Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BKOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av
exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
(EGT L 147, 30.6.1995, s. 7)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Kommissionens förordning (EG) nr 95/96 av den 23 januari 1996 L 18 10 24.1.1996
"M2 Kommissionens förordning (EG) nr 2480/95 av den 25 oktober
1995L 256 9 26.10.1995
"M3 Kommissionens förordning (EG) nr 1259/97 av den 1 juli 1997 L 174 10 2.7.1997
"M4 Kommissionens förordning (EG) nr 2052/97 av den 20 oktober
1997L 287 14 21.10.1997
"M5 Kommissionens förordning (EG) nr 2094/98 av den 30 september
1998L 266 61 1.10.1998
"M6 Kommissionens förordning (EG) nr 2513/98 av den 20 november
1998L 313 16 21.11.1998
"M7 Kommissionens förordning (EG) nr 602/2001 av den 28 mars
2001L 89 16 29.3.2001
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och med
den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80(EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 1
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr
1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som
skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-
skapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni
1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för spann-
mål (1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland
och Sverige och genom förordning (EG) nr 3290/94 (2), särskilt
artiklarna 13.11 och 16.2 i denna, och
med beaktande av följande:För produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av
marknaden för spannmål måste exportbidrag, utjämningskoefficienter
och exportavgifter fastställas som en särskild åtgärd vid störningar inom
spannmålssektorn enligt vissa antagna kriterier för att täcka skillnaden
mellan noteringar och priser på dessa produkter inom gemenskapen och
på världsmarknaden.
Med hänsyn till prisskillnaden på det spannmål som bjuds ut av de olika
exportländerna på världsmarknaden är det lämpligt att särskilt beakta de
olika speditionskostnaderna och att fastställa exportbidragen med hänsyn
tagen till skillnaden mellan de representativa priserna inom gemen-
skapen och de mest förmånliga noteringarna och priserna på världs-
marknaden.
För att göra det möjligt att exportera finmalet mjöl, krossgryn, grovt mjöl
och malt bör, å ena sidan, priserna för basspannmål och de kvantiteter
som är nödvändiga för tillverkning av produkterna i fråga och värdet av
biprodukterna och, å andra sidan, produkternas avsättningsmöjligheter
och försäljningsvillkor på världsmarknaden beaktas för att fastställa
exportbidragen.
För att utjämningskoefficienten skall fungera i enlighet med föreskrif-
terna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 är det
nödvändigt att de kan differentieras efter destinationen för de produkter
som skall exporteras.
För en effektiv förvaltning av gemenskapens fonder och för att ta hänsyn
till exportmöjligheterna för produkterna i fråga är det lämpligt att
föreskriva att exportbidrag och exportavgifter fastställs genom ett
anbudsförfarande för en bestämd kvantitet för de produkter som avses
i artikel 1.1 a och b i förordning (EEG) nr 1766/92.
De anbudsinfordringar som genomförs bör omfattas av enhetliga
principer för att säkerställa lika behandling av alla berörda parter inom
gemenskapen. För detta ändamål bör offentliggörandet av beslut om
anbudsinfordran i Europeiska gemenskapernas officiella tidning åtföljas
av ett meddelande om anbudsinfordran.
Anbuden måste innehålla de uppgifter som är nödvändiga för deras
värdering och åtföljas av vissa formella förpliktelser.
Ett högsta exportbidrag eller en lägsta exportavgift bör fastställas. Detta
förfarande säkerställer att alla de kvantiteter som berörs av detta
fastställande tilldelas.!B
(1) EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21.
(2) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 2
Marknadssituationer kan uppstå där de ekonomiska aspekterna för den
avsedda exporten leder till att en anbudsinfordran inte fullföljs istället för
att fastställa ett exportbidrag eller en exportavgift.
En säkerhet bör ställa för anbudet, som skall säkerställa att den licens
som utfärdats inom ramen för anbudsinfordran används vid export av
kvantiteterna. Denna förpliktelse kan bara uppfyllas om anbudet
fullföljs. Om anbudet återkallas måste säkerheten förverkas.
Närmare föreskrifter måste fastställas för meddelande av resultat av
anbudsinfordran till dem som lämnat anbud och för utfärdande av de
licenser som krävs för export av de tilldelade kvantiteterna.
För att fastställa exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 i
förordning (EEG) nr 1766/92 och för att kontrollåtgärder inte skall
behöva införas för att avslöja mindre variationer i den mängd basspann-
mål som används, vilka inte märkbart påverkar produktens kvalitet är det
lämpligt att anta en enhetlig värderingsmetod. Bland de tekniska
metoderna för värdering av kvantiteten basspannmål har analysen av
askinnehållet av de tillverkade produkterna visat sig vara den mest
effektiva. Det är lämpligt att denna analys utförs på samma sätt inom
hela gemenskapen.
Beviljande av exportbidrag för spannmål importerat från tredje länder
och återexporterat till tredje länder förefaller inte vara försvarbart.
Beviljande av exportbidrag bör därför begränsas till gemenskapens
produkter.
I kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november 1987
om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag
för jordbruksprodukter (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr
1384/95 (2), krävs att, i fall av differentiering av bidragsnivån i enlighet
med destinationen, utbetalning av bidrag görs beroende av att bevis
framläggs för att produkten har importerats i oförändrat skick till det
tredje land eller ett av de tredje länder för vilket bidrag föreskrivs. Den
enda bidragsnivå inom gemenskapen som är lägre än den som tillämpas
för spannmålssektorn vid export till all tredje länder är den som fastställs
för export till Schweiz och Liechtenstein. För att inte störa flertalet av
gemenskapens exporter genom att kräva ett ankomstbevis för des-
tinationen är det lämpligt att genom andra åtgärder säkerställa att de
produkter som gynnats av ett exportbidrag till ”alla tredje länder” inte
exporteras till något av de ovan nämnda länderna. För detta ändamål
finns det skäl att avstå från krav på att uppvisa ankomstbevis för export
sjövägen. Ett intyg som utfärdas av medlemsstaternas behöriga
myndigheter enligt vilket produkterna lämnat gemenskapens tullområde
ombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport kan anses vara ett
tillräckligt bevis.
I artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 föreskrivs att lämpliga
åtgärder kan vidtas när noteringarna eller priserna på världsmarknaden
för en eller flera av de produkter som anges i artikel 1 i den förordningen
när gemenskapens prisnivå och när denna situation kan antas komma att
bestå och förvärras och att, som en följd av detta, gemenskapens
marknad störs eller hotas att störas. Det är därför nödvändigt att
säkerställa ett tillräckligt stort utbud av spannmål. För detta ändamål bör
exportavgifter tas ut och utfärdandet av exportlicenser bör tillfälligt
upphöra, helt eller delvis.
Då den situation som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92
kan uppträda inom en relativt kort tidsfrist är det nödvändigt att
kommissionen vid varje tidpunkt förfogar över rätten att tillfälligt kunna
upphöra med utfärdande av exportlicenser.
Bestämmelserna i kommissionens förordning (EEG) nr 1533/93 (3),
senast ändrad genom förordning (EG) nr 3304/94 (4), tas in i den här
förordningen och anpassas till den aktuella situationen på marknaden.
Den nämnda förordningen bör därför upphävas.!B
(1) EGT nr L 351, 14.12.1987, s. 1.
(2) EGT nr L 134, 20.6.1995, s. 14.
(3) EGT nr L 151, 23.6.1993, s. 15.
(4) EGT nr L 341, 30.12.1994, s. 48.1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 3
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet
från Förvaltningskommittén för spannmål.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG) nr
1766/92 skall exportbidragen, de exportavgifter som avses i artikel 16 i
den här förordningen och de utjämningskoefficienter som avses i artikel
13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 fastställas med hänsyn
särskilt till följande:
a) De priser som användas på gemenskapens representativa marknader,
deras utveckling och noteringarna på marknaderna i tredje länder.
b) Försäljningskostnaderna och de förmånligaste transportkostnaderna
med utgångspunkt i gemenskapens representativa marknader fram
till hamn eller annan exportplats och speditionskostnaderna på
världsmarknaden.
c) Den nödvändiga kvantiteten spannmål för tillverkning av förädlade
produkter.
d) Avsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor för de aktuella
produkterna på världsmarknaden.
e) Undvikande av störningar på gemenskapens marknad.
f) Ekonomiska aspekter för den avsedda exporten.g) Kvantitativa och budgetära begränsningar som härrör från avtal
slutna i enlighet med artikel 228 i fördraget.
Artikel 2
Bestämmelserna i artikel 13.8 första stycket i förordning (EEG) nr
1766/92 skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c och d i
den förordningen och för de produkter som avses i artikel 1 i den
förordningen och som exporteras i form av sådana varor som återges i
bilaga B till denna.
Bestämmelserna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr
1766/92 skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c i den
förordningen.
Artikel 3
Utjämningskoefficienterna kan differentieras efter destination.
Artikel 4
1. Exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 a och b i
förordning (EEG) nr 1766/92 och de exportavgifter som föreskrivs i
artikel 15 i den här förordningen kan fastställas genom anbudsinfordran.
Villkoren för anbudsinfordran skall garanters lika tillträde för varje
person som är etablerad inom gemenskapen.
Anbudsinfordran gäller för exportbidraget eller exportavgiften.2. Beslut om öppnande av anbudsinfordran skall fattas i enlighet med
förfarandet i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92.
3. Anbudsinfordran skall åtföljas av ett offentliggörande av meddelan-
de om anbudsinfordran som fastställs av kommissionen och i vilket det
särskilt anges de olika datum då anbud kan lämnas och till vilka behöriga
organ i medlemsstaterna de skall ges in.
4. Beslut angående anbudsinfordran och meddelandet om anbuds-
infordran skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning .!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 4
Mellan offentliggörandet av meddelandet om anbudsinfordran och det
första datum som fastställs för att lämna in anbud skall det vara en
tidsfrist på minst fem dagar.
Artikel 5
1. De berörda parterna skall antingen lämna ett skriftligt anbud till
medlemsstaternas behöriga organ eller skicka anbudet till dessa genom
skriftlig telekommunikation.
2. I anbudet skall anges:a) Referens avseende anbudsinfordran.b) Anbudsgivarens namn och adress.c) Arten och kvantiteten av den produkt som skall exporteras.
d) Exportbidragets belopp per ton eller, i förekommande fall, export-
avgiftens belopp per ton, uttrycket i ecu.
3. Anbudet är endast giltigt oma) det före utgången av den tidsfrist som föreskrivs för att lämna anbud,
framläggs bevis om att anbudsgivaren har ställt säkerhet för anbudet,
b) det åtföljs av ett skriftligt åtagande för de tilldelade kvantiteterna,
inom två dagar efter mottagande av det meddelande om de tilldelade
kvantiteterna som avses i artikel 7.3 i denna förordning, lämna in en
ansökan om exportlicens eller i förekommande fall en ansökan om
exportlicens med förutfastställelse av en exportavgift som uppgår till
samma belopp som anbudsbeloppet,
c) det inte innehåller andra villkor än de som föreskrivs i meddelandet
om anbudsinfordran.
4. Ett inlämnat anbud kan inte återkallas.
Artikel 6
Öppnandet av anbuden skall utföras av medlemsstaternas behöriga organ,
och skall inte vara offentligt. De personer som deltar i granskningen har
tystnadsplikt.
Anbuden meddelas anonymt och omgående till kommissionen.
Artikel 7
1. På grundval av de meddelande anbuden beslutar kommissionen i
enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 23 i förordning
(EEG) nr 1766/92 att fastställa ett högsta exportbidrag eller, i
förekommande fall, en lägsta exportavgift eller att inte fullfölja
anbudsinfordran.
2. När ett högsta exportbidrag har fastställts skall kontraktet tilldelas
den eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller lägre än det
högsta bidraget, samt den eller de anbudsgivare vars anbud avser en
exportavgift.
När en lägsta exportavgift har fastställts skall kontraktet tilldelas den
eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller högre än den
lägsta avgiften.3. Medlemsstaterna behöriga organ meddelar skriftligen
alla anbudsgivare om resultatet av deras deltagande så snart kommis-
sionen fattat sitt beslut.
Artikel 8
1. Exportlicensen skall utfärdas till den anbudsgivare vars anbud
antagits och efter det att ansökan om exportlicens mottagits av
medlemsstatens behöriga organ och för de kvantiteter som tilldelats
honom.!B
!M3
!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 5
2. Licensansökningen och licensen skall innehålla, i det fält som är
avsett för detta, de destinationer som avses i förordningen om
anbudsinfordran. Licensen är förenad med en skyldighet att exportera
till denna destination.
Artikel 9
Den säkerhet som ställts vid anbudsinfordran skall frisläppas när
a) anbudet inte har antagits,
b) den anbudsgivare vars anbud antagits framlägger bevis för att den
säkerhet som föreskrivs i artikel 10 i kommissionens förordning
(EG) nr 1162/95 (1) har ställts.
När det åtagande som avses i artikel 5.3 b inte har fullgjorts skall
säkerheten förverkas utom vid force majeure.
Artikel 10
Exportbidragen för de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i
förordning (EEG) nr 1766/92 skall fastställas minst en gång i månaden.
Artikel 11
1. Exportbidraget för vetemjöl eller mjöl av blandsäd, rågmjöl,
krossgryn, grovt vetemöjl och malt skall fastställas med hänsyn tagen
till den kvantitet basspannmål som är nödvändig för tillverkning av
1 000 kg av produkten ifråga. "M2De omräkningskoefficienter som
anger förhållandet mellan kvantitet basprodukt och kvantitet basprodukt i
den bearbetade produkten återges i bilaga I. 3
2. Askinnehållet i mjöl skall bestämmas i enlighet med den analys-metod som definieras i bilaga II.
Artikel 12
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG) nr
1766/92 skall exportbidraget utbetalas när bevis framlagts för att
produkterna har sitt ursprung i gemenskapen.
Artikel 13
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 18 i förordning (EEG) nr
3665/87 skall det inte krävas bevis för att tullformaliteterna för
frisläppande för konsumtion uppfyllts för utbetalning av det bidrag
som fastställs inom ramen för en anbudsinfordran för exportbidrag
avseende export till alla tredje länder, om aktören framlägger bevis för
att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmål har lämnat gemenskapens
tullområde ombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport.
Detta bevis framläggs genom att följande text, intygad av de behöriga
myndigheterna förs in på det kontrollexemplar som avses i artikel 6 i
förordning (EEG) nr 3665/87, på det enhetsdokument eller det nationella
dokument som visar att varorna har lämnat gemenskapens tullområde.
«Exportación de cereales por vía marítima; artículo 13 del Reglamento
(CE) n
o1501/95»
»Eksport af korn ad søvejen — Artikel 13 i forordning (EF) nr. 1501/95«„Ausfuhr von Getreide auf dem Seeweg — Verordnung (EG) Nr.
1501/95 Artikel 13“
«Ε/ksiαγωγή σιτηρών δια θαλάσσης — Άρθρ/omikron 13 τ/omikronυ καν/omikronνισµ/omikronύ
(ΕΚ) αριθ. 1501/95»
‘Export of cereals by sea — Article 13 of Regulation (EC) No 1501/95’!B
(1) EGT nr L 117, 24.5.1995, s. 2.!M3
!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 6
«Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CE)
no1501/95, article 13»
«Esportazione di cereali per via marittima — Regolamento (CE)
n. 1501/95, articolo 13»
„Uitvoer van graan over zee — Verordening (EG) nr. 1501/95, artikel
13”
«Exportação de cereais por via marítima — Artigo 13.o, Regulamento
(CE) n.o1501/95»
”Viljan vienti meriteitse — Asetus (EY) N:o 1501/95 13 artikla”
”Export av spannmål sjövägen — Artikel 13 i förordning (EG) nr
1501/95”.
Artikel 13a
1. Om den varierade bidragssatsen bara innebär att inget bidrag har
fastställts för Polen, är det genom undantag från artikel 16 i förordning
(EG) nr 800/1999 inte nödvändigt att bestyrka att importtullförfarandet
har fullgjorts för utbetalning av bidrag för produkter med KN-nummer
1001 90, 1101, 1102 och ex 2302.
2. Vid beräkning av den lägsta bidragssatsen enligt artikel 18.2 i
förordning (EG) nr 800/1999 skall ingen hänsyn tas till att bidragssatser
inte har fastställts för produkter med KN-nummer 1001 90, 1101, 1102
och ex 2302 som är avsedda att exporteras till Polen.
Artikel 14
När aktören lägger fram bevis för att tullformaliteterna för frisläppande
för konsumtion i Schweiz eller Liechtenstein har uppfyllts skall beloppet
för exportbidraget för export till ”alla tredje länder”, som fastställs inom
ramen för en anbudsinfordran, minskas med skillnaden mellan detta
belopp och beloppet på det exportbidrag som gäller för ovannämnda
destinationer den dag då tilldelningar sker.
Artikel 15
När villkoren som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 är
uppfyllda för en eller flera produkter kan följande åtgärder vidtas:
a) Tillämpning av en exportavgift. En utjämningskoefficient kan
fastställas. Avgiften och utjämningskoefficienten kan differentieras
beroende på destinationen.
b) Tillfälligt upphörande, helt eller delvis, med utfärdande av export-
licenser.
c) Avslag, helt eller delvis, av ansökan om exportlicens som är under
behandling.
Exportavgift skall inte tillämpas för export av spannmål eller spann-
målsprodukter som utförs för att genomföra livsmedelsbistånd från
gemenskapen och nationellt livsmedelsbistånd inom ramen för interna-
tionella konventioner eller andra kompletterande program och inte heller
för genomförandet av övriga gemenskapsåtgärder för gratisleveranser.
Artikel 16
I de fall då ingen anbudsinfordran äger rum, skall exportavgiften vara
den som tillämpas den dag då tullformaliteterna uppfylls.
På begäran av den berörda parten, varvid denna begäran skall lämnas in
samtidigt med ansökan om exportlicens, skall den exportavgift som
tillämpas den dag då ansökan om exportlicens lämnas in också tillämpas
på den export som skall genomföras under licensens giltighetstid.!B
!M7
!B
!M1
!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 7
!M4
Artikel 17
De åtgärder som avses i artikel 15 skall vidtas enligt det förfarande som
föreskrivs i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92. I nödfall kan dock
dessa åtgärder vidtas av kommissionen.
Artikel 18
Förordning (EEG) nr 1533/93 upphävs.
Den gäller dock fortfarande i fråga om licenser som utfärdats före den
1 juli 1995.
Artikel 19
Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1995.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 8
BILAGA I
KN-nrFinmalet mjöl,
krossgryn och grovt
mjöl med ett askinnehållper 100 g (uttryckt i mg)"M2
Omräkningskoefficient
som anger antal kg
spannmål per 1 000 kg av
produkterna i fråga 3
1. Finmalet mjöl av spältvete och blandsäd 1101 00 15 100 0-600 1 370
1101 00 15 130 601-900 1 2801101 00 15 150 901-1 100 1 1801101 00 15 170 1 101-1 650 1 0901101 00 15 180 1 651-1 900 1 020
2. Rågmjöl 1102 10 00 500 0-1 400 1 370
1102 10 00 700 1 401-2 000 1 080
3. Krossgryn och grovt mjöl från vete 1103 11 90 200 0-600 1 370
4. Krossgryn och grovt mjöl från durumvete 1103 11 10 200 0-1 300
(0,160 mm såll)1 500
1103 11 10 400 0-1 300 1 340
1103 11 10 900 större än 1 300 1 260
5. Malt som inte är rostad 1107 10 19 "
M61 2703
1107 10 99
Rostad malt 1107 20 00 "M61 4903!B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 9
BILAGA II
Metod för dosering av aska i mjöl
Apparatur
1. Laboratorievåg med en känslighet på 0,1 mg. Likvärdig vågskål.
2. Elektrisk muffelugn med tillräcklig cirkulation av luft och försedd med
regleringsanordning och temperaturkontroll.
3. Runda förbränningskapslar med platt botten (diameter ungefär 5 cm,
maximal höjd 2 cm) företrädesvis av en legering av guld och platina eller ikvarts eller porslin.
4. Ecksikator (med en inre diameter av ungefär 18 cm) försedd med ett rör
och en perforerad skiva i porslin eller aluminium.
Det dehydratiserande medlet består av kalciumklorid, anhydridfosfor eller
blåfärgad silicagelé.
Metod
1. Provets vikt skall vara 5 till 6 g. När det gäller mjöl vars askinnehåll, som
anges som torrsubstans, förmodligen är högre än 1 % skall provets vikt
vara 2 till 3 g. Det är tillräckligt att justera provets vikt till en noggrannhetav 10 mg. Alla de andra vägningarna bör utföras med en noggrannhet av0,1 mg.
2. Kapslarna skall, omedelbart före användandet, värmas i muffelugnen till
förbränningstemperatur och fram till en konstant vikt. I allmänhet räcker
en tidsperiod på 15 minuter.
Kapslarna kyls sedan ned i ecksikatorn till laboratoritemperatur enligt de
villkor som anges i punkt 7.
3. För in provet i kapseln och fördela det jämnt utan att trycka ihop det. Fukta
provet med 1 till 2 ml etylalkohol omedelbart före förbränningen.
4. Placera kapslarna vid ugnen som skall ha öppen lucka. När substansen har
slutat brinna skall kapslarna skjutas in i ugnen. När luckan till ugnen ärstängd skall en tillräcklig luftström upprätthållas men den skall inte vara så
stark att den drar med sig substansen utanför kapslarna.
5. Förbränningen skall leda till att mjölet helt förbränns, inberäknat de
kolpartiklar som kan vara inneslutna i askan. Den kan anses som avslutad
när återstoden är praktiskt taget vit efter nedkylning.
6. Förbränningstemperaturen bör uppgå till 900 °C.
7. När förbränningen är avslutad skall kapslarna tas ut från ugnen och ställas
på en eternitplatta för kylning under ungefär en minut och sedan föras in i
ecksokatorn (högst 4 kapslar på samma gång). Den stängda ecksikatornförs till analysvågen. Väg kapslarna efter komplett nedkylning (ungefär entimme).
Resultat
1. Felaktighetsgräns: När askinnehållet inte överstiger 1 % bör inte ett
provresultat som utförts två gånger ha en avvikelse som överstiger 2 % av
askinnehållet. Om avvikelsen överstiger denna gräns bör provet göras om.
2. Askinnehållet återges för 100 partier torrsubstans och avrundas till 0,01.!
B1995R1501 — SV — 01.03.2001 — 006.001 — 10