1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 3286/94
av den 22 december 1994
om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma handelspolitikens område i syfte
att säkerställa gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som
fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO)
(EGT L 349, 31.12.1994, s. 71)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 356/95 av den 20 februari 1995 L 41 3 23.2.1995
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 3286/94
av den 22 december 1994
om fastställande av gemenskapsförfaranden på den gemensamma
handelspolitikens område i syfte att säkerställa gemenskapensrättigheter enligt internationella handelsregler, särskilt regler som
fastställts av Världshandelsorganisationen (WTO)
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 113 i detta,
med beaktande av bestämmelserna om upprättandet av den gemen-
samma organisationen av jordbruksmarknaderna och de bestämmelsersom antagits i enlighet med artikel 235 i fördraget och som är tillämp-liga på varor framställda av jordbruksprodukter, särskilt debestämmelser som medger undantag från den allmänna principen att
varje kvantitativ restriktion eller åtgärd med motsvarande verkan endast
får ersättas med de åtgärder som föreskrivs i de instrumenten,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(
1), och
med beaktande av följande:Den gemensamma handelspolitiken, särskilt användningen av handels-
politiska skyddsåtgärder, måste grundas på enhetliga principer.
I rådets förordning (EEG) nr 2641/84 av den 17 september 1984 om att
stärka den gemensamma handelspolitiken särskilt när det gäller skyddmot otillåtet handelsbruk(
2) fastställdes förfaranden som möjliggör för
gemenskapen att
— agera i fråga om varje otillåtet handelsbruk i syfte att undanröja den
skada som vållats av detta,
— säkerställa ett oinskränkt utövande av gemenskapens rättigheter vad
gäller tredje lands handelsbruk.
De erfarenheter som vunnits vid tillämpningen av förordning (EEG)
nr 2641/84 visar att behovet av att agera i fråga om handelshinder
som införs eller vidmakthålls av tredje land kvarstår och att förfarandet
i förordning (EEG) nr 2641/84 inte är helt effektivt.
Det förefaller därför nödvändigt att fastställa nya och förbättrade
gemenskapsförfaranden för att säkerställa ett effektivt utövande av ge-menskapens rättigheter enligt internationella handelsregler.
Internationella handelsregler är främst de regler som infördes inom
ramen för WTO-förhandlingarna och som fastställs i bilagorna till
WTO-avtalen, men de kan också vara regler i andra avtal i vilka ge-
menskapen är part och där de regler fastställs som skall tillämpas påhandeln mellan gemenskapen och tredje land; det är därför lämpligtatt ge en klar bild av den typ av avtal som begreppet ”internationellahandelsregler” avser.
De ovan nämnda gemenskapsförfarandena bör baseras på en rättslig
mekanism enligt gemenskapens lagstiftning som är överskådlig och
som säkerställer att beslut om att åberopa gemenskapens rättigheter
enligt internationella handelsregler fattas på grundval av korrekta fak-tiska uppgifter och en rättslig analys.
Denna mekanism syftar till att åstadkomma förfaranden för att begära
att gemenskapens institutioner reagerar på handelshinder som införseller vidmakthålls av tredje land och som vållar skada eller på annatsätt orsakar störningar i handeln, förutsatt att det finns en rätt att1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
(1) Yttrandet avgivet den 14 december 1994 (SIC! EGT nr C 18, 23.1.1995).
(2) EGT nr L 252, 20.9.1984, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förord-
ning (EG) nr 522/94 (EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10).
▼B
ingripa mot sådana hinder enligt tillämpliga internationella handels-
regler.
Medlemsstaternas rätt att använda denna mekanism bör inte påverka
deras möjlighet att ta upp samma eller liknande frågor genom andragemenskapsförfaranden, särskilt i den kommitté som inrättats genom
artikel 113 i fördraget.
Den kommitté som inrättats genom artikel 113 i fördraget har en insti-
tutionell roll som bör beaktas av samtliga organ i gemenskapen vid
utarbetandet av råd i handelspolitiska frågor. Därför bör denna
kommitté hållas informerad om utvecklingen av enskilda fall så attden kan överväga mer långtgående politiska följder av dessa.
I den utsträckning som ett avtal med tredje land förefaller vara det
lämpligaste sättet att lösa en tvist som uppstår på grund av handels-hinder skall förhandlingar i detta syfte föras i enlighet medförfarandena i artikel 113 i fördraget, särskilt i samråd med denkommitté som inrättats genom samma artikel.
Det är lämpligt att bekräfta att gemenskapen måste agera i enlighet
med sina internationella förpliktelser och, om dessa förpliktelser
hänför sig till avtal, vidmakthålla den balans av rättigheter och skyldig-
heter som är syftet med avtalen.
Det är också lämpligt att bekräfta att åtgärder som vidtas i enlighet
med berörda förfaranden även bör vara förenliga med gemenskapens
internationella förpliktelser och inte bör påverka andra åtgärder i fallsom inte omfattas av denna förordning som kan vidtas direkt i enlighetmed artikel 113 i fördraget.
Den ordning som skall följas vid det undersökningsförfarande som
fastställs i denna förordning bör också bekräftas, särskilt vad gällerrättigheter och skyldigheter för gemenskapens myndigheter och deberörda parterna liksom på vilka villkor intresserade parter kan få
tillgång till information och begära att bli informerade om de väsent-
liga förhållanden och överväganden som är resultatet avundersökningen.
När gemenskapen agerar i enlighet med denna förordning måste
behovet av snabba och effektiva insatser genom tilllämpning av detbeslutsförfarande som fastställs i denna förordning beaktas.
Kommissionen och rådet har skyldighet att agera i fråga om handels-
hinder som införs eller vidmakthålls av tredje land inom ramen förgemenskapens internationella rättigheter och skyldigheter endast omgemenskapens intressen kräver ett ingripande, och vid bedömningen
av dessa intressen bör kommissionen och rådet överväga samtliga
intresserade parters synpunkter.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Mål
I denna förordning fastställs gemenskapsförfaranden på den gemen-
samma handelspolitikens område som har till syfte att säkerställa
gemenskapens rättigheter enligt internationella handelsregler, särskiltde regler som fastställts av WTO, och som, med beaktande av andrainternationella förpliktelser, syftar till att
a) agera mot handelshinder som påverkar gemenskapsmarknaden i
syfte att undanröja den skada som vållas av dessa,
b) agera mot handelshinder som påverkar marknaden i tredje land, i
syfte att undanröja de negativa handelseffekterna av dessa.
Dessa förfaranden skall särskilt tillämpas på inledandet, genomförandet
och avslutandet av internationella förfaranden för tvistlösning på dengemensamma handelspolitikens område.1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
Artikel 2
Definitioner
1. Vid tillämpningen av denna förordning avses med handelshinder
varje handelsbruk som införs eller vidmakthålls av tredje land och ifråga om vilket de internationella handelsreglerna ger rätt att ingripa.Den rätten gäller om de internationella handelsreglerna antingenuttryckligen förbjuder ett handelsbruk eller ger en annan part som
påverkas av handelsbruket rätt att söka undanröja effekten av det
berörda handelsbruket.
2. Vid tillämpningen av denna förordning och om inte annat följer
av punkt 8 avses med gemenskapens rättigheter de rättigheter avseende
internationell handel som gemenskapen kan åberopa enligt internatio-
nella handelsregler. I detta sammanhang avses med internationella
handelsregler främst de regler som fastställts inom ramen för WTO
och som återges i bilagorna till WTO-avtalen, men de kan också vararegler i varje annat avtal i vilket gemenskapen är part och sominnehåller bestämmelser för handeln mellan gemenskapen och tredje
land.
3. Vid tillämpningen av denna förordning avses med skadavarje
väsentlig skada som ett handelshinder vållar eller hotar att vålla för engemenskapsindustri på gemenskapsmarknaden i fråga om en vara elleren tjänst.
4. Vid tillämpningen av denna förordning avses med negativa
handelseffekter de effekter som ett handelshinder orsakar eller hotar
att orsaka för gemenskapens företag på tredje lands marknad i frågaom en produkt eller en tjänst och som har en väsentlig effekt på ge-menskapens ekonomi, i en ekonomisk region eller ekonomisk sektor
inom gemenskapen. Den omständigheten att en klagande anser sig
drabbad av sådana negativa handelseffekter skall inte i sig anses varatillräcklig för att gemenskapen skall vidta åtgärder.
5. Med gemenskapsindustri avses alla gemenskapens producenter
eller leverantörer
— av varor eller tjänster som är identiska med eller liknar den vara
eller tjänst som är föremål för ett handelshinder,
— av varor eller tjänster som direkt konkurrerar med den varan eller
tjänsten,
— som använder eller bearbetar den vara eller tjänst som är föremål
för ett handelshinder
eller samtliga de producenter eller leverantörer vars sammanlagda
produktion utgör större delen av gemenskapens totala produktion avde berörda varorna eller tjänsterna; dock skall följande gälla:
a) Om producenterna eller leverantörerna har kommersiellt samband
med exportörerna eller importörerna eller själva importerar den
vara eller tjänst som påstås vara föremål för handelshinder, får
begreppetgemenskapsindustri anses avse de övriga producenterna
eller leverantörerna.
b) Under särskilda omständigheter får producenterna eller leverantö-
rerna inom en region i gemenskapen anses som gemenskapsindustriom deras sammanlagda produktion utgör större delen av produktion-en av den berörda varan eller tjänsten i den eller de medlemsstaterdär regionen är belägen, förutsatt att handelshindrets effekt är
koncentrerad till den eller de medlemsstaterna.
6. Med begreppet gemenskapsföretag avses ett företag som har
bildats i enlighet med lagstiftningen i en medlemsstat, som har sittsäte, sin centrala förvaltning eller huvudsakliga verksamhet inom ge-menskapen och som direkt berörs av produktionen av de varor eller
tjänster som är föremål för handelshinder.
7. Vid tillämpningen av denna förordning skall begreppet ”produ-
center av tjänster” i samband både med begreppet”gemenskapsindustri” enligt definitionen i punkt 5 och begreppet”gemenskapsföretag” enligt definitionen i punkt 6 inte påverka den1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
icke-kommersiella karaktär som produktionen av en viss tjänst kan ha
enligt lagstiftningen i en medlemsstat.
8. Vid tillämpningen av denna förordning avses med tjänster sådana
tjänster i fråga om vilka internationella avtal kan slutas av gemenska-pen på grundval av artikel 113 i fördraget.
Artikel 3
Klagomål från en gemenskapsindustri
1. Varje fysisk eller juridisk person och varje sammanslutning utan
status som juridisk person som agerar på uppdrag av en gemenskapsin-dustri och som anser att den lidit skada till följd av handelshinder som
påverkar gemenskapsmarknaden får ge in ett skriftligt klagomål.
2. Klagomålet skall innehålla tillräckliga bevis på att handelshinder
förekommer och på den skada som uppstått på grund av detta. Bevis
om skada måste i tillämpliga fall ges in på grundval av de kriterier
som anges i artikel 10.
Artikel 4
Klagomål från gemenskapsföretag
1. Varje gemenskapsföretag och varje sammanslutning utan status
som juridisk person som agerar på uppdrag av ett eller flera gemens-kapsföretag som anser sig drabbade av negativa handelseffekter tillföljd av handelshinder som påverkar marknaden i ett tredje land fårlämna ett skriftligt klagomål. Ett sådant klagomål skall dock endast
behandlas om det påtalade handelshindret omfattas av en rätt att agera
som fastställts genom internationella handelsregler i ett multilateralteller plurilateralt handelsavtal.
2. Ett klagomål skall innehålla tillräckliga bevis på att handelshinder
förekommer och på de negativa handelseffekter som uppstått till följdav dessa. Bevis på negativa handelseffekter skall i tillämpliga fallanges på grundval av de kriterier som anges i artikel 10.
Artikel 5
Förfarande vid klagomål
1. Klagomålet skall lämnas in till kommissionen som skall sända en
kopia av det till medlemsstaterna.
2. Klagomålet får tas tillbaka, varvid förfarandet får avslutas, om det
inte ligger i gemenskapens intresse att inte avsluta det.
3. Om det efter samråd visar sig att klagomålet inte innehåller
tillräckliga bevis för att motivera en undersökning skall den klagandeunderrättas om detta.
4. Kommissionen skall fatta beslut snarast möjligt om att inleda ett
undersökningsförfarande efter varje klagomål som lämnats in i enlighetmed artikel 3 eller 4; beslutet skall normalt fattas inom 45 dagar efterdet att klagomålet lämnats in; denna period kan förlängas på begäranav eller med samtycke från den klagande i syfte att få fram komplette-randeinformation som kan vara nödvändig för att till fullo be döma
fallet.
Artikel 6
Begäran om undersökning från en medlemsstat
1. Varje medlemsstat får begära att kommissionen inleder de förfa-
randen som avses i artikel 1.
2. Medlemsstaten skall till kommissionen överlämna tillräckliga
bevis till stöd för sin begäran vad gäller handelshinder och effekter av
dessa. I tillämpliga fall skall bevis på skada eller negativa handelse-
ffekter lämnas på grundval av de kriterier som anges i artikel 10.
3. Kommissionen skall genast underrätta de övriga medlemsstaterna.1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
4. Om det efter samråd står klart att klagomålet inte innehåller
tillräckliga bevis för att motivera en undersökning skall medlemsstateninformeras om detta.
5. Kommissionen skall fatta beslut om att inleda ett undersöknings-
förfarande snarast möjligt efter det att ett klagomål från en medlemsstati enlighet med artikel 6 har överlämnats; beslutet skall normalt fattasinom 45 dagar därefter; denna period kan förlängas på begäran av ellermed samtycke från medlemsstaten så att kompletterande uppgifter kantas fram som kan vara nödvändiga för att till fullo bedöma det fall som
den berörda medlemsstaten lagt fram.
Artikel 7
Samrådsförfarande
1. För samråd i enlighet med denna förordning inrättas härmed en
rådgivande kommitté, i det följande benämnd ”kommittén”, som skallbestå av företrädare för medlemsstaterna och ha en företrädare förkommissionen som ordförande.
2. Samråd skall genast hållas på begäran av en medlemsstat eller på
kommissionens initiativ och under alla omständigheter inom en tidsram
som tillåter att de tidsfrister som fastställs i denna förordning iakttas.
Kommitténs ordförande skall snarast möjligt ge medlemsstaterna allarelevanta uppgifter han har tillgång till. Kommissionen skall ocksåhänskjuta sådan information till den kommitté som inrättats genomartikel 113 i fördraget för att denna skall kunna beakta eventuellt mer
långtgående följder för den gemensamma handelspolitiken.
3. Kommittén skall sammanträda när dess ordförande sammankallar
den.
4. Vid behov får samråd ske skriftligen. I sådana fall skall kommis-
sionen skriftligen underrätta medlemsstaterna som inom en tidsfrist pååtta arbetsdagar efter sådan underrättelse har rätt att framföra sinasynpunkter skriftligen eller begära muntligt samråd, till vilket
ordföranden skall utfärda kallelse, förutsatt att ett sådant samråd kan
hållas inom en tidsram som tillåter att de tidsfrister som fastställs idenna förordning iakttas.
Artikel 8
Gemenskapens undersökningsförfarande
1. Om det efter samråd står klart för kommissionen att tillräckliga
bevis föreligger för att inleda ett undersökningsförfarande och om detär nödvändigt med hänsyn till gemenskapens intressen skall den agerapå följandesätt:
a) Kommissionen skall i Europeiska gemenskapernas officiella tidning
kungöra att ett undersökningsförfarande inleds; en sådan kungörelseskall ange den berörda varan eller tjänsten och berörda länder,sammanfatta den information som mottagits och föreskriva att allrelevant information i frågan skall lämnas till kommissionen; kungö-relsen skall också ange den tidsfrist inom vilken intresserade parter
får anhålla om att höras av kommissionen i enlighet med punkt 5.
b) Kommissionen skall officiellt underrätta företrädarna för det land
eller de länder som omfattas av förfarandet och med vilka samråd itillämpliga fall får hållas.
c) Kommissionen skall genomföra undersökningen på gemenskapsnivå
i samarbete med medlemsstaterna.
2. a) Vid behov skall kommissionen söka få fram alla de uppgifter
som den anser nödvändiga och kontrollera dessa mot uppgifterfrån importörerna, återförsäljarna, agenterna, producenterna,
handelssammanslutningarna och -organisationerna, förutsatt att
de berörda företagen eller organisationerna ger sitt samtycke.
b) Vid behov skall kommissionen genomföra undersökningar inom
tredje lands territorium, förutsatt att regeringarna i dessa länder1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
har underrättats officiellt och inte reser invändningar inom en
rimlig tidsfrist.
c) Kommissionen skall vid undersökningen biträdas av tjänstemän
från den medlemsstat inom vars territorium undersökningengenomförs, förutsatt att medlemsstaten begär det.
3. Medlemsstaterna skall på begäran till kommissionen överlämna
all den information som är nödvändig för undersökningen, i enlighet
med de närmare förfaranden som fastställs av kommissionen.
4. a) Den klagande och de berörda exportörerna och importörerna
liksom företrädare för det berörda landet eller de berördaländerna får granska alla uppgifter som överlämnats till kommis-sionen, med undantag för interna handlingar avsedda för
kommissionen och myndigheterna, förutsatt att dessa är relevanta
för att skydda deras intressen och inte konfidentiella enligt artikel9 och att de används av kommissionen i undersökningsförfa-randet. De berörda personerna skall lämna en motiverad skriftligbegäran till kommissionen och ange vilka uppgifter de behöver.
b) Den klagande och de berörda exportörerna och importörerna och
företrädare för det berörda landet eller de berörda länderna fårbegära att bli informerade om de väsentliga omständigheter ochöverväganden som framkommit vid undersökningen.
5. Kommissionen får höra de berörda parterna. Den skall göra det
om dessa inom den tidsfrist som föreskrivs i kungörelsen i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning har lämnat in en skriftlig begäran om
att höras som visar att de är en part som berörs direkt av förfarandetsresultat.
6. Dessutom skall kommissionen på begäran ge de direkt berörda
parterna tillfälle att sammanträffa så att motstridiga uppfattningar ochalla motargument kan framföras. Därvid skall kommissionen ta hänsyntill parternas önskemål och behovet av att skydda konfidentiellauppgifter. Ingen part skall vara skyldig att delta i ett möte, och under-låtenhet att delta skall inte påverka parternas sak.
7. Om de uppgifter som kommissionen begär inte lämnas inom en
rimlig tidsfrist eller om undersökningen förhindras väsentligt får slut-satser dras på grundval av tillgängliga fakta.
8. När kommissionen har avslutat sin undersökning skall den rappor-
tera till kommittén. Rapporten skall normalt presenteras inom femmånader efter kungörelsen om att förfarandet inleds, om inte undersök-
ningen är så komplicerad att kommissionen förlänger tidsfristen till sju
månader.
Artikel 9
Konfidentiell behandling
1. Uppgifter som har mottagits i enlighet med denna förordning
skall användas bara för det ändamål för vilket de infordrades.
2. a) Varken rådet, kommissionen, medlemsstaterna eller tjänstemän
hos någon av dessa får yppa någon uppgift av konfidentiell artsom lämnats i enlighet med denna förordning med begäran omkonfidentiell behandling, annat än med uppgiftslämnarensuttryckliga tillstånd.
b) Varje begäran om konfidentiell behandling skall ange varför
uppgifterna är konfidentiella och skall åtföljas av en icke-konfi-dentiell sammanfattning av uppgifterna eller en förklaring somanger skälen till att uppgifterna inte på sådant sätt kan samman-
fattas.
3. Uppgifter kommer vanligen att anses vara konfidentiella om
röjande av dem sannolikt har en avsevärd negativ verkan påuppgiftslämnaren eller källan.
4. Om det visar sig att en begäran om konfidentiell behandling inte
är berättigad och uppgiftslämnaren inte är villig att göra uppgifterna1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
offentliga eller att godkänna att de yppas i generaliserad eller samman-
fattad form, får uppgifterna lämnas utan avseende.
5. Denna artikel skall inte hindra gemenskapens myndigheter att
yppa allmän information, särskilt de skäl som legat till grund för besluti enlighet med denna förordning. Sådant yppande måste ske med beak-
tande av de intresserade parternas berättigade intresse av att deras
affärshemligheter inte röjs.
Artikel 10
Bevis
1. En undersökning av skada skall i tillämpliga fall grundas på
följande kriterier:
a) Omfattningen av den berörda importen till eller exporten från ge-
menskapen, särskilt om det skett en väsentlig ökning ellerminskning, i absoluta tal eller i förhållande till produktionen ellerkonsumtionen på den berörda marknaden.
b) Gemenskapsindustrins konkurrenters priser, särskilt för att fastställa
om det inom gemenskapen eller på tredje lands marknad harförekommit avsevärd underprissättning jämfört med gemenskapsin-dustrin.
c) Effekterna av detta på gemenskapsindustrin som de avspeglas i
utvecklingen av vissa ekonomiska faktorer som exempelvis produk-
tion, kapacitetsutnyttjande, lager, försäljning, marknadsandel, priser
(dvs. en prisnedgång eller uteblivna prisökningar som annars skulleha inträffat), vinst, kapitalavkastning, investeringar, sysselsättning.
2. Om hot om skada görs gällandeskall kommissione n också
undersöka om det är sannolikt att en viss situation kommer attutvecklas till en faktisk skada. I detta sammanhang får hänsyn äventas till följande kriterier:
a) Ökningstakten i exporten till den marknad där gemenskapens
produkter är utsatta för konkurrens.
b) Ursprungslandets eller exportlandets exportkapacitet vid under-
sökningstillfället eller inom en överblickbar framtid och
sannolikheten för att exporten till följd av den kapaciteten kommer
att riktas mot den marknad som avses i a.
3. Skada som vållas av andra faktorer och som antingen var för sig
eller tillsammans också påverkar gemenskapsindustrin negativt får intetillskrivas de handelsbruk som undersöks.
4. När negativa handelseffekter görs gällande skall kommissionen
undersöka följderna av sådana negativa effekter för gemenskapensekonomi, ekonomin i en region eller inom en ekonomisk sektor inomgemenskapen. I detta syfte får kommissionen i tillämpliga fall beaktakriterier av den typ som anges i punkterna 1 och 2. Negativa effekter
kan bland annat uppstå i situationer då handelsflödena för en vara eller
tjänst förhindras, försvåras eller läggs om till följd av ett handelshindereller i situationer då handelshinder i betydande grad har påverkat leve-rans eller försörjning (t.ex. av delar och beståndsdelar eller råvaror) tillgemenskapsföretag. Om hot om negativa handelseffekter görs gällande
skall kommissionen också undersöka om det är sannolikt att en viss
situation kommer att utvecklas till faktiska negativa handelseffekter.
5. När kommissionen undersöker bevis på negativa handelseffekter
skall den också beakta de bestämmelser, de principer eller den praxis
som reglerar rätten att agera enligt de relevanta internationella reglersom avses i artikel 2.1.
6. Kommissionen skall vidare undersöka varje annat relevant bevis i
klagomål. I detta sammanhang är de kriterier som anges i punkt 1-5inte fullständiga och inte heller kan ett eller flera av dessa kriteriervara utslagsgivande när det gäller att avgöra om en skada eller negativahandelseffekter föreligger.1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 11
Avslutande eller upphävande av förfarandet
1. Om det som en följd av undersökningsförfarandet visar sig att ge-
menskapens intressen inte kräver att åtgärder vidtas skall förfarandetavslutas i enlighet med artikel 14.
2. a) Om det berörda tredje landet eller länderna efter undersöknings-
förfarandet vidtar åtgärder som anses tillfredsställande och det
därför inte krävs att gemenskapen vidtar åtgärder får förfarandet
upphävas i enlighet med bestämmelserna i artikel 14.
b) Kommissionen skall övervaka tillämpningen av dessa åtgärder, i
tillämpliga fall på grundval av regelbundet mottagna uppgifter
som den kan begära från de berörda tredje länderna och vidbehov kontrollera.
c) Om de åtgärder som vidtagits av det berörda tredje landet eller
länderna har upphävts, avbrutits eller inte genomförts korrekt,om kommissionen har skäl att tro att så är fallet eller, slutligen,om en begäran från kommissionen om uppgifter i enlighet med binte besvaras, skall kommissionen informera medlemsstaterna
och vid behov, om det är motiverat av undersökningens resultat
och de nya fakta som finns tillgängliga, vidta åtgärder i enlighetmed artikel 13.3.
3. Om det efter ett undersökningsförfarande eller dessförinnan,
under och efter ett internationellt tvistlösningsförfarande förefaller som
om det lämpligaste sättet att lösa en tvist på grund av ett handelshinder
är att sluta ett avtal med det berörda tredje landet eller länderna somkan förändra gemenskapens och det eller de berörda tredje ländernasmateriella rättigheter, skall förfarandet avbrytas i enlighet medbestämmelserna i artikel 14 och förhandlingar genomföras i enlighetmed bestämmelserna i artikel 113 i fördraget.
Artikel 12
Handelspolitiska åtgärder
1. Om det konstateras (till följd av undersökningsförfarandet, om
inte den faktiska och rättsliga situationen är sådan att ett under-sökningsförfarande inte behövs) att åtgärder är nödvändiga i
gemenskapens intresse för att säkerställa utövandet av gemenskapens
rättigheter enligt internationella handelsregler i syfte att undanröjaskada eller negativa handelseffekter till följd av handelshinder sominförs eller vidmakthålls av tredje land, skall lämpliga åtgärder beslutasi enlighet med förfarandet i artikel 13.
2. Om gemenskapens internationella förpliktelser kräver ett
föregående internationellt samråds- eller tvistlösningsförfarande skallde åtgärder som avses i punkt 3 beslutas först sedan detta förfarandeavslutats och med beaktande av dess resultat. Särskilt om gemenskapenhar begärt att ett internationellt tvistlösningsorgan skall ange och
bemyndiga de åtgärder som är lämpliga för att genomföra resultaten
av ett internationellt tvistlösningsförfarande, skall de handelspolitiskaåtgärder från gemenskapens sida som kan bli nödvändiga till följd avett sådant bemyndigande vara förenliga med rekommendationen fråndet internationella tvistlösningsorganet.
3. Varje handelspolitisk åtgärd som är förenlig med gällande inter-
nationella förpliktelser och förfaranden får vidtas, särskilt följande:
a) Upphävande eller tillbakadragande av koncessioner till följd av
handelspolitiska förhandlingar.
b) En ökning av befintliga tullavgifter eller införandet av andra impor-
tavgifter.
c) Införandet av kvantitativa restriktioner eller andra åtgärder som
ändrar import- eller exportvillkoren eller på annat sätt påverkarhandeln med det berörda tredje landet.
4. Skälen till beslutet skall anges i respektive beslut som skall
offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning . Offent-1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼B
liggörandet skall också anses utgöra underrättelse till de länder och
parter som berörs i första hand.
Artikel 13
Beslutsförfaranden
1. De beslut som avses i artikel 11.1 och 2 a skall antas i enlighet
med bestämmelserna i artikel 14.
2. Om gemenskapen till följd av ett klagomål i enlighet med artik-
larna 3 eller 4 eller en begäran i enlighet med artikel 6 följer ettformellt samråds- och tvistlösningsförfarande skall beslut som gällerinledandet, genomförandet eller avslutandet av sådana förfarandenfattas i enlighet med artikel 14.
3. Om gemenskapen sedan den agerat i enlighet med artikel 12.2
måste fatta beslut om de handelspolitiska åtgärder som skall antas ienlighet med artikel 11.2 c eller artikel 12, skall rådet i enlighet medartikel 113 i fördraget fatta beslut med kvalificerad majoritet senast30 arbetsdagar efter det att förslaget mottagits.
Artikel 14
Kommittéförfaranden
1. Om det hänvisas till förfarandet i denna artikel skall kommittén
sammankallas av ordföranden.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall diskutera frågan inom en tidsperiod somordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är.
3. Kommissionen skall anta ett beslut som den skall underrätta
medlemsstaterna och som skall träda i kraft efter en tidsfrist på 10
dagar, om ingen medlemsstat dessförinnan har hänskjutit frågan till
rådet.
4. Rådet får på begäran av en medlemsstat och med kvalificerad
majoritet revidera förslaget.
5. Kommissionens beslut skall träda i kraft efter en tidsfrist på 30
dagar om rådet inte har fattat beslut inom den tidsfristen, som räknasfrån den dag då frågan hänsköts till rådet.
Artikel 15
Allmänna bestämmelser
1. Denna förordning skall inte tillämpas i fall som omfattas av andra
befintliga bestämmelser inom området på den gemensamma handelspo-litikens område. Den skall fungera som ett komplement till
— bestämmelserna om upprättandet av den gemensamma organisa-
tionen av jordbruksmarknaderna och genomförandebestämmelserna
till dem,
— de särskilda bestämmelser som antagits i enlighet med artikel 235 i
fördraget och som är tillämpliga på varor framställda av jordbruks-produkter.
Denna förordning skall inte påverka andra åtgärder som kan vidtas i
enlighet med artikel 113 i fördraget och inte heller gemenskapsförfar-anden för att behandla frågor om handelshinder som väcks avmedlemsstaterna i den kommitté som inrättats genom artikel 113 ifördraget.
2. Förordning (EEG) nr 2641/84 upphävs. Hänvisningar till den
upphävda förordningen betraktas i förekommande fall som hänvis-ningar till denna förordning.1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼M1
▼M1
Artikel 16
Ikraftträdande
Denna förordning träder i kraft den 1 januari 1995.Den skall tillämpas på alla förfaranden som inleds efter detta datum
samt på förfaranden som pågår vid denna tidpunkt och för vilka
gemenskapsutredningarna har avslutats.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1994R3286 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B