlägsna
överflödigt brom, överför till en 1000 ml mätkolv och fyll tillmärket med destillerat vatten.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 24
2. Utspädd arseniklösning (1 mg As/l)
Blandning:
Koncentrerad arseniklösning (100 mg/l) 10 ml
Destillerat vatten 1 000 ml
1 ml av lösningen innehåller 0,001 mg arsenik.
3. Blyacetatbomull
Lägg absorberande bomull i 5 % blyacetatlösning (w/v) tillsatt med
1 % ättiksyra. Låt bomullen rinna av och torka i fria luften. Förvarai väl tillsluten flaska.
4. Absorberande bomull, torkad vid 100 °C
Förvara i väl tillsluten flaska.
5. Papper med kvicksilver(I)-bromid
Häll en alkoholhaltig lösning av kvicksilver(I)-bromid 5 % i en
rektangulär skål. Sänk ner vitt filterpapper, 80 g/m
2, klippt i bitar
om 15 × 22 cm och dubbelvikt, i lösningen. Låt papperet rinna av
och torka på mörk plats upphängt på en icke-metallisk lina. Klipp1 cm från vikningen och 1 cm från nederkanterna. Klipp papperet i15 × 15 mm fyrkanter och förvara i en väl tillsluten flaska invirad i
svart papper.
6. Tennkloridlösning
Behandla 20 g kallt tenngranulat p. a. med 100 ml ren saltsyra,
d= 1,19. Förvara i närvaro av metalliskt tenn i en lufttät flaska med
ventilpropp.
7. Kaliumjodidlösning
Kaliumjod 10 g
Vatten ad 100 ml
8. Salpetersyra p. a. för bestämning av arsenik
Syra med en densitet av 1,38 vid 20 °C, innehållande 61,5–65,5 %
salpetersyra HNO3. Den fasta återstoden får inte överstiga
0,0001 %. Den får inte innehålla bly som kan spåras med ditisonoch inte heller mer än 1 ppm kloratjoner, 2 ppm sulfatjoner, 2 ppmortofosfatjoner eller 100 ppm arsenik.
9. Svavelsyra p. a. för bestämning av arsenik
Syra med en densitet av 1,831 till 1,835 vid 20 °C, innehållande
minst 95 % svavelsyra H
2SO 4. Den fasta återstoden får inte
överstiga 0,0005 %. Den får inte innehålla mer än 2 ppmtungmetaller, 1 ppm järn, 1 ppm kloratjoner, 1 ppm nitratjoner,5 ppm ammoniumjoner eller 20 ppb arsenik.
10. Utspädd svavelsyra 20 % (v/v) (36 g H
2SO 4per 100 ml)
Blandning:
Ren svavelsyra p.a. 200 ml
Destillerat vatten 1 000 ml
11. Platinerad zink Ren zink, arsenikfri, som granulat eller i stänger.
Zinken platineras genom att placeras i en bägare och täckas med
1/20 000 platinakloridlösning. Efter två timmar tvättas zinken i
destillerat vatten och den platinerade zinken får rinna av på fleralager läskpapper. Torka och förvara i en torr flaska.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 25
Kontrollera att 5 g sådan zink, som placerats i den nedan beskrivna
apparaturen tillsammans med 4,5 ml ren svavelsyra, utspädd med vatten
till 40 ml, tillsatt med 2 droppar tennklorid och 5 ml kaliumjodidlösning
10 %, inte efterlämnar någon fläck efter minst två timmar på kvick-silver(I)-bromidpapper. Kontrollera också att 1 g arsenik som används pådet sätt som anges nedan efterlämnar en tydlig fläck.
Beskrivning av apparaturen:
Använd en 90–100 ml kolv tillsluten med en glaspropp försedd med ett
90 mm långt glasrör med en innerdiameter av 6 mm. Rörets nedre del äravsmalnande och har ett hål i sidan för att förhindra stötkokning. Den övrekanten har en planslipad yta som är vinkelrät mot rörets längdriktning.
Ytterligare ett glasrör med samma innerdiameter och 30 mm långt, som i
likhet med det första har en övre kant som är planslipad, kan anslutas tilldet första glasröret och fästas med två spiralfjädrar eller gummiringar (sebilden).
Metod:
Placera en tuss torr absorberande bomull i utloppsröret vid A och därefter
en tuss blyacetatbomull.
Placera en bit kvicksilver(I)-bromidpapper mellan utloppsrörets två delar
vid B och sätt ihop rören.
Häll 40 ml svavelsyra, 2 droppar tennkloridlösning och 5 ml kaliumjo-
didlösning i kolven. Låt stå i 15 minuter. Tillsätt 5 g platinerad zink ochtillslut omedelbart kolven med röret som dessförinnan satts ihop.
Låt reaktionen fortsätta tills den är avslutad (åtminstone 2 timmar). Tag i
sär apparaturen, lägg ner kvicksilver(I)-bromidpapperet i 10 ml kalium-
jodidlösning i en halvtimme och skaka emellanåt. Skölj noggrant och låttorka.
Den gula eller bruna fläcken skall vara osynlig eller blekare än den fläck
som erhålls vid ett parallelltest som utförs med 1 ml arseniklösning, 1 g/ml,
tillsatt med 4,5 ml ren svavelsyra och utspädd med vatten till 40 ml ochdärefter tillsatt med 2 droppar tennklorid och 5 ml kaliumjodidlösning10 %.
4. TUNGMETALLER
Uttryckta som bly, mindre än 20 ppm under följande betingelser:
Lös upp askan efter vägning i 1 ml ren saltsyra och 10 ml destillerat vatten.
Värm upp den för att påskynda upplösningen. Späd med destillerat vattentill 20 ml. 1 ml av lösningen innehåller mineralämnena från 0,10 g PVPP .
Häll 10 ml av asklösningen i ett 160 × 16 mm provrör tillsammans med
2 ml ren natriumfluoridlösning 4 %, 0,5 ml ammoniumhydroxid, 3 mlvatten, 0,5 ml ren ättiksyra och 2 ml mättat svavelvätevatten.
Fällning får inte ske. Om brun färg uppstår skall den vara svagare än den
färg som uppstår i en referenslösning som bereds på följande sätt:
I ett 160 × 16 mm provrör hälls 2 ml lösning som innehåller 0,01 g bly (Pb)
i 1 l (10 mg Pb/l), 15 ml vatten, 0,5 ml natriumfluorid 4 % (w/v), 0,5 mlren ättiksyra och 2 ml mättat svavelvätevatten. Provröret innehåller 20 g
bly.
Obs!
I den här koncentrationen fälls blysulfid endast ut i ättikssur miljö. En
fällning kan framkallas med tillsats av endast 0,05 ml saltsyra per 15 ml,men i praktiken är det svårt att framställa en exakt koncentration.
Om 0,5 ml ättiksyra i stället ersätts med 0,5 ml saltsyra sker endast fällning
av koppar, kvicksilver osv.
Eventuellt närvarande järn, normalt som järn (III)-föreningar, oxiderar
vätesulfid och framkallar en svavelfällning som döljer den kolloidalablysulfidfällningen. Komplexbundet med 0,5 ml natriumfluorid oxiderar
järn vätesulfid i långsammare takt.
Denna mängd räcker för att komplexbinda 1 mg järn (III). Öka mängden
natriumfluorid om det finns mer järn närvarande.
Produkter som innehåller kalcium skall filtreras efter tillsats av fluorid.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 26
5. TOTALT KVÄVE
Mellan 11 och 12,8 % under följande betingelser:
Apparatur:
A. Apparaturen består av
1) En 1 l kolv A i borosilikatglas för uppvärmning, försedd
med en tratt med kran för påfyllning. Den kan värmas medgas eller el.
2) Ett förlängningsstycke C för uppsamling av den vätska som
lämnar absorptionskolven B.
3) En 500 ml absorptionskolv B med snedställd hals. Inled-
ningsröret skall nå ner till kolvens nedre del. Avlednings-
röret är försett med en stänkfångare och utgör den övre
delen av absorptionskolven. En tratt försedd med kran lederin den vätska som skall behandlas samt den alkaliskalösningen.
4) En 30 till 40 cm lodrät kylare som avslutas med en kula
med spetsig fattning.
5) Ett 250 ml förlag för uppsamling av destillatet.
B. En 300 ml oval destillationskolv med lång hals för mineralise-
ringen.
Nödvändiga substanser:
Ren svavelsyra
MineraliseringskatalysatorNatriumhydroxid 30 % (w/w)Ren borsyralösning 40 % (w/v)
0,1 N saltsyralösning
En blandad indikator bestående av bromkreosolgrönt och metylrött.Kolven som används för uppvärmning skall fyllas med vatten som gjorts
svagt surt med 0,1 % svavelsyra. Före varje analys skall vätskan kokas med
avluftningsventilen P öppen för att avlägsna CO
2.
Metod
Väg noggrant upp ca 0,20 g PVPP och överför till destillationskolven.
Tillsätt 2 g katalysator och 15 ml ren svavelsyra.
Värm över öppen låga och håll kolvens hals lutande tills lösningen är
färglös och kolvens sidor är fria från inaskade ämnen.
Späd med 50 ml vatten efter nedkylning och fortsätt sedan nedkylningen.
För över vätskan till absorptionskolven B med hjälp av filtret E. Tillsättdärefter 40–50 ml natriumhydroxid 30 % för att framkalla en basisk
reaktion och vattenångdestillera den ammoniak som bildas genom att
samla upp destillatet i 5 ml borsyralösning som dessförinnan hällts iförlaget tillsammans med 10 ml vatten, med rörets kulformiga avslutningnedsänkt i vätskan. Tillsätt 1 eller 2 droppar blandad indikator och samla
upp 70 100 ml destillat.
Titrera destillatet med 0,1 N saltsyralösning tills indikatorn slår om till
rosa-violett.
1 ml 0,1 N saltsyralösning motsvarar 1,4 mg kväve.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 27
Apparatur för vattenångdestillation av ammoniak
(enligt Parnas och Wagner)
Kranarna P och E kan ersättas med en plastförbindelse medMohrklämma.
6. LÖSLIGHET I V ATTENHALTIG MILJÖ
Mindre än 0,5 % under följande betingelser:
Placera 10 g PVPP i en 200 ml kolv som innehåller 100 ml destillerat
vatten. Skaka om och låt stå i 24 timmar. Filtrera på ett ytfilter med enporvidd av 2,5 och därefter på ett ytfilter med en porvidd på 0,8 . Den rest
som återstår när filtratet indunstats till torrhet över vattenbad skall väga
mindre än 50 mg.
7. LÖSLIGHET I SUR ALKOHOLHALTIG MILJÖ
Mindre än 1 % under följande betingelser:
Placera 1 g PVPP i en kolv som innehåller 500 ml av följande blandning:
Ättiksyra 3 g
Etanol 10 ml
Vatten 100 ml
Låt stå i 24 timmar. Filtrera på ett ytfilter med en porvidd på 2,5 och
därefter på ett ytfilter med en porvidd på 0,8 . Koncentrera filtratet över
vattenbad. Avsluta indunstningen över vattenbad i en tarerad kvartsdegel,70 mm i diameter. Den torra rest som återstår efter indunstningen skallväga mindre än 10 mg, med hänsyn tagen till eventuell rest från
indunstningen av ättikssyraetanolblandningen på 500 ml.
8. EFFEKTIVITETEN HOS PVPP I FÖRHÅLLANDE TILL ADSORP-
TION A V FENOLFÖRENINGAR
Den aktivitetsnivå som konstateras under följande betingelser skall vara
minst 30 %.
A. Reagenser
1. 0,1 N natriumhydroxidlösning.
2. 0,1 N salicylsyralösning.
(13,81 g salicylsyra löses i 500 ml metanol och späds till 1 l
vatten.)
B. Metod
1. Väg 2–3 g PVPP i en 250 ml E-kolv och notera vikten, W ,
med en noggrannhet av 0,001 g.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 28
2. Beräkna provets torrsubstans och notera innehållet i
procent, P , med en noggrannhet av 1 decimal.
3. Tillsätt 0,1 N salicylsyralösning enligt följande formel:
43 × W × P = ml som skall tillsättas.
4. Tillslut kolven och skaka om under fem minuter.5. Häll blandningen vid 25 °C i en büchnertratt med filter,
ansluten till en 250 ml kolv. Vänta tills den tömts och det
finns tillräckligt med filtrat för att ta ut ett 50 ml prov(filtratet måste vara klart).
6. Pipettera 50 ml av filtratet i en 250 ml E-kolv.
7. Bestäm neutralisationspunkten med fenolftalein och 0,1 N
natriumhydroxidlösning och notera volymen Vs.
8. Titrera på samma sätt 50 ml salicylsyra som referenslösning
och notera volymen V
b.
C. Beräkning
Aktivitet i %Vb Vs
Vb100
Obs!
Alla gränsvärden i punkterna 2–8 avser torrsubstans.
9. FRI N-VINYLPYRROLIDON — HÖGST 0,1 %
Metod
Slamma upp 4,0 g av provet i 30 ml vatten, rör om under 15 minuter,
överför till en 250 ml E-kolv genom att hälla provet genom ett glasfiltermed en porvidd av 9–15 m (= typ G4). Tvätta återstoden med 100 mlvatten, tillsätt 500 mg natriumacetat till filtraten och titrera med 0,1 N jod
tills jodfärgen står kvar. Tillsätt ytterligare 3,0 ml 0,1 N jod, låt stå i
10 minuter och titrera överflödigt jod med 0,1 N natriumtiosulfat, tillsattmed 3 ml löslig stärkelse innan blandningen börjar skifta färg. Utför ettblankprov. Det åtgår endast 0,72 ml jod, vilket motsvarar högst 0,1 %
vinylpyrrolidon.
10. FRI N’N-DIVINYLIMIDAZOL — HÖGST 2 MG/KG
Princip
Bestämning med hjälp av gaskromatografi på kapillärkolonn av fri
N’N-divinylimidazolidin extraherat från olöslig PVPP med ett lösnings-
medel (aceton).
Internstandard
Lös upp 100 mg heptansyranitril (önantsyranitril), vägt med en nog-
grannhet av 0,1 mg, i 500 ml aceton.
Beredning av provet
Väg ca 2–2,5 g polymer med en noggrannhet av 0,2 mg i en 50 ml E-kolv.
Tillsätt 5 ml internstandard med pipett och därefter ca 20 ml aceton. Skaka
blandningen under fyra timmar eller låt den stabilisera sig i minst
15 timmar. Analysera lösningen ovanpå fällningen med hjälp avgaskromatografi.
Kalibreringslösning
Väg ca 25 mg N,N’ divinylimidazolidin med en noggrannhet av 0,2 mg i en
kolv och fyll med aceton till 100 ml. Överför 2 ml av lösningen med pipett
till en annan 50 ml kalibreringskolv och fyll med aceton till 50 ml. Överför
2 ml av denna lösning till en annan kolv, tillsätt 5 ml internstandard (seovan) och fyll med aceton till 25 ml.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 29
Betingelser för gaskromatografi
— Kolonn: ”DB-Wax” (smält kvarts) kapillär (tvär-
bundet Carbowax — 20 M), längd 30 m,
innerdiameter 0,25 mm, skikttjocklek
0,5 µm.
— Programmerad tempe-
raturskala:140 °C till 240 °C, 4 °C per minut.
— Injektor: Splitinjektor, 220 °C.
Splitutflöde 30 ml/mn
— Detektor: Termoelektronisk detektor (optimerad en-
ligt tillverkarens instruktioner), 250 °C
— Bärargas: Helium, 1 bar (övertryck).
— Insprutad mängd: 1 µl av lösningen ovanför provlösningens
fällning eller av kalibreringslösningen.
Metod:
Tillförlitlig bestämning av kalibreringsfaktorn för specifika analysförhål-
landen med hjälp av upprepade insprutningar av kalibreringslösning.
Analysera provet. Innehållet av N,N’-divinylimidazolidin i olöslig PVPPfår inte överstiga 0,1 %.
Beräkning av kalibreringsfaktorn:
fW DASt
WStAD
WD = använd mängd N,N’-divinylimidazolidin (mg)
WSt = mängd internstandard (mg)
ASt = topparea för internstandarden
AD = topparea för N,N’-divinylimidazolidin.
Beräkning av innehållet av N,N’divinylimidazolidin
CD1 000 ƒ A DWSt
AStWSmg kg
CD = koncentration av N,N’- divinylimidazolidin (mg/kg)
f = kalibreringsfaktorA
D = topparea för N,N’- divinylimidazolidin
WSt = mängd internstandard som tillsatts provet (mg)
ASt = topparea för internstandarden
WS = använd provmängd (g).!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 30
BILAGA VI
Bestämmelser för kalciumtartrat
(artikel 7 i den här förordningen)
ANVÄNDNINGSOMRÅDE
Kalciumtartrat får tillsättas i vin som adjuvant för att främja utfällning av vinsten
och bidra till stabilisering av vinsten i vinet genom att den slutliga koncen-trationen av kaliumvätetartrater och kalciumtartrat sänks.
BESTÄMMELSER
— Den högsta tillåtna dosen anges i bilaga IV till den här förordningen.
— När kalciumtartrat tillsätts skall vinet skakas om och kylas av. Därefter skall
de kristaller som bildats separeras genom fysikaliska metoder.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 31
BILAGA VII
Bestämmelser för betaglukanas
(artikel 10 i den här förordningen)
1. Internationell klassificering för betaglukanaser: E.C. 3-2-1-58.
2. Betaglukanhydrolas (nedbrytning av glukan från Botrytis cinerea ).
3. Ursprung: Trichoderma harzianum .
4. Tillämpningsområde: nedbrytning av betaglukaner i viner, i synnerhet
viner gjorda på Botrytis-angripna druvor.
5. Högsta dosering: 3 gram enzympreparat innehållande 25 % uppslammat
organiskt material (TOS) per hektoliter
6. Kemisk och mikrobiologisk renhet:
Förlust vid torkning Mindre än 10 %
Tungmetaller Mindre än 30 ppmPb Mindre än 10 ppm
As Mindre än 3 ppm
Koliformer totalt IngaEscherichia coli Inga i ett prov på 25 g
Salmonella spp Inga i ett prov på 25 g
Aeroba bakterier totalt Mindre än 5 ×10
4bakterier/g!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 32
BILAGA VIII
Mjölksyrabakterier
(artikel 11 i den här förordningen)
SPECIFIKATIONER
Mjölksyrabakterier, vars användning regleras i bilaga IV .1 q och IV .3 z till
förordning (EG) nr 1493/1999, skall tillhöra släktena Leuconostoc, Lactobacillus
och/eller Pedococcus . De skall ha förmågan att omvandla äppelsyra i druvmust
eller vin till mjölksyra utan att smaken påverkas. De skall ha hållits åtskilda fråndruvor, druvmust, vin eller produkter som framställts av druvor. Namnet på släktetoch arten samt uppgift om stammen skall framgå av etiketten, tillsammans med
uppgift om ursprung och stamodlaren.
Särskilt tillstånd krävs för att få utföra gentekniska experiment med mjölksyra-
bakterier.
TILLSTÅND
De skall användas i flytande eller fryst tillstånd eller som frystorkat pulver, i
renkultur eller blandkultur.
IMMOBILISERADE BAKTERIER
Substratet för framställning av immobiliserade mjölksyrabakterier skall vara inert
och tillåtet för användning vid vinframställning.
KONTROLLFORMER
Kemisk kontroll:
Samma krav för de undersökta ämnena som för andra enologiska preparat, särskilt
vad gäller tungmetaller.
Mikrobiologisk kontroll:
— Halten av förökningsdugliga mjölksyrabakterier skall vara minst 10
8/g eller
107/ml.
— Halten av mjölksyrabakterier av en annan art än de angivna stammarna skall
vara lägre än 0,01 % av den totala mängden förökningsdugliga mjölksyra-
bakterier.
— Halten av aeroba bakterier skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
— Det totala jästinnehållet skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
— Mögelinnehållet skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
TILLSATSER
Tillsatser som används vid beredning av mjölksyrabakteriekulturer eller vid
reaktivering av mjölksyrabakterier skall vara substanser som är tillåtna föranvändning i livsmedel och skall uppges på etiketten.
FRAMSTÄLLNINGSDATUM
Tillverkaren skall uppge datum då varan lämnade fabriken.
ANVÄNDNING
Tillverkaren skall lämna en bruksanvisning eller ange reaktiveringsmetod.
KONSERVERING
Förvaringssättet skall framgå tydligt av etiketten.
ANAL YSMETODER
— Mjölksyrabakterier: substrat A(1), B(2) eller C(3) med den användnings-
metod för stammen som angivits av tillverkaren.
— Aeroba bakterier: Bacto-Agar-substrat.— Jäst: Malt-Wickerham-substrat.— Mögel: Malt-Wickerham eller Czapeck-substrat.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 33
Substrat A
Jästextrakt 5 g
Köttextrakt 10 g
Tryptisk pepton 15 g
Natriumacetat 5 g
Ammoniumcitrat 2 g
Tween 80 1 g
Mangansulfat 0,050 g
Magnesiumsulfat 0,200 g
Glukos 20 g
Vatten 1 000 ml
pH 5,4
Substrat B
Tomatsaft 250 Ml
Jästextrakt Difco 5 g
Pepton 5 g
L-äppelsyra 3 g
Tween 80
Mangansulfat 0,050 g
Magnesiumsulfat 0,200 g
Vatten 1 000 ml
pH 4,8
Substrat C
Glukos 5 g
Trypton Difco 2 g
Pepton Difco 5 g
Leverextrakt 1 g
Tween 80 0,05 g
Tomatsaft, utspädd 4,2 ggr filtrerad på Whatman nr I 1 000 ml
pH 5,5!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 34
BILAGA IX
Bestämning av jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen
(artikel 12 i den här förordningen)
1. ANVÄNDNINGSOMRÅDE
Bestämning av jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen.
2. DEFINITION
Jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen: förlusten av organiska
ämnen bestäms med hjälp av den metod som beskrivs nedan.
3. PRINCIP
Extraktionsvätskor får passera genom en kolonn som packats med hartser,
och mängden extraherat organiskt material bestäms gravimetriskt.
4. REAGENS
Alla reagens skall vara av analytisk kvalitet.
Extraktionsvätskor:4.1. Destillerat vatten eller avjoniserat vatten av motsvarande renhets-
grad.
4.2. Etanol, 15 % v/v. Bereds genom att 15 volymdelar absolut etanol
blandas med 85 volymdelar vatten (4.1).
4.3. Ättiksyra, 5 % m/m. Bereds genom att 5 viktdelar isättika blandas
med 95 viktdelar vatten (4.1).
5. UTRUSTNING
5.1. Kromatografiska jonbyteskolonner.
5.2. Mätglas, 2 l.5.3. Indunstningsskålar som tål uppvärmning till 850 °C i muffelugn.5.4. Torkskåp, termostatstyrt till 105 ± 2 °C.5.5. Muffelugn, termostatstyrd till 850 ± 25 °C.5.6. Analysvåg med en noggrannhet av 0,1 mg.5.7. Indunstningsapparat, värmeplatta eller indunstningsapparat med
infrarött ljus.
6. UTFÖRANDE
6.1. Den jonbytesharts som analysen gäller tvättas och behandlas i
enlighet med tillverkarens anvisningar om hur den skall förberedas
för användning med livsmedel. Därefter hälls 50 ml av hartsen i varoch en av tre kromatografiska jonbyteskolonner (5.1).
6.2. Om hartsen är av anjonisk typ får de tre extraktionsvätskorna (4.1,
4.2 och 4.3) passera genom var sin packade kolonn (6.1) med enströmningshastighet av 350-450 ml/h. Den första litern eluat frånalla tre kolonnerna kasseras och de följande två litrarna samlas upp
i mätglas (5.2). Beträffande katjonhartser, låt endast de två
vätskorna 4.1 och 4.2 passera genom de hartspackade kolonnerna.
6.3. De tre eluaten indunstas över en värmeplatta eller en indunst-
ningsapparat med infrarött ljus (5.7) i var sin indunstningsskål (5.3)
som rengjorts och vägts i förväg (m0). Sätt in skålarna i
torkskåpet (5.4) och låt torka till konstant vikt (m1).
6.4. När den konstanta vikten (6.3) har noterats, läggs indunstnings-
skålen i muffelugnen (5.5), där innehållet inaskas till konstant vikt
(m2).
6.5. Beräkna mängden extraherat organiskt material (7.1). Om halten
överstger 1 mg/l görs ett blindprov på reagenser, och mängden
extraherat organiskt material beräknas på nytt.
Blindprovet utförs genom att punkterna 6.3 och 6.4 upprepas, men
med användning av två liter extraktionsvätska för att erhållavikterna m3 och m4 i punkt 6.3 respektive 6.4.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 35
7. BERÄKNING A V RESULTAT
7.1. Formler och beräkning av resultat
Mängden organiska ämnen i mg/l som extraherats urfrån jonbytes-
hartserna erhålls genom formeln
500 (m1 - m2)
där m1 och m2 anges i gram.
Den korrigerade mängden organiska ämnen i mg/l som extraherats
ur jonbyteshartserna erhålls genom formeln
500 (m1 - m2 - m3 + m4)
där m1, m2, m3 och m4 anges i gram.
7.2. Skillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som
utförs på samma hartsprov får inte överstiga 0,2 mg/l.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 36
BILAGA X
Bestämmelser för behandling genom elektrodialys
(artikel 15 i den här förordningen)
Denna behandling syftar till att säkerställa vinets stabilitet med avseende på
förhållandet mellan vinsyran och dess salter, kaliumvätetartrat och kalciumtartrat
(och andra kalciumsalter), genom selektiv extraktion av de överskottsjoner somfinns i vinet under inverkan av ett elektriskt fält, dels med membran som endast ärpermeabla för anjoner, dels med membran som endast är permeabla för katjoner.
1. TILLÄMPNINGSBESTÄMMELSER FÖR MEMBRANEN
1.1. Membranen placeras växelvis i ett ”filter-pressystem” eller annat
ändamålsenligt system som avgränsar avdelningarna för behand-ling (vin) och koncentration (spillvatten).
1.2. De membran som är permeabla för katjoner skall vara anpassade
till extraktion av enbart katjoner, särskilt K+ och Ca
2+.
1.3. De membran som är permeabla för anjoner skall vara anpassade till
extraktion av enbart anjoner, särskilt tartratjoner.
1.4. Membranen bör inte ge alltför stora förändringar av vinets
fysikalisk-kemiska egenskaper och sammansättning eller dess
organoleptiska karaktär. De skall uppfylla följande villkor:
— De skall vara tillverkade enligt god tillverkningssed och av
ämnen som är tillåtna i tillverkningen av plastmaterial avseddaatt komma i kontakt med de livsmedel som förtecknas i
bilaga II till kommissionens direktiv 90/128/EEG av den
23 februari 1990 (
1).
— Den som använder utrustningen för elektrodialys skall kunna
visa att de membran som används har de egenskaper som
tidigare beskrivits och att byte av membranen utförs av
specialutbildad personal.
— Membranen får inte avge några farliga ämnen i mängder som
medför fara för människors hälsa eller som skämmer
livsmedlens smak eller doft, och de skall motsvara de kriterier
som fastställs i direktiv 90/128/EEG.
— Vid användningen av membranen bör beståndsdelarna i dessa
inte påverka vinets beståndsdelar eller omvänt, på så sätt att
det i den behandlade produkten kan bildas nya ämnen som
skulle kunna ha toxiska effekter.
Stabiliteten hos nya elektrodialysmembran skall fastställas med
hjälp av en provlösning med liknande fysikalisk-kemiska egen-
skaper som vinet för att det ska gå att studera om vissa ämneneventuellt avges från membranen.
Följande bestämningsmetod rekommenderas:
Provlösningen skall baseras på en vatten-alkohollösning som är
buffrad till samma pH och konduktivitet som vinet. Den skall haföljande sammansättning:
— absolut etanol: 11 liter
— kaliumvätetartrat: 380 gram
— kalciumtartrat: 60 gram— koncentrerad svavelsyra: 5 ml— destillerat vatten av högsta kvalitet: 100 liter
Denna lösning används för att testa överföringen i en sluten krets i
ett membransystem för elektrodialys under spänning (1 volt/cell)med 50 liter/m
2för anjonmembran och katjonmembran till dess att
lösningen har avmineraliserats till 50 %. Som startlösning används
en kaliumkloridlösning med koncentrationen 5 g/l. De bestånds-delar som överförs bestäms i såväl provlösningen som dialysatet.!
B
(1) EGT L 75, 21.3.1990, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/91/EG (EGT
L 310, 4.12.1999, s. 41).2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 37
De organiska molekylerna som ingår i membranets sammansätt-
ning och som kan överföras till den behandlade lösningen
analyseras kvantitativt. En särskild kvantitativ analys för var och
en av beståndsdelarna skall göras av ett godkänt laboratorium.Halten i provlösningen skall vara lägre än totalhalten för samtligabeståndsdelar, dvs. 50 mikrogram/l.
Generellt kan sägas att de allmänna reglerna för kontroll av
material som kommer i kontakt med livsmedel skall tillämpas fördessa membran.
2. BESTÄMMELSER FÖR ANVÄNDNINGEN A V MEMBRANEN
Det membranpar som används vid behandling för stabilisering av vinsyran
genom elektrodialys skall uppfylla följande villkor:
— Minskningen av vinets pH skall inte vara större än 0,3 pH-enheter.— Minskningen av halten av flyktiga syror skall vara mindre än 0,12 g/l
uttryckt i ättiksyra (2 milliekvivalenter).
— Behandling genom elektrodialys skall inte påverka de beståndsdelar i
vinet som inte är joner, särskilt polyfenoler och polysackarider.
— Diffussionen av små molekyler som etanol skall begränsas och bör
inte medföra en minskning av alkoholhalten på mer än0,1 volymprocent.
— Förvaring och rengöring av membranen skall göras enligt godkända
metoder med ämnen som får användas vid beredning av livsmedel.
— Membranen skall märkas för att det skall vara möjligt att bibehålla
ordningen i membransystemet.
— Den utrustning som används skall ha ett styrsystem som innebär att
instabiliteten hos varje vin beaktas, så att enbart överskottet avkaliumvätetartrat och olika kalciumsalter elimineras.
— Behandlingen skall genomföras under överinseende av en godkänd
enolog eller kvalificerad tekniker.
Denna behandling skall anges i det register som avses i artikel 70.2 i
förordning (EG) nr 1493/1999.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 38
BILAGA XI
Bestämmelser för ureas
(artikel 17 i den här förordningen)
1. Internationell kod för ureas: EG-nr: 3-5-1-5, CAS-nr: 9002-13-5.
2. Aktivitet: ureas (verksamt i sur miljö), bryter ned urinämne till ammoniak
och koldioxid. Den angivna aktiviteten ligger på minst 5 enheter/mg, där 1
enhet definieras som den mängd enzym som frigör 1 mikromol NH 3per
minut vid 37 °C och en koncentration av urinämne på 5 g/l (pH 4).
3. Ursprung: Lactobacillus fermentum
4. Tillämpningsområde: nedbrytning av urinämne i sådant vin som skall
lagras under lång tid, när den ursprungliga koncentrationen urinämne är
högre än 1 mg/l.
5. Högsta tillåtna dosering: 75 mg enzympreparat per liter behandlat vin,
dock högst 375 enheter ureas per liter vin. I slutet av behandlingen skall allresterande enzymaktivitet avlägsnas genom att vinet filtreras (porernasdiameter skall vara mindre än 1 mikrometer).
6. Kemisk och mikrobiologisk renhet:
Förlust vid torkning Mindre än 10 %
Tungmetaller Mindre än 30 ppmPb Mindre än 10 ppmAs Mindre än 2 ppmKoliformer totalt IngaSalmonella spp Inga i ett prov på 25 g
Aeroba bakterier totalt Mindre än 5 × 10
4bakterier/gram
Ureas som får användas vid behandling av vin skall produceras under
likvärdiga villkor som sådant ureas som behandlas i yttrandet från
Vetenskapliga livsmedelskommittén av den 10 december 1998.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 39
BILAGA XII
Undantag beträffande halten av svaveldioxid
(artikel 19 i den här förordningen)
Som komplement till bilaga V punkt A till förordning (EG) nr 1493/1999 skall
följande gränsvärden gälla för svaveldioxidhalten i viner som har en restsockerhalt
uttryckt i inverterat socker på lägst 5 g/l:
a) 300 mg/l för
— vita kvalitetsviner fso med den kontrollerade ursprungsbeteckningen
Gaillac,
— kvalitetsviner fso med ursprungsbeteckningarna Alto Adige och Trentino
som bär beteckningen ”passito” och/eller ”vendemmia tardiva”,
— kvalitetsvinerna fso Moscato di Pantelleria naturale och Moscato di
Pantelleria,
— bordsvin med följande geografiska beteckningar, om den totala
alkoholhalten i volymprocent överstiger 15 % och restsockerhalten
överstiger 45 g/l:
— Vin de pays de Franche-Comté,
— Vin de pays des coteaux de l’Auxois,
— Vin de pays de Saône-et-Loire,— Vin de pays des coteaux de l’Ardèche,— Vin de pays des collines rhodaniennes,
— Vin de pays du comté Tolosan,
— Vin de pays des côtes de Gascogne,— Vin de pays du Gers,— Vin de pays du Lot,
— Vin de pays des côtes Tarn,
— Vin de pays de la Corrèze,— Vin de pays de l’Ile de Beauté,— Vin de pays d’Oc
— Vin de pays des côtes de Thau,
— Vin de pays des coteaux de Murviel;
b) 400 mg/l för
— vita kvalitetsviner fso med följande kontrollerade ursprungsbeteckning-
ar: Anjou-Coteaux de la Loire, Coteaux du Layon följt av namnet påursprungskommunen, Coteaux du Layon följt av namnet Chaume,Coteaux de Saumur, Pacherenc du Vic Bilh, Alsace och Alsace grand cru
följt av benämningen ”vendanges tardives” eller ”sélection de grains
nobles”,
— söta viner framställda av övermogna druvor, samt söta viner framställda
av lätt torkade druvor med ursprung i Grekland, med en restsockerhaltuttryckt i inverterat socker på lägst 45 g/l, och med följande ursprungs-beteckningar: Samos ( Σάµ/omikronς), Rhodos (Ρ/omikronacuteδ/omikronς), Patras (Πατρα), Rio
Patron (Ρί/omikron Πατρών), Céphalonie (Κεφαλ/omikronνία), Limnos (Λήµν/omikronς),
Sitia (Σητεία), Santorin (Σαντ/omikronρίνη), Néméa (Νεµέα), Daphnès
(∆αφνές);
Som komplement till bilaga V punkt A till förordning (EG) nr 1493/1999 skall det
övre gränsvärdet för svaveldioxidhalten höjas till 400 mg/l för vita viner med
ursprung i Kanada som har en restsockerhalt uttryckt i inverterat socker på lägst 5
g/l och för vilka benämningen ”Icewine” får användas.!
B
!M22000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 40
BILAGA XIII
Halt av flyktiga syror
Genom undantag från bilaga V punkt B 1 till förordning (EG) nr 1493/1999
fastställs härmed den högsta halten av flyktiga syror
a) för tyska viner
till 30 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Eiswein” eller ”Beerenauslese”,
till 35 milliekvivalenter/l vad gäller kvalitetsviner fso som uppfyller kraven
för beteckningen ”Trockenbeerenauslese”;
b) för franska viner
till 25 milliekvivalenter/l för kvalitetsvinerna fso— Barsac,— Cadillac,
— Cérons,
— Loupiac,— Monbazillac,— Sainte-Croix-du-Mont,— Sauternes,— Anjou Coteaux de la Loire,
— Bonnezeaux,
— Coteaux de l’Aubance,— Coteaux du Layon,— Coteaux du Layon, följt av namnet på ursprungskommunen,— Coteaux du Layon, följt av namnet ”Chaume”,— Quarts-de-Chaume,
— Coteaux de Saumur,
— Jurançon,— Pacherenc du Vic-Bilh,— Alsace och Alsace grand cru, som presenteras med benämningen
”vendanges tardives” eller ”sélection de grains nobles”,
— Arbois, följt av benämningen ”vin de paille”
— Côtes du Jura, följt av benämningen ”vin de paille”,
— L ’Etoile, följt av benämningen ”vin de paille”,— Hermitage, följt av benämningen ”vin de paille”;för bordsvin med följande geografiska beteckningar, om den totala
alkoholhalten i volymprocent överstiger 15 % och restsockerhalten överstiger
45 g/l:
— Vin de pays de Franche-Comté,— Vin de pays des coteaux de l’Auxois,— Vin de pays de Saône-et-Loire,— Vin de pays des coteaux de l’Ardèche,— Vin de pays des collines rhodaniennes,
— Vin de pays du comté Tolosan,
— Vin de pays des côtes de Gascogne,— Vin de pays du Gers,— Vin de pays du Lot,— Vin de pays des côtes Tarn,!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 41
— Vin de pays de la Corrèze,
— Vin de pays de l’Ile de Beauté,
— Vin de pays d’Oc,
— Vin de pays des côtes de Thau,
— Vin de pays des coteaux de Murviel;
för följande kvalitetslikörviner fso som presenteras med benämningen ”vin
doux naturel”:
— Banyuls,
— Banyuls rancio,
— Banyuls grand cru,— Banyuls grand cru rancio,
— Frontignan,
— Grand Roussillon,
— Grand Roussillon rancio,
— Maury,
— Maury rancio,
— Muscat de Beaumes-de-Venise,
— Muscat de Frontignan,
— Muscat de Lunel,
— Muscat de Mireval,
— Muscat de Saint-Jean-de-Minervois,
— Rasteau,
— Rasteau rancio,— Rivesaltes,
— Rivesaltes rancio,
— Vin de Frontigan;
c) för italienska viner
till 25 milliekvivalenter/l för
— kvalitetslikörvinerna fso ”Marsala”,
— kvalitetsvinerna fso Moscato di Pantelleria naturale, Moscato di
Pantelleria och Malvasia delle Lipari,
— de kvalitetsviner fso och kvalitetslikörviner fso som uppfyller villkoren
för benämningen ”vin santo”, ”passito”, ”liquoroso” eller ”vendemmiatardiva”, och
— bordsvin med geografisk beteckning som uppfyller villkoren för
benämningen ”vin santo”, ”passito”, ”liquoroso” eller ”vendemmiatardiva”,
— bordsviner framställda av druvsorten ”Vernaccia di Oristano B” som
skördats på Sardinien och som uppfyller kraven för beteckningen”Vernaccia di Sardegna”;
d) för österrikiska viner
— till 30 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Beerenauslese” eller ”Eiswein”,
— till 40 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Ausbruch”, ”Trockenbeerenauslese” eller ”Strohwein”;
e) för viner med ursprung i Förenade kungariket
till 25 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som presenteras och betecknas
med ”botrytis” eller motsvarande, ”noble late harvested”, ”special late
harvested” eller ”noble harvest”, och som uppfyller kraven för dessabeteckningar.!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 42
f) för viner med ursprung i Spanien
till 25 milliéquivalents/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven
beteckningen ”vendimia tardía”.
g) för viner med ursprung i Kanada
till 35 milliekvivalenter/l för viner för vilka benämningen ”Icewine” får
användas.!B
!M22000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 43
BILAGA XIV
Berikning när väderleken har varit exceptionellt ogynnsam
(artikel 23 i den här förordningen)
ÅrVinod-
lings-
zonGeografiskt områ-
deVinsort (om sådan finns)
1. 2000 A England, Wales Auxerrois, Chardonnay, Ehrenfelser,
Faber, Huxelrebe, Kerner, Pinotblanc, Pinot gris, Pinot noir, Ries-
ling, Schonburger, Scheurebe, Seyval
blanc och Wurzer!
B
!M12000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 44
BILAGA XV
Fall där tillsättning av syra och berikning av en och samma produkt får
utföras
(artikel 27 i den här förordningen)
(p.m.)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 45
BILAGA XVI
Datum före vilka berikning, tillsats av syra och avsyrning får utföras på
grund av exceptionellt ogynnsam väderlek
(artikel 29 i den här förordningen)
(p.m.)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 46
BILAGA XVII
Egenskaper hos destillat av vin eller av torkade druvor som får tillsättas i
likörviner och i vissa kvalitetslikörviner fso
(artikel 37 i den här förordningen)
1. Organoleptiska egenskaper Ingen märkbar smak av
främmande ämnen
2. Alkoholhalt
lägst 52 % vol
högst 86 % vol
3. Total kvantitet av andra flyktiga ämnen än
etylalkohol och metylalkoholLägst 125 g/hl absolut alkohol
(100 % vol)
4. Högsta tillåtna halt av metylalkohol 200 g/hl absolut alkohol (100 %
vol)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 47
BILAGA XVIII
Förteckning över kvalitetslikörviner fso som framställs enligt särskilda regler
A. FÖRTECKNING ÖVER KV ALITETSLIKÖRVINER FSO V ARS FRAM-
STÄLLNING INNEBÄR ANVÄNDNING A V DRUVMUST ELLER EN
BLANDNING A V DRUVMUST OCH VIN
(artikel 38.1 i den här förordningen)
GREKLAND
Σάµ/omikronς ( Samos),Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Πατρών ( Muscat de Patras), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Ρί/omikronυ
Πατρών ( Muscat Rion de Patras), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Κεφαλληνίας ( Muscat de
Céphalonie),Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Ρ/omikronacuteδ/omikronυ ( Muscat de Rhodos), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Λήµν/omikronυ
(Muscat de Lemnos), Σητεία ( Sitia),Νεµέα ( Nemée),Σαντ/omikronρίνη ( Santorini),
∆αφνές ( Dafnes),Μαυρ/omikronδάφνη Κεφαλληνίας ( Mavrodafne de Céphalonie),
Μαυρ/omikronδάφνηΠατρών( Mavrodafne de Patras)
SP ANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenska-
pens eller medlemsstatens lagstiftning
Alicante Moscatel de Alicante
Vino dulce
Cariñena Vino dulce
Jerez-Xérès-Sherry Pedro Ximénez
Moscatel
Montilla-Moriles Pedro Ximénez
Priorato Vino dulce
Tarragona Vino dulce
Valencia Moscatel de Valencia
Vino dulce
ITALIEN
Cannonau di Sardegna, Girò di Cagliari, Malvasia di Bosa, Malvasia di Cagliari,
Marsala, Monica di Cagliari, Moscato di Cagliari, Moscato di Sorso-Sennori,Moscato di Trani, Nasco di Cagliari, Oltrepò Pavese Moscato, San Martino dellaBattaglia, Trentino, Vesuvio Lacrima Christi.
B. FÖRTECKNING ÖVER KV ALITETSLIKÖRVINER FSO V ARS FRAM-
STÄLLNING INNEBÄR TILLSATS A V SÅDANA PRODUKTER SOM A VSES
I BILAGA V PUNKT J 2 B TILL FÖRORDNING (EG) NR 1493/1999
(Artikel 38.2 i den här förordningen)
1. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av en spritprodukt som härrör från destillation av vin eller
torkade druvor, med en alkoholhalt på lägst 95 volymprocent och högst96 volymprocent
(Bilaga V punkt J 2 b ii första strecksatsen till förordning (EG)
nr 1493/1999)
GREKLAND
Σάµ/omikronς ( Samos),Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Πατρών ( Muscat de Patras), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς
Ρί/omikronυ Πατρών ( Muscat Rion de Patras), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Κεφαλληνίας
(Muscat de Céphalonie), Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Ρ/omikronacuteδ/omikronυ ( Muscat de Rhodos),
Μ/omikronσ/khiάτ/omikronς Λήµν/omikronυ ( Muscat de Lemnos), Σητεία ( Sitia),Σαντ/omikronρίνη
(Santorini),∆αφνές( Dafnes),Μαυρ/omikronδάφνηΠατρών( Mavrodafne de
Patras),Μαυρ/omikronδάφνηΚεφαλληνίας( Mavrodafne de Céphalonie).!
B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 48
SP ANIEN
Condado de Huelva, Jerez-Xérès-sherry, Manzanilla-Sanlúcar de Barra-
meda, Málaga, Montilla-Moriles, Rueda.
2. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av eau-de-vie som härrör från destillation av vin ellerdruvrester, med en alkoholhalt på lägst 52 volymprocent och högst 86
volymprocent
(Bilaga V punkt J 2 b ii andra strecksatsen till förordning (EG)
nr 1493/1999)
GREKLAND
Μαυρ/omikronδάφνη Πατρών ( Mavrodafne de Patras), Μαυρ/omikronδάφνη
Κεφαλληνίας ( Mavrodafne de Céphalonie), Σητεία ( Sitia),Σαντ/omikronρίνη
(Santorini),∆αφνές( Dafnes),Νεµέα( Nemée).
FRANKRIKE
Pineau de Charentes eller Pineau Charentais, Floc de Gascogne, Macvin
du Jura.
3. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av eau-de-vie som härrör från destillation av torkade druvor,
med en alkoholhalt på lägst 52 % volymprocent och högst 94,5 %volymprocent
(bilaga V J 2 b) ii) tredje strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
GREKLAND
Μαυρ/omikronδάφνη Πατρών ( Mavrodafne de Patras), Μαυρ/omikronδάφνη
Κεφαλληνίας( Mavrodafne de Céphalonie).
4. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av delvis jäst druvmust framställd av lätt torkade druvor
(bilaga V punkt J 2 b iii första strecksatsen till förordning (EG)
nr 1493/1999)
SP ANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenskapens
eller medlemsstatens lagstiftning
Jerez-Xérès-Sherry Vino generoso de licor
Malaga Vinos dulces
Montilla-Moriles Vino generoso de licor
ITALIEN
Aleatico di Gradoli, Giro di Cagliari, Malvasia delle Lipari, Malvasia di
Cagliari, Moscato Passito di Pantelleria.
5. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av koncentrerad druvmust framställd genom direkt upp-
värmning, men som i övrigt svarar mot definitionen för koncentrerad
druvmust
(bilaga V punkt J 2 b iii andra strecksatsen till förordning (EG)
nr 1493/1999)!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 49
SP ANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenskapens
eller medlemsstatens lagstiftning
Alicante
Condado de Huelva Vino generoso de licor
Jerez-Xérès-Sherry Vino generoso de licor
Malaga Vino dulce
Montilla-Moriles Vino generoso de licor
Navarra Moscatel
ITALIEN
Marsala
6. Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär
tillsättning av koncentrerad druvmust
(Bilaga V punkt J 2 b iii tredje strecksatsen till förordning (EG)
nr 1493/1999)
SP ANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenskapens
eller medlemsstatens lagstiftning
Malaga Vino dulce
Montilla-Moriles Vino dulce
Tarragona Vino dulce
ITALIEN
Oltrepó Pavese Moscato, Marsala, Moscato di Trani.!B2000R1622 — SV — 17.05.2001 — 002.001 — 50