02021R0947 — SV — 14.06.2021 — 000.002

Den här texten är endast avsedd som ett dokumentationshjälpmedel och har ingen rättslig verkan. EU-institutionerna tar inget ansvar för innehållet. De autentiska versionerna av motsvarande rättsakter, inklusive ingresserna, publiceras i Europeiska unionens officiella tidning och finns i EUR-Lex. De officiella texterna är direkt tillgängliga via länkarna i det här dokumentet

►B ►C1 EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2021/947 av den 9 juni 2021 om inrättande av instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen – om ändring och upphävande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 466/2014/EU och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1601 och rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 ◄ (Text av betydelse för EES) (EGT L 209 14.6.2021, s. 1)





Rättad genom:









▼B

▼C1

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2021/947

av den 9 juni 2021

om inrättande av instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen – om ändring och upphävande av Europaparlamentets och rådets beslut nr 466/2014/EU och om upphävande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1601 och rådets förordning (EG, Euratom) nr 480/2009

▼B

(Text av betydelse för EES)







AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Innehåll

Genom denna förordning inrättas instrumentet för grannskapet, utvecklingssamarbete och internationellt samarbete – Europa i världen (instrumentet), inklusive Europeiska fonden för hållbar utveckling plus (EFHU+) och garantin för yttre åtgärder för perioden för den fleråriga budgetramen 2021–2027.

Den fastställer även målen för instrumentet, budgeten för perioden 2021–2027, formerna för unionsfinansiering och reglerna för tillhandahållande av sådan finansiering.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1. landprogram: ett vägledande program som omfattar ett land.

2. flerlandsprogram: ett vägledande program som omfattar mer än ett land.

3. vägledande regionalt program: ett vägledande flerlandsprogram som omfattar fler än ett tredjeland inom samma geografiska område i enlighet med artikel 4.2.

4. vägledande transregionalt program: ett vägledande flerlandsprogram som omfattar fler än ett tredjeland från olika geografiska områden i enlighet med artikel 4.2.

5. gränsöverskridande samarbete: samarbete mellan en eller flera medlemsstater och ett eller flera tredjeländer och tredjeterritorier som gränsar till unionens yttre angränsande land- och sjögränser och samarbete som omfattar transnationellt samarbete över större transnationella territorier eller kring havsområden samt interregionalt samarbete i enlighet med en Europaparlamentets och rådets förordning om särskilda bestämmelser för målet Europeiskt territoriellt samarbete (Interreg) med stöd av Europeiska regionala utvecklingsfonden och finansieringsinstrument för yttre åtgärder (Interreg-förordningen).

6. rättslig enhet: en fysisk person eller en juridisk person som inrättats och erkänts som sådan enligt unionsrätten, nationell eller internationell rätt, som har ställning som juridisk person och förmåga att agera för egen räkning, utöva rättigheter och ha skyldigheter, eller en enhet som inte är en juridisk person som avses i artikel 197.2 c i budgetförordningen.

7. det civila samhällets organisationer: ett brett spektrum av aktörer med en mångfald av roller och mandat som kan variera över tid och mellan institutioner och länder; det inbegriper alla icke-statliga, icke-vinstdrivande och oberoende strukturer som är fria från våld, genom vilka människor organiserar strävan att uppnå gemensamma mål och främja gemensamma värderingar, däribland politiska, kulturella, religiösa, miljömässiga, sociala och ekonomiska, och som är verksamma på lokal, nationell, regional eller internationell nivå; och som omfattar både organisationer i städer och på landsbygden och formella och informella organisationer.

8. lokala myndigheter: omfattar offentliga institutioner med status som juridisk person, som ingår som en del i den statliga strukturen på en nivå under den centrala förvaltningen, t.ex. byar, kommuner, distrikt, län, provinser eller regioner, vilka är ansvariga inför medborgarna och består ofta av ett rådgivande eller beslutsfattande organ, t.ex. ett råd eller en församling, och ett verkställande organ, t.ex. borgmästaren eller någon annan verkställande tjänsteman, som är direkt eller indirekt vald eller utsedd på lokal nivå.

9. investeringsfönster: ett visst område som kan komma i fråga för stöd från garantin för yttre åtgärder enligt EFHU+ till investeringsportföljer i specifika regioner, länder eller sektorer.

10. additionalitet: principen baserad på artikel 209.2 i budgetförordningen, enligt vilken stöd inom ramen för garantin för yttre åtgärder enligt EFHU+, vid tillämpningen av den här förordningen och IPA III-förordningen, bidrar till hållbar utveckling genom insatser som inte hade kunnat genomföras utan den garantin eller som leder till positiva resultat som inte hade kunnat uppnås i samma omfattning utan detta stöd. Principen om additionalitet innebär också att insatser som genomförs med stöd från garantin för yttre åtgärder attraherar finansiering från den privata sektorn och att marknadsmisslyckanden eller mindre gynnsamma investeringsförhållanden åtgärdas samt att en investerings kvalitet, hållbarhet, verkan eller omfattning förbättras. Principen säkerställer också att insatser inom ramen för garantin för yttre åtgärder inte ersätter stöd från en medlemsstat, privat finansiering eller annan unionsfinansiering eller internationell finansiering och undviker att tränga ut andra offentliga eller privata investeringar såvida detta inte är vederbörligen motiverat i enlighet med instrumentets mål och principer. Projekt som stöds av garantin för yttre åtgärder har i normalfallet en högre riskprofil än den investeringsportfölj som de berättigade motparterna stöder enligt sin normala investeringspolicy utan garantin för yttre åtgärder.

11. insatser med statliga motparter och icke-kommersiella lokala/regionala motparter: varje insats där motparten direkt är antingen en stat eller en offentlig enhet som till fullo täcks av en uttrycklig statlig garanti eftersom den inte har rättskapacitet eller finansiell autonomi/förmåga att erhålla nödvändig direktfinansiering.

12. insatser med kommersiella lokala/regionala motparter: varje insats där motparten är en offentlig enhet som inte täcks av en uttrycklig statlig garanti och som har finansiell förmåga och rättskapacitet att låna på egen risk.

13. bidragsgivare: en medlemsstat, en internationell finansieringsinstitution, en medlemsstat eller en offentlig institution i en medlemsstat, ett offentligt organ eller andra offentliga eller privata enheter som bidrar till den gemensamma avsättningsfonden.

14. partnerländer: länder eller territorier som kan erhålla unionsstöd från detta instrument i enlighet med artikel 4.

Med avseende på tillämpningen av denna förordning ska alla hänvisningar till mänskliga rättigheter förstås som att de inbegriper grundläggande friheter.

Artikel 3

Instrumentets mål

1. Det allmänna målet för detta instrument är att a) slå vakt om och främja unionens värden, principer och grundläggande intressen i hela världen i syfte att eftersträva de mål och principer för unionens yttre åtgärder som fastställs i artiklarna 3.5, 8 och 21 i EU-fördraget och därigenom bidra till att minska och på lång sikt utrota fattigdomen, befästa, stödja och främja demokratin, rättsstatsprincipen och respekten för mänskliga rättigheter, hållbar utveckling och kampen mot klimatförändringar samt hantera irreguljär migration och tvångsförflyttning, inbegripet de bakomliggande orsakerna. b) bidra till att främja multilateralism och till att uppfylla de internationella åtaganden och mål som unionen har ställt sig bakom, särskilt målen för hållbar utveckling, Agenda 2030 och Parisavtalet. c) främja starkare partnerskap med tredjeländer, inbegripet med länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken på grundval av ömsesidiga intressen och egenansvar i syfte att främja stabilisering och god samhällsstyrning samt bygga upp resiliens.

2. De specifika målen för instrumentet är följande: a) Att stödja och främja dialog och samarbete med tredjeländer och regioner i grannskapet, i Afrika söder om Sahara, i Asien och Stillahavsområdet samt i Nord- och Sydamerika och Karibien. b) Att utveckla särskilda förstärkta partnerskap och ett ökat politiskt samarbete med länder som omfattas av den europeiska grannskapspolitiken, med utgångspunkt i samarbete, fred och stabilitet och ett gemensamt åtagande för de universella värdena demokrati, rättsstatsprincipen och respekt för de mänskliga rättigheterna, och samtidigt sträva efter en djupgående och hållbar demokrati och en gradvis socioekonomisk integration samt direkta personkontakter. c) På global nivå: i) Att skydda, främja och stärka demokrati, rättsstatsprincipen, inbegripet mekanismer för ansvarsutkrävande, och mänskliga rättigheter, inbegripet jämställdhet och skydd av människorättsförsvarare, även i de allra svåraste och mest akuta situationerna. ii) Att stödja det civila samhällets organisationer. iii) Att främja stabilitet och fred och förebygga konflikter och därigenom bidra till skyddet av civila. iv) Att hantera andra globala utmaningar, såsom klimatförändringar, skydd av den biologiska mångfalden och miljön samt migration och rörlighet. d) Att snabbt ingripa vid i) kriser, instabilitet och konflikter, inbegripet sådana som kan bero på migrationsflöden och tvångsförflyttning samt hybridhot, ii) hantera resiliensutmaningar, inbegripet naturkatastrofer och katastrofer orsakade av människor, och koppla samman åtgärder inom humanitärt bistånd och utvecklingsåtgärder, och iii) unionens utrikespolitiska behov och prioriteringar.

3. Uppnåendet av de mål som avses i punkterna 1 och 2 i denna artikel ska mätas med hjälp av relevanta indikatorer i enlighet med artikel 41.

4. Minst 93 % av utgifterna enligt instrumentet ska uppfylla de kriterier för offentligt utvecklingsbistånd som fastställts av OECD:s biståndskommitté, och därmed bidra till kollektiva åtaganden inom ramen för offentligt utvecklingsbistånd, bland annat när det gäller MUL-länderna. Hänsyn ska tas till den specifika karaktären hos utgifterna för de partnerländer och territorier som förtecknas i bilaga I.

Artikel 4

Tillämpningsområde och struktur

1. Unionens stöd enligt instrumentet ska genomföras genom a) geografiska program, b) tematiska program, c) snabbinsatsåtgärder.

2. De geografiska programmen ska omfatta bilateralt och multilateralt samarbete i följande områden: a) Grannskapet. b) Afrika söder om Sahara. c) Asien och Stillahavsområdet. d) Nord- och Sydamerika samt Karibien. Geografiska program får omfatta alla tredjeländer, utom kandidater och potentiella kandidater enligt definitionen i IPA III-förordningen och utomeuropeiska länder och territorier. Geografiska program med ett kontinentalt eller transregionalt tillämpningsområde får också inrättas, särskilt ett panafrikanskt program som omfattar länder i Afrika enligt första stycket a och b och ett program som omfattar länder i Afrika, Karibien och Stillahavsområdet enligt första stycket b, c och d. De geografiska programmen i grannskapet får omfatta alla de länder eller territorier som avses i bilaga I. I syfte att uppnå de mål som anges i instrumentet ska de geografiska programmen utgå från de samarbetsområden som anges i bilaga II.

3. De tematiska programmen ska omfatta åtgärder kopplade till genomförandet av målen för hållbar utveckling på global nivå, inom följande områden: a) Mänskliga rättigheter och demokrati. b) Det civila samhällets organisationer. c) Fred, stabilitet och konfliktförebyggande. d) Globala utmaningar. De tematiska programmen får omfatta alla tredjeländer samt utomeuropeiska länder och territorier. I syfte att uppnå instrumentets mål ska de tematiska programmen utgå från de insatsområden som anges i bilaga III.

4. Snabbinsatsåtgärderna ska möjliggöra åtgärder i ett tidigt skede för att a) bidra till fred, stabilitet och konfliktförebyggande i nödsituationer, i begynnande kriser samt under och efter kriser, inbegripet sådana som kan bero på migrationsflöden och tvångsförflyttning, b) bidra till att stärka resiliensen hos stater, samhällen, grupper och enskilda personer och till att koppla samman humanitärt bistånd och utvecklingsåtgärder och, i förekommande fall, fredsbyggande, c) hantera unionens utrikespolitiska behov och prioriteringar. Snabbinsatsåtgärder får omfatta alla tredjeländer samt utomeuropeiska länder och territorier. I syfte att uppnå instrumentets mål ska snabbinsatsåtgärderna utgå från de insatsområden som anges i bilaga IV.

5. Åtgärder inom ramen för instrumentet ska främst genomföras genom geografiska program. Åtgärder som genomförs genom tematiska program ska komplettera de åtgärder som finansieras inom ramen för geografiska program och stödja globala och transregionala initiativ som syftar till att uppnå internationellt överenskomna mål, särskilt målen för hållbar utveckling och Parisavtalet, samt skydda globala kollektiva nyttigheter eller hantera globala utmaningar. Åtgärder som genomförs genom tematiska program får också vidtas när a) det inte finns något geografiskt program, b) det geografiska programmet har upphävts tillfälligt, c) det inte finns någon överenskommelse om åtgärder med det berörda partnerlandet, eller d) åtgärden inte kan genomföras på lämpligt sätt genom de geografiska programmen. Snabbinsatsåtgärderna ska komplettera de geografiska och tematiska programmen. Snabbinsatsåtgärder ska utformas och genomföras på ett sådant sätt att de, om det är relevant, kan fortsätta inom ramen för de geografiska och tematiska programmen.

6. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 med avseende på ändring av bilagorna II, III och IV.

7. Kommissionen ges befogenhet att senast den 31 december 2021 anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 för att komplettera denna förordning med bestämmelser som fastställer a) specifika mål och prioriterade samarbetsområden utifrån samarbetsområdena för de geografiska programmen i bilaga II, inbegripet en prioritering, för följande subregioner: södra grannskapet, östra grannskapet, Västafrika, Öst- och Centralafrika, södra Afrika och Indiska oceanen, Mellanöstern, Centralasien, Sydasien, norra och sydöstra Asien, Stillahavsområdet, Nord- och Sydamerika samt Karibien, b) vägledande tematiska mål för den geografiska pelaren, och c) vägledande anslag för subregionerna Västafrika, Öst- och Centralafrika, södra Afrika och Indiska oceanen. Den delegerade akt som avses i första stycket i denna punkt ska ses över vid den halvtidsutvärdering som avses i artikel 42.2.

Artikel 5

Konsekvens, samstämmighet, synergier och komplementaritet

1. Genomförandet av instrumentet ska säkerställa konsekvens, samstämmighet, synergier och komplementaritet med alla områden av unionens yttre åtgärder, inbegripet andra instrument för finansiering av yttre åtgärder och med annan relevant unionspolitik och andra relevanta unionsprogram, samt en konsekvent politik för utveckling.

I detta avseende ska unionen beakta effekten av all intern och extern politik på den hållbara utvecklingen och söka främja ökade synergier och ökad komplementaritet, i synnerhet vad beträffar handelspolitik, ekonomiskt samarbete och annat sektoriellt samarbete.

2. Åtgärder som omfattas av förordning (EG) nr 1257/96 får inte finansieras inom ramen för instrumentet.

3. När det är lämpligt får en åtgärd som erhållit ett bidrag enligt instrumentet även erhålla bidrag från ett annat unionsprogram, förutsatt att bidragen inte täcker samma kostnader. Instrumentet får också bidra till åtgärder som fastställs inom ramen för andra unionsprogram, förutsatt att bidragen inte täcker samma kostnader. Reglerna för varje bidragande unionsprogram ska tillämpas för motsvarande bidrag till åtgärden. Den kumulativa finansieringen får inte överstiga de totala stödberättigande kostnaderna för åtgärden. Stödet från de olika unionsprogrammen får beräknas proportionellt i enlighet med de dokument som anger villkoren för stödet.

Artikel 6

Budget

1. Finansieringsramen för genomförandet av instrumentet för perioden 1 januari 2021–31 december 2027 ska vara 79 462 000 000 EUR i löpande priser.

2. Den finansieringsram som avses i punkt 1 ska utgöras av följande: a) 60 388 000 000 EUR till de geografiska programmen: — Grannskapet: minst 19 323 000 000 EUR. — Afrika söder om Sahara: minst 29 181 000 000 EUR. — Asien och Stillahavsområdet: 8 489 000 000 EUR. — Nord- och Sydamerika samt Karibien: 3 395 000 000 EUR. b) 6 358 000 000 EUR till de tematiska programmen: — Mänskliga rättigheter och demokrati: 1 362 000 000 EUR. — Det civila samhällets organisationer: 1 362 000 000 EUR. — Fred, stabilitet och konfliktförebyggande: 908 000 000 EUR. — Globala utmaningar: 2 726 000 000 EUR. c) 3 182 000 000 EUR till snabbinsatsåtgärder.

3. Bufferten för nya utmaningar och prioriteringar på 9 534 000 000 EUR ska höja de belopp som avses i punkt 2 a, b och c i denna artikel i enlighet med artikel 17.

4. Den finansieringsram som avses i punkt 2 a ska motsvara minst 75 % av den finansieringsram som avses i punkt 1.

5. Åtgärder enligt artikel 9 ska finansieras med ett belopp på upp till 270 000 000 EUR. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 44 för att ändra det beloppet.

Artikel 7

Politisk ram

Den övergripande politiska ramen för genomförandet av instrumentet ska utgöras av de associeringsavtal, partnerskaps- och samarbetsavtal och multilaterala avtal som unionen är part i och andra avtal om upprättande av en rättsligt bindande förbindelse mellan unionen och partnerländerna samt Europeiska rådets slutsatser, rådets slutsatser, uttalanden och slutsatser från toppmöten eller möten med partnerländerna på stats-, regeringschefs- eller ministernivå. Europaparlamentets resolutioner och meddelanden från kommissionen och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik (den höga representanten).

Artikel 8

Allmänna principer

1. Unionen ska sträva efter att genom dialog och samarbete med partnerländer, partnerregioner och det civila samhället, bland annat genom åtgärder i multilaterala forum, främja, utveckla och stärka de principer för demokrati, god samhällsstyrning, rättsstatsprincipen, mänskliga rättigheter, inbegripet deras universalitet och odelbarhet, och grundläggande friheter och respekt för människors värde, och principer för jämlikhet och solidaritet på vilka den är grundad.

2. Instrumentet ska tillämpa en rättighetsbaserad strategi som omfattar alla mänskliga rättigheter, oavsett om de är medborgerliga och politiska eller ekonomiska, sociala och kulturella, för att integrera principerna om mänskliga rättigheter, för att stödja rättighetshavare när de åberopar sina rättigheter, med fokus på fattiga, marginaliserade och sårbara personer och grupper, inbegripet personer med funktionsnedsättning, och bistå partnerländer i fullgörandet av deras internationella åtaganden i fråga om mänskliga rättigheter. Den strategin ska vägledas av principen om att ingen ska lämnas utanför, jämställdhet och icke-diskriminering oavsett grund.

3. Instrumentet ska främja jämställdhet, flickors och kvinnors rättigheter och egenmakt samt icke-diskriminering oavsett grund genom riktade och integrerade åtgärder. Det ska också ägna särskild uppmärksamhet åt barnets rättigheter och ungdomars egenmakt.

4. Instrumentet ska genomföras i full överensstämmelse med unionens stöd för främjandet, skyddet och förverkligandet av alla mänskliga rättigheter och ett fullständigt och effektivt genomförande av handlingsplanen från Peking och handlingsprogrammet från den internationella konferensen om befolkning och utveckling samt resultaten från konferenserna för översyn av dessa och står fast vid sitt engagemang för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i detta sammanhang. Med detta i åtanke ska instrumentet utgöra ett stöd för unionens engagemang för främjandet, skyddet och förverkligandet av varje individs rätt att utöva full kontroll över och besluta fritt och ansvarsfullt i frågor som rör deras sexualitet och sexuella och reproduktiva hälsa, utan diskriminering, tvång eller våld. Det ska även stödja alla människors behov av tillgång till omfattande information och utbildning avseende sexuell och reproduktiv hälsa, inbegripet omfattande sex- och samlevnadsundervisning och hälso- och sjukvårdstjänster, av god kvalitet och till överkomliga priser.

5. Unionen ska, där så är lämpligt, stödja samarbete och dialog på bilateral, regional och multilateral nivå, associerings- och handelsavtal, partnerskapsavtal och trepartssamarbete.

Unionen ska främja en multilateral och regelbaserad och värdebaserad strategi avseende globala nyttigheter och utmaningar och i detta sammanhang samarbeta med medlemsstaterna, partnerländerna, internationella organisationer och andra givare.

Unionen ska verka för en effektiv multilateralism genom att främja samarbetet med internationella organisationer och andra givare.

Unionen ska beakta och inom ramen för den regelbundna politiska dialogen med partnerländerna ta upp deras resultat när det gäller fullgörandet av förpliktelser och åtaganden, inbegripet Agenda 2030, genomförandet av internationella människorättskonventioner och andra konventioner, inbegripet konventionerna om kärnsäkerhetsnormer, internationella avtal, i synnerhet Parisavtalet, och avtalsförhållanden med unionen, särskilt associeringsavtal, partnerskaps- och samarbetsavtal och handelsavtal.

6. Samarbetet mellan unionen och medlemsstaterna, å ena sidan, och partnerländerna, å andra sidan, ska i förekommande fall och oberoende av metod för genomförande, baseras på och främja principerna för utvecklingseffektivitet, dvs. partnerländernas egenansvar för utvecklingsprioriteringarna, med fokus på resultat, inkluderande utvecklingspartnerskap, transparens och ömsesidig ansvarighet. Unionen ska främja en verkningsfull och effektiv mobilisering och användning av resurser.

I överensstämmelse med principen om inkluderande partnerskap och insyn ska kommissionen, om lämpligt, se till att vederbörligt samråd förs med berörda parter i partnerländerna, däribland det civila samhällets organisationer och lokala myndigheter, och att de utan onödigt dröjsmål får tillgång till relevant information så att de kan delta på ett adekvat sätt och spela en meningsfull roll vid utformningen, genomförandet och övervakningen av programmen. Vid behov ska kommissionen också se till att en förstärkt dialog förs med den privata sektorn.

I enlighet med principen om egenansvar ska kommissionen, när så är lämpligt, främja användningen av partnerländernas institutioner och system för genomförandet av programmen.

7. Unionen och medlemsstaterna ska, i syfte att främja åtgärdernas och initiativens komplementaritet och effektivitet, säkerställa samordning av sin politik och regelbundet samråda med varandra om sina stödprogram, bland annat i internationella organisationer och i samband med internationella konferenser.

Unionen och medlemsstaterna ska samordna sina respektive stödprogram i syfte att öka effektiviteten och ändamålsenligheten.

Vid genomförandet av instrumentet och samarbetet med medlemsstaterna ska unionen främja delaktighet och därvid sträva efter att maximera mervärdet och beakta erfarenheter och kapacitet, och på så sätt stärka gemensamma intressen, värden och mål. Unionen ska uppmuntra utbyte av bästa praxis och kunskapsdelning mellan medlemsstaternas organ och experter.

8. Program och åtgärder inom ramen för instrumentet ska integrera kampen mot klimatförändringar, miljöskydd, mänskliga rättigheter, demokrati, jämställdhet och, i förekommande fall, katastrofriskreducering och ta hänsyn till sambanden mellan målen för hållbar utveckling, för att främja integrerade åtgärder som kan skapa sidovinster och uppfylla flera olika mål på ett samstämmigt sätt. Dessa program och åtgärder ska baseras på en övergripande multidisciplinär analys av sammanhang, kapacitet, risker och sårbarheter, omfatta en strategi för resiliens och vara konfliktkänsliga, med beaktande av konfliktförebyggande och fredsbyggande. De ska vägledas av principerna om att inte vålla skada och om att inte lämna någon utanför .

9. Genom instrumentet ska digitalisering främjas som ett viktigt verktyg för hållbar utveckling och tillväxt för alla.

10. Ett mer samordnat, holistiskt och strukturerat förhållningssätt till migration ska eftersträvas, där hänsyn tas till vikten av att ta itu med de bakomliggande orsakerna till irreguljär migration och tvångsförflyttning. Det ska maximera synergieffekterna och bygga upp omfattande partnerskap, med särskild uppmärksamhet på ursprungs- och transitländerna. Det förhållningssättet ska kombinera alla lämpliga verktyg och de påtryckningsmöjligheter som krävs genom en flexibel incitamentbaserad ansats med, när så är lämpligt i detta sammanhang, eventuella ändringar i tilldelningen av medel med anknytning till migration i enlighet med programplaneringsprinciperna i instrumentet. Det ska beakta ett effektivt samarbete och genomförande av unionens avtal och dialoger om migration. Dessa åtgärder ska genomföras med full respekt för internationell rätt, inbegripet internationell människorättslagstiftning och internationell flyktingrätt, och unionens och medlemsstaternas befogenheter. Effektiviteten i detta förhållningssätt ska bedömas årligen eller vid behov. Migrationsrelaterade åtgärder inom ramen för instrumentet ska genomföras för att stödja unionens migrationspolitiska mål med hjälp av en flexibel finansieringsmekanism.

11. Kommissionen ska säkerställa att åtgärder som vidtas enligt instrumentet i samband med kampen mot terrorism och organiserad brottslighet, it-säkerhet och kampen mot it-brottslighet samt uppbyggnaden av militära aktörers förmåga till stöd för utveckling och säkerhet för utveckling genomförs i enlighet med internationell rätt, inbegripet internationell människorättslagstiftning och humanitär rätt. I detta syfte ska kommissionen inrätta en lämplig ram för riskbedömning och övervakning. Inom den ramen ska kommissionen ta fram operativ vägledning för att säkerställa att de mänskliga rättigheterna beaktas vid utformningen och genomförandet av dessa åtgärder.

Sådana åtgärder ska baseras på regelbundna och robusta konfliktanalyser för att säkerställa konfliktkänslighet och genomföra en strategi för reform av säkerhetssektorn som bidrar till demokratisk samhällsstyrning, ansvarighet och människors säkerhet, inbegripet fördelar för den lokala befolkningen. Dessa åtgärder ska, i förekommande fall, integreras inom ramen för stöd på längre sikt som syftar till att reformera säkerhetssektorn.

12. Kommissionen ska regelbundet informera Europaparlamentet och rådet, och ska på initiativ av någon av dessa tre institutioner föra diskussioner med dem, bland annat om den incitamentbaserade metod som svarar mot prestationer inom olika nyckelområden och som avses i artikel 20. Europaparlamentet får ha regelbundna diskussioner med kommissionen om sina egna stödprogram, i frågor som till exempel kapacitetsuppbyggnad, inbegripet medling och dialog i samband därmed, samt valövervakning.

13. Kommissionen ska regelbundet utbyta information med det civila samhället.

14. Kommissionen ska, när det är lämpligt, utarbeta och följa ramar för riskhantering, som omfattar bedömning och riskminskningsåtgärder.

15. Unionsfinansiering enligt instrumentet får inte användas för att finansiera upphandling av vapen eller ammunition eller insatser med militära eller försvarsrelaterade konsekvenser.

Artikel 9

Uppbyggnad av militära aktörers förmåga att stödja utveckling och säkerhet för utveckling

1. För att bidra till hållbar utveckling, vilket kräver stabila, fredliga och inkluderande samhällen, får unionsstöd enligt instrumentet användas inom ramen för en bredare reform av säkerhetssektorn eller för att bygga upp militära aktörers förmåga i partnerländerna, under de exceptionella omständigheter som anges i punkt 3, om syftet är att få till stånd utvecklingsverksamhet och verksamhet för säkerhet för utveckling.

2. Stöd enligt denna artikel får särskilt omfatta tillhandahållande av program för uppbyggnad av förmåga till stöd för utveckling och säkerhet för utveckling, inklusive utbildning, handledning och rådgivning, samt tillhandahållande av utrustning, förbättringar av infrastrukturen samt tjänster som är direkt relaterade till detta stöd.

3. Stöd enligt denna artikel ska endast ges a) om kraven inte kan uppfyllas genom att tillgripa icke-militära aktörer för att på ett adekvat sätt uppnå unionens mål enligt instrumentet och det finns ett hot mot förekomsten av fungerande statliga institutioner eller mot skyddet av de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och de statliga institutionerna inte kan klara av detta hot, och b) om det berörda partnerlandet och unionen är eniga om att militära aktörer spelar en avgörande roll för att bevara, upprätta eller återupprätta de villkor som är nödvändiga för en hållbar utveckling, inbegripet vid kriser eller i sårbara eller instabila sammanhang och situationer.

4. Unionsstöd enligt denna artikel får inte användas för att finansiera uppbyggnad av militära aktörers förmåga i andra syften än för att bidra till utvecklingsverksamhet och verksamhet för säkerhet för utveckling. Det får i synnerhet inte användas för att finansiera något av följande: a) Återkommande militära utgifter. b) Anskaffning av vapen och ammunition eller annan utrustning som är utformad för att åstadkomma dödligt våld. c) Utbildning som specifikt syftar till att bidra till försvarsmaktens stridsförmåga.

5. Vid utformningen och genomförandet av åtgärder enligt denna artikel ska kommissionen främja partnerlandets egenansvar. Den ska också utveckla de nödvändiga aspekter och den goda praxis som krävs för att säkerställa hållbarheten och ansvarigheten på medellång och lång sikt, samt främja rättsstatsprincipen och etablerade folkrättsliga principer.







AVDELNING II

GENOMFÖRANDE AV INSTRUMENTET







KAPITEL I

Programplanering

Artikel 10

Tillämpningsområde för de geografiska programmen

1. I syfte att uppnå instrumentets mål ska de geografiska programmen utarbetas utifrån följande samarbetsområden: a) God samhällsstyrning, demokrati, rättsstatsprincipen och de mänskliga rättigheterna, inbegripet jämställdhet. b) Utrota fattigdom, bekämpa ojämlikhet och diskriminering och främja mänsklig utveckling c) Migration, tvångsförflyttning och rörlighet. d) Miljö och klimatförändringar. e) Inkluderande och hållbar ekonomisk tillväxt samt anständig sysselsättning. f) Fred, stabilitet och förebyggande av konflikter. g) Partnerskap.

2. Närmare uppgifter om vart och ett av de samarbetsområden som avses i punkt 1 återfinns i bilaga II.

Artikel 11

Tillämpningsområde för de tematiska programmen

1. För att uppnå instrumentets mål ska de tematiska programmen omfatta följande insatsområden: a) Mänskliga rättigheter och demokrati: Framsteg när det gäller: i) demokratins grundläggande värden, ii) rättsstatsprincipen, iii) de mänskliga rättigheternas universalitet, odelbarhet och ömsesidiga samverkan, iv) respekt för människors värde, v) principerna om icke-diskriminering, jämlikhet och solidaritet, vi) respekt för principerna i FN:s stadga och i internationell människorättslagstiftning. b) Det civila samhällets organisationer: i) Ett inkluderande, deltagande, handlingskraftigt och oberoende utrymme för det civila samhället och demokratin i partnerländerna. ii) Inkluderande och öppen dialog med och mellan det civila samhällets aktörer. iii) Medvetenhet, förståelse, kunskap och engagemang hos unionsmedborgare när det gäller utvecklingsfrågor. c) Fred, stabilitet och konfliktförebyggande: i) Stöd för förebyggande av konflikter, fredsbyggande åtgärder och krisberedskap. ii) Stöd för att motverka globala och transregionala hot och framväxande hot. d) Globala utmaningar: i) Hälso- och sjukvård. ii) Utbildning. iii) Jämställdhet och kvinnors och flickors egenmakt. iv) Barn och ungdomar. v) Migration, tvångsförflyttning och rörlighet. vi) Anständigt arbete, socialt skydd, ojämlikhet och delaktighet. vii) Kultur. viii) Säkerställande av en hälsosam miljö och hantering av klimatförändringarna. ix) Hållbar energi. x) Hållbar och inkluderande tillväxt, anständigt arbete och engagemang från den privata sektorn. xi) Tryggad livsmedelsförsörjning och nutrition. xii) Stärkt roll för lokala myndigheter som aktörer för utveckling. xiii) Främjande av inkluderande samhällen och flerpartsinitiativ, god ekonomisk styrning, inbegripet rättvis och inkluderande mobilisering av inhemska intäkter. xiv) Stöd till bedömningen och dokumentationen av framstegen i arbetet med att genomföra principerna om partnerskap och effektivitet.

2. Närmare uppgifter om vart och ett av de samarbetsområden som avses i punkt 1 återfinns i bilaga III.

Artikel 12

Allmän programplaneringsmetod

1. Samarbete och insatser enligt instrumentet ska programplaneras, med undantag för snabbinsatsåtgärder enligt artikel 4.4.

2. På grundval av artikel 7 ska programplaneringen enligt instrumentet baseras på följande: a) Programplaneringsdokumenten ska syfta till att tillhandahålla en enhetlig ram för samarbetet mellan unionen och partnerländerna eller partnerregionerna som är förenlig med det allmänna syftet och tillämpningsområdet samt målen och principerna i denna förordning. b) Vid utarbetande av programplaneringsdokument för partnerländer eller regioner i kris- eller efterkrissituationer eller instabila och sårbara situationer ska en konfliktanalys göras för att säkerställa konfliktkänslighet och vederbörlig hänsyn ska tas till de berörda partnerländernas eller regionernas och deras befolkningars särskilda behov och förhållanden. När partnerländer eller partnerregioner berörs eller påverkas direkt av en krissituation, efterkrissituation eller instabil situation, ska särskild vikt läggas vid förbättrad samordning mellan alla berörda aktörer, i syfte att bistå vid övergången från en nödsituation till hållbar utveckling och stabil fred, inbegripet förebyggande av våld. c) Unionen och medlemsstaterna ska säkerställa inkluderande samråd med varandra i ett tidigt skede av och under hela programplaneringsprocessen för att verka för samstämmighet, komplementaritet och konsekvens i samarbetet. Gemensam programplanering ska vara förstahandsvalet för program för enskilda länder, och dess genomförande ska vara flexibelt och inkluderande och drivas på landnivå. Den gemensamma programplaneringen ska vara öppen för andra berörda givare och aktörer om unionen och medlemsstaterna bedömer detta vara relevant. Unionen och dess medlemsstater ska dessutom, när så är lämpligt, sträva efter att stödja partnerländerna genom gemensamt genomförande. d) Unionen ska i ett tidigt skede av och under hela programplaneringsprocessen uppmuntra till en regelbunden inkluderande flerpartsdialog med andra givare och aktörer, inbegripet lokala myndigheter, företrädare för det civila samhället, stiftelser och den privata sektorn, i tillämpliga fall, för att på lämpligt sätt underlätta deras respektive bidrag, och säkerställa att de spelar en meningsfull roll i programplaneringsprocessen. e) Det tematiska programmet om mänskliga rättigheter och demokrati och det tematiska programmet om det civila samhällets organisationer som avses i artikel 4.3 a respektive b ska tillhandahålla stöd oberoende av samtycke från regeringar och andra offentliga myndigheter i de berörda tredjeländerna. Dessa tematiska program ska huvudsakligen stödja aktörer i det civila samhället på alla nivåer, och beakta de former och metoder för genomförande som avses i artikel 27.3. Europaparlamentet och rådet ska underrättas om resultatet av de samråd som föreskrivs i första stycket c och d.

3. Programplaneringsdokumenten ska vara resultatbaserade och, i den mån detta är möjligt, innehålla klara mål och indikatorer. Indikatorerna ska, i förekommande fall, vara baserade på internationellt överenskomna mål och indikatorer, i synnerhet de som anges för målen för hållbar utveckling, samt resultatramar på landnivå, för att bedöma och informera om unionens bidrag till resultat när det gäller output, utfall och effekter.

Artikel 13

Programplaneringsprinciper för geografiska program

1. Planeringen av de geografiska programmen ska bygga på följande principer: a) Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5 ska den i största möjliga utsträckning grundas på en tidig, kontinuerlig och inkluderande dialog mellan unionen, medlemsstaterna och de berörda partnerländerna, däribland nationella, regionala och lokala myndigheter, med deltagande av organisationer från det civila samhället, nationella, regionala och lokala parlament och andra berörda parter, för att stärka det demokratiska egenansvaret för processen och för att främja stödet till nationella och regionala strategier. b) I förekommande fall ska programperioden synkroniseras med och anpassas till partnerländernas strategicykler. c) Programplaneringen kan omfatta samarbete som finansieras genom olika anslag som anges i artikel 6.2 och genom andra unionsprogram i enlighet med deras grundläggande rättsakter.

2. Programplaneringen av geografiska program ska resultera i en särskild och specialanpassad ram för samarbetet som baseras på följande: a) Partnernas behov, som fastställs på grundval av specifika kriterier, med hänsyn till befolkning, fattigdom, orättvisor, mänsklig utveckling, ekonomisk och miljömässig sårbarhet samt staters och samhällens resiliens och konsekvenserna av utdragna eller återkommande kriser. b) Partnernas förmåga och engagemang för att främja gemensamma värden, principer och intressen, inbegripet mänskliga rättigheter och grundläggande friheter, demokrati, rättsstatsprincipen, god samhällsstyrning, korruptionsbekämpning, ett öppet medborgerligt utrymme och jämställdhet, och för att stödja gemensamma mål, multilaterala allianser, multilateralt samarbete och en regelbaserad världsordning samt arbeta vidare med unionens prioriteringar. c) Partnernas åtaganden, däribland de åtaganden som de har kommit överens med unionen om, och prestationer på grundval av kriterier såsom politiska reformer och ekonomisk och social utveckling, miljömässig hållbarhet och effektiv användning av bistånd, med beaktande av partnerländernas särdrag och utvecklingsnivåer. d) Den potentiella effekten av unionsstöd i partnerländer och partnerregioner. e) Partnernas förmåga att mobilisera och använda inhemska resurser effektivt samt få tillgång till ekonomiska resurser, förvalta resurser på ett transparent sätt för att stödja nationella utvecklingsprioriteringar och deras absorptionsförmåga.

3. De länder som har störst behov, särskilt MUL-länderna, låginkomstländer, länder i kris- eller efterkrissituationer eller i instabila och sårbara situationer, inbegripet små östater under utveckling och utvecklingsländer som saknar kust ska prioriteras vid tilldelningen av resurser.

4. Dessutom ska unionen ta itu med de särskilda utmaningar som medelinkomstländer ställs inför, i synnerhet låginkomstländer som övergår till att bli medelinkomstländer.

5. Samarbete med industrialiserade länder ska inriktas på att främja unionens och ömsesidiga intressen och värden samt gemensamt överenskomna mål och multilateralism.

6. Instrumentet ska bidra till åtgärder som fastställs i förordning (EU) 2021/817. Ett samlat programplaneringsdokument för sju år ska upprättas i enlighet med den här förordningen, och det ska omfatta medel från IPA III-förordningen. Förordning (EU) 2021/817 ska gälla för användningen av dessa medel.

Artikel 14

Programplaneringsdokument för geografiska program

1. Genomförandet av instrumentet ska för geografiska program ske genom fleråriga vägledande landprogram och flerlandsprogram.

2. De fleråriga vägledande programmen ska fastställa de prioriterade områden som valts ut för unionsfinansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, tydliga och specifika prestationsindikatorer samt vägledande anslag, både totalt och per prioriterat område och, i tillämpliga fall, genomförandemetoderna.

3. De fleråriga vägledande programmen ska grundas på följande: a) En nationell eller regional strategi i form av en utvecklingsplan eller motsvarande dokument som godtas av kommissionen som grund för motsvarande fleråriga vägledande program, vid tidpunkten för antagande av det senare dokumentet. b) Ett ramdokument som fastställer unionens politik för den eller de berörda partnerna, inklusive ett gemensamt dokument mellan unionen och medlemsstaterna. c) Ett gemensamt dokument mellan unionen och den eller de berörda partnerna med gemensamma prioriteringar och ömsesidiga åtaganden.

4. För att öka effekterna av unionens gemensamma samarbete ska unionens och medlemsstaternas programplaneringsdokument om möjligt och lämpligt ersättas av ett gemensamt programplaneringsdokument. Ett sådant gemensamt programplaneringsdokument får dock endast ersätta unionens fleråriga vägledande program, om det godkänns i en genomförandeakt som antas i enlighet med artikel 16, överensstämmer med artiklarna 12 och 13, innehåller de delar som anges i punkt 2 i den här artikeln och fastställer arbetsfördelningen mellan unionen och medlemsstaterna.

Artikel 15

Programplaneringsdokument för tematiska program

1. Genomförandet av instrumentet ska för tematiska program ske genom fleråriga vägledande program.

2. Fleråriga vägledande program för de tematiska programmen ska fastställa unionens strategi, de prioriteringar som valts ut för unionsfinansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, tydliga och specifika prestationsindikatorer, den internationella situationen och de viktigaste partnernas verksamhet avseende det berörda temat.

I tillämpliga fall ska resurser och insatsprioriteringar fastställas för deltagande i globala initiativ.

3. De fleråriga vägledande programmen för tematiska program ska ange det vägledande totala anslaget för varje samarbetsområde och prioritering. Det vägledande anslaget kan anges i form av ett intervall.

Artikel 16

Antagande och ändring av fleråriga vägledande program

1. Kommissionen ska, genom genomförandeakter, anta de fleråriga vägledande program som avses i artiklarna 14 och 15. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 45.2. Det förfarandet ska också gälla sådana översyner som avses i punkterna 3 och 4 i den här artikeln och som leder till betydande ändringar av innehållet i det fleråriga vägledande programmet.

2. När kommissionen antar de gemensamma fleråriga programplaneringsdokument som avses i artikel 14 ska kommissionens beslut endast tillämpas på unionens bidrag till det gemensamma fleråriga programplaneringsdokumentet.

3. De fleråriga vägledande programmen för geografiska program ska ses över efter den halvtidsutvärdering som avses i artikel 42.2 samt vid behov för ett effektivt genomförande, särskilt då betydande ändringar gjorts i den politiska ram som avses i artikel 7 eller efter en krissituation eller efterkrissituation.

4. De fleråriga vägledande programmen för tematiska program ska ses över efter den halvtidsutvärdering som avses i artikel 42.2 samt vid behov för ett effektivt genomförande, särskilt då betydande ändringar gjorts i den politiska ram som avses i artikel 7.

5. Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet, t.ex. i samband med en kris eller vid ett omedelbart hot mot demokratin, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, får kommissionen ändra sådana fleråriga vägledande program som avses i artiklarna 14 och 15 genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det skyndsamma förfarande som avses i artikel 45.4.

Artikel 17

Buffert för nya utmaningar och prioriteringar

1. Det belopp som avses i artikel 6.3 ska användas där det mest behövs och är vederbörligen motiverat, bland annat för att a) säkerställa lämpliga insatser från unionens sida vid oförutsedda omständigheter, b) hantera nya behov eller nya utmaningar, t.ex. vid unionens eller dess grannländers gränser i samband med en kris som orsakats av antingen naturen eller människan, en väpnad konflikt eller en efterkrissituation, eller vid ett hårt migrationstryck och tvångsförflyttning, c) främja nya unionsledda eller internationella initiativ eller prioriteringar.

2. Användandet av dessa medel ska beslutas i enlighet med de förfaranden som fastställs i artiklarna 16 och 25.







KAPITEL II

Särskilda bestämmelser för grannskapet

Artikel 18

Specifika mål för grannskapet

I enlighet med artiklarna 3 och 4 ska de specifika målen för unionsstöd för grannskapet enligt instrumentet vara följande:

a) Verka för ett förbättrat politiskt samarbete och stärka och befästa en djupgående och hållbar demokrati, stabilitet, god samhällsstyrning, rättsstatsprincipen och respekten för de mänskliga rättigheterna.

b) Stödja genomförandet av associeringsavtal eller andra befintliga och framtida avtal, liksom gemensamt överenskomna associeringsagendor och partnerskapsprioriteringar eller motsvarande dokument, bland annat genom institutionellt samarbete och kapacitetsuppbyggnad.

c) Verka för ett stärkt partnerskap med samhällena mellan unionen och partnerländerna, och mellan partnerländerna sinsemellan, bland annat genom direkta personkontakter och ett stort utbud av aktiviteter med särskilt fokus på ungdomar.

d) Förbättra det regionala och gränsöverskridande samarbetet, särskilt inom ramen för det östliga partnerskapet, unionen för Medelhavsområdet, samarbetet inom det europeiska grannskapet samt det regionala samarbetet i Svartahavsområdet, det arktiska samarbetet och den nordliga dimensionen, bland annat vad gäller områden som energi och säkerhet.

e) Uppnå en gradvis integrering i unionens inre marknad och ökat sektoriellt och sektorsövergripande samarbete, inbegripet genom tillnärmning av och konvergens i lagstiftningen mot unionens normer och standarder och andra relevanta internationella normer och standarder samt bättre marknadstillträde, inbegripet genom djupgående och omfattande frihandelsområden samt därmed relaterat institutionsbyggande och investeringar.

f) Stärka partnerskap för välhanterad och säker migration och rörlighet och, i tillämpliga fall och förutsatt att det finns förutsättningar för en välhanterad och säker rörlighet, stödja genomförandet av de befintliga viseringsfria systemen, i linje med den reviderade upphävandemekanismen, dialogerna om viseringsliberalisering och bilaterala eller regionala avtal och arrangemang med tredjeländer, inbegripet partnerskap för rörlighet.

g) Stödja förtroendeskapande åtgärder och andra åtgärder som bidrar till säkerhet, konfliktförebyggande och konfliktlösning, inbegripet stöd till drabbade befolkningar samt återuppbyggnad.

Artikel 19

Programplaneringsdokument och tilldelningskriterier

1. För de partnerländer och territorier som förtecknas i bilaga I ska de prioriterade områdena för unionsfinansiering huvudsakligen väljas ut bland dem som ingår i associerings-, partnerskaps- och samarbetsavtalen, gemensamt överenskomna associeringsagendor och partnerskapsprioriteringar eller andra relevanta befintliga och framtida dokument som avses i artikel 14.3 c, och som gemensamt avtalas mellan unionen och partnerländerna i bilaterala och multilaterala format, inbegripet, i förekommande fall, inom det östliga partnerskapet och den europeiska grannskapspolitikens sydliga dimension, i enlighet med de specifika mål som fastställs i artikel 18 och de samarbetsområden för de geografiska programmen som anges i bilaga II.

2. Genom undantag från artikel 13.2 och 13.3 ska unionens stöd inom ramen för de geografiska programmen i grannskapet differentieras i fråga om form och belopp med hänsyn till partnerlandets a) behov, med hjälp av sådana indikatorer som befolkning, ojämlikheter och utvecklingsnivå, b) beslutsamhet och framsteg vad gäller genomförandet av gemensamt överenskomna mål för politiska, ekonomiska, miljömässiga och sociala reformer, c) beslutsamhet och framsteg vad gäller uppbyggnaden av en djup och hållbar demokrati, rättsstatsprincipen, god samhällsstyrning, mänskliga rättigheter och bekämpningen av korruption, d) partnerskap med unionen, inklusive ambitionsnivån för detta partnerskap, e) absorptionsförmåga och de potentiella effekterna av unionens stöd enligt instrumentet.

3. Det unionsstöd som avses i punkt 2 i denna artikel ska återspeglas i de programplaneringsdokument för geografiska program som avses i artikel 14.

Artikel 20

Incitamentbaserad metod

1. Preliminärt ska 10 % av den finansieringsram som anges i artikel 6.2 a första strecksatsen för att komplettera de nationella vägledande finansiella anslag som avses i artikel 14 tilldelas de partnerländer och territorier som förtecknas i bilaga I som ett incitament till att genomföra reformer. Sådana anslag ska beslutas på grundval av deras prestation och framsteg mot demokrati, god samhällsstyrning och rättsstatsprincipen inbegripet samarbete med det civila samhället, mänskliga rättigheter och jämställdhet, migrationssamarbete, ekonomisk styrning och reformer, särskilt de reformer som måste överenskommas gemensamt. Partnerländernas framsteg ska bedömas regelbundet, särskilt genom lägesrapporter som omfattar trender i förhållande till de föregående åren.

2. Punkt 1 ska inte tillämpas på stöd till det civila samhället, konfliktförebyggande och fredsbyggande, direkta personkontakter, inbegripet samarbete mellan lokala myndigheter, stöd för förbättring av situationen för de mänskliga rättigheterna eller krisrelaterade stödåtgärder. I händelse av en allvarlig eller ihållande försämring av situationen när det gäller demokrati, mänskliga rättigheter eller rättsstatsprincipen, eller en ökad risk för konflikt, ska stödet till dessa insatser ökas, om så är möjligt och lämpligt.

Artikel 21

Vägledande flerlandsprogram

Vägledande flerlandsprogram i grannskapet ska hantera utmaningar som är gemensamma för alla eller ett antal partnerländer, på grundval av prioriteringarna i det östliga partnerskapet och den sydliga dimensionen av den reviderade europeiska grannskapspolitiken och med beaktande av det arbete som utförs inom ramen för unionen för Medelhavsområdet, samt regionalt, transregionalt och subregionalt samarbete mellan i första hand minst två partnerländer, inklusive inom ramen för regionalt samarbete i den nordliga dimensionen och Svartahavssynergin.

Artikel 22

Gränsöverskridande samarbete

1. Gränsöverskridande samarbete enligt definitionen i artikel 2 första stycket led 5 ska omfatta samarbete längs yttre angränsande land- och sjögränser, transnationellt samarbete över större transnationella territorier eller kring havsområden samt interregionalt samarbete.

2. Grannskapet ska bidra till de program för gränsöverskridande samarbete som avses i punkt 1 och som medfinansieras av Europeiska regionala utvecklingsfonden inom ramen för Interreg-förordningen. Upp till 5 % av finansieringsramen för grannskapet ska preliminärt anslås till stöd för dessa program.

3. Bidrag till program för gränsöverskridande samarbete ska bestämmas och användas i enlighet med artikel 10.3 i Interreg-förordningen.

4. Unionens medfinansieringssats får inte överstiga 90 % av de stödberättigande utgifterna för ett program för gränsöverskridande samarbete.

5. Förfinansiering av program för gränsöverskridande samarbete får överstiga den procentsats som anges i artikel 51 i Interreg-förordningen. På begäran av förvaltningsmyndigheten får förfinansieringsnivån, varje budgetår, uppgå till 80 % av de årliga åtagandena för programmet.

6. Ett flerårigt strategidokument för gränsöverskridande samarbete, som innehåller de uppgifter som avses i artikel 14.2 i den här förordningen, ska antas i enlighet med artikel 10.1 i Interreg-förordningen.

7. Om program för gränsöverskridande samarbete avbryts i enlighet med artikel 12 i Interreg-förordningen får sådant stöd från finansieringsramen för grannskapet till det avbrutna programmet som fortfarande är tillgängligt främst användas för att finansiera andra gränsöverskridande program för samarbete eller övrig verksamhet inom ramen för den finansieringsramen, där så är lämpligt.







KAPITEL III

Handlingsplaner, åtgärder och genomförandemetoder

Artikel 23

Handlingsplaner och åtgärder

1. Kommissionen ska anta ettåriga eller fleråriga handlingsplaner och åtgärder. Åtgärderna kan utgöras av enskilda åtgärder, särskilda åtgärder, stödåtgärder eller exceptionella stödåtgärder. Handlingsplaner och åtgärder ska ta hänsyn till den specifika situationen och ska för varje insats ange de eftersträvade målen, de förväntade resultaten och de huvudsakliga verksamheterna, metoderna för genomförande, övervakning och utvärdering, liksom budgeten och eventuella tillhörande stödutgifter.

2. Handlingsplanerna ska grundas på programplaneringsdokument, utom i de fall som avses i punkterna 5 och 6. Handlingsplanerna ska utarbetas på ett inkluderande och transparent sätt och i god tid. Där så är lämpligt ska handlingsplanerna diskuteras gemensamt med medlemsstaterna i syfte att samarbeta bättre.

3. Vid behov får insatser antas i form av enskilda åtgärder före eller efter antagandet av handlingsplanen. Enskilda åtgärder ska grundas på programplaneringsdokument, utom i de fall som avses i punkt 5 eller i andra vederbörligen motiverade fall.

4. Vid oförutsedda behov eller omständigheter och om finansiering inte är möjlig från lämpligare källor, får kommissionen anta särskilda åtgärder som inte föreskrivs i programplaneringsdokumenten.

5. Ettåriga eller fleråriga handlingsplaner och enskilda åtgärder får användas för att genomföra snabbinsatsåtgärder som avses i artikel 4.4 b och c.

6. Kommissionen får anta exceptionella stödåtgärder för snabbinsatsåtgärder som avses i artikel 4.4 a.

En exceptionell stödåtgärd får pågå i högst 18 månader, med möjlighet till förlängning vid två tillfällen med ytterligare en period på upp till sex månader, till högst 30 månader totalt, i händelse av faktiska och oförutsedda hinder för dess genomförande, förutsatt att det belopp som avsatts för åtgärden inte höjs.

Vid utdragna kriser och konflikter får kommissionen anta en andra exceptionell stödåtgärd som får pågå i högst 18 månader. I vederbörligen motiverade fall får ytterligare åtgärder vidtas om kontinuiteten i unionens åtgärder är nödvändig och inte kan säkerställas på annat sätt.

Artikel 24

Stödåtgärder

1. Unionsfinansieringen får täcka stödutgifter för genomförandet av instrumentet och för uppnåendet av dess mål, inklusive administrativt stöd i samband med förberedelser, uppföljning, övervakning, kontroll, revision och utvärdering som krävs för detta genomförande, inbegripet utgifter vid huvudkontoren och unionens delegationer för sådant administrativt stöd och samordningsstöd som behövs för instrumentet, och för att förvalta åtgärder som finansieras inom ramen för instrumentet, inbegripet informations- och kommunikationsåtgärder samt gemensamma it-system.

2. När stödutgifter inte ingår i de handlingsplaner eller åtgärder som avses i artikel 23 ska kommissionen anta stödåtgärder i tillämpliga fall. Unionsfinansiering genom stödåtgärder kan omfatta följande: a) Utgifter för studier, möten, information, medvetandehöjande åtgärder, utbildning, utarbetande och utbyte av tillvaratagna erfarenheter och bästa praxis, publiceringsåtgärder samt utgifter för sådant administrativt eller tekniskt stöd som behövs för att programplanera och förvalta insatser, inklusive avlönade externa experter. b) Utgifter för forsknings- och innovationsverksamhet och forskningsstudier om relevanta frågor och för spridning av resultatet. c) Utgifter som har samband med informations- och kommunikationsinsatser, inbegripet utarbetande av kommunikationsstrategier samt gemensam kommunikation och synlighet vad gäller unionens politiska prioriteringar.

Artikel 25

Antagande av handlingsplaner och åtgärder

1. Handlingsplaner och åtgärder ska antas genom genomförandeakter. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 45.2.

2. Det förfarande som avses i punkt 1 ska inte krävas för a) enskilda åtgärder för vilka unionens finansiering inte överstiger 5 000 000 EUR, b) särskilda åtgärder och stödåtgärder samt handlingsplaner som antas i syfte att genomföra snabbinsatsåtgärder för vilka unionens finansiering inte överstiger 10 000 000 EUR, ▼C1 c) exceptionella stödåtgärder som avses i artikel 23.6 för vilka unionens finansiering inte överstiger 20 000 000 EUR, ▼B d) tekniska ändringar av handlingsplaner och åtgärder, under förutsättning att ändringarna inte väsentligt påverkar målen för den berörda handlingsplanen eller den berörda åtgärden, till exempel i) ändring av genomförandemetoden, ii) förlängningar av genomförandeperioden, iii) omfördelningar av medel mellan åtgärder som ingår i en handlingsplan, iv) ökningar eller minskningar av budgeten för handlingsplaner och åtgärder med högst 20 % av den ursprungliga budgeten, dock maximalt 10 000 000 EUR. När det gäller fleråriga handlingsplaner och åtgärder ska de tröskelvärden som avses i punkt 2 första stycket a, b, c och d iv tillämpas på årsbasis. Handlingsplaner och åtgärder, förutom exceptionella stödåtgärder, och tekniska ändringar som antas i enlighet med denna punkt ska inom en månad från det att de antas meddelas Europaparlamentet och medlemsstaterna genom den berörda kommitté som avses i artikel 45.

3. Innan kommissionen antar eller förlänger en exceptionell stödåtgärd som inte överstiger 20 000 000 EUR, ska den informera Europaparlamentet och rådet om åtgärdens art, mål och beräknade belopp. Kommissionen ska informera Europaparlamentet och rådet innan den gör väsentliga förändringar av de exceptionella stödåtgärder som redan har antagits. Kommissionen ska ta hänsyn till den relevanta politiska strategin vid planeringen av åtgärderna och vid deras genomförande, så att konsekvensen i unionens yttre åtgärder bevaras.

4. Om det krävs av vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet, till exempel kriser, naturkatastrofer eller katastrofer orsakade av människan eller omedelbara hot mot demokratin, rättsstatsprincipen, de mänskliga rättigheterna eller de grundläggande friheterna, får kommissionen anta handlingsplaner och åtgärder eller ändringar av befintliga handlingsprogram och åtgärder som genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 45.4.

5. En lämplig miljöprövning, bl.a. av klimatförändringseffekter och inverkan på biologisk mångfald, ska göras på åtgärdsnivå, i enlighet med gällande unionslagstiftningsakter, inbegripet Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/92/EU ( 1 ) och rådets direktiv 85/337/EEG ( 2 ), och ska om så är tillämpligt omfatta en miljökonsekvensbedömning, som inbegriper konsekvenserna vad gäller klimatförändringar, ekosystem och biologisk mångfald, för miljökänsliga projekt, särskilt för stora nya infrastrukturprojekt.

Andra lämpliga förhandsbedömningar, som står i proportion till målen och beloppen för de planerade insatserna och åtgärderna, ska genomföras för att fastställa de eventuella konsekvenserna av och riskerna med dessa insatser och åtgärder vad gäller mänskliga rättigheter, tillgång till naturresurser såsom mark, samt sociala normer, bland annat i form av konsekvensbedömningar för större insatser och åtgärder som väntas få betydande inverkan på dessa områden.

Strategiska miljöbedömningar, som inbegriper konsekvenserna vad gäller klimatförändringar, ska när så är lämpligt användas vid genomförandet av sektorsprogram. De berörda parternas deltagande i miljöbedömningar och allmänhetens tillgång till resultatet av sådana bedömningar ska säkerställas.

Artikel 26

Samarbetsmetoder

1. Kommissionen ska, i enlighet med budgetförordningen, genomföra finansiering enligt detta instrument antingen direkt av kommissionen, via unionens delegationer eller genomförandeorgan eller indirekt genom någon av de enheter som förtecknas i artikel 62.1 c i den förordningen.

2. Finansiering enligt detta instrument får även tillhandahållas genom bidrag till internationella, regionala eller nationella fonder, till exempel sådana som inrättats eller förvaltas av EIB, av medlemsstater eller partnerländer och partnerregioner, av internationella organisationer eller av andra givare.

3. De enheter som förtecknas i artikel 62.1 c i budgetförordningen och berättigade motparter som avses i artikel 35.4 i den här förordningen ska årligen fullfölja sina rapporteringsskyldigheter enligt artikel 155 i budgetförordningen. Rapporteringskraven för var och en av dessa enheter anges i ramöverenskommelsen om ekonomiskt partnerskap, överenskommelsen om medverkan, överenskommelsen om budgetgarantier eller finansieringsöverenskommelsen.

4. De åtgärder som finansieras inom ramen för instrumentet får genomföras genom parallell eller gemensam medfinansiering.

5. Vid parallell medfinansiering delas en åtgärd upp i ett flertal klart identifierbara komponenter, där var och en finansieras av någon av de partner som svarar för medfinansieringen, så att det alltid går att fastställa för vilket ändamål medlen tilldelas och dubbelfinansiering undviks.

6. Vid gemensam medfinansiering ska den totala kostnaden fördelas för en åtgärd mellan de partner som svarar för medfinansieringen, och medlen läggs samman på ett sådant sätt att det inte längre går att fastställa varifrån medlen för en viss verksamhet inom ramen för åtgärden kommer.

7. Samarbetet mellan unionen och dess olika partner får ske i form av exempelvis följande: a) Arrangemang för tresidigt samarbete genom vilka unionen samordnar sitt stöd till ett partnerland eller en partnerregion med tredjeländer. b) Åtgärder för administrativt och tekniskt samarbete, liksom kapacitetsuppbyggnad, inbegripet utbyte av medlemsstaters erfarenheter av övergångar eller genomförande av reformer, såsom decentraliserat samarbete genom partnerskap eller partnersamverkan mellan offentliga institutioner, inbegripet lokala myndigheter och offentligrättsliga eller privaträttsliga organ som anförtrotts offentliga förvaltningsuppgifter i en medlemsstat eller ett partnerland eller en partnerregion, samt samarbetsåtgärder där experter från den offentliga sektorn sänds ut från medlemsstater och deras regionala eller lokala myndigheter. c) Bidrag till de kostnader som är nödvändiga för att inrätta och förvalta offentlig-privata partnerskap, inbegripet kostnader för deras oberoende bedömning och övervakning, genom organisationer i det civila samhället där så är möjligt. d) Sektorsvisa policystödprogram genom vilka unionen tillhandahåller stöd till ett partnerlands sektorsprogram. e) Bidrag till kostnaderna för ländernas deltagande i unionsprogram och åtgärder som genomförs av unionens byråer och organ, samt för organ eller personer som anförtrotts genomförandet av särskilda åtgärder inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i enlighet med avdelning V i EU-fördraget.

Artikel 27

Former för unionsfinansiering

1. Unionsfinansiering får tillhandahållas genom sådana typer av finansiering som tas upp i budgetförordningen, och i synnerhet följande: a) Bidrag. b) Upphandlingskontrakt avseende tjänster, varor eller byggentreprenader. c) Budgetstöd. d) Bidrag till förvaltningsfonder som inrättats av kommissionen, i enlighet med artikel 234 i budgetförordningen. e) Finansieringsinstrument. f) Budgetgarantier. g) Blandfinansieringsinsatser. h) Skuldlättnad inom ramen för internationellt överenskomna skuldlättnadsprogram. i) Ekonomiskt stöd. j) Avlönade externa experter.

2. När kommissionen arbetar tillsammans med berörda parter i partnerländer, exempelvis organisationer i det civila samhället och lokala myndigheter, ska den ta hänsyn till deras särdrag, inbegripet behov och sammanhang, när den fastställer finansieringsvillkoren, typen av bidrag, villkoren för tilldelning och de administrativa bestämmelserna för förvaltningen av bidrag, i syfte att nå ut till och tillgodose behoven hos så många olika av dessa berörda parter som möjligt. Särskilda arrangemang ska uppmuntras i enlighet med budgetförordningen, till exempel partnerskapsavtal, bemyndiganden för ekonomiskt stöd till tredje part, direkt tilldelning eller ansökningsomgångar med begränsat berättigande, eller enhetsbelopp, enhetskostnader och schablonfinansiering samt sådan finansiering utan koppling till kostnader som avses i artikel 125.1 i budgetförordningen.

3. Utöver i de fall som anges i artikel 195 i budgetförordningen, får direkt tilldelning användas för följande: a) Bidrag till låga belopp till människorättsförsvarare för att finansiera akuta skyddsåtgärder och skyddsbehov, inbegripet genom mekanismer för skydd av människorättsförsvarare som är utsatta för risker, samt till medlare och andra aktörer i det civila samhället som deltar i dialoger om kriser och väpnade konflikter, konfliktlösning, försoning och fredsbyggande åtgärder, i förekommande fall utan krav på medfinansiering. b) Bidrag, i förekommande fall utan krav på medfinansiering, för att finansiera åtgärder under särskilt besvärliga förhållanden där offentliggörande av en ansökningsomgång skulle vara olämpligt, bland annat i situationer där det råder allvarlig brist på grundläggande friheter, inbegripet människorättskränkningar och hot mot demokratiska institutioner, upptrappning av kriser eller väpnade konflikter, där människor är särskilt utsatta, eller där människorättsorganisationer och människorättsförsvarare, medlare och andra aktörer i det civila samhället som deltar i dialoger om kriser och väpnade konflikter, försoning och fredsbyggande åtgärder arbetar under särskilt besvärliga förhållanden. Sådana bidrag får inte överstiga 1 000 000 EUR och deras varaktighet får inte överskrida 18 månader, med möjlighet till förlängning med tolv månader om det uppstår faktiska och oförutsedda hinder för deras genomförande. c) Bidrag till kontoret för FN:s högkommissarie för mänskliga rättigheter samt till Global Campus of Human Rights, Europeiska centrumet för universitetssamarbete gällande de mänskliga rättigheterna och demokratisering, som erbjuder en europeisk masterexamen i mänskliga rättigheter och demokratisering, och dess nätverk av universitet som erbjuder program för högre universitetsutbildning i mänskliga rättigheter, inbegripet stipendier till studenter och människorättsförsvarare från tredjeländer. d) Bidrag till låga belopp till organisationer i det civila samhället där förenklade finansieringsformer i enlighet med artikel 125 i budgetförordningen används i största möjliga utsträckning. Budgetstöd, bland annat genom prestationsavtal om sektorreformer, ska bygga på partnerländernas egenansvar, ömsesidiga ansvarighet och gemensamma åtaganden, med beaktande av deras resultat och framsteg, för universella värden, demokrati, mänskliga rättigheter och rättsstatsprincipen, och syftar till att stärka partnerskapet mellan unionen och partnerländerna. Det ska omfatta en förstärkt politisk dialog, kapacitetsuppbyggnad och förbättrad samhällsstyrning, som ett komplement till partnerländernas ansträngningar att öka sina intäkter och använda medlen på ett bättre sätt, i syfte att stödja en hållbar tillväxt för alla, skapande av anständigt arbete, med särskilt fokus på ungdomar, fattigdomsutrotning och minskad ojämlikhet, samt bygga och konsolidera demokratier och fredliga samhällen. Budgetstödet ska också bidra till jämställdhet. Alla beslut om att bevilja budgetstöd ska bygga på principer för budgetstöd som unionen enas om, tydliga kriterier för stödberättigande och en noggrann bedömning av riskerna och nyttan.

4. Budgetstödet ska differentieras för att bättre svara mot de politiska, ekonomiska, sociala och miljömässiga förhållandena i partnerlandet, med beaktande av instabila situationer.

När budgetstöd ges i enlighet med artikel 236 i budgetförordningen ska kommissionen tydligt fastställa och övervaka kriterier för villkorat budgetstöd, inbegripet framsteg när det gäller reformer och transparens, och ska stödja utvecklingen av parlamentarisk kontroll, nationell revisionskapacitet samt ökad transparens och allmänhetens tillgång till information.

5. Utbetalningen av budgetstödet ska grundas på indikatorer som visar att tillfredsställande framsteg har gjorts när det gäller att uppnå de mål som överenskommits med partnerlandet.

6. I enlighet med artikel 193.2 andra stycket a i budgetförordningen får verksamheter som stöds inom ramen för instrumentet och de underliggande kostnaderna, som uppkom under 2021, i vederbörligen motiverade undantagsfall som anges i finansieringsbeslutet, anses vara stödberättigande från och med den 1 januari 2021, även om dessa verksamheter genomfördes och kostnaderna uppkom innan bidragsansökan lämnades in.

7. Finansieringsinstrument, budgetgarantier och blandfinansieringsinsatser enligt instrumentet ska genomföras i enlighet med de principer som fastställs i artikel 209.1 i budgetförordningen och om möjligt under EIB:s ledning eller under en multilateral europeisk finansieringsinstitution, till exempel Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, eller en bilateral europeisk finansieringsinstitution, t.ex. utvecklingsbanker, eventuellt tillsammans med ytterligare andra former av finansiellt stöd, både från medlemsstaterna och från tredje parter.

Bidrag till unionens finansieringsinstrument inom ramen för instrumentet kan ges av såväl medlemsstater som någon av de enheter som avses i artikel 62.1 c i budgetförordningen.

8. De finansieringsinstrument som avses i punkt 7 får för genomförande- och rapporteringssyften grupperas i olika faciliteter.

9. Unionsfinansieringen ska inte generera eller utlösa uttag av särskilda skatter, tullar eller avgifter.

10. Skatter, tullar och avgifter som tas ut av partnerländerna kan omfattas av finansiering enligt instrumentet.

Artikel 28

Stödberättigade personer och enheter

1. Deltagande i upphandling, förfaranden för tilldelning av bidrag eller priser för åtgärder som finansieras inom ramen för geografiska program och det tematiska programmet för det civila samhällets organisationer och det tematiska programmet om globala utmaningar ska vara öppet för internationella organisationer och alla andra rättsliga enheter som är medborgare i och, när det gäller juridiska personer, som också faktiskt är etablerade i följande länder: a) Medlemsstaterna, bidragsmottagare som förtecknas i den relevanta bilagan till IPA III-förordningen och de avtalsslutande parterna i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. b) Grannskapspartnerländer och Ryska federationen, när det berörda förfarandet äger rum inom ramen för något av de program som avses i bilaga I och som de deltar i. c) Utvecklingsländer och utvecklingsterritorier som ingår i den förteckning över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd som offentliggörs av OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd, och som inte är medlemmar av G20, samt utomeuropeiska länder och territorier. d) Utvecklingsländer som ingår i förteckningen över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd och som är medlemmar av G20 samt andra länder och territorier, när det berörda förfarandet äger rum inom ramen för en åtgärd som finansieras av unionen enligt instrumentet och som de deltar i. e) Länder för vilka kommissionen fastställt ömsesidigt tillträde till extern finansiering. Sådant tillträde får beviljas för en begränsad period av minst ett år när ett land ger rätt att delta på lika villkor till enheter från unionen och från länder som är berättigade enligt instrumentet. Kommissionen ska fatta beslut om ömsesidigt tillträde och varaktigheten för sådant tillträde efter samråd med det eller de berörda mottagarländerna. f) Medlemsländer i OECD, när det gäller kontrakt som genomförs i något av MUL-länderna eller ett kraftigt skuldtyngt fattigt land som ingår i förteckningen över mottagare av offentligt utvecklingsbistånd.

2. Utan att det påverkar de begränsningar som följer av åtgärdens art och mål, ska deltagande i upphandlingsförfaranden och förfaranden för tilldelning av bidrag och priser för åtgärder som finansieras inom ramen för det tematiska programmet för mänskliga rättigheter och det tematiska programmet för demokrati och för fred, stabilitet och konfliktförebyggande samt snabbinsatsåtgärder stå öppet utan begränsningar.

3. Alla varor och all materiel som finansieras genom instrumentet får ha sitt ursprung i vilket land som helst.

4. Bestämmelserna om stödberättigande i denna artikel ska inte gälla för eller skapa nationalitetsrestriktioner för fysiska personer som är anställda hos eller på annat sätt rättsligt står under avtal med en entreprenör eller i tillämpliga fall underleverantör som kan komma i fråga för finansiering.

5. När det gäller åtgärder som medfinansieras av en enhet, eller som genomförs med direkt eller indirekt förvaltning med sådana enheter som avses i artikel 62.1 c ii–viii i budgetförordningen, ska reglerna för stödberättigande för dessa enheter också tillämpas.

6. Om givare tillhandahåller medel till en förvaltningsfond som inrättats av kommissionen eller genom externa inkomster avsatta för särskilda ändamål, ska de regler för stödberättigande som anges i akten om förvaltningsfondens inrättande, eller när det gäller externa inkomster avsatta för särskilda ändamål, i avtalet med givaren tillämpas.

7. När det gäller åtgärder som finansieras enligt instrumentet och genom ett annat unionsprogram ska de enheter som är stödberättigade enligt något av dessa unionsprogram anses vara stödberättigade.

8. När det gäller åtgärder som omfattar flera länder, kan rättsliga enheter som är medborgare i, och när det gäller juridiska personer som också faktiskt är etablerade i, de länder och territorier som omfattas av åtgärden anses vara stödberättigade.

9. Reglerna för stödberättigande i denna artikel får begränsas med hänsyn till de sökandes nationalitet, geografiska läge eller karaktär, i den utsträckning sådana begränsningar är nödvändiga på grund av en åtgärds specifika art och mål och när de är nödvändiga för ett verkningsfullt genomförande av den.

10. Anbudsgivare, sökande och kandidater från länder som inte är stödberättigade får komma ifråga för förfarandet i akuta situationer eller om tjänster saknas på marknaderna i de berörda länderna eller territorierna, eller i andra vederbörligen motiverade fall där tillämpning av reglerna för stödberättigande skulle göra det omöjligt eller alltför svårt att genomföra en åtgärd.

11. För att främja lokal kapacitet och lokala marknader och inköp ska lokala och regionala entreprenörer prioriteras när det i budgetförordningen föreskrivs tilldelning på grundval av ett enda anbud. I samtliga andra fall ska lokala och regionala entreprenörers deltagande främjas i enlighet med de relevanta bestämmelserna i den förordningen. Hållbarhetskriterier och kriterier för tillbörlig aktsamhet ska främjas.

12. Inom ramen för det tematiska programmet för mänskliga rättigheter och demokrati ska alla enheter som inte omfattas av definitionen av rättslig enhet i artikel 2 första stycket led 6 vara stödberättigade om detta är nödvändigt för att fullfölja insatserna enligt det programmet.

Artikel 29

Uteslutna verksamheter

Unionsfinansiering enligt instrumentet får inte stödja insatser eller åtgärder som

a) kan leda till människorättskränkningar i partnerländer,

b) är oförenliga med mottagarlandets nationellt fastställda bidrag enligt Parisavtalet, eller som främjar investeringar i fossila bränslen, eller som enligt miljöprövningen och miljökonsekvensbedömningen medför betydande negativa effekter för miljön eller klimatet, om inte sådana insatser eller åtgärder är absolut nödvändiga för att uppnå målen i instrumentet och åtföljs av lämpliga åtgärder för att undvika, förebygga eller minska och, om så är möjligt, kompensera för dessa effekter, inbegripet stöd för att fasa ut miljöskadliga subventioner för fossila bränslen.

Artikel 30

Överföringar, årliga delåtaganden, åtagandebemyndiganden, återbetalningar och inkomster som härrör från finansieringsinstrument och budgetgarantier

1. Förutom vad som anges i artikel 12.4 i budgetförordningen ska outnyttjade åtagandebemyndiganden och betalningsbemyndiganden enligt instrumentet överföras automatiskt och får bli föremål för åtaganden respektive användas fram till den 31 december påföljande budgetår. Det överförda beloppet ska användas först under det följande budgetåret.

Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet och rådet om åtagandebemyndiganden som förts över i enlighet med artikel 12.6 i budgetförordningen.

2. Utöver de regler som fastställs i artikel 15 i budgetförordningen om att göra anslagen disponibla på nytt ska åtagandebemyndiganden motsvarande de belopp som dragits tillbaka till följd av att en åtgärd enligt instrumentet helt eller delvis inte har genomförts göras disponibla på nytt till förmån för den ursprungliga budgetposten.

3. Budgetmässiga åtaganden för åtgärder som sträcker sig över mer än ett budgetår får delas upp över flera år i årliga delåtaganden, i enlighet med artikel 112.2 i budgetförordningen.

Artikel 114.2 tredje stycket i budgetförordningen ska inte gälla för de fleråriga åtgärder som avses i första stycket i denna punkt. Kommissionen ska automatiskt dra tillbaka alla delar av ett budgetåtagande för en åtgärd som, senast den 31 december det femte året efter året för budgetåtagandet, inte har använts till förfinansiering eller mellanliggande betalningar eller för vilka ingen attesterad utgiftsdeklaration eller betalningsansökan har lämnats in.

Punkt 2 i denna artikel ska även gälla årliga delåtaganden.

4. Med avvikelse från artikel 209.3 i budgetförordningen ska återbetalningar och inkomster som genereras inom ramen för ett finansieringsinstrument och budgetgarantier återföras till den ursprungliga budgetposten som interna inkomster avsatta för särskilda ändamål efter avdrag för förvaltningskostnader och förvaltningsavgifter. Vart femte år ska kommissionen granska det bidrag som gjorts för att uppnå unionens mål med, och effektiviteten i, befintliga finansieringsinstrument.







KAPITEL IV

EFHU+, garantin för yttre åtgärder, budgetgarantier och ekonomiskt stöd till tredjeländer

Artikel 31

Tillämpningsområde och finansiering

1. Den finansieringsram som avses i artikel 6.2 a ska omfatta Europeiska fonden för hållbar utveckling plus (EFHU+) och garantin för yttre åtgärder.

2. Målet för EFHU+ i egenskap av ett integrerat finansiellt paket som tillhandahåller finansiell kapacitet i form av bidrag, finansieringsinstrument, budgetgarantier och blandfinansieringsinsatser och sådant tekniskt stöd som avses i artikel 27.1 i denna förordning, ska vara att stödja investeringar och öka tillgången till finansiering som ett sätt att bidra till uppnåendet av de mål och allmänna principer som fastställs i artiklarna 3 och 8 i denna förordning och i förekommande fall målen för IPA III-förordningen samtidigt som additionaliteten och utvecklingseffekten maximeras och innovativa produkter levereras, däribland till mikroföretag samt små och medelstora företag.

EFHU+ ska särskilt främja hållbar och inkluderande ekonomisk, miljömässig och social utveckling, en övergång till en hållbar ekonomi som präglas av mervärde och stabila investeringsförutsättningar. EFHU+ ska även främja den socioekonomiska och miljömässiga resiliensen i partnerländerna, med särskild inriktning på fattigdomsutrotning. EFHU+ ska alltså samtidigt bidra till en minskning av de socioekonomiska klyftorna, hållbar tillväxt för alla, anpassning till och begränsning av klimatförändringar, miljöskydd och miljöförvaltning, skapandet av anständiga arbetstillfällen på grundval av ILO:s grundläggande arbetsnormer, ekonomiska möjligheter, färdigheter och företagande, socioekonomiska sektorer, inklusive sociala företag och kooperativ, mikroföretag samt små och medelstora företag, hållbar konnektivitet, stöd till sårbara grupper, främjande av mänskliga rättigheter, jämställdhet och kvinnors och ungdomars egenmakt, samt till att ta itu med specifika socioekonomiska bakomliggande orsaker till irreguljär migration och de bakomliggande orsakerna till tvångsförflyttning, i enlighet med de prioriterade områden som fastställs i bilaga V och relevanta vägledande programplaneringsdokument.

Särskild uppmärksamhet ska ägnas åt länder som identifierats som instabila eller konfliktdrabbade länder, MUL-länderna och djupt skuldtyngda fattiga länder, bland annat genom att tillhandahålla stöd till institutionell kapacitetsuppbyggnad, ekonomisk styrning och tekniskt stöd.

3. Garantin för yttre åtgärder ska stödja EFHU+-insatser som omfattas av budgetgarantier i enlighet med artiklarna 32–39 i denna förordning. Garantin för yttre åtgärder ska även understödja makroekonomiskt stöd och lån till tredjeländer i enlighet med artikel 10.2 i förordning (Euratom) 2021/948.

4. Inom ramen för garantin för yttre åtgärder kan unionen garantera insatser enligt garantiavtal som undertecknas mellan den 1 januari 2021 och den 31 december 2027, för upp till 53 449 000 000 EUR.

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 för att ändra det högsta beloppet för garantin för yttre åtgärder med upp till 20 %.

5. Avsättningsnivån ska variera mellan 9 % och 50 % beroende på typ av insats.

Ett högsta belopp på 10 000 000 000 EUR från unionsbudgeten får avsättas för garantin för yttre åtgärder. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 för att ändra detta högsta belopp i syfte att säkerställa att avsättningsbeloppet återspeglar belopp och avsättningsnivåer för garantin för yttre åtgärder, med hänsyn till typen av garanterade insatser.

Avsättningsnivån för garantin för yttre åtgärder ska vara 9 % för unionens makroekonomiska stöd och för budgetgarantier som omfattar statsrisker i samband med utlåning.

Avsättningsnivåerna ska ses över åtminstone vart tredje år från och med det datum då denna förordning börjar tillämpas enligt artikel 51. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 för att ändra dessa avsättningsnivåer.

6. Garantin för yttre åtgärder ska betraktas som en enda garanti i den gemensamma avsättningsfond som inrättas genom artikel 212 i budgetförordningen.

7. EFHU+ och garantin för yttre åtgärder kan stödja finansierings- och investeringsinsatser i partnerländerna i de geografiska områden som avses i artikel 4.2. Avsättningar till garantin för yttre åtgärder ska finansieras från budgeten för de berörda geografiska program som inrättas genom artikel 6.2 a och ska överföras till den gemensamma avsättningsfonden. EFHU+ och garantin för yttre åtgärder kan också stödja insatser hos de bidragsmottagare som förtecknas i den relevanta bilagan till IPA III-förordningen. Finansieringen av dessa insatser inom ramen för EFHU+ och för avsättning av medel till garantin för yttre åtgärder ska finansieras genom IPA III-förordningen. Avsättningar till garantin för yttre åtgärder för lån till tredjeländer som avses i artikel 10.2 i förordning (Euratom) 2021/948 ska finansieras genom den förordningen.

8. Den avsättning som avses i artikel 211.2 i budgetförordningen ska upprättas på grundval av unionens totala låneåtaganden som tillåts enligt den här förordningen. De årliga avsättningar som krävs kan ställas under en period som inte överstiger sju år. Avsättningar för garantier som tillåts enligt förordning (EU) 2017/1601 och för garantier, ekonomiskt stöd och Euratomlån till tredjeländer som tillåts med stöd av grundläggande rättsakter vars avsättningar regleras i förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 ska också fortsättningsvis följa bestämmelserna i dessa förordningar.

9. Nettotillgångar den 31 juli 2021 i EFHU-garantifonden och garantifonden för åtgärder avseende tredje land som inrättades genom förordning (EU) 2017/1601 respektive förordning (EG, Euratom) nr 480/2009 ska överföras till den gemensamma avsättningsfonden i syfte att avsätta medel för budgetgarantier som tillåts enligt förordning (EU) 2017/1601 och garantier, ekonomiskt stöd och Euratomlån till tredjeländer som tillåts med stöd av grundläggande rättsakter vars avsättningar regleras i förordning (EG, Euratom) nr 480/2009.

Artikel 32

Strukturen i EFHU+

1. EFHU+ ska bestå av regionala investeringsplattformar inom de regionala områden som fastställs i artikel 4.2 i denna förordning och IPA III-förordningen och upprättas på grundval av de arbetsmetoder, förfaranden och strukturer som används för unionens befintliga externa instrument för blandfinansiering, vilka får kombinera sina blandfinansieringsinsatser och insatser enligt garantin för yttre åtgärder inom ramen för EFHU+.

2. Kommissionen ska säkerställa förvaltningen av EFHU+.

Artikel 33

Den strategiska styrelsen för EFHU+

1. Vid säkerställandet av förvaltningen av EFHU+ ska kommissionen bistås av en strategisk styrelse ( den strategiska styrelsen för EFHU+ ), utom när det gäller de insatser som omfattar bidragsmottagare på västra Balkan som förtecknas i den relevanta bilagan till IPA III-förordningen, som ska ha en särskild strategisk styrelse.

2. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska ge kommissionen råd när det gäller den strategiska inriktningen och prioriteringarna för investeringarna enligt garantin för yttre åtgärder inom ramen för EFHU+, inbegripet vad beträffar de investeringsfönster som avses i artikel 36, och bidra till anpassningen av dem till de vägledande principerna och målen för unionens yttre åtgärder, utvecklingspolitiken, den europeiska grannskapspolitiken samt till målen i artikel 3 och syftet med EFHU+ i enlighet med artikel 31. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska också stödja kommissionen vid fastställandet av de övergripande investeringsmålen vad gäller användningen av garantin för yttre åtgärder för att stödja EFHU+-insatser och övervaka att investeringsfönstren får en lämplig och mångsidig geografisk och tematisk täckning.

3. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska även stödja den övergripande samordningen, komplementariteten och samstämmigheten mellan de regionala investeringsplattformarna, mellan de tre pelarna i den externa investeringsplanen, mellan den externa investeringsplanen och unionens övriga insatser på migrationsområdet och för genomförandet av Agenda 2030, inbegripet kampen mot klimatförändringar, samt med unionens program för externa åtgärder och finansieringsinstrument.

4. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska bestå av företrädare för kommissionen och för den höga representanten, för alla medlemsstater och för EIB. Europaparlamentet ska ha observatörsstatus. Bidragsgivare, berättigade motparter, partnerländer, relevanta regionala organisationer och andra berörda parter får när så är lämpligt tilldelas observatörsstatus. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska rådfrågas innan en ny observatör inkluderas. Kommissionen och den höga representanten ska gemensamt svara för ordförandeskapet i den strategiska styrelsen för EFHU+.

5. Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska sammanträda minst två gånger per år och ska om möjligt anta yttranden genom konsensus. Ytterligare sammanträden kan när som helst sammankallas av ordföranden eller på begäran av en tredjedel av ledamöterna. När konsensus inte kan uppnås, ska rösträtterna tillämpas på det sätt som överenskommits vid det första mötet i den strategiska styrelsen för EFHU+ och som fastställts i arbetsordningen. Arbetsordningen ska fastställa ramarna för observatörernas roll. Protokollen och dagordningarna för sammanträdena i den strategiska styrelsen för EFHU+ ska offentliggöras efter det att de antagits.

6. Kommissionen ska varje år lämna en rapport till den strategiska styrelsen för EFHU+ om de framsteg som gjorts i genomförandet av EFHU+. Som komplement till den ovannämnda rapporteringen ska den strategiska styrelsen för västra Balkan informera om de framsteg som gjorts i genomförandet av garantiinstrumentet för regionen. Den strategiska styrelsen ska gå igenom de utvärderingsrapporter som avses i artikel 42.5 och ta dem i beaktande.

Den strategiska styrelsen för EFHU+ ska regelbundet anordna samråd med relevanta berörda parter om den strategiska inriktningen för och genomförande av EFHU+.

7. Behovet av att ha en enda enhetlig riskhanteringsram för EFHU+ påverkas inte av att det finns en strategisk styrelse för EFHU+ och en strategisk styrelse för västra Balkan.

8. Riskhanteringsfunktionen för garantier inom ramen för EFHU+ ska beakta målen och principerna i instrumentet. Metoderna för riskbedömning och ersättning inom ramen för EFHU+ ska tillämpas konsekvent på alla investeringsfönster, inbegripet de som avses i artikel 36. En teknisk riskbedömningsgrupp ska inrättas av kommissionen. Kommissionen ska se till att den tekniska riskbedömningsgruppens funktionssätt är högkvalitativt, oberoende, opartiskt och inkluderande. Kommissionens ska även säkerställa att information och analyser delas med alla medlemsstater utan dröjsmål och på ett transparent och inkluderande sätt, med vederbörlig hänsyn till konfidentialitet. Den tekniska riskbedömningsgruppens sammansättning, arbetsordning och arbetsmetoder ska vara inkluderande, öppna för experter från EIB, andra berättigade motparter och berörda medlemsstater, och ska föreläggas den strategiska styrelsen för EFHU+. Kommissionen ska informera Europaparlamentet och rådet om den tekniska riskbedömningsgruppens sammansättning, mandat och arbetsordning och säkerställa dess medlemmars opartiskhet och frånvaro av intressekonflikter.

9. Under tillämpningsperioden för EFHU+ ska den strategiska styrelsen för EFHU+ så snart som möjligt anta och offentliggöra riktlinjer om hur överensstämmelsen mellan EFHU+-insatser och de syften, mål och kriterier för stödberättigande som föreskrivs i artiklarna 31 och 35 ska säkerställas.

Artikel 34

Regionala operativa styrelser

De operativa styrelserna för regionala investeringsplattformar ska, med beaktande av rekommendationer från den berörda strategiska styrelsen och relevanta riskbedömningar, bistå kommissionen vid genomförandet när det gäller att fastställa regionala och sektoriella investeringsmål samt regionala, sektoriella och tematiska investeringsfönster, och ska avge yttranden om blandfinansieringsinsatser och om användningen av garantin för yttre åtgärder som täcker de föreslagna investeringsprogrammen inom EFHU+.

Artikel 35

Stödberättigande och urval av insatser och motparter för garantin för yttre åtgärder inom ramen för EFHU+

1. De finansierings- och investeringsinsatser som är berättigade till stöd inom ramen för garantin för yttre åtgärder ska vara förenliga och samordnade med unionens politik, relevanta programplaneringsdokument samt med partnerländernas politik och strategier. De ska särskilt stödja målen, de allmänna principerna och den politiska ramen i instrumentet och, i förekommande fall, IPA III-förordningen, med vederbörlig hänsyn till de prioriterade områden som anges i bilaga V till den här förordningen.

2. Garantin för yttre åtgärder ska stödja finansierings- och investeringsinsatser som uppfyller de villkor som anges i artikel 209.2 a–e i budgetförordningen, särskilt i fråga om behovet att uppnå additionalitet, inbegripet genom att åtgärda marknadsmisslyckanden eller mindre gynnsamma investeringsförhållanden, samordna berättigade motparters intressen, undvika att konkurrensen snedvrids, och när så är lämpligt maximera privata investeringar, och som a) i enlighet med artikel 34 i budgetförordningen ska göras föremål för utvärderingar i förväg, i proportion till målen och beloppen för de planerade insatserna, för att fastställa de eventuella konsekvenserna av och riskerna med dessa insatser med avseende på människorättsliga, miljömässiga, arbetsrättsliga och sociala normer, bland annat i form av konsekvensbedömningar för större program som väntas få betydande inverkan på dessa områden, i enlighet med de mål för EFHU+ som fastställs i artikel 31.2 i den här förordningen och med vederbörlig hänsyn till principen om frivilligt förhandsgodkännande från de berörda samhällena i markrelaterade investeringar, b) garanterar komplementaritet inom de olika pelarna i den externa investeringsplanen samt med andra initiativ, c) är ekonomiskt och finansiellt bärkraftiga, med vederbörlig hänsyn tagen till eventuellt stöd eller medfinansiering från privata och offentliga partner till projektet, samtidigt som den operativa miljön och kapaciteten beaktas i länder som identifierats som instabila eller konfliktdrabbade, MUL-länderna, små östater under utveckling, utvecklingsländer som saknar kust och djupt skuldtyngda fattiga länder, som kan få förmånligare villkor, d) är tekniskt genomförbara och hållbara ur miljömässig och social synvinkel och maximerar utvecklingseffekten, e) inte stör marknaderna i partnerländer och partnerregioner och inte konkurrerar illojalt med lokala aktörer, f) genomförs i enlighet med den politiska ram som avses i artikel 7, tillämpliga miljömässiga, sociala och arbetsrättsliga skyldigheter och normer och internationellt överenskomna riktlinjer, principer och konventioner om investeringar, särskilt dem som antagits av FN och OECD, med full respekt för internationell människorättslagstiftning samt i överensstämmelse med målen och de allmänna principerna i artiklarna 3 och 8.

3. Garantin för yttre åtgärder ska användas för att täcka riskerna för följande typer av instrument: a) Lån, inklusive lån i lokal valuta. b) Garantier. c) Motgarantier. d) Kapitalmarknadsinstrument. e) Alla andra former av finansiering eller kreditförstärkning, försäkring och eget kapital eller hybridkapital.

4. De berättigade motparterna vad gäller garantin för yttre åtgärder ska vara de som avses i artikel 208.4 i budgetförordningen, inbegripet parter från partnerländer och tredjeländer som bidrar till garantin för yttre åtgärder, med kommissionens godkännande i enlighet med artikel 37 i den här förordningen. Dessutom, och genom undantag från artikel 62.1 c i budgetförordningen, ska organ som omfattas av privaträtten i en medlemsstat, ett partnerland eller ett tredjeland som har bidragit till garantin för yttre åtgärder i enlighet med artikel 37 i den här förordningen, och som ger tillräckliga garantier för sin ekonomiska kapacitet, vara berättigade inom ramen för garantin för yttre åtgärder.

5. Berättigade motparter ska följa reglerna och villkoren i artikel 62.1 c i budgetförordningen. Vad gäller organ som omfattas av privaträtten i en medlemsstat, ett partnerland eller ett tredjeland som har bidragit till garantin för yttre åtgärder i enlighet med artikel 37 i den här förordningen, ska företräde ges till de organ som offentliggör information som rör kriterier i fråga om miljö, samhällsansvar, skatt och bolagsstyrning.

Kommissionen ska säkerställa att berättigade motparter, inbegripet små och medelstora motparter, använder tillgängliga resurser på ett ändamålsenligt, effektivt och rättvist sätt och samtidigt främja samarbetet mellan dem och vederbörligen beakta deras kapacitet, mervärde och erfarenheter.

Kommissionen ska säkerställa en rättvis behandling av alla berättigade motparter i enlighet med artikel 27.7, och säkerställa att intressekonflikter undviks under hela genomförandeperioden för EFHU+. För att säkerställa komplementaritet får kommissionen från berättigade motparter begära alla relevanta upplysningar om deras insatser utanför EFHU+.

6. Det villkor som föreskrivs i artikel 219.4 i budgetförordningen om bidrag med egna medel ska tillämpas för varje berättigad motpart som tilldelats en budgetgaranti på portföljbasis med stöd av instrumentet.

7. Kommissionen ska välja ut de berättigade motparterna i enlighet med artikel 154 i budgetförordningen, och därvid ta hänsyn till följande: a) De strategiska och regionala operativa styrelsernas råd. b) Målen med investeringsfönstret. c) Den berättigade motpartens erfarenhet av och kapacitet i fråga om riskhantering. d) Hur mycket egna medel och extraresurser och medfinansiering från den privata sektorn som den berättigade motparten är beredd att mobilisera till investeringsfönstret med vederbörlig hänsyn till hur stor investeringen är. e) De berättigade motparternas sektoriella eller geografiska sakkunskap. f) De fördelar som främjande av samarbete mellan berättigade motparter medför.

8. På grundval av de fleråriga vägledande programmen och de utlåtanden som lämnats av den strategiska styrelsen för EFHU+ och den strategiska styrelsen för västra Balkan ska kommissionen, efter samråd med de regionala operativa styrelserna och efter att ha informerat Europaparlamentet och rådet, fastställa investeringsfönster för regioner, specifika partnerländer eller bådadera, för specifika sektorer, eller för specifika projekt, specifika kategorier av slutgiltiga bidragsmottagare eller bådadera, vilka ska finansieras enligt instrumentet, som omfattas av garantin för yttre åtgärder upp till ett fastställt belopp. Kommissionen ska underrätta Europaparlamentet och rådet om hur investeringsfönstren uppfyller villkoren i denna artikel och om de närmare finansieringsprioriteringarna. Alla ansökningar om finansiellt stöd inom investeringsfönster ska lämnas till kommissionen.

Valet av investeringsfönster ska vederbörligen motiveras genom en analys av marknadsmisslyckandet eller de mindre gynnsamma investeringsförhållandena och en bedömning av dess överensstämmelse med prioriteringarna i den här förordningen och, i förekommande fall, IPA III-förordningen. Kommissionen ska genomföras denna analys i samarbete med potentiellt berättigade motparter och berörda parter.

Berättigade motparter får tillhandahålla de instrument som avses i punkt 3 inom ett investeringsfönster eller ett enskilt projekt som förvaltas av en berättigad motpart. Instrumenten får tillhandahållas till förmån för partnerländer, inbegripet instabila eller konfliktdrabbade länder eller länder som står inför utmaningar i samband med återuppbyggnad och återhämtning efter konflikter, till förmån för dessa partnerländers institutioner, inbegripet deras statligt och privat ägda lokala banker och finansieringsinstitutioner, samt till förmån för enheter i den privata sektorn, däribland mikroföretag samt små och medelstora företag, i dessa partnerländer. Instrumenten får inte gynna företag som kontrolleras av den militära sektorn eller sektorn för statens säkerhet, med undantag för vederbörligen motiverade fall.

9. Kommissionen ska bedöma de insatser som stöds av garantin för yttre åtgärder mot bakgrund av de kriterier för stödberättigande som fastställs i punkterna 1, 2 och 3, om möjligt på grundval av unionens och berättigade motparters befintliga system för resultatmätning. Kommissionen ska upprätta en checklista över de kriterier för stödberättigande som anges i artiklarna 31, 35.1 och 35.2 och ska på grundval av den information som de berättigade motparterna lämnat bedöma och välja ut alla förslag som ska stödjas av garantin för yttre åtgärder i förhållande till denna checklista. Vid behov ska kommissionen begära att de berättigade motparterna förtydligar eller justerar den lämnade informationen. Kommissionen ska på årsbasis offentliggöra dessa checklistor och resultaten av sin bedömning för varje investeringsfönster fördelat per land och sektor.

10. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 44 för att ändra de prioriterade områdena i bilaga V.

Artikel 36

EIB:s roll

1. EIB s