Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2413/95
av den 6 oktober 1995
om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av ferrokiselmangan med ursprung i Ryssland,
Ukraina, Brasilien och Sydafrika
(EGT L 248, 14.10.1995, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Rådets förordning (EG) nr 92/96 av den 22 januari 1996 L 18 1 24.1.1996
"M2 Rådets förordning (EG) nr 495/98 av den 23 februari 1998 L 62 1 3.3.1998
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och med den 1
januari 1999 skal båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80 (EGT L 345,20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 1
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2413/95
av den 6 oktober 1995
om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av ferrokisel-
mangan med ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien och Sydafrika
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3283/94 av den 22 december
1994 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar iEuropeiska gemenskapen (
1), särskilt artikel 23 i denna, genom vilken det
fastställdes att rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om
skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte ärmedlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (
2), skall fortsätta att
gälla för förfaranden för vilka en utredning som pågick den 1 september 1994
inte hade avslutats på dagen för ikraftträdande av förordning (EG) nr 3283/94,
med beaktande av förordning (EEG) nr 2423/88 (nedan kallad ”grundför-
ordningen”), särskilt artikel 12 i denna,
med beaktande av det förslag som kommissionen överlämnat efter samråd
med Rådgivande kommittén, och
med beaktande av följande:
A. PROVISORISKA A ˚TGA¨RDER
(1) Genom förordning (EG) nr 3119/94 (3) (”förordningen om preliminär
tull”) införde kommissionen preliminära antidumpningstullar på
import till gemenskapen av ferrokiselmangan som omfattas av KN-nr7202 30 00 och som har ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien och
Sydafrika.
Genom förordning (EG) nr 866/95 (
4) utsträckte rådet giltighetstiden
för dessa tullar med två månader.
B. EFTERFO ¨LJANDE FO ¨RFARANDE
(2) Sedan de preliminära antidumpningstullarna införts framförde följande
parter skriftligen sina synpunkter:
— Comité de Liaison des Industries de Ferro-Alliages (”Euroallia-
ges”; klagande).
— Två sydafrikanska producenter, Highveld Steel and Vanadium
Corporation Limited och Samancor Limited.
— De ukrainska myndigheterna och två ukrainska producenter,
Nikopol Ferro Alloy Plant och Zaporozhye Ferro Alloy Plant.
— Två brasilianska producenter, Companhia Paulista de Ferro Ligas
och Sibra Eletrosiderurgica Brasileira SA.
— The British Iron and Steel Producers Association (BISPA).— En oberoende importör i Luxemburg, SA des Minerais.— En importör i Förenade kungariket, Victoria Alloys (U.K.)
Limited.
Kommissionen beviljade de parter som begärt att få yttra sig tillfälle
till detta.
(3) Kommissionen fortsatte att efterforska och kontrollera alla uppgifter
som ansågs nödvändiga för sina slutgiltiga utredningsresultaten.!B
(1) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 1251/95 (EGT L 122, 2.6.1995, s. 1).
(2) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG)
nr 522/94 (EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10).
(3) EGT nr L 330, 21.12.1994, s. 15.
(4) EGT nr L 89, 21.4.1995, s. 1.1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 2
(4) Parterna informerades på begäran om de väsentliga uppgifterna och
övervägandena, på grundval av vilka det var meningen att rekom-mendera införandet av slutgiltiga antidumpningstullar och uttaget avde belopp som säkerställts i form av en preliminär tull. Sedan parterna
fått uppgifterna beviljades de också en skälig frist för att inkomma
med synpunkter.
(5) Parternas synpunkter beaktades och kommissionen ändrade sina
slutsatser där så ansågs lämpligt.
C. PRODUKTER SOM OMFATTAS A V UTREDNINGEN OCH
LIKADAN V ARA
(6) Eftersom ingen part har yttrat sig angående den vara som är föremål
för bedömning och den likadana varan efter införandet av de
provisoriska antidumpningsåtgärderna bekräftas härmed slutsatserna i
punkterna 9 och 10 i ingressen till förordningen om preliminär tull.
D. DUMPNING
1. NORMAL V A ¨RDE
Ryssland och Ukraina
(7) I avsaknad av nya argument bekräftas slutsatserna i punkterna 12 och
13 i förordningen om preliminär tull.
Brasilien
(8) För de preliminära slutsatserna hade kommissionen beräknat ett enda
normalvärde och följaktligen en enda dumpningsmarginal för de bådabrasilianska producenter som samarbetade vid förfarandet eftersom de
befanns vara närstående, dvs. att den ena var dotterbolag till den andra.
(9) De brasilianska producenterna begärde att individuella normalvärden
och således individuella dumpningsmarginaler skulle fastställas. Dehävdade att den metod som kommissionen använt inte var förenligmed artikel 13.2 i grundförordningen i vilken det fastställs att
antidumpningstullar bör införas individuellt för varje samarbetande
exportör. De hävdade vidare att denna behandling strider mot artikel2.3 c i den förordningen enligt vilken normalvärdet skall baseras på
någon annan exportörs priser eller kostnader endast om en exportör
varken producerar eller säljer varan i ursprungslandet. De nämndaproducenterna hävdade också att de agerar åtskilt på marknaden ochpåpekade att de har separat bokföring och separata redovisnings-
system. Slutligen påstod de att den ena av parterna skulle missgynnas
oskäligen om en enda dumpningsmarginal fastställdes eftersom dennasdumpningsmarginal är avsevärt lägre än den andras. Av dessaanledningar har de brasilianska exportörerna begärt att individuella
dumpningsmarginaler skall fastställas.
(10) Det är allmän praxis hos gemenskapens institutioner att för
producenter beräkna en enda dumpningsmarginal på grundval av ettgenomsnitt av de uppgifter som båda producenterna lämnat, när den
ena producenten är dotterbolag till och därför kontrolleras av den
andra. Att beräkna individuella dumpningsmarginaler skulle antagli-gen medföra att antidumpningsåtgärderna kringgicks, vilket skullegöra dem verkningslösa, eftersom närstående producenter skulle kunna
leda sin export till gemenskapen med hjälp av det dotterbolag som har
den lägsta dumpningsmarginalen. En sådan metod är inte oförenligvarken med artikel 2.3 c i grundförordningen, eftersom denexporterande enheten producerar och säljer varan på den brasilianska
hemmamarknaden, eller med artikel 13.2, i vilken det krävs att
leverantörens namn nämns i den förordning genom vilken tullen införsendast om detta är praktiskt genomförbart. I det berörda falletfastställdes en enda dumpningsmarginal, som också ansågs relevant för
icke-samarbetande producenter, eftersom endast två brasilianska
producenter samarbetade och den ena var dotterbolag till den andra.!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 3
(11) Slu tligen bekräftas den metod som används för beräkning av
normalvärdet för två samarbetande brasilianska producenter, enligtpunkt 14 — 18 i förordningen om preliminär tull.
Sydafrika
(12) Kommissionen fastställde normalvärdet på grundval av försäljnings-
priserna på den sydafrikanska hemmamarknaden vid normal handeloch i representativa kvantiteter enligt artikel 2.3 a i grundförordningen.
(13) En sydafrikansk producent hävdade att viss försäljning på den
sydafrikanska hemmamarknaden hade skett till kunder med vilka det,
indirekt genom en av företagets aktieägare och ett dotterbolag tilldenna, fanns ett aktieägarförhållande. Producenten påstod att dessakunder därför borde anses vara närstående och att man därför borde
bortse från den försäljningen vid fastställandet av normalvärdet.
Exportören hävdade att resten av försäljningen på hemmamarknadenunder utredningsperioden utgjorde mindre än 5 % av exportvolymentill gemenskapen. Exportören påstod därför att kommissionen borde
konstruera normalvärdet på grundval av tillverkningskostnader,
försäljningskostnader, allmänna kostnader och administrationskost-nader samt ett rimligt vinstbelopp.
(14) Detta påstående måste tillbakavisas. Kommissionen fann att försälj-
ningspriserna och kostnaderna för transaktioner till de berörda
kunderna var helt i linje med försäljningspriserna och kostnadernaför transaktioner till kunder som enligt exportören var helt oberoendeoch fann inget som tydde på att förhållandet hade sådan inverkan på
priserna för försäljningstransaktionerna att de inte borde anses ha skett
vid normal handel. Vidare lämnade den sydafrikanska producenteninga uppgifter som stöd för detta påstående.
Slutsatserna i punkterna 19 — 21 i förordningen om preliminär tull
bekräftas därför.
2. EXPORTPRISER
Ryssland
(15) I avsaknad av några nya argument bekräftas slutsatserna i punkt 22 i
förordningen om preliminär tull.
Ukraina
(16) För sitt preliminära ställningstagande fastställde kommissionen
exportpriserna för FeSiMn med ursprung i Ukraina delvis på grundval
av de kontrollerade priser som betalades eller skulle betalas av tvåoberoende importörer som samarbetade vid utredningen och delvis påuppgifter från Eurostat. Eurostat ansågs som det bästa tillgängliga
beviset enligt artikel 7.7 b i grundförordningen för den återstående
exportförsäljning som de båda importörerna i fråga inte redovisat.
(17) En av de båda ukrainska producenter som samarbetade hävdade att
den, inom ramen för det preliminära fastställandet, av kommissionen
berövats sina grundläggande lagliga rättigheter eftersom export-
priserna (och justering av exportpriserna, se punkt 24 nedan) delvisgrundats på förtrolig information, det vill säga uppgifter som lämnatsav de två oberoende importörer som samarbetade vid förfarandet, som
inte gjorts tillgänglig för honom för kontroll.
(18) Vid sin undersökning fann kommissionen, såsom beskrivs i punkt 23 i
förordningen om preliminär tull, att de uppgifter om exportförsäljningsom den andra samarbetande ukrainska producenten hade lämnat var
oanvändbara, särskilt som det met utgångspunkt från svaren på
frågeformulären inte gick att fastställa om exportförsäljningen varavsedd för gemenskapen eller inte. Vidare påpekade den berördaukrainska producenten i fråga, fastän han lämnade uppgifter som tydde
på att produkterna var avsedda för gemenskapen, att den inte kunde
garantera att de exporterade kvantiteterna faktiskt importerades tillgemenskapen. Dessutom uppgick den totala kvantiteten som expor-
terats till gemenskapen, enligt uppgifter i de både ukrainska
producenternas frågeformulär, till mer än tre gånger det antal tonsom i Eurostat uppgavs ha ukrainskt ursprung. Av dessa anledningar!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 4
ansågs de uppgifter som de ukrainska exportörerna lämnat vilseledan-
de och har inte beaktats vid den slutliga fastställandet av export-priserna enligt artikel 7.7 b i grundförordningen.
(19) Exportpriserna fastställdes slutgiltigt på grundval av uppgifter från
Eurostat. Eurostatuppgifterna ansågs mera relevanta för fastställande
av exportpriserna för FeSiMn med ursprung i Ukraina eftersom deomfattade all import till gemenskapen under undersökningsperioden.Detta gällde inte de uppgifter som lämnats av de båda samarbetande
importörer som svarade för 53 % av denna import. De uppgifter som
dessa importörer lämnat och som kommissionen kontrollerat mot-svarade i allmänhet de priser som man fått från Eurostat. Beträffande
import från icke-marknadsekonomier, t.ex. Ukraina, bör det vidare
noteras att gemenskapsinstitutionerna i allmänhet fastställer en endadumpningsmarginal för all export till gemenskapen utan att beräkna enbestämd marginal för enskilda exportörer. Att man bortser från
prisuppgifterna från de båda ukrainska exportörerna medför därför inte
att dessa missgynnas, eftersom priserna för deras exporttransaktionerfinns med i Eurostatuppgifterna. Dessutom är Eurostatuppgifternaallmänt tillgängliga, vilket medför att den berörda ukrainska
exportören kan försvara sig genom att kontrollera om gemenskaps-
institutionernas slutsatser är riktiga.
Brasilien
(20) I avsaknad av nya argument bekräftas slutsatserna i punkt 25 i
förordningen om preliminär tull.
Sydafrika
(21) En sydafrikansk producent yrkade vissa ändringar av de kostnader och
den vinst som kommissionen beräknat i samband med rekonstruktio-nen av exportpriserna enligt artikel 2.8 b i grundförordningen. Detta
yrkande, som stöddes av vederbörlig bevisning, godtogs och mot-
svarande ändringar har gjort.
Jämförelse
Ryssland
(22) De ändringar av justeringarna som gjordes för Bras ilien av
jämförelseskäl och som beskrivs i punkt 27—31 nedan gjordes också
för fastställande av normalvärdet för Ryssland eftersom Brasilien valtssom referensland.
I avsaknad av nya argument bekräftas härmed de slutsatser som anges i
punkterna 27 och 29 i förordningen om preliminär tull.
Ukraina
(23) Vid det preliminära fastställandet fann kommissionen att de uppgifter
som de båda samarbetande ukrainska producenterna lämnat då detgäller krav på justeringar på grund av skillnader i fysiska egenskaperoch försäljningskostnader antingen inte styrktes av påtagliga bevis
(krav på justeringar på grund av högre fosforinnehåll samt krossning
och sortering) eller inte motsvarade de kontrollerade uppgifter somlämnats av två oberoende importörer som samarbetade vid under-
sökningen (kreditkostnader och order). Kommissionen ansåg därför att
de ukrainska producenternas uppgifter var vilseledande och grundadesina slutsatser på de uppgifter från de samarbetande importörerna somvar kontrollerade och som ansågs som bästa tillgängliga bevis i
enlighet med artikel 7.7 b i grundförordningen.
(24) En av de båda samarbetande ukrainska producenterna hävdade att
kommissionen, inom ramen för det preliminära fastställandet, hadeberövat den dess grundläggande lagliga rättigheter eftersom faststäl-
landet av justeringarna i exportpriserna baserats på förtrolig infor-
mation, det vill säga uppgifter från de båda oberoende importörer somsamarbetade vid förfarandet, som inte gjorts tillgängliga för honom för
kontroll.
(25) Det bör påpekas att de justeringar av jämförelseskäl som gjorts på den
berörda producentens begäran och som beräknats preliminärt på!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 5
grundval av förtrolig information, har behållits vid det slutgiltiga
fastställandet eftersom inga nya bevis lagts fram sedan preliminäratullar införts. Det ansågs rimligt att grunda dessa justeringar påkontrollerade uppgifter från en annan källa i stället för att helt och
hållet avvisa de berörda exportörernas krav på grund av att de inte var
vederbörligen styrkta. Påståendet att exportören i fråga har fråntagitssina grundläggande lagliga rättigheter saknar därför grund.
(26) De ändringar som gjorts för justeringar för Brasilien, av de anledningar
som anges i punkterna 27 — 31 nedan, gjordes också för Ukraina.
Brasilien
(27) Kommissionen hade för sina preliminära slutsatser fastställt ett
månatligt normalvärde. De månader då de vägda genomsnittspriserna
på hemmamarknaden inte var tillräckliga för att täcka alla kostnader
vid normal handel grundades normalvärdet på ett konstruerat värde ienlighet med artikel 2.3 b i grundförordningen.
(28) Sedan de preliminära slutsatserna tillkännagetts yrkade de båda
brasilianska producenterna, med stöd av dokumentation, justeringarav det konstruerade normalvärdet för vissa direkta försäljningskost-
nader och för direkta kreditkostnader.
(29) Detta yrkande har delvis godtagits. De justeringar som begärts för
vissa direkta försäljningskostnader har i enlighet med bestämmelserna
i artikel 2.9 och 2.10 i grundförordningen tagits med i de slutgiltigaberäkningarna och medfört en minskning med 2,2 % av de
konstruerade normalvärdena.
(30) Såvitt avser kreditkostnader måste detta yrkande dock tillbakavisas.
Producenterna i fråga har för konstruktionen av normalvärdet inte
specificerat dessa kostnader eller separerat dem från de totalafinansieringskostnaderna. Mot bakgrund av detta fördelade kommis-sionen de totala finansieringskostnaderna över försäljningen på
hemmamarknaden och exportförsäljningen på grundval av summan
av det producerade säljbara tontalet. Denna metod bekräftas därför fördet slutgiltiga fastställandet.
(31) För de slutgiltiga utredningsresultaten fastställdes normalvärdet på
grundval av de metoder som använts vid det preliminära fastställandet
av dumpning sedan hänsyn tagits till ovanstående justeringar.
Sydafrika
(32) En sydafrikansk producent krävde med stöd av bevismaterial en
förnyad bedömning av försäljningskostnaderna i gemenskapen. Detta
krav har godtagits och lämpliga justeringar i jämförelsesyfte har gjorts.
Dumpningsmarginaler
(33) Mot bakgrund av de slutsatser som angetts ovan beträffande faststäl-
landet av normalvärde och exportpris och jämförelsen dem emellanvisade den slutgiltiga granskningen av omständigheterna att det
förekom dumpning då det gällde import av den berörda produkten
med ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien och Sydafrika.
(34) De vägda genomsnittliga dumpningsmarginalerna för de berörda
länderna och företagen, uttryckta i procent av cif-priserna vidgemenskapens gräns, oförtullat, är följande:
— Ryssland 54,2 %
— Ukraina 43,9 %
— Brasilien 36,1 %
— Sydafrika
— Highveld Steel and Vanadium Corporation Limited 45,3 %
— Samancor Limited 48,3 %
(35) I avsaknad av nya argument bekräftas härmed slutsatserna i punkt 32 i
ingressen till förordningen om preliminär tull då det gäller dump-!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 6
ningsmarginalen för producenter i Brasilien och Sydafrika som inte
samarbetade vid detta förfarande.
E.SKADA
1. KUMULERING A V DEN DUMP ADE IMPORTEN
(36) Beträffande Georgien bekräftas härmed, i avsaknad av nya argument,
slutsatserna i punkt 34 i förordningen om preliminär tull då det gällerde obetydliga importvolymerna.
(37) Två sydafrikanska producenter och en av användarindustrins organi-
sationer ifrågasatte kommissionens beslut att kumulera importen från
Sydafrika med importen från Ukraina, Ryssland och Brasilien. Man
hävdade att medan volymen och marknadsandelarna ökade signifikantför Ukraina, Ryssland och Brasilien under tiden från 1989 och fram till
undersökningsperioden, minskade dessa för Sydafrika. Man påpekade
vidare att kommissionen i ett tidigare fall hade beslutat att intekumulera importvolymer som visade diametralt motsatt utveckling(Tungsten Carbide-fallet, EGT nr L 83, 30.3.1990, s. 36). Man hävdade
också att utvecklingen av importvolymerna från vart och ett av de
exporterande länderna i fråga borde bedömas som likvärdig förekumuleringen eftersom, som det påstods, kommissionen i tidigare fallhade ansett att en ökning av importvolymerna och således import-
utvecklingen var ett av villkoren för kumulering. Man gjorde också
gällande att de sydafrikanska producenternas exportpriser var högre änUkrainas, Rysslands och Brasiliens.
Slutligen påstod man att den sydafrikanska produktens kvalitet var
sådan att den inte konkurrerade med produkterna från de andra berörda
länderna, i synnerhet som Sydafrika var det enda landet bland länderna
i fråga som fått ISO 9002-ackreditering.
(38) Med beaktande av ovanstående argument och yrkanden beträffande
importvolymer, marknadsandelar, exportpriser och den importerade
produktens kvalitet bekräftas det att import från Sydafrika börkumuleras med importen från de andra exporterande länderna i fråga
av följande skäl:
— Trots att importvolymen från Sydafrika minskade med 5,4 % från
1989 fram till undersökningsperioden var importen fortfarande
betydande. Närmare bestämt översteg importvolymerna hela tiden50 000 ton, bortsett från 1990 (47 227 ton), och marknads-andelarna låg mellan 12,7 % år 1989 och 9,9 % under
undersökningsperioden. I motsats till vad som fastställdes i fallet
med Tungsten Carbide visade importen från Sydafrika inte någondiametralt motsatt utveckling. I själva verket sjönk de syd-afrikanska importvolymerna under tiden från 1989 fram till
undersökningsperioden inte i någon betydande grad utan förblev
relativt oförändrade.
— Prisutvecklingen var liknande, dvs. priserna för alla exporterande
länder som ingick i undersökningen, även Sydafrika, minskadeavsevärt under tiden från 1989 fram till undersökningsperioden.
— Det visade sig att de produkter som importerades från de länder
som omfattades av undersökningen konkurrerade sinsemellan och
också med gemenskapsindustrins produkter. ”ISO 9002”-ackredi-
teringen innebär inte att en producent som ackrediterats på dettasätt framställer FeSiMn som är annorlunda än de andraproducenternas. Den anger att en producent har antagit ett
internationellt erkänt kvalitetsstyrningssystem som ger kunderna
vissa garantier. Det har vidare fastställts att flera gemenskaps-producenter har ISO 9002-ackreditering och att producenter utandenna ackreditering i alla händelser generellt kan framställa
FeSiMn som i kvalitetshänseende är identisk med eller åtminstone
liknar de ackrediterades produkt.
(39) En av de sydafrikanska producenterna hävdade dessutom att kommis-
sionen i samband med granskningen av utvecklingen inte bara bordeha beaktat tiden från 1989 fram till undersökningsperioden, utan ocksåår 1988, eftersom detta mera tydligt skulle visa en minskning av
importvolymerna från Sydafrika. Exportören gjorde också gällande att
kommissionen, med hänsyn till att tillkännagivandet om att förfarandet!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 7
inletts hade offentliggjorts den 4 augusti 1993, i stället borde ha valt en
undersökningsperiod som låg närmare inledningsdagen än tiden frånden 1 april 1992 till den 31 mars 1993. Exportören angav återigen attdetta mera tydligt skulle ha visat en minskning av importen av
produkten med ursprung i Sydafrika.
(40) Det är allmän praxis hos gemenskapens institutioner att granska
utvecklingen av importvolymer, marknadsandelar, priser, osv. under enperiod på flera år, vanligtvis fyra år inräknat undersökningsperioden. I
föreliggande fall valdes en tid som omfattar utredningsperioden (1
april 1992 — 31 mars 1993) och de fyra kalenderåren 1989 — 1992.Denna period ansågs lämplig för att ge en objektiv uppfattning ommarknadslägets utveckling för samtliga berörda parter. Att lägga till
uppgifter från 1988 skulle för kumuleringsändamål inte medföra några
andra slutsatser om importvolymernas utveckling och liknande.
(41) Beträffande val av undersökningsperiod bör man lägga märke till att
kommissionen i allmänhet siktar på att lägga undersökningsperioden i
nära anslutning till dagen för förfarandets inledande. Ibland måste
dock andra hänsyn tas med i beräkningen för att säkerställa att blandannat inlämnandet, kontrollen och utvärderingen av uppgifter kan ske
snabbt och effektivt, t.ex. genom att upprätta överensstämmelse mellan
undersökningsperioden och kalenderåren eller de räkenskapsmässigakvartalen eller terminerna. Om någon av de berörda parterna anser attden undersökningsperiod som kommissionen valt inte är lämplig måste
dock parten i fråga framföra sina invändningar vid första bästa tillfälle,
vilket i det här fallet skulle ha varit efter det att frågeformuläret tagitsemot och inte först efter det att de preliminära slutsatserna till-kännagetts, vilket var fallet här. I själva verket besvarade exportören i
fråga frågeformuläret på grundval av den angivna undersöknings-
perioden, vilken motsvarar exportörens räkenskapsår, utan någoninvändning och inte heller gjordes några invändningar mot under-
sökningsperioden när de inlämnade uppgifterna kontrollerades vid ett
besök på platsen.
2. V A ¨SENTLIG SKADA
(42) Flera exportörer har hävdat att gemenskapsindustrin inte förorsakats
någon väsentlig skada. De har påpekat att de ekonomiska förluster som
gemenskapsproducenterna lidit var det enda identifierbara tecknet påskada, medan däremot produktionen och försäljningen av FeSiMn igemenskapen ökade, produktionskapaciteten förblev den samma och
kapacitetsutnyttjandet ökade. Man hävdade vidare att den minskade
sysselsättningen inte var en lämplig mätare av skada eftersom denmedförde ökad produktivitet.
(43) Kommissionens slutsatser om produktion, försäljning, marknads-
andelar och ekonomiska resultat visar tydligt att gemenskapspro-
ducenterna, för att begränsa den skada som den dumpade importenförorsakat, som en reaktion på den pressning av försäljningspriserna
som denna import förorsakat, använde strategin att följa prisutveck-
lingen för att bibehålla sin marknadsandel. Fastän detta mål inte kundenås fullt ut (marknadsandelen sjönk med 1,2 % från 1989 fram tillutredningsperioden) ökade produktions- och försäljningsvolymen och
kapacitetsutnyttjandet förblev mer eller mindre konstant. Som en följd
av detta har dock gemenskapsindustrin lidit allvarliga ekonomiskaförluster som har satt dess existens på spel. Den negativa utvecklingenav gemenskapsindustrins ekonomiska läge utgör ett betydande tecken
på väsentlig skada.
(44) En exportör gjorde gällande att gemenskapsindustrins vinstmarginal
för 1989 (16,9 % på omsättningen), jämfört med de ekonomiskaresultaten för nio tillverkningsindustrier inom metallbranschen i USA,
under tiden från 1987 fram till 1992 (som enligt uppgift ligger mellan
7,9 % vinst och 8,5 % förlust), är så utomordentligt hög att dentroligen var grundad på otillförlitliga ekonomiska rapporter frångemenskapsproducenterna. Exportören ifrågasatte också de förluster
som gemenskapsindustrin lidit under åren mellan 1990 och under-
sökningsperioden liksom tillförlitligheten i de kostnadsfördelnings-metoder som gemenskapsproducenterna använt. Inget av de båda
argumenten styrktes dock ytterligare.
(45) Man ansåg att jämförelsen mellan de ekonomiska resultaten för en
bestämd industri (FeSiMn-industrin) och ett flertal andra industrier!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 8
inte är rättvis och generellt inte utgör någon grund för att ge en rättvis
bild av det ekonomiska läget hos FeSiMn-industrin inom gemen-skapen. För det andra har undersökningen inte gett någon anledning tillatt anta att de ekonomiska resultaten på grundval av granskade
redogörelser inte var riktiga. Vidare fastställdes det att de fördelnings-
metoder som gemenskapsproducenterna använt var lämpliga.
(46) En av exportörerna påstod att den förlust av marknadsandelar som
gemenskapsindustrin lidit endast förekommit för särskilda kvaliteter,
nämligen FeSiMn med medelhög och låg karbonhalt, medan mark-nadsandelen för FeSiMn av standardkvalitet, på vilken kommissionenhade grundat prisjämförelserna för både det preliminära och det
slutgiltiga fastställandet, hade ökat med 0,5 %.
(47) I detta avseende måste det påpekas att de uppgifter om marknads-
andelar som lämnats i detta sammanhang är felaktiga eftersom
marknadsandelarna för varje produktkvalitet uttrycks i procent av
den totala förbrukningen på gemenskapsmarknaden för alla kvalitets-typer sammanlagt och inte individuellt baserat på förbrukningen avrespektive kvalitet. Det lämnade uppgifterna ger därför en felaktig bild
av marknadsandelarnas utveckling för dessa olika kvaliteter.
(48) Till sist fastställs det slutgiltigt att gemenskapsindustrin förorsakats
väsentlig skada med hänsyn till dess försämrade ekonomiska läge som
kännetecknas av ökade förluster under åren från 1989 fram till
undersökningsperioden.
F.ORSAKSSAMMANHANG
1. VERKNINGAR A V DEN DUMP ADE IMPORTEN
(49) I punkt 57 i ingressen till förordningen om preliminär tull fastställde
kommissionen preliminärt att den samlade importen med ursprung iRyssland, Ukraina, Brasilien och Sydafrika förorsakade gemenskaps-
industrin väsentlig skada.
2. O ¨VRIGA FAKTORER
Råvarupriser och allmän efterfrågan från stålindustrin
(50) En exportör gjorde gällande att den betydligt ökade tillgången på
mangan under flera år, vilket påvisats genom offentliggöranden av denamerikanska Bureau of Mines, som förorsakat att priserna förmanganmalm sjunkit med mellan 5 och 10 % årligen mellan 1989
och 1993, tillsammans med den minskade efterfrågan från stålindustrin
under samma period, förorsakat prisfallet för FeSiMn på världsmark-naderna och därför också svarade för prisfallet för FeSiMn pågemenskapsmarknaden.
(51) I detta avseende anses det att de sjunkande priserna för manganmalm,
som endast utgör 10 — 15 % av den totala framställningskostnaden förFeSiMn, inte ger någon förklaring till de mera betydande minskning-
arna i priset på slutprodukten under perioden i fråga. För det andra har
det fastställts att den totala förbrukningen och följaktligen efterfrågandå det gäller FeSiMn i gemenskapen hade ökat med ungefär 21 %under tiden från 1989 och fram till undersökningsperioden.
Norge
(52) Producenter från Brasilien, Sydafrika och Ukraina liksom en
organisation från användarindustrin ansåg att den skada som gemen-skapsindustrin förorsakats inte var en följd av import av ferrokisel-mangan från de exporterande länderna i fråga utan av import med
norskt ursprung. Närmare bestämt hävdade man att den mest
betydande minskningen av gemenskapsindustrins vinst ägde rummellan 1989 (16,9 % vinst) och 1990 (14,9 % förlust), dvs. under enperiod då importen från de exporterande länderna i fråga endast ökade
med 8 000 ton. Det påstods att gemenskapsproducenternas priser på
gemenskapsmarknaden under samma period sjönk med 27 % och denorska priserna med 21 % men att priserna på produkten från de
exporterande länderna i fråga endast sjönk med 17 %. Man påpekade
också att de norska priserna på en av medlemsstaternas marknad år1990 sjönk med så mycket som 24 %.!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 9
(53) I detta sammanhang bör det, då det gäller import av FeSiMn från
Norge, påpekas att marknadsandelen minskade från 41,4 % år 1989 till30,8 % under undersökningsperioden och att de genomsnittligaimportpriserna på gemenskapsmarknaden för ferrokiselmangan av
norskt ursprung (enligt Eurostat) under undersökningsperioden och
kalenderåren 1989 — 1992 hela tiden var högre än de andraexporterande ländernas och gemenskapsindustrins priser. Detta lägeavspeglades också under 1989 — 1990, då importen från Norge
minskade från 171 887 ton (41,4 % marknadsandel) till 139 928 ton
(34,4 % marknadsandel). Fastän de genomsnittliga norska priserna(enligt Eurostat) sjönk med 21 % var de fortfarande ungefär 17 %
(eller mer än 80 ecu) högre än de berörda exportörernas vägda
genomsnittspriser och 6 % högre än gemenskapsproducenternas priser.
(54) I detta läge anses det inte troligt att importen från Norge bar ansvaret
för den skada som gemenskapsproducenterna förorsakats. Dessaargument och krav måste därför tillbakavisas.
Gemenskapsproducenternas konkurrenskraft
(55) De båda brasilianska producenterna som samarbetade vid förfarandet
hävdade att den skada som gemenskapsindustrin lidit förorsakats av
dess bristande konkurrenskraft. De anförde att redan 1990, då
gemenskapspriserna påstods ligga ungefär 12 % över världsnivån,rapporterade gemenskapsproducenterna de första ekonomiska förlus-terna. Argumentet åtföljdes av en prisjämförelse för ferrokiselmangan
mellan gemenskapen och USA under åren 1989 — 1992. De antydde
dessutom att den påstådda ineffektiviteten också framgick av gemen-skapsproducenternas låga arbetskraftsproduktivitet, definierad som
genomsnittlig produktion per anställd, i jämförelse med icke-gemen-
skapsproducenter av ferrokiselmangan och lämnade en uppskattning,på grundval av uppgifter i klagomålet, av statistiska uppgifter i USAoch ”intervjuer”.
(56) Som svar på detta påstående bör det observeras att prisjämförelsen
mellan gemenskapen och USA inte tar hänsyn till resultatet av det
antidumpningsförfarande som genomförts av myndigheterna i USA.
Detta förfarande ledde till slutsatsen att USA:s marknad ocksåpåverkades av skadligt dumpad import från flera länder. Det förefallerdärför troligt att marknadspriserna i USA snedvridits genom illojala
förfaranden.
(57) Beträffande gemenskapsindustrins påstått låga produktivitet påpekas
det att även om vissa exportörer har konkurrensmässiga fördelar somgemenskapsproducenterna inte har, vilket resulterar i högre produk-tionskostnader för de senare, skulle detta inte berättiga till att inte vidta
åtgärder för att åstadkomma rättelse i sådan fall där skada förorsakad
av verkningarna av dumpning har fastställts. Det som är viktigt underdessa omständigheter är att säkerställa att eventuell skada somförorsakats genom bristande konkurrenskraft inte har tillskrivits den
dumpade importen. Detta har gjorts i detta fall och antidumpnings-
åtgärderna är begränsade till dumpningsmarginalen och inte till denhögre marginalen för att undanröja skada.
Slutsats
(58) Eftersom det efter införandet av de provisoriska antidumpnings-
åtgärderna inte framfördes några andra argument rörande orsakerna till
vållandet av skada för gemenskapsindustrin, och mot bakgrund av
ovanstående överväganden, dras härmed slutsatsen att även om andrafaktorer har bidragit till den skada som förorsakats gemenskaps-
industrin har den stora mängden billig, dumpad import av FeSiMn med
ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien och Sydafrika i sig åsamkatgemenskapsindustrin väsentlig skada, särskilt i form av stora ekono-miska förluster.
G. GEMENSKAPENS INTRESSE
Stålindustrin
(59) En av användarindustrins organisationer och en oberoende importör
har hävdat att kommissionen borde ta hänsyn till gemenskapens!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 10
stålproducenters intressen som användare av FeSiMn och påpekat att
införandet av antidumpningstullar på import av FeSiMn skulle ökaståltillverkarnas produktionskostnader och skada deras internationellakonkurrenskraft. Samma organisation har gjort gällande att ett företag
har uppskattat att FeSiMn utgör 6 % av företagets bearbetningskost-
nader för stål.
(60) Kommissionen har under förfarandet fastställt att FeSiMn i allmänhet
endast svarar för 1 % av den totala produktionskostnaden för stål.
Denna uppgift anger inte den inverkan som kostnaden för FeSiMn har
på den totala produktionskostnaden för stål eftersom bearbetnings-kostnaderna endast utgör en del av den totala produktionskostnaden.Uppgiften klargör inte heller om detta argument grundar sig på läget
för stålindustrin som helhet eller endast för vissa grenar av den, t.ex.
små stålverk (mini-mills).
Antidumpningstullar och konkurrens
(61) Flera exportörer hävdar att införandet av antidumpningstullar skulle
slå ut de berörda exportörerna från gemenskapsmarknaden men intehöja marknadspriserna i gemenskapen till en sådan nivå att gemen-
skapsindustrin åter skulle bli lönsam. De påstår därför att endast de
norska exportörerna skulle gynnas och komma i ett läge där de kundestärka sin påstått ”dominerande ställning”. En av exportörerna i frågapåstod att antidumpningstullarna endast skulle tjäna till att stödja den
största norska exportören, som redan påstods ha en ”dominerande
ställning” på gemenskapsmarknaden eftersom denne innehar 6 % avaktierna i COMILOG, ett Gabonbaserat företag som har storaaktieinnehav hos ett antal gemenskapsproducenter.
(62) Med hänsyn till dessa argument och påståenden bör det för det första
understrykas att det väsentligen ligger i gemenskapens allmännaintresse att avlägsna snedvridningen av handeln till följd av skadligdumpning och att återupprätta effektiv konkurrens. Det anses att
åtgärder inte nödvändigtvis, varken principiellt eller i förhållande till
de särskilda omständigheterna i detta förfarande, skulle medföra attimport från de berörda länderna uteslöts från gemenskapsmarknaden.
Det anses vidare att ett återupprättande av skäliga marknadsvillkor
skulle medföra att gemenskapsindustrin återfår sin livskraft ochfortsätter att vara en aktiv marknadsaktör. Införandet av antidump-ningstullar skulle alltså inte hindra konkurrensen på gemenskaps-
marknaden.
Beträffande påståendet att den störste norske exportören på grund av
sitt aktieinnehav i COMILOG skulle ha en dominerande ställning pågemenskapsmarknaden är det högst osannolikt att ett så litet
minoritetsaktieinnehav skulle göra det möjligt för den norske
producenten i fråga att styra COMILOG och det har inte lagts framnågra bevis till stöd för detta påstående. Det förefaller inte hellersannolikt att COMILOG skulle kunna styra beteendet hos de
gemenskapsproducenter där det har aktieinnehav. Detta verkar
bekräftas av det faktum att det av tillgängliga uppgifter framgår attutvecklingen vad beträffar försäljningsvolym och marknadsandelar varavsevärt sämre för den norske exportören än för de COMILOG
närstående gemenskapsproducenterna. Om den norske exportören
styrde COMILOG och COMILOG i sin tur styrde de gemenskaps-producenter hos vilka det har aktieinnehav skulle man rimligtvis kunna
vänta sig att utvecklingen av försäljningsvolym och marknadsandelar
för den norske producenten åtminstone skulle likna utvecklingen avförsäljningsvolym och marknadsandelar för gemenskapsproducenter-na. Som redan påpekats framgår det av tillgängliga uppgifter att så inte
är fallet.
Åtgärderna i fråga kommer inte att minska konkurrensen på gemen-
skapsmarknaden eftersom produkten kommer att tillhandahållas tillrimliga priser inte bara av de klagande gemenskapsproducenterna, de
norska exportörerna och de exportörer som omfattas av undersök-
ningen, utan också av gemenskapsproducenter som inte samarbetadeoch andra exportörer än de norska som inte omfattas av anti-dumpningsåtgärder (vilka sammantaget under utredningsperioden stod
för mer än 15 % av gemenskapens förbrukning av FeSiMn). Dessa
argument och påståenden måste därför tillbakavisas.!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 11
Ersättning av FeSiMn med andra ferrolegeringar
(63) En exportör påstod att produktionen inom gemenskapens stålindustri,
som är nästan den enda användaren av FeSiMn, sjönk med nära 6 %från 1989 och fram till undersökningsperioden, medan kommissionen
hade fastställt att förbrukningen av FeSiMn på gemenskapsmarknaden
under samma period ökade med 21,4 %. Exportören hävdar att detskulle få betydande följder för fastställandet av gemenskapens intresseom denna situation berodde på att ferrokisel (FeSi) och ferromangan
(FeMn) ersatts med FeSiMn eftersom ersättning skulle kunna ske i
motsatt riktning sedan antidumpningstullar införts på FeSiMn, vilketskulle förhindra åtgärdernas korrigerande verkan.
(64) Mot bakgrund av kommissionens slutsatser under utredningen
förefaller det som om denna ersättning av FeSi och FeMn troligenhar skett. Detta ändrar dock inte det faktum att skadlig dumpning, motvilken gemenskapsindustrin har laglig rätt att skyddas, har före-
kommit. Målet med detta skydd inom ramen för ett antidumpnings-
förfarande är att återinföra skäliga marknadsvillkor. Man bör ocksåminnas att antidumpningsåtgärder under en tid har varit i kraft mot viss
import av FeSi, vilket kan ha varit en faktor då FeSi ersattes med
FeSiMn. Det är dock mindre troligt att införandet av tullar på FeSiMnskulle medföra att ersättning sker i motsatt riktning eftersom tullarnapå FeSi fortfarande är i kraft.
Slutsats
(65) Mot bakgrund av ovanstående bekräftas det preliminära fastställandet i
punkt 63 i förordningen om preliminär tull att det ligger igemenskapens intresse att införa antidumpningsåtgärder.
H. A˚TAGANDEN
(66) De ukrainska myndigheterna i samarbete med de ukrainska exportö-
rerna samt de brasilianska och sydafrikanska exportörerna har erbjuditkommissionen åtaganden. Dessa erbjudanden har granskats noga, med
särskild uppmärksamhet på möjligheten av att övervaka de föreslagna
åtagandena. I det senare avseendet har gemenskapsinstitutionerna iallmänhet vissa reservationer beträffande godtagandet av åtaganden
som gäller ferrolegeringsprodukter av detta slag med tanke på de
möjligheter till kringgående som uppstår till följd av att produkterna ärutbytbara och att det finns olika kvaliteter som betingar olika priser.Med tanke på det begränsade antal tillverkande exportörer som är
berörda i detta fall och det slag av marknadsföringskanaler som finns i
gemenskapen har kommissionen godtagit erbjudandena från deukrainska myndigheterna i samarbete med de ukrainska exportörernaoch från de sydafrikanska exportörerna (se kommissionens beslut
95/418/EG (
1)) eftersom dessa åtaganden skulle undanröja dumpning-
ens skadliga verkan i enlighet med artikel 10.2 i grundförordningenoch enligt kommissionens uppfattning skulle kunna övervakas påtillfredsställande sätt.
Beträffande Brasilien har kommissionen beslutat att inte godta
åtagandena från de brasilianska exportörerna eftersom de lägstapriserna de erbjudit inte räckte till för att undanröja den skadliga
dumpningen. Kommissionen har meddelat de brasilianska exportörer-
na detta.
Mot bakgrund av ovanstående drar rådet slutsatsen att åtgärder i form
av en antidumpningstull bör införas på import av FeSiMn medursprung i Brasilien.
Trots att åtagandena från de ukrainska myndigheterna i samarbete med
de ukrainska exportörerna och från de sydafrikanska exportörernagodtagits bör en resttull införas på import av FeSiMn med ursprung iUkraina och Sydafrika för att stödja dessa åtaganden och förhindra att
de kringgås.!B
(1) Se sida 56 i denna tidning.1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 12
I.TULL
(67) Provisoriska åtgärder infördes på samma nivå som de konstaterade
dumpningsmarginalerna, utom för en av de sydafrikanska producen-
terna, för vilken tullen infördes på samma nivå som skademarginalen,
vilken var lägre än dumpningsmarginalen. De slutgiltiga utrednings-resultaten visar att de ändrade dumpningsmarginalerna i samtliga fallär lägre än skademarginalerna, vilket bekräftas eftersom inga
synpunkter kommit in efter det att de provisoriska åtgärderna införts.
Följaktligen bör slutgiltiga åtgärder införas på import till gemenskapenav FeSiMn med ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien och Sydafrika
på en nivå som skulle eliminera dumpningen, i enlighet med artikel
13.3 i grundförordningen.
När det gäller de brasilianska och sydafrikanska företag som inte
samarbetade vid utredningen eller på annat sätt underlät att ge sig till
känna bekräftas slutsatserna i punkt 71 i förordningen om preliminär
tull i avsaknad av nya bevis eller argument. Följaktligen bör förBrasilien tullen för dem som inte samarbetade ligga på en nivå sommotsvarar den dumpningsmarginal som fastställts för de båda
samarbetande närstående exportörerna och för Sydafrika på en nivå
som eliminerar dumpningen på grundval av den högre av de bådadumpningsmarginaler som fastställts för de båda samarbetande
exportörerna.
(68) Med beaktande av hur priskänslig marknaden för ferrokiselmangan är
och i syfte att minimera åtgärdernas verkningar på användare i fall aveventuella betydande prishöjningar, bör tullarna i detta fall påföras i
form av rörliga tullar. Dessa tullar bör därför fastställas som skillnaden
mellan nettopriset fritt gemenskapens gräns, oförtullat, på produktenmed ursprung i Ryssland, Ukraina, Brasilien eller Sydafrika ochföljande minimipriser i samtliga fall där nettopriset fritt gemenskapens
gräns oförtullat är lägre:
— Ryssland: 504 ecu per metriskt ton av produkten i fråga
— Ukraina: 492 ecu per metriskt ton av produkten i fråga
— Brasilien: 485 ecu per metriskt ton av produkten i fråga
— Sydafrika: 500 ecu per metriskt ton av produkten i fråga
Tullarna bör inte gälla för import av FeSiMn som framställts och
exporterats till gemenskapen av de ukrainska och sydafrikanskaexportörer vilkas prisåtaganden har godtagits.
(69) Eftersom importen av FeSiMn med ursprung i Georgien bedömdes
vara av liten omfattning och därför inte ansågs ha vållat gemenskaps-industrin skada, ansåg kommissionen det lämpligt att detta avseendeavsluta förfarandet (se beslut 95/418/EG).
(70) Kommissionen kommer att följa situationen på marknaden efter att
antidumpningsåtgärderna införts och om omständigheterna, särskiltprisutvecklingen, kräver en översyn bör en sådan inledas så snart sommöjligt.
J.UTTAG A V PRELIMINA ¨RA TULLAR
(71) Rådet anser i detta särskilda fall, med tanke på att tullformen ändras,
att det inte är lämpligt att slutgiltigt ta ut den preliminära anti-dumpningstullen. Därav följer att de belopp för vilka säkerhet ställs i
form av en preliminär antidumpningstull bör frisläppas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
En slutgiltig antidumpningstull på 150 ecu per ton produkt skall införas på
import av ferrokiselmangan, som för närvarande omfattas av KN-nummer
7202 30 00, med ursprung i Ukraina (Taric-tilläggsnummer 8848).!B
!M21995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 13
Denna tull skall inte tillämpas på import av den produkt som anges i denna
artikel och som produceras och exporteras till gemenskapen av följandeföretag (Ukraina — Taric-tilläggsnummer 8847):
— Nikopol Ferro Alloy Plant.— Zaporozhye Ferro Alloy Plant.
Artikel 2
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!M2
!B1995R2413 — SV — 04.03.1998 — 002.001 — 14