1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRSTADIREKTIV
av den 5 mars 1979
om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäk-
ringsrörelse
(79/267/EEG)
(EGT L 63, 13.3.1979, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1 Anslutningsakten för Grekland (*) L 291 17 19.11.1979
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FÖRSTADIREKTIV
av den 5 mars 1979
om samordning av lagar och andra författningar om rätten att
starta och driva direkt livförsäkringsrörelse
(79/267/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 49 och 57 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella
tillsynsregler för att göra det lättare att starta och driva livförsäkrings-verksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkra försäkringsta-gare och förmånstagare i samtliga medlemsstater ett tillräckligt skyddskall bestämmelserna avseende de finansiella krav som ställs på livför-säkringsföretagen samordnas.
En indelning i försäkringsklasser är nödvändig, främst för att bestämma
vilka former av försäkringsverksamhet som omfattas av obligatoriskauktorisation.
Vissa ömsesidiga institut bör undantas från tillämpningsområdet för
detta direktiv, om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyller skäligavillkor beträffande säkerhet och finansiella krav. Vissa institut, varsverksamhet täcker endast en mycket begränsad sektor och som ärbegränsad genom institutens stadgar, bör också undantas.
Medlemsstaterna tillämpar olika bestämmelser och olika praxis för
samtidig verksamhet avseende livförsäkring och annan försäkring änlivförsäkring. Nyetablerade företag bör inte medges att driva dessa tvåverksamhetsgrenar samtidigt. Medlemsstaterna bör däremot ha rätt attmedge redan etablerade företag som driver dessa verksamhetsgrenarsamtidigt att fortsätta med detta, förutsatt att varje verksamhetsgren harsin egen ledning, detta för att försäkringstagarnas intressen, när detgäller livförsäkring respektive annan försäkring än livförsäkring, skalltillvaratas och för att de finansiella minimiförpliktelser som åvilar en avdessa försäkringsgrenar inte skall bäras av den andra verksamhets-grenen. Om något sådant företag önskar etablera sig i en medlemsstatför att där driva verksamhet med livförsäkring, bör den för dettaändamålinrätta ett dotterföretag som under en övergångsperiod kanutnyttja vissa förmånliga villkor. För redan etablerade företag, somutövar samtidig verksamhet avseende livförsäkring och annan försäk-ring än livförsäkring, bör en medlemsstat ha möjlighet att föreskriva attföretagen, om de är etablerade inom statens territorium, skall upphöramed denna samtidiga verksamhet. Specialiserade företag bör stå undersärskild tillsyn, när ett företag som meddelar annan försäkring än livför-säkring tillhör samma finansiella företagsgrupp som ett livförsäkrings-bolag.
Livförsäkringsverksamhet är föremålför officiel lauktorisation och
tillsyn i varje medlemsstat. Villkoren för att bevilja eller återkalla ensådan auktorisation måste läggas fast. Ett beslut om avslag på enansökan om auktorisation eller om återkallande av en auktorisationmåste kunna göras til lföremålför domstol sprövning.
(1) EGT nr C 35, 28.3.1974, s. 9.
(2) EGT nr C 140, 13.11.1974, s. 44.
(3) EGT nr C 109, 19.9.1974, s. 1.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 3
▼B
När det gäller tekniska reserver, inklusive premiereserven, kan samma
regler göras tillämpliga som gäller för annan försäkring än livförsäkring,innebärande att reserverna skall vara lokaliserade till det land där verk-samheten bedrivs samt att det landets bestämmelser skall tillämpasbeträffande beräkningsmetod, placeringsslag och för värdering av till-gångarna. Även om det är önskvärt att dessa frågor samordnas, är detinte nödvändigt att detta sker inom ramen för detta direktiv, varförsådan samordning kan ske längre fram.
För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt
för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver — inklusivepremiereserver — av tillräcklig storlek för att kunna uppfylla sinaförsäkringsåtaganden, en kompletterande reserv i form av en s.k.solvensmarginal, som skall motsvaras av fria tillgångar och, med till-synsmyndighetens godkännande, av andra, dolda tillgångar. För att manskall kunna vara säker på att de krav som ställs på försäkringsföretagenär grundade på objektiva kriterier som tillförsäkrar företag av sammastorlek likvärdiga konkurrensvillkor, bör solvensmarginalen stå i förhål-lande till respektive företags totala åtaganden samt till arten och stor-leken av de risker som hänför sig till de olika slag av verksamhet somligger inom ramen för detta direktiv. Solvensmarginalen bör därför varaolika stor beroende på om det rör sig om placeringsrisk, dödsfallsriskeller förvaltningsrisk. Den bör följaktligen bestämmas på grundval avpremiereserven och den risksumma som företagens åtaganden omfattar,av inbetalda premier eller bidrag, av endast reserver eller av tillgångar itontiner.
Ett krav måste vara att det finns en garantifond som till storlek och
sammansättning ger garanti för att företagen redan vid sitt bildandeförfogar över tillräckliga resurser, och att solvensmarginalen inte vidnågot tillfälle vid utövandet av verksamheten underskrider ett visstsäkerhetsminimum. Denna garantifond skall i sin helhet eller till vissangiven del bestå av öppet redovisade tillgångar.
Det är nödvändigt att utforma bestämmelser för det fall att ett företags
ekonomiska ställning medför att det har svårt att uppfylla sina försäk-ringsåtaganden.
De samordnade reglerna för att driva direkt försäkringsverksamhet inom
gemenskapen skall i princip tillämpas på alla försäkringsföretag påmarknaden och följaktligen också på agenturer och filialer till företagmed huvudkontor utanför gemenskapen. Det bör emellertid finnassärskilda bestämmelser om tillsyn över sådana agenturer och filialermed hänsyn till att dessa företags tillgångar befinner sig utanför gemen-skapen.
Det är önskvärt att avtalav reciprok natur kan ingås med tredje l and för
att ge möjlighet till lättnader i sådana särskilda bestämmelser, utan attfrångå principen att sådana agenturer och filialer inte skall behandlasförmånligare än företag inom gemenskapen.
Vissa övergångsbestämmelser behövs, främst för att små och medelstora
företag, som redan driver verksamhet, skall kunna anpassa sig till dekrav som medlemsstaterna måste införa enligt detta direktiv, varvidartikel 53 i fördraget skall gälla.
Artikel 52 i fördraget har varit direkt tillämplig efter övergångsperio-
dens utgång. Efter denna tidpunkt finns följaktligen inget behov av attanta direktiv som upphäver begränsningar i etableringsfriheten. Bestäm-melserna om vandelsintyg eller konkursfrihetsbevis i direktiv 73/240/EEG av den 24 juli 1973 om upphävande av begränsningar ietableringsfriheten för verksamhet med annan direkt försäkring änlivförsäkring (
1) innebär emellertid inte restriktioner i egentlig bemär-
kelse och behövs även för livförsäkring. De skall därför ingå i dettasamordningsdirektiv.
(1) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 20.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 4
▼B
Det är viktigt att de samordnade reglerna tillämpas enhetligt, och att det
därför skapas förutsättningar för ett nära samarbete mellan kommis-sionen och medlemsstaterna på detta område.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Detta direktiv rör rätten att starta och driva självständig direkt försäk-
ringsverksamhet, utövad av försäkringsföretag etablerade i en medlems-stat eller som önskar etablera sig där, avseende de former av verksamhetsom anges nedan.
1. Följande försäkringsformer, när dessa grundar sig på avtal:
a) Livförsäkring, dvs. försäkring som omfattar särskilt kapitalförsäk-
ring för livsfall och/eller dödsfall, livförsäkring med återbetalningav erlagda premier, tontiner, försäkring som utfaller vid äkten-skaps ingånde och försäkring som utfaller vid födelsen.
b) Livräntor.
c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag, särskilt
försäkring mot personskada inklusive arbetsoförmåga, försäkringmot dödsfall på grund av olyckshändelse och försäkring motinvaliditet förorsakad av olyckshändelse eller sjukdom, i de fallsådan försäkring tecknas som tillägg till livförsäkring.
d) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som
finns i Irland och i Storbritannien (”permanent health insurancenot subject to cancellation”).
2. Följande verksamhetsformer, när dessa grundar sig på avtal och i den
utsträckning de är föremål för tillsyn av de administrativa myndig-heter som svarar för tillsynen av privat försäkringsverksamhet ochom verksamheten är auktoriserad i vederbörande land:
a) Tontiner, som innebär inrättande av medlemssammanslutningar
för gemensam kapitalisering av bidragen och för fördelning avdärigenom uppbyggda medel bland de överlevande eller förmåns-tagare till den avlidne.
b) Verksamhet avseende ”capitalredemption” grundad på försäk-
ringstekniska beräkningar, som omfattar förpliktelser med fast-ställd varaktighet och beloppsstorlek mot inbetalning av ett engå-ngsbelopp eller fastställda periodiska inbetalningar.
c) Förvaltning av pensionsfonder, dvs. verksamhet som för ifrågava-
rande företag består i att förvalta investeringar, speciellt av till-gångar för täckning av reserverna i de verksamhetsenheter somsvarar för betalningar vid dödsfall, under försäkringstagarnaslivstid eller i händelse av nedläggning eller inskränkning av verk-samhetskälla.
d) Verksamhet som avses i c, när den är förenad med försäkring för
värdesäkring av kapital eller betalning av minimiränta.
e) Verksamhet som bedrivs av försäkringsföretag som avses i
kapitel1, avdel ning 4 i bok IV av den franska ”Code des assu-rances”.
3. Verksamhet som relateras till livslängd och som regleras i lagstift-
ningen rörande socialförsäkring, när sådan verksamhet bedrivs ellerförvaltas på egen risk av försäkringsföretag i enlighet med lagstift-ningen i medlemsstaten.
Artikel 2
Detta direktiv gäller ej
1. de försäkringsklasser som anges i bilagan till rådets första direktiv
73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andraförfattningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 5
▼B
annan direkt försäkring än livförsäkring (1), härnedan kallat det
första samordnings direktivet för annan försäkring än livförsäkring ;
dock med förbehål lför artikel1. 1 c i detta direktiv,
2. verksamhet som utövas av ömsesidiga understödsinstitut där förmå-
nerna varierar med tillgången på medel, medan bidragen frånmedlemmarna utgörs av ett fastställt belopp,
3. verksamhet som bedrivs av andra organisationer än företag som
avses i artikel 1, och som har till ändamål att tillhandahålla förmånerför anställda eller självständiga näringsidkare, som är knutna till ettföretag eller grupp av företag eller till en viss bransch eller grupp avbranscher, i händelse av dödsfall eller överlevnad eller vid nedlägg-ning eller inskränkning av verksamhetskällan, oavsett om deåtaganden som verksamheten omfattar vid varje tillfälle heltmotsvaras av premiereserven,
4. försäkring som omfattas av ett lagfäst socialförsäkringssystem, om
annat inte följer av bestämmelserna i artikel 1.3.
Artikel 3
Detta direktiv gäller ej
1. organisationer som tillhandahåller försäkringsförmåner endast vid
dödsfall och där storleken av förmånerna inte överstiger den genom-snittliga begravningskostnaden för en avliden eller där förmånernautgår i natura,
2. ömsesidiga institut, då
— stadgarna innehåller bestämmelser som medger uttag av extra
bidrag eller minskning av förmånerna eller uttag av bidrag frånandra personer som förbundit sig härtill, och
— den årliga premieinkomsten för de verksamheter som omfattas av
detta direktiv inte överstiger 500 000 beräkningsenheter under trepå varandra följande år. Om detta belopp överskrids under tre påvarandra följande år skall bestämmelserna i detta direktiv gällafrån och med det fjärde året.
Artikel 4
Detta direktiv gäller inte ”Versorgungsverband deutscher Wirtschaftsor-
ganisationen” i Tyskland eller ”Caisse d’épargne de l’État” i Luxem-burg, såvida inte deras stadgar ändras med avseende på omfattningen avderas verksamhet.
Artikel 5
I detta direktiv avses med
a)beräkningsenheten: den europeiska beräkningsenheten enligt defini-
tion i artikel10 i finansförordningen av den 21 december 1977rörande Europeiska gemenskapernas allmänna budget (
2); varje gång
hänvisning görs i detta direktiv till beräkningsenheten skall värdet iden nationella valutan fr.o.m. den 31 december varje år vara detvärde som gällde sista dagen i närmast föregående oktober månadför vilken dag värden för den europeiska beräkningsenheten finnsnoterade i samtliga valutor inom gemenskapen,
b)valutamatchande tillgångar: sådana tillgångar, som motsvarar försäk-
ringsförpliktelser som kan krävas infriade i en viss valuta, och somär uttryckta eller realiserbara i samma valuta,
c)tillgångarnas lokalisering: förekomsten av tillgångar i form av lös
eller fast egendom i en medlemsstat, dock utan något krav på deposi-tion av lös egendom eller åtgärder som innebär en inskränkningavseende fast egendom som t.ex. inteckning; tillgångar som utgörs
(1) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3.
(2) EGT nr L 356, 31.12.1977, s. 1.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 6
▼B
av fordringar skall anses belägna i den medlemsstat där de skallinfrias,
d)risksumma: det belopp som skall utbetalas vid dödsfall, minus
premiereserven för huvudrisken.
AVDELNING II
REGLER AVSEENDE FÖRETAG MED HUVUDKONTOR INOM
GEMENSKAPEN
Avsnitt A
Villkor för etablering
Artikel 6
1. Varje medlemsstat skall för verksamheter som avses i detta
direktiv inom sitt territorium föreskriva auktorisation av behörigmyndighet.
2. En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i respektive medlemsstat av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom en sådan
medlemsstats territorium,
b) varje företag som har sitt huvudkontor i en annan medlemsstat och
som etablerar en filial eller agentur inom medlemsstatens territorium,
c) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
krävs enligt a eller b ovan, utvidgar sin verksamhet inom en sådanmedlemsstats territorium till andra försäkringsklasser,
d) varje företag som, efter att ha beviljats auktorisation för viss del av
en medlemsstats territorium enligt artikel 7.1 utvidgar sin verk-samhet utöver sådan del.
3. Medlemsstaterna får inte föreskriva deposition eller ställande av
säkerhet som villkor för auktorisation.
Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela medlemsstatens
territorium, såvida inte sökanden, inom ramen för vad landets lagmedger, ansöker om auktorisation att bedriva verksamheten endast inomen delav medl emsstatens territorium.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Indel-
ningen i klasser återfinns i bilagan. Auktorisationen skall omfatta helaförsäkringsklassen, såvida inte den sökande önskar försäkra endast endel av de risker som hänför sig till en sådan klass.
Tillsynsmyndigheterna får inskränka en auktorisation som ansöks för
någon av klasserna till att omfatta enbart de verksamhetsformer somanges i den verksamhetsplan som nämns i artiklarna 9 och 11.
3. Varje medlemsstat får bevilja en auktorisation för två eller flera
klasser, när medlemsstatens författningar medger samtidig verksamhetmed de försäkringsklasser som avses.
Artikel 8
1. Varje medlemsstat skall föreskriva, att försäkringsföretag som
etableras inom dess territorium och som ansöker om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien
”société anonyme — naamloze vennootschap”, ”société en
commandite par actions — vennootschap b ĳwĳze van geld-
schieting op aandelen”, ”association d’assurance mutuelle —onderlinge verzekeringsmaatschapp ĳ”, ”société coopérative —
coöperative vennootschap”,
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 7
▼B
— Danmark
”aktieselskaber”, ”gensidige selskaber” ,
— Förbundsrepubliken Tyskland
”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf Gegenseitig-
keit”, ”Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunter-nehmen” ,
▼
A1
— in the case of the Hellenic Republic:
”ανώνυµη εταιρία ”,
▼B
— Frankrike
”société anonyme”, ”société à forme mutuelle à cotisation
fixes”, ”société à forme tontinière” ,
— Irland
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”, ”societies registered under the Industrial and Provi-dent Societies Acts” och”societies registered under the Friendly
Societies Acts” ,
— Italien
”società per azioni”, ”società cooperativa”, ”mutua di assicura-
zione” och offentligrättsliga institutioner som avses i artikel
1883 i codice civile,
— Luxemburg
”société anonyme”, ”société en commandite par actions”,
”association d’assurances mutuelles”, ”société coopérative” ,
— Nederländerna
”naamloze vennootschap”, ”onderlinge waarborgmaat-
schapp ĳ”,
— Storbritannien
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”, ”societies registered under the Industrial and Provi-dent Societies Acts”, ”societies registered under the FriendlySocieties Act” , de försäkringsgivare som uppträder under beteck-
ningen ”Lloyd’s”;
vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera företag
inom ramen för gällande offentligrättsliga lagstiftning eller dessmotsvarighet, förutsatt att ändamålet för sådan verksamhet är försäk-ringsrörelse på samma villkor som privaträttsligt verksamma företag,
b) begränsa sin affärsverksamhet till verksamhet som avses i detta
direktiv och sådan verksamhet som är direkt anknuten till denna,med uteslutande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel20.2.
2. Ett företag som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller, i sådant fall som avses iartikel6.2 d, til len annan delav medl emsstatens territorium skal lföreteen verksamhetsplan enligt artikel 9 avseende sådana andra försäkrings-klasser eller sådan annan del av territoriet.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel19 och sådan garantifond som avses i artikel20.1 och 20.2.
3. Dessa samordningsåtgärder skall inte hindra medlemsstaterna att
tillämpa bestämmelser enligt vilka det krävs tekniska yrkeskvalifika-tioner hos styrelsemedlemmar och verkställande ledning eller godkän-nande av stiftelseurkund, bolagsordning, allmänna och särskilda försäk-ringsvillkor, grunderna för beräkning av främst de premier och reserversom avses i artikel 17 samt alla andra handlingar som krävs för normaltillsyn.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 9
En verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c och 8.2 skall innehålla
uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av åtaganden som företaget avser att försäkra, de allmänna
och särskilda försäkringsvillkor som det avser att tillämpa,
b) de grunder som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren, inklusive de uppgifter som behövs för beräkning av de premieroch reserver som avses i artikel17,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) sammansättningen av minsta garantifonden,
e) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren
f) en prognos för balansräkning,
g) en plan med detaljerade uppskattningar av intäkter och kostnader
med avseende på direkt försäkring, mottagen och avgiven återförsäk-ring,
h) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsförplik-
telser och solvensmarginal.
Artikel 10
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att ett företag som har sitt
huvudkontor inom en annan medlemsstats territorium och som ansökerom auktorisation för etablering av en agentur eller en filial skall
a) förete sin stiftelseurkund och sin bolagsordning samt en förteckning
över styrelsemedlemmar och personer som ingår i den verkställandeledningen,
b) förete ett intyg, utfärdat av behörig myndighet i det land där huvud-
kontoret ligger, till styrkande av vilka försäkringsklasser som fåromfattas av företagets verksamhet och att företaget har en minstagarantifond eller, om en större erfordras, den minsta solvensmarginalsom beräknas enligt artikel 19, med angivande även av de försäk-ringsklasser företaget faktiskt meddelar försäkring för och de finan-siella medel som avses i artikel 11.1 e,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 11,
d) utse ett ombud som har sin stadigvarande hemvist i värdlandet samt
tillräckliga befogenheter för att ingå för företaget bindande rätts-handlingar med tredje man och att representera företaget inför värd-landets myndigheter och vid dess domstolar; är ombudet en juridiskperson måste dess huvudkontor finnas i värdlandet och denna juri-diska person skall i sin tur till sitt ombud utse en fysisk person somuppfyller ovannämnda krav. Det utsedda ombudet skall kunnaavvisas av en medlemsstat endast av skäl som hänför sig till krav pågod vandel eller till sådana yrkesmässiga kvalifikationer som krävsäven för personer som ingår i ledningen för företag som har huvud-kontor i den medlemsstaten.
2. Vid en ansökan om att utvidga verksamheten för agenturen eller
filialen till andra försäkringsklasser eller — i fall som avses i artikel 6.2d — till andra delar av en medlemsstats territorium, skall varjemedlemsstat kräva att sökanden företer en verksamhetsplan enligtartikel 11 och att sökanden uppfyller villkoren enligt punkt 1 b.
3. Dessa åtgärder för samordning skall inte hindra medlemsstaterna
att tillämpa bestämmelser enligt vilka det för alla försäkringsföretagkrävs godkännande av allmänna och särskilda försäkringsvillkor, grun-derna för beräkning av främst de premier och reserver som avses iartikel 17 samt alla andra handlingar som krävs för normal tillsyn.
4. Ovannämda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 11
1. En verksamhetsplan som avses i artikel 10.1 c och 10.2 för en
agentur eller filial skall innehålla uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av åtaganden som företaget avser att försäkra i värdlandet; de
allmänna och särskilda försäkringsvillkor som det avser att tillämpa,
b) de grunder som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren, inklusive de uppgifter som behövs för beräkning av de premieroch reserver som avses i artikel17,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) företagets solvensmarginal enligt artiklarna 18, 19 och 20,
e) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren
f) en prognos för balansräkning för agenturen eller filialen,
g) en plan med detaljerade uppskattningar av intäkter och kostnader
med avseende på direkt försäkring, mottagen och avgiven återförsäk-ring.
2. Till verksamhetsplanen skall fogas en balansräkning och en resul-
taträkning för rörelsen för vart och ett av de senaste tre räkenskapsåren.Har företaget emellertid ej bedrivit verksamhet under tre räkenskapsårskall ovannämnda räkenskapshandlingar bifogas endast för de avslutaderäkenskapsåren.
3. Verksamhetsplanen skall tillsammans med uppgifter om iaktta-
gelser gjorda av behöriga tillståndsgivande myndigheter överlämnas tillde behöriga myndigheterna i den medlemsstat där företaget har sitthuvudkontor. Sistnämnda myndigheter skall meddela sin uppfattning tillde förstnämnda myndigheterna inom tre månader efter mottagande avhandlingarna. Om något yttrande inte lämnas inom denna tid, skall detanses vara till förmån för den sökande.
Artikel 12
Varje beslut om avslag på en ansökan om auktorisation skall åtföljas av
en närmare motivering och ges företaget till känna.
Varje medlemsstat skall se till att ett beslut om avslag på en ansökan
om auktorisation kan göras til lföremålför prövning av domstol .
Sådan rätt till domstolsprövning skall även finnas i de fall där behöriga
myndigheter inte behandlat en ansökan om auktorisation inom sexmånader från den dag ansökan mottogs.
Artikel 13
1. Om inte annat följer av punkt 3 får inget företag samtidigt i en
medlemsstat bedriva verksamhet som avses i bilagan till det förstasamordningsdirektivet för annan försäkring än livförsäkring, och verk-samhet av de slag som anges i artikel 1 i detta direktiv.
2. När ett företag med verksamhet som avses i bilagan till det första
samordningsdirektivet för annan försäkring än livförsäkring är finansi-ellt, affärsmässigt eller administrativt anknutet till ett företag sombedriver verksamhet som avses i detta direktiv, skall tillsynsmyndighe-terna i de medlemsstater inom vars territorier huvudkontoren för ovan-nämnda företag är belägna se till att respektive företags redovisning inteförlorar i tydlighet genom avtal mellan företagen eller genom andraåtgärder som kan påverka fördelningen av kostnader och intäkter.
3. Om inte annat följer av punkt 6 får företag, som vid tidpunkten för
anmälan av detta direktiv samtidigt i en medlemsstat bedriver båda deformer av verksamhet som avses i punkt 1, fortsätta med detta förutsattatt det för varje verksamhetsform upprättas en särskild förvaltning enligtartikel14.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 10
▼B
4. De företag som avses i punkt 3 får etablera agenturer eller filialer iandra medlemsstater endast för de försäkringsklasser som anges ibilagan till det första samordningsdirektivet för annan försäkring änlivförsäkring.
5. De företag som avses i punkt 3 får, genom att etablera dotterfö-
retag i andra medlemsstater för verksamhet som avses i detta direktiv,utnyttja i artikel 35 angivna villkor och fördelar under en övergångstidav 10 år från dagen för anmälan av detta direktiv, förutsatt att det interedan tidigare har en agentur eller filial som i sådana medlemsstaterbedriver annan försäkringsverksamhet än som avses i detta direktiv.
6. a) Varje medlemsstat får föreskriva att företag med huvudkontor
inom dess territorium skall, inom en tidsperiod som fastställs avmedlemsstaten, upphöra med sådan samtidigt bedriven verk-samhet som de utövade vid tiden för anmälan av detta direktiv.
b) Efter samråd med tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där
huvudkontoret är beläget, särskilt med avseende på den tid inomvilken sådana åtgärder skall vidtas, får varje medlemsstat ställadetta krav även på agenturer eller filialer inom dess territoriumsom samtidigt bedriver båda formerna av verksamhet.
c) Agenturer och filialer till företag som avses i punkt 3 och som vid
tiden för anmälan av detta direktiv bedriver verksamhet inom enviss medlemsstat enbart av sådant slag som omfattas av dettadirektiv, får fortsätta med detta. Om företaget vill bedriva verk-samhet som omfattas av det första samordningsdirektivet förannan försäkring än livförsäkring inom medlemsstatens territo-rium, får det bedriva den verksamhet som avses i detta direktivendast genom ett dotterföretag.
Artikel 14
1. Den särskilda förvaltning som avses i artikel 13.3 skall organiseras
på sådant sätt att den verksamhet som avses i detta direktiv hålls avskildfrån den verksamhet som avses i det första samordningsdirektivet förannan försäkring än livförsäkring, för att
— respektive intressen för livförsäkringstagare och försäkringstagare
till annan försäkring än livförsäkring inte skall åsidosättas och, isynnerhet för att avkastningen av livförsäkring skall komma livför-säkringstagarna till godo på samma sätt som om försäkringsföretagetendast bedrev verksamhet med livförsäkring,
— de finansiella minimikraven, särskilt när det gäller solvensmarginal,
som hänför sig till någon av de två verksamhetsformer som häravses, dvs. en verksamhet enligt detta direktiv respektive en verk-samhet enligt det första samordningsdirektivet för annan försäkringän livförsäkring, inte belastar enbart den andra verksamhetsformen.
När de finansiella minimikraven uppfyllts enligt de villkor som anges i
andra strecksatsen i denna punkt, får företaget dock, förutsatt att tillsyn-smyndigheten är informerad härom, utnyttja de öppet redovisadeposterna i solvensmarginalen som vid tillfället är tillgängliga för denena eller andra verksamhetsformen.
Tillsynsmyndigheterna skall granska resultaten av båda verksamheterna
för att se till att bestämmelserna i denna punkt uppfylls.
2. a) Räkenskaper skall föras som utvisar hur resultaten för var och en
av de två verksamhetsformerna, livförsäkring och annan försäk-ring än livförsäkring, uppnåtts. För detta ändamål skall allaintäkter (premier, inbetalningar från återförsäkrare och avkastningav placeringar) och alla kostnader (försäkringsersättningar,förstärkning av tekniska reserver, återförsäkringspremier ochdriftskostnader för försäkringsrörelsen) särredovisas med hänsyntill deras ursprung. Poster som hänför sig till båda verksamhets-formerna skall föras enligt sådana fördelningsprinciper somgodkänts av tillsynsmyndigheten.
b) Företagen skal lpå grundvalav sin redovisning utarbeta en särre-
dovisning med specifikation av de poster som ingår i var och enav solvensmarginalerna enligt artikel 18 i detta direktiv och
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 11
▼B
artikel16.1 i det första samordningsdirektivet för annan försäk-ring än livförsäkring.
3. Om en av solvensmarginalerna är otillräcklig, skall tillsynsmyn-
digheterna med avseende på den verksamhetsform det gäller vidta deåtgärder som föreskrivs i respektive direktiv, oavsett resultatet av denandra verksamheten. Trots bestämmelserna i punkt 1, första stycket,andra strecksatsen, får bland dessa åtgärder ingå medgivande av över-föring från den ena verksamhetsformen till den andra.
AVSNITT B
Villkor för utövande av försäkringsverksamhet
Artikel 15
Medlemsstaterna skall i nära samarbete utöva tillsyn över de auktorise-
rade företagens finansiella situation.
Artikel 16
Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium företagets
huvudkontor finns skall kontrollera företagets solvens beträffande allverksamhet. Tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsstaterna skalltillhandahålla all den information som behövs för att göra sådan kontrollmöjlig.
Artikel 17
1. Varje medlemsstat inom vars territorium ett försäkringsföretag
utövar verksamhet skall föreskriva att företaget avsätter tillräckligatekniska reserver, inklusive premiereserv.
Storleken av de tekniska reserverna, inklusive premiereserven, skall
bestämmas enligt de i staten gällande reglerna eller, om sådana reglersaknas, enligt i medlemsstaten gällande praxis.
2. För de tekniska reserverna, inklusive premiereserven, skall finnas
motsvarande och valutamatchande tillgångar lokaliserade till det landdär verksamheten bedrivs. Medlemsstaterna kan emellertid medge lätt-nader i fråga om valutamatchning och beträffande tillgångars lokali-sering. Lättnader i fråga om valutamatchning skall ske med beaktandeav vad som utmärker sådan livförsäkring som huvudsakligen innebärlångfristig kapitalförsäkring.
Luxemburg får, med hänsyn till sin speciella situation, bibehålla det
garantisystem för tekniska reserver, inklusive premiereserv, som gällervid tiden för anmälan av detta direktiv till dess samordningen avlagstiftningen beträffande likvidation av företag är genomförd.
Reglerna i det land där verksamheten utövas skall vara bestämmande
för vad sådana tillgångar får utgöras av och, i förekommande fall, ivilken utsträckning de får ingå i de tekniska reserverna, inklusivepremiereserv, samt hur sådana tillgångar skall värderas.
Efterlevnaden av dessa bestämmelser får kontrolleras av en från före-
taget fristående person eller institution med uppdrag att på platsenkontrollera om de tillgångar som motsvarar de tekniska reserverna,inklusive premiereserven, står i överensstämmelse med föreskrifterna.Denna uppgift skall ankomma särskilt på en ”Treuhänder” i Tysklandoch en ”tillidsmand” i Danmark.
3. Om en medlemsstat medger att tekniska reserver, inklusive
premiereserv, til lnågon delutgörs av fordringar på återförsäkrare, skal lden fastställa det procenttal som tillåts. Medlemsstaten får i sådant fall,trots bestämmelserna i punkt 2, inte kräva att de tillgångar som utgörsav sådana fordringar skall vara lokaliserade till dess område.
4. Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat inom vars territorium
företagets huvudkontor finns skall kontrollera att företagets balansräk-ning utvisar att tillgångar finns som motsvarar de tekniska reserverna,inklusive premiereserven, för försäkringsförpliktelser som företagetiklätt sig i alla de länder där det bedriver verksamhet.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 12
▼B
Artikel 18
Varje medlemsstat skall föreskriva att alla företag som har sitt huvud-
kontor inom dess territorium skall upprätthålla en tillräcklig solven-smarginal i förhållande till sin totala verksamhet.
Solvensmarginalen skall motsvaras
1. av tillgångar i företaget som är fria från alla förutsebara förpliktelser,
med avdrag för immateriella värden; här skall främst ingå
— det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det inbetalda garantibeloppet,
— hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %,
— lagstadgade och fria reserver som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser,
— balanserad vinst;
2. i den utsträckning som detta medges i nationell lag: av de vinstre-
server som redovisas i balansräkningen, om dessa kan användas tilltäckande av förluster och inte har avsatts för utdelning till försäk-ringstagarna;
3. efter ansökan med bifogade intyg ingiven av företaget till tillsyn-
smyndigheten i den medlemsstat där företagets huvudkontor ärbeläget och med denna myndighets medgivande:
a) av ett belopp motsvarande 50 % av företagets framtida vinst;
vinstens storlek erhålls genom multiplicering av den uppskattadeårsvinsten med en faktor som motsvarar försäkringsavtalensgenomsnittliga återstående giltighetstid; denna faktor får inteöverstiga 10; den uppskattade årsvinsten skall utgöra det aritme-tiska genomsnittet av uppnådd vinst under de senaste fem åren ide verksamhetsgrenar som anges i artikel1;
grunderna för beräkning av den faktor med vilken den uppskat-
tade årsvinsten skall multipliceras, och de poster som utgöruppnådd vinst, skall fastställas genom överenskommelse mellande behöriga myndigheterna i medlemsstaterna i samråd medkommissionen. I avvaktan på en sådan överenskommelse skalldessa poster bestämmas enligt lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium företaget (huvudkontor, agentur eller filial)bedriver sin verksamhet;
när de behöriga myndigheterna definierat begreppet ”uppnådd
vinst”, skall kommissionen framlägga ett förslag för harmoni-sering av detta begrepp genom ett direktiv om harmonisering avförsäkringsföretags årsbokslut och om genomförande av sådansamordning som anges i artikel1.2 i direktiv 78/660/EEG (
1),
b) om zillmering inte tillämpas eller, när zillmering tillämpas denna
inte uppgår till de tillägg för försäljningskostnader som ingår ipremien, av skillnaden mellan en ej zillmerad eller delvis zill-merad premiereserv och en premiereserv zillmerad med en faktorsom motsvarar det tillägg för försäljningskostnader som ingår ipremien; detta belopp får emellertid inte överstiga 3,5 % avsumman av skillnaderna mellan kapitalbeloppen för livförsäk-ringar och premiereserven för samtliga försäkringsavtal där zill-mering är möjlig; denna skillnad skall minskas med beloppet förej avskriven anskaffningskostnad som redovisas som tillgång,
c) om tillstånd beviljas av tillsynsmyndigheterna i berörda medlems-
stater där företaget bedriver sin verksamhet, av dolda reserversom uppkommit genom undervärdering av tillgångar och övervär-dering av skulder, bortsett från premiereserven, i den utsträckningsådana dolda reserver inte är av exceptionell natur.
(1) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 13
▼B
Artikel 19
Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 20 skall minsta solven-
smarginalen bestämmas på följande sätt, beroende på vilken försäk-ringsklass som avses:
a) För sådan försäkringsverksamhet som avses i artikel1.1 a och b,
med undantag för försäkring knuten till investeringsfonder, och förverksamhet som avses i artikel 1.3, skall minsta solvensmarginalenutgöras av summan av följande två resultat:
— Första resultatet:
Ett talsom motsvarar 4 % av premiereserven avseende direkt
försäkringsverksamhet utan avdrag för avgiven och mottagenåterförsäkring multipliceras med ett tal som för närmast före-gående räkenskapsår motsvarar förhållandet mellan den totalapremiereserven, beräknad efter avdrag för avgiven återförsäk-ring, och bruttopremiereserven enligt ovan; dock får detta tal intevara mindre än 85 %.
— Andra resultatet:
För försäkringsavtal, där risksumman inte är negativ, multipli-
ceras ett tal motsvarande 0,3 % av det totala beloppet för sådanrisksumma, som företaget iklätt sig ansvar för, med ett tal somför närmast föregående räkenskapsår motsvarar förhållandetmellan det totala beloppet för risksumman, som företaget förbliransvarigt för efter avgiven återförsäkring och retrocession, ochdet totala bruttobeloppet för risksumman, utan avdrag föravgiven återförsäkring; dock får detta talinte vara mindre än 50%.
När det gäller temporär dödsfallsförsäkring med en längsta löptid av
tre år skall ovannämnda multiplikationsfaktor vara 0,1 %; för sådanaförsäkringar med en löptid på mer än tre år men högst fem år skalldenna faktor vara 0,15 %.
b) När det gäller sådan tilläggsförsäkring som avses i artikel 1.1 c skall
minsta solvensmarginalen motsvara resultatet av följande beräkning:
— De premier eller bidrag, tilläggsavgifter inräknade, som hänför
sig till direkt försäkringsverksamhet, under det närmast före-gående räkenskapsåret läggs ihop.
— Till detta läggs premierna för mottagen återförsäkring under
närmast föregående räkenskapsår.
— Från detta belopp dras det totala beloppet för under det senaste
räkenskapsåret annullerade premier eller bidrag, liksom detsammanlagda beloppet för skatter och avgifter på premier ellerbidrag som ingår i totalbeloppet.
Det sålunda erhållna beloppet delas i två delar, av vilka den första
skall uppgå till högst 10 miljoner beräkningsenheter medan denandra utgör restbeloppet; 18 % respektive 16 % av dessa beloppsan-delar räknas sedan fram och läggs ihop.
Resultatet erhålls genom att den sålunda framräknade summan
multipliceras med ett tal som för närmast föregående räkenskapsårmotsvarar förhållandet mellan beloppet för försäkringsersättningar,som företaget har att svara för, beräknade efter avdrag för återförsäk-ring, och det totala bruttobeloppet för försäkringsersättningar; dockfår detta talinte vara mindre än 50 %.
När det gäller den sammanslutning av försäkringsgivare som går
under namnet ”Lloyd’s”, skall beräkningen av solvensmarginalengöras med nettopremierna som underlag; dessa skall multiplicerasmed en enhetlig procentsats som årligen fastställs av tillsynsmyndig-heten i den medlemsstat där huvudkontoret finns. Denna procentsatsskall beräknas med hjälp av senaste statistiska uppgifter om utbe-talda provisioner. Uppgifter härom skall tillsammans med gjordaberäkningar ges in till tillsynsmyndigheterna i de länder där Lloyd’sär etablerat.
c) När det gäller ”permanent health insurance not subject to cancella-
tion” som avses i artikel1.1 d och verksamhet som avses i artikel1.2 b, skall minsta solvensmarginalen motsvara 4 % av premiere-
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 14
▼B
serven, beräknad på det sätt som anges för det första resultatet ipunkt a i denna artikel.
d) För tontiner som avses i artikel 1.2 a skall minsta solvensmarginalen
motsvara 1 % av tillgångarna.
e) För försäkring som avses i artikel1.1 a och b och som är knuten til l
investeringsfonder samt för verksamhet som avses i artikel1.2 c, doch e, skall minsta solvensmarginalen motsvara
— 4 % av premiereserven beräknad på det sätt som anges för det
första resultatet i punk t a i denna artikel, i den utsträckning
försäkringsföretaget påtar sig en placeringsrisk, sam t1%a vd e n
sålunda beräknade reserven i den utsträckning företaget intepåtar sig någon placeringsrisk, och förutsatt att försäkringsavta-lets löptid överstiger fem år och det belopp som avsätts tilltäckande av förvaltningskostnaderna enligt försäkringsavtaletfastställts för en period som överstiger fem år
plus
— 0,3 % av risksumman beräknad enligt vad som anges under
andra resultatet, första stycket i punkt a, denna artikel, i denutsträckning företaget försäkrar dödsfallsrisk.
Artikel 20
1. En tredjedel av minsta solvensmarginalen, fastställd enligt artikel
19, skall utgöra garantifonden. Om inte annat följer av punkt 2 skallminst 50 % av fonden utgöras av poster enligt artiklarna 18.1 och 18.2.
2. a) Garantifonden skall dock uppgå till minst 800 000beräkningsen-
heter.
b) Varje enskild medlemsstat får föreskriva att minimistorleken för
garantifonden får nedsättas till 600 000 beräkningsenheter, när detgäller ömsesidiga och liknande institut samt tontiner.
c) Beträffande sådana ömsesidiga institut som avses i artikel3.2,
andra strecksatsen, andra meningen, för vilka detta direktiv gäller,samt i fråga om tontiner, får varje medlemsstat medge att denminsta garantifonden bestäms till 100 000 beräkningsenheter, meden stegvis ökning upp till det i punkt b angivna beloppet genominbetalningar av 100 000 beräkningsenheter varje gång premiernaökar med 500 000 beräkningsenheter.
d) Den minsta garantifond som avses i a, b och c skall utgöras av de
poster som anges i artiklarna 18.1 och 18.2.
3. Ömsesidiga institut som avser att utvidga sin verksamhet enligt
artikel 8.2 eller artikel 10 får göra detta endast om de omedelbartuppfyller villkoren i punk t 2 a och b i denna artikel.
Artikel 21
1. Medlemsstaterna skall inte föreskriva några regler för valet av de
tillgångar som inte ingår i de tekniska resurser som avses i artikel 17.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 17.2, artikel 24.1
och 24.3 samt artikel26.1 sista stycket, får medl emsstaterna intebegränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de tillgångar, varesig lös eller fast egendom, som ingår i den auktoriserade rörelsensförmögenhet.
3. Dessa bestämmelser skall inte utgöra hinder för sådana åtgärder
som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egenskap av ägare tilleller deltagare i försäkringsföretag, förutsatt att bestämmelserna enligtartikel 17.2 följs i det land där verksamheten bedrivs och att försäk-ringstagarnas intressen tillgodoses.
Artikel 22
1. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
avstå från någon del av sin försäkringsverksamhet enligt artikel 1 till eneller flera organisationer angivna i nationell lag.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 15
▼B
2. a) Italien får, som ett undantag, fortsätta att kräva att företag etable-
rade inom dess territorium skal lavstå en delav sin försäkrings-verksamhet till Istituto Nazionale di Assicurazioni, under förut-sättning att
— omfattningen av detta obligatorium inte på något sätt utvidgas
i förhållande till vad som gällde vid tiden för anmälan av dettadirektiv,
— när det vid fastställandet av den andel som obligatoriskt skall
avstås tas hänsyn till den tid under vilken agenturen ellerfilialen varit etablerad i Italien, hänsyn även tas till det totalaantalet räkenskapsår under vilka företaget bedrivit de slag avförsäkringsverksamhet som avses i artikel1 inom denmedlemsstat där dess huvudkontor är beläget. I sådana fallskall den behöriga myndigheten i den medlemsstaten utfärdaett intyg enligt bestämmelserna i artikel 10.1 b för hela den tidunder vilken företaget bedrivit verksamhet inom ifrågavarandeförsäkringsklasser.
b) Denna fråga skall bli föremål för fortsatt behandling i ett andra
direktiv om samordning av medlemsstaternas lagstiftning omlivförsäkring och bestämmelser avsedda att underlätta ett effektivtutövande av friheten att tillhandahålla tjänster.
Artikel 23
1. Varje medlemsstat skall ålägga varje försäkringsföretag vars
huvudkontor är beläget inom dess territorium att årligen förete ettbokslut över hela verksamheten, som utvisar företagets ekonomiskaställning och solvens.
2. Medlemsstaterna skall ålägga företag som bedriver verksamhet
inom deras territorium att periodiskt inge redovisningar tillsammansmed statistisk dokumentation som behövs för utövande av tillsyn. Behö-riga tillsynsmyndigheter skall utväxla sådan information och dokumen-tation som behövs för tillsynen.
Artikel 24
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 17, får tillsyn-
smyndigheten i det land där företaget bedriver sin verksamhet, efter attha underrättat tillsynsmyndigheterna i det land där företagets huvud-kontor är beläget om sin avsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga översina tillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars solven-
smarginalunderskrider det minimum som föreskrivs i artikel19, skal ltillsynsmyndigheten i det land där företagets huvudkontor är belägetbegära att det upprättas en plan för att återställa en sund finansiellställning och att denna plan överlämnas till myndigheten för godkän-nande.
3. Om företagets solvensmarginal underskrider värdet av den i artikel
20 angivna garantifonden, eller om denna inte längre är upprättad enligtden artikeln, skall tillsynsmyndigheten i det land där företagets huvud-kontor är beläget begära att företaget överlämnar till myndigheten fördess godkännande en plan avseende kortfristig finansiering.
Myndigheten får vidare inskränka ett företags rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådant fall informera tillsynsmyndigheterna i andra medlemsstater inomvars territorier företaget är auktoriserat, varpå dessa myndigheter på denförstnämnda myndighetens begäran skall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som nämns i punkterna 1 och 3 får de behöriga
tillsynsmyndigheterna dessutom vidta alla åtgärder som behövs tillskydd för försäkringstagarnas intressen.
5. Tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater inom vars territorier
företaget är auktoriserat skall samarbeta i syfte att genomföra vad somföreskrivs i punkterna 1—4.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 16
▼B
Artikel 25
1. Varje medlemsstat skall bereda ett försäkringsföretag möjlighet att
helt eller delvis överlåta sitt försäkringsbestånd, förutsatt att det överta-gande företaget med hänsyn till överlåtelsen innehar en erforderligsolvensmarginal.
De behöriga tillsynsmyndigherna skall samråda innan en sådan överlå-
telse godkänns.
2. När den behöriga tillsynsmyndighetens tillstånd erhållits, skall
överlåtelsen gälla gentemot berörda försäkringstagare.
AVSNITT C
Återkallande av auktorisation
Artikel 26
1. Den auktorisation som beviljats av en behörig tillsynsmyndighet i
den medlemsstat inom vars territorium företagets huvudkontor liggerkan återkallas av myndigheten om företaget
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
b) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan plan som omnämns i artikel 24,
c) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt nationella
bestämmelser.
När en auktorisation återkallas, skall tillsynsmyndigheten i den stat där
företagets huvudkontor finns anmäla detta till tillsynsmyndigheterna iövriga medlemsstater, som beviljat företaget auktorisation, varpå företa-gets auktorisation skall återkallas även i dessa stater. Tillsynsmyndig-heten i den medlemsstat där huvudkontoret finns skall, i samarbete medberörda tillsynsmyndigheter, vidta alla erforderliga åtgärder till skyddför försäkringstagarnas intressen och särskilt inskränka företagets rätttill fritt förfogande över sina tillgångar, om en sådan inskränkning interedan föreskrivits enligt bestämmelserna i artikel 24.1 andra stycket ochartikel24.3.
2. En auktorisation som beviljats för en agentur eller filial till ett
företag vars huvudkontor är beläget i en annan medlemsstat kan åter-kallas, om agenturen eller filialen
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
b) allvarligt åsidosätter sina skyldigheter enligt gällande bestämmelser i
den stat där verksamheten bedrivs, speciellt med avseende på upprät-tandet av sådana reserver som anges i artikel17.
Innan en auktorisation återkallas skall tillsynsmyndigheterna i den stat
där verksamheten bedrivs samråda med tillsynsmyndigheten i det landdär huvudkontoret finns. Om de finner det nödvändigt att avbryta agen-turens eller filialens verksamhet innan ett sådant samråd genomförts,skall tillsynsmyndigheten i det land där huvudkontoret finns omedelbartunderrättas om detta.
3. Varje beslut att återkalla en auktorisation eller att avbryta en
verksamhet skall åtföljas av en närmare motivering och ges företaget tillkänna.
Varje medlemsstat skall se till att ett sådant beslut kan göras till föremål
för domstolsprövning.
AVDELNING III
REGLER FÖR INOM GEMENSKAPEN ETABLERADE AGENTURER
ELLERFILIALERTILLFÖRETAGMEDHUVUDKONTORUTANFÖR
GEMENSKAPEN
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 17
▼B
Artikel 27
1. Varje medlemsstat skall föreskriva auktorisation för företag vars
huvudkontor är beläget utanför gemenskapen och som vill driva sådanverksamhet som avses i artikel1.
2. En medlemsstat får bevilja auktorisation om företaget uppfyller
minst följande villkor:
a) Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverksamhet
som sägs i artikel1.
b) Det etablerar en agentur eller en filial inom medlemsstatens territo-
rium.
c) Det förbinder sig att på den plats där agenturen eller filialen är
belägen föra till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att därförvara alla handlingar som hör till verksamheten.
d) Det utser ett ombud som skall godkännas av behöriga myndigheter.
e) Det innehar tillgångar i den stat där verksamheten bedrivs av en
storlek som motsvarar minst hälften av det i artikel 20.2 a före-skrivna minimibeloppet för garantifonden och deponerar en fjärdedelav detta minimibelopp som säkerhet.
f) Det förbinder sig att hålla en solvensmarginal som motsvarar kraven
i artikel29.
g) Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 11.1
och 11.2.
Artikel 28
Medlemsstaterna skall ålägga företagen att avsätta tillräckliga sådana
reserver som avses i artikel 17 till täckning av försäkringsförpliktelserinom respektive lands territorium. Medlemsstaterna skall se till att agen-turen eller filialen har tillgångar som motsvarar sådana reserver ochsom, i den utsträckning medlemsstaten så kräver, är valutamatchande.
Den lag som gäller i respektive medlemsstat skall tillämpas vid beräk-
ningen av sådana reserver, vid fastställandet av placeringsslag och vidvärderingen av tillgångarna, samt där så erfordras, vid fastställande av ivilken utsträckning tillgångarna får användas för dessa reserver.
Medlemsstaten skall föreskriva att de tillgångar som svarar mot dessa
reserver skall finnas inom dess territorium. Dock skall bestämmelserna iartikel 17.3 gälla.
Artikel 29
1. Varje medlemsstat skall ålägga inom sitt territorium etablerade
agenturer eller filialer att hålla en solvensmarginal i form av sådanatillgångar som anges i artikel 18. Minsta solvensmarginalen skallberäknas i enlighet med artikel 19. Vid beräkning av marginalen skalldock hänsyn tas endast till den av agenturen eller filialen bedrivnaverksamheten.
2. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.Denna garantifond får dock inte vara mindre än hälften av det minimi-
belopp som föreskrivs i artikel 20.2 a. Den initialdeposition som skallgöras enligt artikel 27.2 e skall inräknas i garantifonden.
Garantifonden och dess minsta volym skall vara sammansatt enligt
bestämmelserna i artikel 20.
3. De tillgångar som motsvarar minsta solvensmarginalen skall till
minst ett belopp motsvarande garantifonden finnas i den medlemsstatdär verksamheten bedrivs och utöver detta inom gemenskapen.
Artikel 30
1. Företag som har ansökt om eller beviljats auktorisation i mer än en
medlemsstat kan ansöka om följande förmåner, som får medges endastgemensamt.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 18
▼B
a) Den sol vensmarginalsom anges i artikel29 skal lberäknas på
grundvalav hel a den verksamhet som företaget bedriver inomgemenskapen, varvid hänsyn skall tas endast till den verksamhet somutövas av samtliga agenturer eller filialer etablerade inom gemen-skapen.
b) Den deposition som krävs enligt artikel 27.2 e skall göras endast i en
av de berörda medlemsstaterna.
c) De tillgångar som motsvarar garantifonden får lokaliseras till vilken
som helst av de medlemsstater där företaget bedriver verksamhet.
2. En ansökan om förmåner enligt punkt 1 skall göras hos de behö-
riga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna. I ansökningen skallden myndighet anges som i framtiden skall utöva tillsyn av de inomgemenskapen etablerade filalernas eller agenturernas soliditet med avse-ende på deras samlade verksamhet. Företagets val av myndighet skallmotiveras. Depositionen skall göras i den medlemsstaten.
3. Förmånerna enligt punkt 1 får beviljas endast om de behöriga
myndigheterna i samtliga medlemsstater som tillställts en ansökanmedger detta. Förmånerna skall börja gälla från och med det datum dåden utvalda tillsynsmyndigheten meddelar de övriga tillsynsmyndighe-terna att den åtar sig att övervaka de inom gemenskapen etableradeagenturernas eller filialernas soliditet med avseende på deras samladeverksamhet.
Den utvalda tillsynsmyndigheten skall från de övriga medlemsstaterna
erhålla den information som behövs för tillsynen av den samlade solidi-teten för de agenturer och filialer som etableras inom deras territorium.
4. På begäran av en eller flera av de berörda medlemsstaterna skall
de enligt denna artikel beviljade förmånerna återkallas samtidigt av allaberörda medlemsstater.
Artikel 31
1. a) Om inte annat följer av vad som föreskrivs i b får agenturer och
filialer som avses i denna avdelning inte samtidigt inom en vissmedlemsstat bedriva sådan verksamhet som anges i bilagan tilldet första samordningsdirektivet för annan försäkring än livför-säkring och sådan verksamhet som omfattas av detta direktiv.
b) Om inte annat följer av vad som föreskrivs i c får medlemssta-
terna bestämma att de agenturer och filialer som avses i dennaavdelning och som vid tiden för anmälan av detta direktiv samti-digt bedriver båda verksamhetsformerna i en medlemsstat fårfortsätta med detta, förutsatt att det för varje verksamhetsformupprättas en särskild förvaltning i enlighet med artikel 14.
c) Varje medlemsstat som med stöd av artikel 13.6 a och b före-
skriver att försäkringsföretag etablerade inom dess territoriumskall upphöra med samtidigt bedrivande av de verksamhetsgrenarinom vilka de var verksamma vid tiden för anmälan av dettadirektiv, skall ställa detta krav även på agenturer och filialer somavses i denna avdelning och som är etablerade inom dess territo-rium och samtidigt bedriver båda verksamhetsformerna där.
d) Medlemsstaterna får föreskriva att de agenturer och filialer som
avses i denna avdelning och vars huvudkontor samtidigt bedriverbåda verksamhetsformerna, och som i en medlemsstat vid tidenför anmälan av detta direktiv enbart bedriver sådan verksamhetsom omfattas av detta direktiv, får fortsätta med sin verksamhetdär. Om företaget önskar bedriva sådan verksamhet som anges idet första samordningsdirektivet för annan försäkring än livför-säkring inom samma territorium, får det endast genom ett dotter-företag bedriva den verksamhet som avses i detta direktiv.
2. Artiklarna 23 och 24 skall också tillämpas på agenturer och filialer
som avses i denna avdelning.
Vid tillämpning av artikel 24 skall den tillsynsmyndighet som övervakar
den samlade soliditeten för agenturer eller filialer ges samma ställning
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 19
▼B
som tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där huvudkontoret är
beläget.
3. Om den i artikel 30.2 nämnda myndigheten återkallar en auktori-
sation, skall myndigheten anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i deövriga medlemsstater där företaget bedriver verksamhet, varpå dessaskall vidta de åtgärder som behövs. Om skälet till att återkalla auktorisa-tionen är att solvensmarginalen beräknad enligt artikel 30.1 a är otill-räcklig, skall tillsynsmyndigheterna i de andra berörda medlemsstaternaockså återkalla sina auktorisationer.
Artikel 32
Gemenskapen får genom avtalsom med stöd av fördraget träffas med
ett eller flera tredje länder, och på villkor om reciprocitet, medgetillämpning av bestämmelser som avviker från bestämmelserna i dettaavsnitt, för att garantera ett tillfredsställande skydd för försäkringsta-garna inom medlemsstaterna.
AVDELNING IV
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH ANDRA BESTÄMMELSER
Artikel 33
1. Medlemsstaterna skall medge företag som avses i avdelning II,
vilka vid tidpunkten för ikraftträdandet av de bestämmelser genom vilkadetta direktiv genomförs tillhandahåller försäkring i en eller flera av deförsäkringsklasser som anges i bilagan, en tid av fem år fr.o.m dagen föranmälan av detta direktiv för att kunna uppfylla vad som krävs enligtartiklarna 18, 19 och 20.
2. Medlemsstaterna får dessutom
a) medge företag som avses i punkt 1, vilka vid utgången av femårspe-
rioden inte fullt ut uppnått föreskriven solvensmarginal, en ytterli-gare frist på högst två år, om företaget enligt artikel 24 meddelattillsynsmyndigheten för dess godkännande de åtgärder som företagetavser att vidta,
b) för de företag som avses i punkt 1 dock ej ömsesidiga institut som
avses i artikel3.2 andra strecksatsen, andra meningen och som vidutgången av den angivna femårsperioden inte har en solvensmarginalberäknad enligt artikel 19, vilken utan avdrag för återförsäkringuppgår til lden minsta garantifond som avses i artikel20.2 a och b,medge undantag från kravet att garantifonden skall inrättas föreutgången av det räkenskapsår då solvensmarginalen uppnår dettaminimibelopp.
Det uppskov som sålunda medges företag att upprätta en minsta
garantifond får i inget fall överstiga tio år räknat från dagen föranmälan av detta direktiv.
3. De företag som vill utvidga verksamheten enligt artikel 8.2 eller
artikel10, får göra detta endast under förutsättning att de omgåendeföljer bestämmelserna i detta direktiv.
4. Ett företag som har en annan associationsform än vad som anges i
artikel8 kan under en tid av tre år från anmäl an av detta direktivfortsätta att bedriva sin nuvarande verksamhet i den form företaget harvid tidpunkten för sådan anmälan. Företag som etableras i Storbritan-nien ”by Royal Charter” eller ”by private Act” eller ”by special PublicAct” får under obegränsad tid fortsätta att bedriva verksamhet i oför-ändrad form.
Berörda medlemsstater skall göra upp en förteckning över sådana
företag och översända den till övriga medlemsstater och kommissionen.
5. Företag som enligt sitt ändamål bedriver livförsäkringsverksamhet
och insättarverksamhet får fortsätta med dessa verksamhetsgrenar, dockatt insättarverksamheten måste upphöra inom tre år från dagen föranmälan av detta direktiv. Med avvikelse från detta får ”Caisse généraled’épargne et de retraite (CGER)/Algemene Spoor- en Lifrentekas(ASLK)” i Belgien, sammanslutningar registrerade enligt ”the Friendly
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 20
▼B
Societies Acts” i Storbritannien och ”Banca nazionale delle communica-
zioni” i Italien fortsätta den verksamhet de bedrev vid anmälan av dettadirektiv.
6. Företag som samtidigt bedriver båda verksamhetsformerna på de
villkor som anges i artikel 13 skall medges en frist av fem år från ochmed dagen för anmälan av detta direktiv för att uppfylla bestämmel-serna i artikel14.
7. På begäran av företag som uppfyller kraven i artiklarna 17—20
skall medlemsstaterna upphöra att tillämpa bestämmelser som innebärrestriktioner som avser bl.a. pantsättning, deposition eller ställande avsäkerhet.
Artikel 34
Medlemsstaterna skall tillåta agenturer eller filialer som avses i avdel-
ning III och som vid ikraftträdandet av bestämmelserna för genomfö-randet av detta direktiv bedriver verksamhet inom en eller flera av de ibilaga 1 angivna försäkringsklasserna och inte utvidgar verksamhetenpå sätt som avses i artikel10.2, en frist på högst fem år från dagen föranmälan av detta direktiv att uppfylla villkoren enligt artikel 29.
Artikel 35
När ett dotterföretag etableras enligt artikel 13.5, får minsta garanti-
fonden utgöras till hälften av en oåterkallelig finansiell garanti frånmoderföretaget, dock på följande villkor:
a) Moderföretaget skall äga minst 95 % av dotterföretagets aktiekapital,
b) icke inbetalt aktiekapital får inte ingå i den hälft av den minsta
garantifonden som inte täcks av den oåterkalleliga finansiellagarantin, och
c) moderföretaget skall uppfylla de finansiella villkoren i både det
första samordningsdirektivet för annan försäkring än livförsäkringoch i detta direktiv, varvid medelsom svarar mot garantibel oppetinte får anses utgöra en del av moderföretagets fria tillgångar.
Dotterföretag får utnyttja denna möjlighet under en tid av sju år från
den dag det medgavs. Under denna tid och senast från och med tredjeåret skall dotterföretaget gradvis ersätta moderföretagets garanti medfria tillgångar; dotterföretaget skall för detta ändamål ge in en plan tillden behöriga tillsynsmyndigheten för godkännande, tillsammans medansökan om auktorisation.
Artikel 36
Under en tid som utlöper vid ikraftträdandet av ett avtal ingånget med
tredje land enligt artikel 32 och senast vid utgången av en tidsfrist påfyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv, får varje medlemsstat,till förmån för företag hemmahörande i vederbörande tredje land ochetablerade inom medlemsstatens territorium, fortsätta att tillämpa debestämmelser som gällde för dessa företag den 1 januari 1979 medavseende på valutamatchande tillgångar och de tekniska reservernas,inklusive premiereservens, lokalisering, förutsatt att anmälan görs till deövriga medlemsstaterna och kommissionen samt att gränserna för delättnader som medges enligt artikel 17.2 till förmån för de av medlems-staternas företag som etablerats inom territoriet inte överskrids.
Artikel 37
1. När ett värdland av sina egna medborgare kräver vandelsintyg
eller bevis om att de inte varit försatta i konkurs, skall medlemsstaten,när det gäller medborgare i andra medlemsstater, som tillräckligt bevisgodta ett utdrag ur kriminalregistret eller, i avsaknad därav, motsva-rande handlingar, utfärdade av en behörig rättslig eller administrativmyndighet i den medlemsstat där utlänningen har medborgarskap ellersenast har uppehållit sig och som visar att dessa krav är tillgodosedda.
2. Om den medlemsstat där utlänningen har medborgarskap eller
senast har uppehållit sig inte utfärdar sådana handlingar som avses ipunkt 1, får dessa ersättas av en förklaring under ed eller, i stater där
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 21
▼B
inga bestämmelser om edgång finns, av en försäkran av vederbörande
inför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekom-mande fall, inför en notarie i den medlemsstat där utlänningen harmedborgarskap eller senast har uppehållit sig, varpå myndigheten ellernotarien utfärdar ett intyg om edgång eller avgiven försäkran. Enförklaring beträffande frihet från konkurs får också avges inför enbehörig näringsorganisation i samma land.
3. Handlingar som utfärdas i enlighet med punkt 1 eller 2 får vid
ingivandet inte vara äldre än tre månader.
4. Medlemsstaterna skall inom 18 månader från dagen för anmälan
av detta direktiv utse de myndigheter och organisationer som skall habehörighet att utfärda handlingar som avses i punkterna 1 och 2 ochskall genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen omdetta.
Inom samma tidsfrist skall varje medlemsstat underrätta övriga
medlemsstater och kommissionen om de myndigheter och organisa-tioner till vilka de i denna artikel nämnda handlingarna skall ges in tillstöd för en ansökan att inom ifrågavarande medlemsstat bedriva sådanverksamhet som avses i artikel1.
AVDELNING V
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 38
Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett
nära samarbete i syfte att underlätta tillsynen av direkt försäkringsrö-relse inom gemenskapen och vid uppföljningen av de svårigheter somkan uppkomma vid tilllämpningen av detta direktiv.
Artikel 39
1. Inom en tid av sex år från dagen för anmälan av detta direktiv
skall kommissionen till rådet överlämna en rapport över verkningarnapå försäkringsmarknaden i medlemsstaterna av de finansiella krav somföreskrivs i detta direktiv. Om så behövs skall kommissionen till rådetöverlämna interimsrapporter före utgången av den övergångsperiod somanges i artikel33.1.
2. Efter en tid av tio år från anmälan av detta direktiv skall kommis-
sionen till rådet överlämna en rapport om den verksamhet som bedrivitsav de två slag av företag som omfattas av detta direktiv, dvs. företagsom samtidigt bedriver verksamhet inom de försäkringsgrenar sombehandlas i det första samordningsdirektivet för annan försäkring änlivförsäkring och verksamhet som omfattas av detta direktiv samtföretag som endast bedriver sådan verksamhet som omfattas av dettadirektiv.
3. Rådet skall på förslag av kommissionen vartannat år göra en
granskning och vid behov ompröva de belopp som i detta direktivuttrycks i beräkningsenheter, varvid den ekonomiska och monetärautvecklingen inom gemenskapen skall beaktas. Kommissionen skall tillrådet överlämna sitt första förslag i detta avseende samtidigt med ettförslag rörande annan försäkring än livförsäkring enligt artikel 3 idirektiv 76/580/EEG (
1) och senast fyra år efter anmälan av detta
direktiv.
Artikel 40
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från anmälan av detta direktiv
ändra sina nationella bestämmelser så att de överensstämmer med direk-tivet och skall genast underrätta kommissionen om detta. De ändrade
(1) EGT nr L 189, 13.7.1976, s. 13.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 22
▼B
bestämmelserna skall, om inte annat följer av artiklarna 33—36, till-lämpas inom 30 månader från dagen för anmälan av detta direktiv.
Artikel 41
Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna se till att till
kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i lagar ochandra författningar som de antar inom det område som omfattas av dettadirektiv.
Artikel 42
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1979L0267 — SV — 01.01.1981 — 001.001 — 23
▼B
BILAGA
Försäkringsklasser
I. Försäkring som avses i artikel1.1 a, b och c med undantag för de som
anges i II och III.
II. Försäkring som utfaller vid äktenskaps ingående, försäkring som utfaller
vid födelsen.
III. Försäkring som avses i artikel1.1 a och b och som är anknuten til l
investeringsfonder.
IV. ”Permanent health insurance” som avses i artikel 1.1 d.
V. Tontiner som avses i artikel1.2 a.
VI. Verksamhet avseende ”capitalredemption” som avses i artikel1.2 b.
VII. Förvaltning av pensionsfonder som avses i artikel 1.2 c och d.
VIII. Verksamhetsformer som avses i artikel1.2 e.
IX. Verksamhetsformer som avses i artikel1.3.