1988R1315 — SV — 01.01.1989 — 000.003

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Rättad genom:

▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1315/88

av den 3 maj 1988

om ändring av förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan och förordning (EEG) 918/83 om upprättandet av ett gemenskapssystem för tullbefrielse

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RAD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av kommissionens förslag ( 1 ),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande ( 2 ),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs ytt-rande ( 3 ), och

med beaktande av följande:

I avsnitt II C i de inledande bestämmelserna i Kombinerade nomenklaturen, som är en bilaga till förordning (EEG) nr 2658/87 ( 4 ), föreskrivs det att en schablontullsats på 10 % av värdet skall tas ut på varor som skickas i små försändelser till privatpersoner eller som ingår i resenärers personliga bagage, under förutsättning att denna import inte är av kommersiell art och att det sammanlagda värdet av dessa varor inte överstiger 115 ecu per försändelse eller per resenär.

I enlighet med avsnitt II C 3 i dessa inledande bestämmelser tas schablontullsatsen på 10 % ut på varor i resenärers personliga bagage endast på den del av värdet som överstiger de belopp som får införas tullfritt enligt artikel 45-49 i förordning (EEG) nr 918/83 ( 5 ), ändrad genom förordning (EEG) nr 3822/85 ( 6 ). Till följd av tredje strecksatsen i artikel 29.2 i förordning (EEG) nr 918/83 skall emellertid schablontullsatsen på 10 % tas ut på alla varor i små försändelser som skickas till privatpersoner, om det sammanlagda värdet av dessa försändelser överstiger det belopp som fastställts för tullfri import, dvs. 45 ecu.

Nackdelen med dessa regler är att de utesluter varje tullbefrielse för mottagare av små försändelser, vars totala värde överskrider 45 ecu även med liten marginal. En granskning av situationen har visat att det inte skulle förorsaka allvarliga administrativa svårigheter om man i detta särskilda sammanhang införde bestämmelser liknande dem som gällerför varor som finns i resenärers personliga bagage. Det är därför lämpligt att ändra både avsnitt IIC i de inledande bestämmelserna i Kombinerade nomenklaturen och avdelning VII i förordning (EEG) nr 918/83 så att de medger tullbefrielse vid import a v små försändelser som skickas till privatpersoner upp till ett värde av 45 ecu och att ta ut schablontullsatsen på 10 % endast på den del av värdet som överstiger detta belopp.

I detta sammanhang bör det värde, över vilket schablontullsatsen på 10 % får tas ut på försändelser som skickas till privatpersoner, höjas från 115 ecu till 200 ecu som föreslagits av kommissionen den 16 november 1984 ( 7 ). För den juridiska klarhetens skull bör alla dessa ändringar ske genom en fullständig nyskrivning av avsnitt IIC i de inledande bestämmelserna av Kombinerade nomenklaturen och av avdelning VII i förordning (EEG) nr 918/83.

I artikel 1.3 i förordning (EEG) nr 918/83 föreskrivs det att ön Helgoland skall anses som tredje land. Till följd av bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 2151/84 av den 23 juli 1984 om gemenskapens tullområde ( 8 ), senast ändrad genom anslutningsakten för Spanien och Portugal, har alla territorier som inte ingår i gemenskapens tullområde samma rättsliga ställning som Helgoland. Det är därför nödvändigt att ändra artikel 1.3.

I artikel 137 och 138 i förordning (EEG) nr 918/83 fastställs de villkor enligt vilka medlemsstaterna, tills gemenskapsbestämmelser inom detta område har upprättats, får tillämpa en särskild tullfrihet som beviljas för import av instrument och apparater som används vid medicinsk forskning, medicinska diagnoser eller medicinsk behandling.

Erfarenheter som en medlemsstat har gjort från tillämpningen av dessa villkor, har visat att den tullfria importen av instrumenten och apparaterna i fråga, under förutsättning att motsvarande instrument och apparater inte tillverkas i gemenskapen, inte kan ha någon ofördelaktig inverkan på gemenskapens ekonomi. Denna tullfrihet skulle emellertid utgöra ett effektivt bidrag till upptäckten och behandlingen av allvarliga sjukdomar, som kan drabba personer som bor i gemenskapen. Det är tillrådligt att uppmuntra alla donationer av sådana instrument eller apparater till medicinska institutioner som är godkända för dessa ändamål av de behöriga myndigheterna. De frivilliga och tillfälliga bestämmelser som fastställs i artikel 137 och 138 i förordning (EEG) nr 918/83 vad gäller instrument och apparater som används för medicinsk forskning, medicinska diagnoser och medicinsk behandling bör omvandlas till definitiva bestämmelser, tillämpliga i hela gemenskapen, och i detta syfte bör dessa artiklar ersättas av en avdelning XIV a som behandlar detta särskilda fall av tull befrielse.

Förordning (EEG) nr 918/83 bör också kompletteras för att beakta det arbete som utförs av Världshälsoorganisationen genom att införa befrielse från importtullar för de referenssubstanser som behövs för kvalitetskontroll av medicinska produkter.

På grundval av det arbete som har utförts i kommittén för tullbefrielse sedan förordning (EEG) nr 918/83 trädde i kraft har det fastställts att ett visst antal tillfälliga bestämmelser, upptagna i artikel 136, under vissa omständigheter skulle kunna ombildas till definitiva bestämmelser, tidsbegränsas eller utgå. Artiklarna 133-136 bör därför ändras för att så långt som möjligt undanröja varje osäkerhet vad gäller deras räckvidd och varje skiljaktighet i tillämpningen av gemenskapssystemet för tullbefrielse som fastställs genom förordning (EEG) nr 918/83.

Det är tillrådligt att utnyttja den möjlighet som ges genom dessa ändringar av förordning (EEG) nr 918/83 för att ändra vissa andra bestämmelser så att deras tillämpning bättre överensstämmer med de mål som uppställts, eller att garantera att de överensstämmer med antagna riktlinjer inom ramen för vissa internationella organisationer, i synnerhet OECD- rådets beslut och rekommendation, som antogs den 27 november 1985, om politiken inom området för internationell turism.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.