2007R1580 — SV — 01.01.2010 — 007.003

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:









▼B

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1580/2007

av den 21 december 2007

om tillämpningsföreskrifter för rådets förordningar (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1182/2007 avseende sektorn för frukt och grönsaker







EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker ( 1 ), särskilt artikel 1.3, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2201/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker ( 2 ), särskilt artikel 1.3, med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1182/2007 av den 26 september 2007 om särskilda bestämmelser för sektorn för frukt och grönsaker och om ändring av direktiven 2001/112/EG och 2001/113/EG och förordningarna (EEG) nr 827/68, (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96, (EG) nr 2826/2000, (EG) nr 1782/2003 och (EG) nr 318/2006 och om upphävande av förordning (EG) nr 2202/96 ( 3 ), särskilt artikel 42, och av följande skäl: (1) Genom förordning (EG) nr 1182/2007 ändrades det tidigare systemet för sektorn för frukt och grönsaker enligt förordning (EG) nr 2200/96, förordning (EG) nr 2201/96 och rådets förordning (EG) nr 2202/96 av den 28 oktober 1996 om att inrätta ett system med stöd till producenter av vissa citrusfrukter ( 4 ). (2) De befintliga tillämpningsföreskrifterna för sektorn för frukt och grönsaker återfinns i ett stort antal förordningar, varav flera har ändrats många gånger. Det är nödvändigt att ändra dessa tillämpningsföreskrifter till följd av de ändringar som gjorts av systemet för frukt och grönsaker genom förordning (EG) nr 1182/2007 och mot bakgrund av vunna erfarenheter. Med tanke på ändringarnas omfattning är det av tydlighetsskäl nödvändigt att införliva alla dessa tillämpningsbestämmelser i en ny, särskild förordning. (3) Följande kommissionsförordningar bör därför upphävas: — Förordning (EG) nr 3223/94 av den 21 december 1994 om tillämpningsföreskrifter till importsystemet för frukt och grönsaker ( 5 ). — Förordning (EG) nr 1555/96 av den 30 juli 1996 om tillämpningsföreskrifter för systemet med tilläggstull vid import inom sektorn för frukt och grönsaker ( 6 ). — Förordning (EG) nr 961/1999 av den 6 maj 1999 om tillämpningsföreskrifter avseende vidgad giltighet för regler utfärdade av producentorganisationer inom frukt- och grönsakssektorn ( 7 ). — Förordning (EG) nr 544/2001 av den 20 mars 2001 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 när det gäller tilläggsstöd till driftsfonder ( 8 ). — Förordning (EG) nr 1148/2001 av den 12 juni 2001 om kontroll av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker ( 9 ). — Förordning (EG) nr 2590/2001 av den 21 december 2001 om godkännande av de kontroller som görs i Schweiz av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till Europeiska gemenskapen ( 10 ). — Förordning (EG) nr 1791/2002 av den 9 oktober 2002 om godkännande av de kontroller som görs i Marocko av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till Europeiska gemenskapen ( 11 ). — Förordning (EG) nr 2103/2002 av den 28 november 2002 om godkännande av de kontroller som görs i Sydafrika av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 12 ). — Förordning (EG) nr 48/2003 av den 10 januari 2003 om fastställande av bestämmelser för blandningar av olika arter av färsk frukt och färska grönsaker i samma förpackning ( 13 ). — Förordning (EG) nr 606/2003 av den 2 april 2003 om godkännande av de kontroller som görs i Israel av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 14 ). — Förordning (EG) nr 761/2003 av den 30 april 2003 om godkännande av de kontroller som görs i Indien av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 15 ). — Kommissionens förordning (EG) nr 1432/2003 av den 11 augusti 2003 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 med avseende på erkännande av producentorganisationer och förhandserkännande av producentgrupper ( 16 ). — Förordning (EG) nr 1433/2003 av den 11 augusti 2003 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 med avseende på driftsfonder, verksamhetsprogram och ekonomiskt stöd ( 17 ). — Förordning (EG) nr 1943/2003 av den 3 november 2003 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 när det gäller stöd till förhandserkända producentgrupper ( 18 ). — Förordning (EG) nr 103/2004 av den 21 januari 2004 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 2200/96 när det gäller ordningen för intervention och återtag från marknaden för frukt och grönsaker ( 19 ). — Förordning (EG) nr 1557/2004 av den 1 september 2004 om godkännande av de kontroller som görs i Nya Zeeland av överensstämmelse med handelsnormerna för viss färsk frukt före import till gemenskapen ( 20 ). — Förordning (EG) nr 179/2006 av den 1 februari 2006 om införande av ett system med importlicenser för äpplen som importerats från tredjeländer ( 21 ). — Förordning (EG) nr 430/2006 av 15 mars 2006 om godkännande av de kontroller som görs i Senegal av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 22 ). — Förordning (EG) nr 431/2006 av 15 mars 2006 om godkännande av de kontroller som görs i Kenya av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 23 ). — Förordning (EG) nr 1790/2006 av 5 december 2006 om godkännande av de kontroller som görs i Turkiet av överensstämmelse med handelsnormerna för färsk frukt och färska grönsaker före import till gemenskapen ( 24 ). (4) Närmare bestämmelser bör antas för genomförandet av förordning (EG) nr 1182/2007. (5) Regleringsåren för frukt- och grönsaksprodukter bör fastställas. Eftersom det inom sektorn inte längre finns några stödsystem som följer skördetiden för de berörda produkterna kan regleringsåren harmoniseras så att de sammanfaller med kalenderåret. (6) Genom förordning (EG) nr 1182/2007 ges kommissionen befogenhet att besluta om handelsnormer för frukt- och grönsaksprodukter och enligt artikel 2.7 i samma förordning ska normerna i de enskilda gällande förordningarna fortsätta att tillämpas tills nya handelsnormer har antagits. (7) Undantag och befrielser från handelsnormerna bör medges för viss verksamhet som antingen är mycket marginell och/eller specifik eller som äger rum i början av handelsledet eller för produkter som är avsedda för industriell bearbetning. (8) De uppgifter som krävs enligt handelsnormerna bör framträda tydligt på förpackningen eller etiketten. (9) Detaljhandelsförpackningar som innehåller flera olika sorters frukt och grönsaker blir allt vanligare på marknaden, vilket är en följd av att vissa konsumenter efterfrågar den typen av produkter. God affärssed innebär att färsk frukt och färska grönsaker som säljs i samma förpackning ska vara av samma kvalitet. För produkter som inte omfattas av gemenskapsnormer kan denna enhetlighet säkerställas genom hänvisning till allmänna bestämmelser. Märkningskrav bör fastställas för blandningar av olika arter av frukt och grönsaker i samma förpackning. Dessa bör vara mindre strikta än vad som fastställs i handelsnormerna, bland annat med hänsyn till det tillgängliga utrymmet på etiketten (10) Varje medlemsstat bör utse kontrollorgan som ska ansvara för att kontroller av överensstämmelsen sker i alla handelsled. Ett av dessa organ bör ansvara för kontakter och samordning mellan alla övriga utsedda organ. (11) Mot bakgrund av att kännedom om aktörerna och om grundläggande drag i deras verksamhet är nödvändig för medlemsstaternas analyser bör varje medlemsstat upprätta en databas med uppgifter om aktörerna inom sektorn för färsk frukt och färska grönsaker. (12) Kontrollerna av överensstämmelsen bör ske genom stickprov och koncentreras till de aktörer hos vilka risken att påträffa varor som inte överensstämmer med normerna är som störst. Medlemsstaterna bör med beaktande av den nationella marknadens särdrag fastställa regler som gör det möjligt för dem att prioritera kontroller av vissa kategorier av aktörer. För att säkerställa överblickbarhet bör dessa regler meddelas kommissionen. (13) Medlemsstaterna bör säkerställa att exporten av frukt och grönsaker till tredjeländer överensstämmer med handelsnormerna och intyga detta i enlighet med bestämmelserna i Genèveprotokollet om fastställande av normer för färska frukter och grönsaker samt torra och torkade produkter, som ingicks inom ramen för Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa, samt OECD-ordningen för tillämpningen av internationella normer för frukt och grönsaker. (14) Import av färsk frukt och färska grönsaker från tredje land bör överensstämma med handelsnormerna eller med likvärdiga normer. En kontroll av överensstämmelsen bör alltså genomföras innan dessa varor förs in på gemenskapens tullområde, utom när det gäller mindre partier där risken för att de inte överensstämmer med normerna har bedömts som liten av kontrollmyndigheterna eller -organen. När det gäller vissa tredjeländer som kan lämna tillfredsställande garantier för att normerna efterlevs, får kontroll före export utföras av dessa tredjeländers egna kontrollorgan. När denna möjlighet utnyttjas bör medlemsstaterna regelbundet granska effektiviteten och kvaliteten hos de kontroller före export som utförts av tredjeländernas kontrollorgan samt informera kommissionen om resultaten av dessa granskningar. (15) Det bör säkerställas att produkter som är avsedda för industriell bearbetning och som därför inte behöver överensstämma med handelsnormerna inte saluförs på färskvarumarknaden. Sådana produkter är bör märkas på lämpligt sätt och i vissa fall eller när så är möjligt åtföljas av ett bearbetningsintyg med angivande av den slutgiltiga användningen, vilket bör möjliggöra kontroller. (16) När överensstämmelsen med handelsnormerna kontrolleras för frukt och grönsaker bör samma slag av kontroll tillämpas i alla handelsled. Därvid bör man tillämpa de riktlinjer som rekommenderas av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa och som överensstämmer med OECD:s rekommendationer i denna fråga. Särskilda ordningar bör dock fastställas för kontrollen i detaljhandelsledet. (17) Åtgärder bör vidtas för att erkänna producentorganisationer med avseende på produkter för vilka de ansöker om sådant erkännande. Om ansökan avser produkter som endast är avsedda för industriell bearbetning bör det säkerställas att produkterna verkligen levereras för det ändamålet. (18) För att bidra till att uppnå målen med systemet för frukt och grönsaker och för att säkerställa att producentorganisationerna utför sitt arbete på ett hållbart och effektivt sätt är det nödvändigt att producentorganisationerna präglas av största möjliga stabilitet. Det bör därför föreskrivas en minimitid för medlemskap i en producentorganisation. Medlemsstaterna bör ha möjlighet att fastställa inom vilka tidsramar ansökan om utträde ska lämnas in och datum för när utträdet ska träda i kraft. (19) En producentorganisations viktigaste och huvudsakliga verksamhet bör gälla gemensam förvaltning av utbud och marknadsföring. Producentorganisationen bör dock få tillåtelse att ägna sig åt annan verksamhet – kommersiell eller ej. Samarbete mellan producentorganisationer bör främjas genom att låta sådan saluföring av frukt och grönsaker som enbart köpts från en annan erkänd producentorganisation undantas från beräkningen, både avseende den huvudsakliga verksamheten och övrig verksamhet. När det gäller tillhandahållande av tekniska hjälpmedel är det lämpligt att även låta en producentorganisations medlemmar tillhandahålla dessa. (20) Producentorganisationer får ha ägarintressen i dotterbolag som bidrar till att höja förädlingsvärdet för medlemmarnas produktion. Det bör fastställas regler för beräkningen av värdet av sådan marknadsförd produktionsverksamhet. Dessa dotterbolag bör efter en övergångsperiod för anpassning bedriva samma huvudsakliga verksamhet som producentorganisationen. (21) Närmare bestämmelser bör fastställas om erkännande och drift av sammanslutningar av producentorganisationer, gränsöverskridande producentorganisationer och gränsöverskridande sammanslutningar av producentorganisationer enligt förordning (EG) nr 1182/2007. I konsekvensens intresse bör de i största möjliga mån återspegla reglerna för producentorganisationer. (22) För att underlätta en koncentration av utbudet bör samgående av befintliga producentorganisationer för att skapa nya organisationer främjas genom att regler fastställs för kombinationen av sammanslagna organisationers verksamhetsprogram. (23) Utan att åsidosätta principerna om att en producentorganisation ska inrättas på producenternas eget initiativ och kontrolleras av dessa bör medlemsstaterna ha möjlighet att fastställa villkor som andra fysiska eller juridiska personer ska uppfylla för att bli medlemmar i en producentorganisation och/eller en sammanslutning av producentorganisationer. (24) För att säkerställa att producentorganisationerna faktiskt representerar ett lägsta antal producenter bör medlemsstaterna vidta åtgärder för att undvika att en minoritet av medlemmarna, som eventuellt svarar för den största delen av en organisations produktion, på ett otillbörligt sätt dominerar förvaltningen och driften av organisationen. (25) För att ta hänsyn till de olika produktions- och saluföringsförhållandena inom gemenskapen bör medlemsstaterna fastställa villkor för beviljande av förhandserkännande av producentgrupper som lämnar in en erkännandeplan. (26) För att gynna skapandet av stabila producentorganisationer som kan bidra till att målen för frukt- och grönsaksordningen förverkligas på ett hållbart sätt, är det lämpligt att förhandserkännande endast beviljas producentgrupper som kan bevisa att de kan uppfylla samtliga villkor inom en bestämd tidsperiod. (27) Det bör fastställas vilka uppgifter som producentgrupperna måste lämna i erkännandeplanen. För att göra det möjligt för producentgrupperna att bättre uppfylla villkoren för erkännande är det nödvändigt att tillåta ändringar i erkännandeplanerna. Av samma orsak är det lämpligt att föreskriva att medlemsstaterna ska ges befogenhet att begära korrigerande åtgärder av producentgrupperna för att säkerställa att deras planer genomförs. (28) Producentgrupper kan uppfylla villkoren för erkännande innan planen för erkännande avslutas. Det bör föreskrivas att sådana grupper ska ha möjlighet att inlämna en ansökan om erkännande tillsammans med förslaget till verksamhetsprogram. I konsekvensens namn bör beviljandet av ett sådant erkännande av producentgruppen innebära att både dess erkännandeplan och stödet upphör. Eftersom finansieringen av investeringarna löper över flera år bör dock de investeringar som berättigar till investeringsstöd kunna föras över till verksamhetsprogrammen. (29) För att underlätta en riktig tillämpning av stödsystemet för att täcka kostnaderna för bildande och administration av producentgrupper är det lämpligt att bevilja detta stöd i form av ett schablonbelopp. För att budgetramarna ska respekteras bör det införas ett tak för detta schablonmässigt beräknade stöd. Av hänsyn till de skiftande ekonomiska behoven hos producentgrupper av olika storlek bör detta tak anpassas i relation till värdet av producentgruppens avsättningsbara produktion. (30) I konsekvensens namn och för att få en smidig övergång till ställningen som erkänd producentgrupp bör samma regler gälla för producentgrupper när det gäller producentgruppernas huvudsakliga verksamhet och värdet av deras avsättningsbara produktion. (31) Vid ett samgående bör det finnas möjlighet att fortsätta att bevilja stöd till de producentgrupper som har uppstått genom samgåendet för att ta hänsyn till de nya producentgruppernas ekonomiska behov samt för att garantera en korrekt tillämpning av stödsystemet. (32) För att systemet med stöd till verksamhetsprogrammen ska bli lättare att använda bör den produktion som saluförs av producentorganisationer vara tydligt definierad, vilket också omfattar en specifikation av vilka produkter som kan komma i fråga samt av det saluföringsled i vilket produktionens värde beräknas. Det bör också finnas kompletterande metoder för beräkning av den avsättningsbara produktionen i händelse av årliga fluktuationer eller otillräckliga uppgifter. För att förhindra att systemet missbrukas bör producentorganisationerna i regel inte tillåtas ändra referensperioderna under pågående program. (33) För att garantera att stödet används på rätt sätt bör det fastställas bestämmelser för förvaltningen av driftsfonderna samt för medlemmarnas ekonomiska bidrag som möjliggör största möjliga flexibilitet, på villkor att samtliga producenter får utnyttja driftsfonden och demokratiskt delta i beslut som rör användningen av denna. (34) Bestämmelser bör fastställas för att ange tillämpningsområde och struktur för den nationella strategin för hållbara verksamhetsprogram och de nationella villkoren för miljöinsatser. Syftet ska vara att optimera användningen av de ekonomiska resurserna och förbättra strategins kvalitet. (35) För att främja en sund förvaltning bör det fastställas förfaranden för presentation och godkännande av verksamhetsprogram (däribland tidsfrister) så att de behöriga myndigheterna kan utvärdera informationen korrekt och åtgärder och verksamheter kan införas i eller uteslutas från programmen. Eftersom programmen förvaltas på årsbasis bör det anges att program som inte godkänts före ett visst datum ska skjutas upp ett år. (36) Det bör finnas ett förfarande för att varje år ändra programmen inför det påföljande året, så att de kan justeras med hänsyn till nya villkor som inte kunde förutses vid den tidpunkt då de först lades fram. Dessutom bör det vara möjligt att ändra åtgärder och storlek på driftsfonden varje år under genomförandet av programmen. Alla sådana ändringar bör omfattas av vissa begränsningar och villkor som ska fastställas av medlemsstaterna och i vilka det föreskrivs obligatorisk anmälan av ändringar till de behöriga myndigheterna för att säkerställa att de mål som fastställts för godkända program upprätthålls. (37) För att trygga ekonomin och skapa rättslig förutsebarhet bör det upprättas en förteckning över insatser och utgifter, som inte får omfattas av verksamhetsprogrammen. (38) I fråga om investeringar i enskilda företag bör det, för att förhindra att en enskild part som har lämnat organisationen under investeringens livslängd gör otillbörliga vinster, fastställas bestämmelser som möjliggör för organisationen att återvinna det resterande värdet av investeringen, oavsett om investeringen tillhör medlemmen eller organisationen. (39) För att garantera att systemet tillämpas på ett korrekt sätt bör den information som ska ingå i stödansökningarna specificeras och förfaranden för betalningen av stödet fastställas. För att förhindra likviditetssvårigheter bör ett system med förskottsbetalningar tillsammans med lämpliga säkerheter stå till producentorganisationernas förfogande. Av liknande skäl bör det finnas tillgång till ett alternativt system för ersättning för redan betalda utgifter. (40) Närmare bestämmelser bör fastställas om omfattningen och tillämpningen av åtgärder som avser krishantering och krisförebyggande. Dessa bestämmelser bör i största möjliga mån ge utrymme för flexibilitet och kunna tillämpas snabbt i händelse av kris, och medlemsstaterna och producentorganisationerna själva bör därför ges beslutsbefogenheter. Det bör dock finnas bestämmelser för att förhindra missbruk, och det bör anges begränsningar, även i ekonomiskt avseende, för tillämpningen av vissa åtgärder. Bestämmelserna bör även säkerställa att fytosanitära krav och miljökrav vederbörligen iakttas. (41) När det gäller återtag från marknaden bör närmare bestämmelser antas med beaktande av den omfattning som sådana åtgärder kan få. Bestämmelser bör särskilt fastställas för systemet för utökat stöd för frukt och grönsaker som återtagits från marknaden och som delas ut gratis som humanitärt bistånd genom välgörenhetsorganisationer och vissa andra institutioner. Maximinivåer bör dessutom fastställas för återtag från marknaden för att säkerställa att sådana åtgärder inte används som ett permanent alternativ till utsläppande på marknaden för att få avsättning av produkterna. Beträffande de produkter för vilka sådana maximinivåer för gemenskapens ersättning vid återtag har fastställts genom bilaga V till förordning (EG) nr 2200/96 är det därvid lämpligt att fortsätta att tillämpa dessa maximinivåer, dock med förbehåll för en viss grad av ökning för att ta hänsyn till att sådana återtag numera samfinansieras. När det gäller andra produkter, för vilka erfarenheterna hittills inte har givit anledning att befara alltför stora återtag, är det lämpligt att överlåta åt medlemsstaterna att fastställa maximinivåer för ersättningen. I samtliga fall är det dock av liknande skäl lämpligt att ange kvantitativa begränsningar för återtagen per produkt och producentorganisation. (42) Närmare bestämmelser bör antas beträffande det nationella ekonomiska stöd som medlemsstaterna får bevilja i regioner i gemenskapen där producenternas organisationsgrad är särskilt låg, och begreppet låg organisationsgrad bör definieras. Förfaranden bör fastställas för godkännande av sådant nationellt stöd och av gemenskapsersättningen (inbegripet dess belopp) för stödet samt för ersättningarnas andel som bör återspegla de nivåer som gäller för närvarande. (43) Närmare bestämmelser, särskilt förfaranderegler, bör antas när det gäller villkoren för att utvidga tillämpningsområdet för regler som producentorganisationer eller sammanslutningar av sådana inom frukt- och grönsakssektorn har utfärdat till att omfatta samtliga producenter i ett visst ekonomiskt område. När det gäller försäljningen av oskördade produkter bör det även klargöras vilka regler som ska utvidgas till att även omfatta producenterna respektive köparna. (44) Äppelproducenterna i gemenskapen befinner sig sedan en tid tillbaka i en svår situation, bland annat till följd av en tydlig ökning av importen av äpplen från vissa tredjeländer på södra halvklotet. Övervakningen av äppelimporten bör därför förbättras. Det sker lämpligast med hjälp av en mekanism för utfärdande av importlicenser mot tillhandahållande av säkerheter för att de transaktioner som licensansökan gäller verkligen genomförs. Kommissionens förordningar (EG) nr 1291/2000 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med import- och exportlicenser samt förutfastställelselicenser för jordbruksprodukter ( 25 ) och (EEG) nr 2220/85 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter ( 26 ) bör tillämpas. (45) Närmare bestämmelser bör antas för systemet med ingångspriser för frukt och grönsaker. De flesta av de berörda ömtåliga frukterna och grönsakerna levereras i konsignation, vilket skapar särskilda problem i samband med fastställandet av värdet. Det bör fastställas alternativa beräkningsmetoder för det ingångspris som utgör grunden för importerade produkters klassificering i Gemensamma tulltaxan. Särskilt bör schablonimportvärden fastställas på grundval av det viktade genomsnittet av genomsnittspriserna på produkterna, och det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser avseende fall där inga prisuppgifter finns för produkter med ett visst ursprung. I vissa fall är det lämpligt att föreskriva att en säkerhet ska ställas för att säkerställa en riktig tillämpning av systemet. (46) Närmare bestämmelser bör antas för de importtullar som får införas för vissa produkter, utöver den importtull som anges i Gemensamma tulltaxan. Tilläggstull får debiteras om de berörda produkternas importkvantitet överskrider en viss fastställd tröskelvolym per produkt och tillämpningsperiod. Varor under transport till gemenskapen är befriade från tilläggstull, och särskilda bestämmelser bör därför antas för sådana varor. (47) Det bör antas bestämmelser om lämplig övervakning och utvärdering av pågående program och system för att såväl producentorganisationerna som medlemsstaterna ska kunna bedöma deras måluppfyllelse och effektivitet. (48) Åtgärder och bestämmelser bör fastställas beträffande typ, format och medium för de meddelanden som, är nödvändiga för att genomföra denna förordning. Dessa bör även omfatta meddelanden från producenter och producentorganisationer till medlemsstaterna och från medlemsstaterna till kommissionen samt åtgärder som ska vidtas om meddelanden inkommer för sent eller är felaktiga. (49) Det bör fastställas bestämmelser för de kontroller som är nödvändiga för att säkerställa en riktig tillämpning av den här förordningen och av förordning (EG) nr 1182/2007 samt avseende lämpliga påföljder för konstaterade oegentligheter. Dessa bestämmelser bör omfatta såväl särskilda kontroller och påföljder som fastställs på EU-nivå som ytterligare kontroller och påföljder som tillämpas på nationell nivå. Åtgärderna och påföljderna bör vara avskräckande, effektiva och proportionerliga. Bestämmelser bör finnas avseende behandlingen i händelse av uppenbara fel, ”force majeure” och andra exceptionella omständigheter för att säkerställa att producenterna behandlas rättvist. Bestämmelser om konstruerade situationer bör föreskrivas för att förhindra att sådana kan utnyttjas för att skapa fördelar. (50) Bestämmelser bör föreskrivas i syfte att skapa en smidig övergång från det föregående systemet till det nya system som fastställs genom denna förordning och för genomförandet av övergångsbestämmelserna i artikel 55 i förordning (EG) nr 1182/2007. (51) De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från förvaltningskommittén för färsk frukt och färska grönsaker. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







AVDELNING I

INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1

Tillämpningsområde och termanvändning

1. Genom denna förordning fastställs tillämpningsföreskrifter för förordningarna (EG) nr 2200/96, (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 1182/2007.

2. De termer som används i de förordningar som avses i punkt 1 ska ha samma betydelse när de används i denna förordning, om inte annat föreskrivs i denna förordning.

Artikel 2

Regleringsår

Regleringsåren för de produkter som anges i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 2200/96 och i artikel 1.2 i förordning (EG) nr 2201/96 ska löpa från den 1 januari till den 31 december.







AVDELNING II

KLASSIFICERING AV PRODUKTER







KAPITEL I

Allmänna bestämmelser

▼M8

Artikel 2a

Handelsnormer – innehavare

1. De krav som anges i artikel 113a.1 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska vara kända som den allmänna handelsnormen. Detaljerna i den allmänna handelsnormen anges i del A i bilaga I till denna förordning.

Frukt och grönsaker som inte omfattas av en särskild handelsnorm ska överensstämma med den allmänna handelsnormen. Om innehavaren kan visa att produkterna överensstämmer med en tillämplig norm antagen av Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa (UNECE), ska dock produkten anses överensstämma med den allmänna handelsnormen.

2. De särskilda handelsnormer som avses i artikel 113.1 b och c i förordning (EG) nr 1234/2007 anges i del B i bilaga I till denna förordning med avseende på följande produkter:

a) Äpplen.

b) Citrusfrukt.

c) Kiwifrukt.

d) Huvudsallat, frisésallat och escarolesallat.

e) Persikor och nektariner.

f) Päron.

g) Jordgubbar.

h) Paprika.

i) Bordsdruvor.

j) Tomater.

3. I artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 ska med innehavare avses en fysisk eller juridisk person som fysiskt innehar produkterna i fråga.

▼B

Artikel 3

Undantag och befrielse från tillämpningen av handelsnormerna

Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla handelsnormerna:

a) förutsatt att de är tydligt märkta med uppgiften ”avsedda för bearbetning” eller ”avsedda att användas som foder” eller likvärdig uppgift, produkter som är i) avsedda för industriell bearbetning, eller ii) avsedda att användas som foder eller någon annan form av icke-livsmedel.

◄

b) Produkter som överlåts till konsumenter för personligt bruk av producenter på deras egna anläggningar.

c) Produkter från en viss region som säljs i detaljhandeln i denna region för väl etablerad, traditionell lokal konsumtion efter ett av kommissionen fattat beslut på begäran av en medlemsstat enligt förfarandet i artikel 46 i förordning (EG) nr 2200/96.

▼M8

d) produkter som har genomgått ansning eller klippning för att bli ”konsumtionsfärdiga” eller ”köksfärdiga”.

▼B

Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla handelsnormerna inom produktionsområdet:

◄

a) Produkter som säljs eller levereras av odlaren till berednings- eller förpackningscentraler eller lagercentraler eller som transporteras från odlarens företag till sådana centraler.

b) Produkter som transporteras från lagercentraler till berednings- eller förpackningscentraler.

▼M8

3. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 får medlemsstaterna befria produkter som presenteras för detaljhandelsförsäljning till konsumenter för personligt bruk och som är märkta med uppgiften ”produkt avsedd för bearbetning” eller likvärdig uppgift samt är avsedda för annan bearbetning än de som avses i punkt 1 a i från de särskilda handelsnormerna.

▼M8

3a. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 när det gäller särskilda handelsnormer, får färsk frukt och färska grönsaker som inte tillhör klass ”Extra”, efter avsändandet, uppvisa en viss bristande färskhet och saftspändhet samt en viss kvalitetsförsämring på grund av deras utveckling och tendens att fördärvas.

3b. Genom undantag från artikel 113a.3 i förordning (EG) nr 1234/2007 behöver följande produkter inte uppfylla den allmänna handelsnormen:

▼M15

a) Andra än odlade svampar med KN-nummer 0709 59.

▼M8

b) Kapris med KN-nummer 0709 90 40.

c) Bittermandel med KN-nummer 0802 11 10.

d) Mandel med skal med KN-nummer 0802 12.

e) Hasselnötter med skal med KN-nummer 0802 22.

f) Valnötter med skal med KN-nummer 0802 32.

g) Pinjenötter med KN-nummer 0802 90 50, och

h) Saffran med KN-nummer 0910 20.

▼B

4. Det ska styrkas för den behöriga myndigheten i medlemsstaten att de produkter som avses i punkterna 1 a och 2 uppfyller de fastställda villkoren, särskilt vad gäller avsedda användning.

Artikel 4

Uppgifter som ska ingå i märkningen

▼M8

1. De uppgifter i märkningen som krävs enligt detta kapitel ska anges tydligt på framträdande plats på någon av förpackningens sidor, tryckta antingen direkt på förpackningen med outplånlig skrift eller på en etikett som utgör en integrerad del av förpackningen eller är fäst vid den.

▼B

2. I fråga om bulktransporter av varor, som lastas direkt ombord på ett transportmedel, ska de uppgifter som avses i punkt 1 anges i ett dokument som åtföljer varorna eller på ett anslag som placeras på framträdande plats inuti transportmedlet.

▼M8

3. När det gäller distansavtal i den mening som avses i artikel 2.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG ( 27 ), ska de uppgifter som ska ingå i märkningen vara tillgängliga innan avtalet ingås för att avtalet ska anses överensstämma med handelsnormerna.

4. I fakturor och andra handlingar som åtföljer produkter, med undantag för kvitton avsedda för konsumenten, ska produkternas namn och ursprungsland anges samt, i tillämpliga fall, klass, sort eller handelstyp om detta krävs enligt en särskild handelsnorm, eller om det förhåller sig så att produkterna är avsedda för bearbetning.

▼M8

Artikel 5

Uppgifter som ska ingå i märkningen i detaljhandelsledet

I detaljhandelsledet ska de uppgifter som föreskrivs i detta kapitel anges tydligt och framträdande. Produkterna får presenteras för försäljning under förutsättning att detaljhandlaren genom framträdande, närliggande och tydlig skyltning anger uppgifter avseende ursprungsland och, i tillämpliga fall, klass och sort eller handelstyp på ett sådant sätt att konsumenten inte vilseleds.

När det gäller de färdigförpackade produkter som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG ( 28 ) ska, utöver samtliga uppgifter som föreskrivs i handelsnormerna, även nettovikten anges. För produkter som säljs styckevis ska skyldigheten att ange nettovikten dock inte tillämpas om man tydligt kan se hur många produkterna är och räkna dem utan att öppna förpackningen eller om antalet anges på etiketten.

Artikel 6

Blandningar

1. Förpackningar med en nettovikt på högst 5 kg som innehåller blandningar av olika typer av frukt och grönsaker får saluföras, under följande förutsättningar:

a) Produkterna ska vara av enhetlig kvalitet och varje produkt som ingår ska uppfylla relevanta särskilda handelsnormer eller, om ingen särskild handelsnorm finns för en enskild produkt, den allmänna handelsnormen.

b) Förpackningen ska vara korrekt märkt i enlighet med detta kapitel.

c) Blandningen får inte vara utformad så att konsumenten vilseleds.

2. Kraven i punkt 1 a ska inte gälla sådana produkter i en blandning som inte är produkter inom sektorn för frukt och grönsaker enligt definitionen i artikel 1 i förordning (EG) nr 1234/2007.

3. Om frukten och grönsakerna i en blandning har sitt ursprung i mer än en medlemsstat eller ett tredjeland, får ursprungsländernas fullständiga namn ersättas med någon av följande beteckningar:

a) ”Blandning av EG-frukt och EG-grönsaker.”

b) ”Blandning av icke-EG-frukt och icke-EG-grönsaker.”

c) ”Blandning av EG-frukt och EG-grönsaker samt icke-EG-frukt och icke-EG-grönsaker.”

▼B







KAPITEL II

Kontroll av överensstämmelsen med handelsnormerna







Avsnitt 1

Allmänna bestämmelser

▼M8

Artikel 7

Tillämpningsområde

I detta kapitel fastställs regler om överensstämmelsekontroller, vilket ska avse de kontroller av frukt och grönsaker som genomförs i alla saluföringsled i enlighet med detta kapitel, för att kontrollera att produkterna överensstämmer med handelsnormerna och övriga bestämmelser i denna avdelning samt med artiklarna 113 och 113a i förordning (EG) nr 1234/2007.

▼B

Artikel 8

Behöriga organ

1. Varje medlemsstat ska utse

a) en enda behörig myndighet (nedan kallad den samordnande myndigheten) som ska ansvara för samordning och kontakt på de områden som omfattas av detta kapitel, och

▼M8

b) Ett eller flera kontrollorgan (nedan kallade kontrollorganen) som ska ansvara för tillämpningen av artikel 113a.4 i förordning (EG) nr 1234/2007.

▼M8

De samordnande myndigheterna och kontrollorganen som avses i första stycket får vara offentliga eller privata. Medlemsstaterna ska dock i endera fallet vara ansvariga för dessa.

▼B

2. Medlemsstaterna ska meddela kommissionen

a) namn, postadress och e-postadress för den samordnande myndighet som de har utsett enligt punkt 1,

b) namn, postadress och e-postadress för de kontrollorgan som de har utsett enligt punkt 1, och

c) en fullständig beskrivning av de utsedda kontrollorganens verksamhetsområden.

3. Den samordnande myndigheten kan vara kontrollorganet (eller ett av kontrollorganen) eller ett annat organ som utsetts i enlighet med punkt 1.

4. Kommissionen ska, på det sätt som den finner lämpligt, offentliggöra en förteckning över de samordnande myndigheter som utsetts av medlemsstaterna.

Artikel 9

Databas över aktörer

1. Medlemsstaterna ska inrätta en databas över aktörer inom sektorn för frukt och grönsaker som, på de villkor som anges i den här artikeln, omfattar uppgifter om de aktörer som handlar med färsk frukt och färska grönsaker för vilka normer har fastställts enligt artikel 2 i förordning (EG) nr 1182/2007.

▼M8

Medlemsstaterna får för detta ändamål använda varje annan databas eller andra databaser som redan inrättats för andra ändamål.

Med aktör avses alla fysiska eller juridiska personer som

a) innehar frukt och grönsaker som omfattas av handelsnormer i syfte att i) exponera dem i försäljningssyfte eller bjuda ut dem till försäljning, ii) sälja dem, eller iii) saluföra dem på annat sätt, eller

b) faktiskt genomför någon av de verksamheter som avses i a i, ii och iii med avseende på frukt och grönsaker som omfattas av handelsnormer.

De verksamheter som avses i a i, ii och iii i tredje stycket ska omfatta följande verksamheter:

a) Distansförsäljning via Internet eller på annat sätt.

b) Verksamhet som genomförs av den fysiska eller juridiska personen för egen eller en tredje parts del.

c) Verksamhet som bedrivs i gemenskapen och/eller genom export till tredjeländer och/eller import från tredjeländer.

▼B

2. Medlemsstaterna ska avgöra enligt vilka villkor följande aktörer ska föras in respektive inte föras in i databasen:

a) Aktörer vars verksamhet är av ett sådant slag att de, i enlighet med artikel 3, inte behöver uppfylla kraven på överensstämmelse med handelsnormerna.

▼M8

b) Fysiska eller juridiska personer vars verksamhet inom frukt- och grönsakssektorn begränsar sig till varutransport eller detaljhandelsförsäljning.

3. Om databasen består av flera olika delar ska den samordnande myndigheten se till att databasen och dess olika delar är enhetligt uppbyggda och att de uppdateras. Denna uppdatering ska främst genomföras på grundval av de uppgifter som samlas in vid överensstämmelsekontrollerna.

4. Databasen ska för varje aktör innehålla registreringsnummer, namn, adress, de uppgifter som krävs för klassificering av aktören i en av de riskkategorier som anges i artikel 10.2, särskilt aktörens placering i saluföringskedjan, information om omfattningen av företagets verksamhet, information om resultat av tidigare kontroller hos aktören samt all övrig information som bedöms vara nödvändig för kontrollerna, som t.ex. information om förekomsten av ett kvalitetssäkringssystem eller system för egenkontroll som hänför sig till överensstämmelsen med handelsnormerna. Denna uppdatering ska främst genomföras på grundval av de uppgifter som samlas in vid överensstämmelsekontrollerna.

▼B

5. Aktörerna ska lämna den information som medlemsstaterna anser vara nödvändig för inrättande och uppdatering av databasen. Medlemsstaterna ska själva avgöra under vilka förutsättningar aktörer som inte är etablerade inom deras territorier men som bedriver verksamhet där ska tas med i databasen.

▼M8







Avsnitt 2

Överensstämmelsekontroller som ska utföras av medlemsstaterna

Artikel 10

Överensstämmelsekontroller

1. Medlemsstaterna ska se till att överensstämmelsekontroller genomförs selektivt, med utgångspunkt i en riskanalys och med tillräcklig frekvens för att garantera efterlevnad av handelsnormerna samt övriga bestämmelser i denna avdelning och i artiklarna 113 och 113a i förordning (EG) nr 1234/2007.

Kriterierna för riskanalys ska omfatta förekomsten av det intyg om överensstämmelse som avses i artikel 12a, vilket ska vara utfärdat av en behörig myndighet i ett tredjeland vars överensstämmelsekontroller har godkänts enligt artikel 13. Förekomsten av ett sådant intyg ska betraktas som en faktor som minskar risken för icke-överensstämmelse.

Riskanalysen får även omfatta följande kriterier:

a) Produktens natur, produktionsperioden, produktens pris, vädret, emballering och hantering, lagringsförhållanden, ursprungsland, transportmedel eller partiets volym.

b) Aktörernas storlek, deras placering i saluföringskedjan, deras saluförda volym eller värde, deras sortiment, leveransområde eller typ av affärsverksamhet, såsom lagring, sortering, förpackning eller försäljning.

c) Resultaten av tidigare kontroller, inklusive antal och typ av konstaterade fel, gängse kvalitet på de saluförda produkterna eller nivå på den tekniska utrustning som används.

d) Tillförlitligheten hos aktörernas kvalitetssäkringssystem eller system för egenkontroll med avseende på överensstämmelsen med handelsnormerna.

e) Den plats där kontrollen utförs, särskilt om det är det ställe där produkterna först förs in i gemenskapen, eller den plats där produkterna förpackas eller lastas.

f) Varje annan uppgift som kan utgöra tecken på att det finns en risk för icke-överensstämmelse.

2. Riskanalysen ska baseras på de uppgifter som finns i den databas över aktörer som avses i artikel 9 och klassificera aktörer i riskkategorier.

Medlemsstaterna ska i förväg fastställa

a) kriterier för en bedömning av risken för att partier inte överensstämmer med normerna,

b) på grundval av en riskanalys för varje kategori, den minsta andelen aktörer eller partier och/eller kvantiteter som ska omfattas av en överensstämmelsekontroll.

Medlemsstaterna ska, på grundval av en riskanalys, kunna välja att inte genomföra selektiva kontroller av produkter som inte omfattas av särskilda handelsnormer.

3. Om det vid kontrollerna upptäcks betydande oegentligheter ska medlemsstaterna öka antalet kontroller avseende aktörer, produkter, ursprung eller övriga parametrar.

4. Aktörerna ska till kontrollorganen meddela alla uppgifter som dessa anser sig ha behov av för att organisera och genomföra överensstämmelsekontrollerna.

Artikel 11

Godkända aktörer

1. Medlemsstaterna får ge aktörer, som är klassificerade i den lägsta riskkategorin och kan lämna särskilda garantier för överensstämmelse med handelsnormerna, tillstånd att märka varje förpackning med en etikett enligt förlagan i bilaga II vid avsändandet och/eller underteckna det intyg om överensstämmelse som avses i artikel 12a.

2. Tillståndet ska beviljas för en tid av minst ett år.

3. Aktörer som använder denna möjlighet ska

a) ha egen kontrollpersonal som genomgått utbildning godkänd av medlemsstaterna,

b) ha lämplig utrustning för att bereda och förpacka produkterna,

c) förbinda sig att kontrollera att de varor som de sänder iväg är i överensstämmelse med handelsnormerna och föra register över alla kontroller som de har genomfört.

4. Om en aktör som beviljats tillstånd inte längre uppfyller kraven för detta ska medlemsstaten återkalla tillståndet.

5. Trots punkt 1 får godkända aktörer fortsätta att använda förlagor som överensstämde med denna förordning den 30 juni 2009 till dess att lagren är förbrukade.

Tillstånd som beviljats aktörer före den 1 juli 2009 ska fortsätta gälla under den tid för vilken de beviljades.

Artikel 12

Tullmyndigheters godkännande av deklarationer

1. Tullen får bara godkänna tulldeklarationer för export och/eller tulldeklarationer för övergång till fri omsättning för produkter som omfattas av särskilda handelsnormer

a) om varorna åtföljs av ett intyg om överensstämmelse, eller

b) om det behöriga kontrollorganet har underrättat tullmyndigheten om att ett intyg om överensstämmelse har utfärdats för de berörda partierna, eller

c) om det behöriga kontrollorganet har underrättat tullmyndigheten om att det inte har utfärdat ett intyg om överensstämmelse för de berörda partierna därför att dessa, med hänsyn till den riskanalys som avses i artikel 10.1, inte behöver kontrolleras.

Detta ska gälla utan att det påverkar tillämpningen av andra överensstämmelsekontroller som en medlemsstat kan genomföra enligt artikel 10.

2. Punkt 1 ska även gälla produkter som omfattas av den allmänna handelsnorm som fastställs i bilaga I och produkter som avses i artikel 3.1 a, om medlemsstaten anser att det är nödvändigt med hänsyn till den riskanalys som avses i artikel 10.1.

Artikel 12a

Intyg om överensstämmelse

1. Behöriga myndigheter får utfärda intyg för att bekräfta att produkterna i fråga överensstämmer med den relevanta handelsnormen. Det intyg som ska användas av behöriga myndigheter i gemenskapen återfinns i bilaga III.

De tredjeländer som avses i artikel 13.4 ska istället kunna använda ett eget intyg, under förutsättning att kommissionen anser att detta innehåller uppgifter som är minst likvärdiga med gemenskapens intyg. Kommissionen ska på det sätt som den finner lämpligt göra prov på sådana intyg från tredjeländer tillgängliga.

2. Dessa intyg får utfärdas antingen i pappersformat med underskrift i original eller i verifierat elektroniskt format med elektronisk signatur.

3. Varje intyg ska vara stämplat av den behöriga myndigheten och undertecknat av en eller flera behöriga personer.

4. Intyget ska utfärdas på minst ett av gemenskapens officiella språk.

5. Varje intyg ska ha ett löpnummer genom vilket det kan identifieras, och en kopia av varje utfärdat intyg ska bevaras av den behöriga myndigheten.

6. Trots punkt 1 andra stycket får medlemsstaterna fortsätta att använda intyg om överensstämmelse som överensstämde med denna förordning den 30 juni 2009 till dess att lagren är förbrukade.

▼B







Avsnitt 3

Kontroller utförda av tredjeländer

Artikel 13

Godkännande av kontroller som utförts av tredjeländerföre importen till gemenskapen

▼M8

1. På begäran av ett tredjeland får kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 195.2 i förordning (EG) nr 1234/2007, godkänna kontroller av överensstämmelse med särskilda handelsnormer som genomförts av detta tredjeland före importen till gemenskapen.

▼B

2. Det godkännande som avses i punkt 1 får beviljas för de tredjeländer som ansöker därom på villkor att gemenskapens handelsnormer eller minst likvärdiga normer tillämpas inom dessa länders territorier på produkter som exporteras till gemenskapen.

I godkännandet ska det anges vilken offentlig myndighet i tredjelandet som ska vara ansvarigt för de kontroller som avses i punkt 1. Denna myndighet ska ansvara för kontakterna med gemenskapen. Genom godkännandet ska det också fastställas vilka organ, nedan kallade kontrollorgan i tredjeländer, som ska ha till uppgift att utföra själva kontrollerna.

Godkännandet får endast gälla produkter med ursprung i det berörda tredjelandet och får begränsas till vissa produkter.

3. Kontrollorgan i tredjeländer ska vara officiella organ eller organ som är officiellt erkända av den myndighet som avses i punkt 2, och de ska kunna ge tillräckliga garantier och förfoga över den personal, den utrustning och de anordningar som krävs för att genomföra kontroller enligt de metoder som anges i artikel 20.1 eller likvärdiga metoder.

▼M8

4. Förteckningen över länder vilkas överensstämmelsekontroller har godkänts i enlighet med denna artikel och de produkter godkännandena avser återfinns i bilaga IV.

Kommissionen ska på det sätt som den finner lämpligt göra de berörda officiella myndigheternas och kontrollorganens kontaktuppgifter tillgängliga.

▼M8 —————

▼M8

Artikel 15

Upphävande av godkännanden

Kommissionen får tillfälligt dra in sitt godkännande om det för ett stort antal partier och/eller kvantiteter konstateras att varorna inte överensstämmer med de uppgifter som anges i de intyg om överensstämmelse som utfärdats av kontrollorgan i tredjeländer.

▼M8 —————

▼B







Avsnitt 5

Kontrollmetoder

Artikel 20

Kontrollmetoder

1. Med undantag för de kontroller som utförs i samband med detaljhandelsförsäljning till slutkonsumenter, ska de överensstämmelsekontroller som föreskrivs i detta kapitel, ske enligt de metoder som anges i bilaga VI, om inte annat föreskrivs i denna förordning.

Medlemsstaterna ska fastställa särskilda bestämmelser för kontroll av överensstämmelse i samband med detaljhandelsförsäljning till slutkonsumenter.

▼M8

2. Om det efter kontroll konstateras att varorna överensstämmer med handelsnormerna får kontrollorganet utfärda ett intyg om överensstämmelse enligt bilaga III.

▼B

3. Om bristande överensstämmelse konstateras ska kontrollorganet utfärda en förklaring om bristande överensstämmelse som är ställd till aktören eller till dennes representant. De varor för vilka en förklaring om bristande överensstämmelse utfärdats får inte förflyttas utan medgivande av det kontrollorgan som utfärdat förklaringen. Detta medgivande får underställas kravet att de villkor som fastställts av kontrollorganet ska vara uppfyllda.

Aktörerna får besluta att vidta åtgärder för att anpassa alla eller en del av varorna så att de överensstämmer med normerna. Varor som anpassats så att de överensstämmer med normerna får inte saluföras förrän det behöriga kontrollorganet på lämpligt sätt har försäkrat sig om att produkterna faktiskt överensstämmer med normerna. I tillämpliga fall ska kontrollorganet utfärda ett intyg om överensstämmelse enligt bilaga III för partiet eller för en del av det, men först efter det att varorna har anpassats så att de överensstämmer med normerna.

▼M8

Om ett kontrollorgan beviljar en aktörs begäran att anpassa sina varor så att de överensstämmer med handelsnormerna i en annan medlemsstat än den där kontrollen visat att de inte överensstämmer med normerna, ska aktören underrätta det behöriga kontrollorganet i mottagarmedlemsstaten om det parti som inte var överensstämmande. Den medlemsstat som utfärdar konstaterandet av icke-överensstämmelse ska sända en kopia av detta till övriga berörda medlemsstater, inklusive den medlemsstat som är mottagare av det icke överensstämmande partiet.

▼B

Om varorna varken kan anpassas så att de överensstämmer med handelsnormerna, användas som foder eller användas inom bearbetningsindustrin eller som någon annan form av icke-livsmedel får kontrollorganet, om så visar sig vara nödvändigt, kräva att aktörerna vidtar lämpliga åtgärder för att se till att de berörda varorna inte saluförs.

Aktörerna ska tillhandahålla alla uppgifter som medlemsstaterna anser vara nödvändiga för tillämpningen av denna punkt.

▼M8 —————

▼M8







Avsnitt 6

Meddelanden

Artikel 20a

Meddelanden

1. En medlemsstat på vars territorium det konstateras att en försändelse från en annan medlemsstat inte överensstämmer med handelsnormerna på grund av fel eller kvalitetsförsämring som skulle ha kunnat upptäckas när varorna packades, ska genast underrätta kommissionen och de medlemsstater som kan komma att beröras.

2. En medlemsstat på vars territorium övergång till fri omsättning har avslagits för ett parti varor från ett tredje land på grund av icke-överensstämmelse med handelsnormerna ska genast underrätta kommissionen, de medlemsstater som kan komma att beröras och det berörda tredjelandet enligt förteckningen i bilaga IV.

3. Medlemsstaterna ska till kommissionen meddela bestämmelserna om deras inspektions- och riskanalyssystem. De ska underrätta kommissionen om varje efterföljande ändring av dessa system.

4. Medlemsstaterna ska till kommissionen och medlemsstaterna meddela en sammanfattning av kontrollresultaten i alla saluföringsled under ett visst år senast den 30 juni påföljande år.

5. Meddelanden ska överlämnas på det sätt som anges av kommissionen.

▼B







AVDELNING III

PRODUCENTORGANISATIONER







KAPITEL I

Krav och erkännande







Avsnitt 1

Definitioner

Artikel 21

Definitioner

1. I denna avdelning gäller följande definitioner:

a) producent : en jordbrukare enligt artikel 3.1 a i förordning (EG) nr 1182/2007.

b) dotterbolag : ett företag i vilket en eller flera producentorganisationer eller sammanslutningar av sådana har ägarintressen, och som bidrar till uppnåendet av producentorganisationens eller sammanslutningens mål.

c) gränsöverskridande producentorganisation : en producentorganisation med minst en produktionsanläggning i en annan medlemsstat än den medlemsstat där producentorganisationen har sitt säte.

d) gränsöverskridande sammanslutning av producentorganisationer : en sammanslutning av producentorganisationer där minst en ansluten organisation har sitt säte i en annan medlemsstat än den medlemsstat där sammanslutningen har sitt säte.

e) konvergensmål : målet för verksamheten till förmån för de minst utvecklade medlemsstaterna och regionerna enligt den gemenskapslagstiftning som reglerar Europeiska regionala utvecklingsfonden (”ERUF”), Europeiska socialfonden (”ESF”) och Sammanhållningsfonden under perioden 1 januari 2007–31 december 2013.

f) åtgärd : ett av följande alternativ: i) Insatser för produktionsplanering, inklusive förvärv av anläggningstillgångar. ii) Insatser för att förbättra eller bevara produktkvaliteten, inklusive förvärv av anläggningstillgångar. iii) Säljfrämjande insatser, inklusive förvärv av anläggningstillgångar, samt andra marknadsförings- och kommunikationsinsatser än de som omfattas av led vi. iv) Forskning och experimentell produktion, inklusive förvärv av anläggningstillgångar. v) Andra utbildningsinsatser än de som omfattas av led vi, samt insatser för att främja tillgången till rådgivningstjänster. vi) Någon av de sex åtgärder inom krisförebyggande och krishantering som anges i artikel 9.2 första stycket a–f i förordning (EG) nr 1182/2007. vii) Miljöinsatser enligt artikel 9.3 i förordning (EG) nr 1182/2007, inklusive förvärv av anläggningstillgångar. viii) Övriga insatser, inklusive förvärv av andra anläggningstillgångar än de som omfattas av leden i, ii och iii, som har ett eller flera av de syften som avses i artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1182/2007.

g) insats : en särskild verksamhet eller åtgärd för att uppnå ett särskilt verksamhetsmål som bidrar till ett eller flera av de syften som avses i artikel 9.1 i förordning (EG) nr 1182/2007.

h) biprodukt : en produkt som uppstår till följd av beredning och/eller industriell bearbetning av en frukt- eller grönsaksprodukt och som har ett positivt ekonomiskt värde men som inte är den avsedda huvudprodukten.

i) första bearbetningsledet : industriell bearbetning av en frukt- eller grönsaksprodukt till en annan produkt som anges i bilaga I till EG-fördraget. Rengöring, skärning, rensning, torkning och förpackning av färskvaror som därefter ska saluföras ska inte betraktas som verksamheter i första bearbetningsledet.

j) verksamhet över branschgränserna : enligt artikel 10.3 b i förordning (EG) nr 1182/2007 en eller flera av de aktiviteter som anges i artikel 20 c i förordning (EG) nr 1182/2007 och som godkänts av medlemsstaten och förvaltas gemensamt av en producentorganisation eller en sammanslutning av producentorganisationer samt minst en annan aktör i bearbetnings- eller distributionskedjan för livsmedel.

k) utgångsindikator : en indikator som visar på ett tillstånd eller en trend vid programperiodens början som kan ge värdefull information i) i analysen av utgångsläget för att utarbeta en nationell strategi för hållbara verksamhetsprogram eller ett verksamhetsprogram, ii) som referens mot vilken resultaten och effekterna av en nationell strategi eller ett verksamhetsprogram kan mätas, och/eller iii) för tolkningen av resultaten och effekterna av en nationell strategi eller ett verksamhetsprogram.

2. Vid tillämpning av artiklarna 3.1 och 7.1 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska medlemsstaterna mot bakgrund av sina nationella juridiska och administrativa system definiera de juridiska personer som berörs inom deras territorier. Om så är lämpligt ska de även fastställa bestämmelser om en klar definition av delar av juridiska personer för tillämpningen av dessa artiklar.







Avsnitt 2

Krav på producentorganisationer

Artikel 22

Produkttäckning

1. Medlemsstaterna ska erkänna producentorganisationer enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1182/2007 när det gäller den produkt eller grupp av produkter som angetts i ansökan om erkännande, med förbehåll för avgöranden som fattas enligt artikel 4.1 c i den förordningen.

2. Medlemsstaterna ska endast erkänna producentorganisationer för produkter som uteslutande är avsedda för industriell bearbetning om dessa organisationer kan garantera att produkterna levereras för detta ändamål, antingen genom ett system med leveransavtal eller på annat sätt.

Artikel 23

Lägsta antal medlemmar

Vid fastställandet av det lägsta antalet medlemmar i en producentorganisation enligt artikel 4.1 b i förordning (EG) nr 1182/2007 får medlemsstaterna föreskriva att, om en producentorganisation som ansöker om erkännande helt eller delvis utgörs av medlemmar som i sin tur är juridiska personer eller klart definierade delar av juridiska personer som uteslutande består av producenter, får det lägsta antalet producenter beräknas på grundval av det antal producenter som är anslutna till var och en av de juridiska personerna eller de klart definierade delarna av de juridiska personerna.

Artikel 24

Minsta tid för medlemskap

1. Varje enskild producent ska vara ansluten till organisationen under minst ett år.

2. Uppsägning av medlemskapet ska meddelas skriftligen till producentorganisationen. Medlemsstaterna ska fastställa uppsägningstidernas längd, som dock inte får överstiga sex månader, och datum för ikraftträdandet av uppsägningarna.

Artikel 25

Producentorganisationernas struktur och verksamhet

Medlemsstaterna ska säkerställa att producentorganisationerna förfogar över den personal, infrastruktur och utrustning som krävs för att uppfylla kraven i artikel 3.1 i förordning (EG) nr 1182/2007 och att de har förutsättningar att fullgöra sina väsentliga funktioner, särskilt med avseende på följande:

a) Kännedom om medlemmarnas produktion.

b) Insamling, sortering, lagring och förpackning av medlemmarnas produktion.

c) Kommersiell och budgetmässig förvaltning.

d) Centraliserad bokföring och faktureringssystem.

Artikel 26

Den avsättningsbara produktionens värde eller volym

Vid tillämpning av artikel 4.1 b i förordning (EG) nr 1182/2007 ska den avsättningsbara produktionens värde eller volym beräknas på samma grundval som värdet av den saluförda produktionen enligt artiklarna 52 och 53 i denna förordning.

Artikel 27

Tillhandahållande av tekniska hjälpmedel

Vid tillämpning av artikel 4.1 e i förordning (EG) nr 1182/2007 ska en producentorganisation som är erkänd för en produkt för vilken det krävs tekniska hjälpmedel anses uppfylla sina skyldigheter om den själv, via sina medlemmar, genom dotterbolag eller genom utläggande på entreprenad tillhandahåller tillräckligt med tekniska hjälpmedel.

Artikel 28

Producentorganisationernas huvudsakliga verksamhet

1. En producentorganisations huvudsakliga verksamhet ska bestå i att koncentrera utbudet och saluföringen av de av medlemmarnas produkter som den är erkänd för.

2. Värdet av den saluförda produktion som kommer från producentorganisationens egna medlemmar och från medlemmar av andra producentorganisationer, för vilkas räkning de sköter saluföringen, ska överstiga värdet av hela den övriga saluförda produktionen.

Beräkningen ska endast baseras på produkter som producentorganisationen är erkänd för.

3. Om artikel 52.7 är tillämplig ska punkt 2 i denna artikel gälla i tillämpliga delar för de berörda dotterbolagen från och med den 1 januari 2012.

Artikel 29

Utläggande på entreprenad

Med utläggande av en producentorganisations verksamhet på entreprenad avses att producentorganisationen ingår ett handelsavtal med en annan juridisk person, som även kan vara en av dess medlemmar eller ett dotterbolag, om utförande av den berörda verksamheten. Producentorganisationen ska dock behålla ansvaret för att verksamheten utförs och för övergripande ekonomistyrning och tillsyn när det gäller genomförandet av entreprenadavtalet.

Första stycket ska även gälla i tillämpliga delar när en sammanslutning av producentorganisationer lägger ut en verksamhet på entreprenad.

Artikel 30

Gränsöverskridande producentorganisationer

1. En gränsöverskridande producentorganisations säte ska ligga i en medlemsstat där denna organisation förfogar över betydande anläggningar, har ett betydande antal medlemmar och/eller omsätter en betydande del av värdet av den saluförda produktionen.

2. Den medlemsstat där den gränsöverskridande producentorganisationen har sitt säte ska ansvara för följande:

a) Erkännande av den gränsöverskridande producentorganisationen.

b) Godkännande av den gränsöverskridande producentorganisationens verksamhetsprogram.

c) Upprättande av nödvändigt administrativt samarbete med de andra medlemsstater där medlemmarna är verksamma med avseende på iakttagande av villkoren för erkännande och systemet för kontroll och påföljder. Dessa andra medlemsstater är skyldiga att ge medlemsstaten där producentorganisationen har sitt säte allt nödvändigt bistånd.

d) Tillhandahållande på andra medlemsstaters begäran av all tillgänglig relevant dokumentation, däribland tillämplig lagstiftning, till andra medlemsstater där organisationen har medlemmar, översatt till ett officiellt språk i respektive medlemsstat.

Artikel 31

Sammanslagningar av producentorganisationer

1. Om de producentorganisationer som ingår i en sammanslagen producentorganisation före sammanslagningen hade egna verksamhetsprogram får de genomföra sina program parallellt och separat fram till den 1 januari året efter sammanslagningen. I sådana fall ska de berörda producentorganisationerna begära en sammanslagning av verksamhetsprogrammen i form av en ändring i enlighet med artikel 66. I annat fall ska de berörda producentorganisationerna utan dröjsmål begära en sammanslagning av verksamhetsprogrammen i form av en ändring i enlighet med artikel 67.

2. Genom undantag från punkt 1 ska medlemsstaterna emellertid ha rätt att på begäran av producentorganisationerna i vederbörligen motiverade fall tillåta att de separata verksamhetsprogrammen genomförs parallellt fram tills att deras giltighetstid löper ut.

Artikel 32

Icke-producerande medlemmar

1. Medlemsstaterna kan besluta om och på vilka villkor en fysisk eller juridisk person, som inte är producent, kan godtas som medlem i en producentorganisation.

2. Vid fastställandet av villkoren enligt punkt 1 ska medlemsstaterna särskilt se till att det sker i överensstämmelse med artiklarna 3.1 a och 3.4 c i förordning (EG) nr 1182/2007.

3. De fysiska och juridiska personer som avses i punkt 1 får inte

a) beaktas när det gäller kriterierna för erkännande, eller

b) gynnas direkt av åtgärder som finansieras av gemenskapen.

Medlemsstaterna får inskränka deras rösträtt i beslut om driftsfonden helt eller delvis på de villkor som anges i punkt 2.

Artikel 33

Producentorganisationernas demokratiska ansvar

Medlemsstaterna ska vidta alla åtgärder, bland annat med avseende på rösträtten, som de finner nödvändiga för att motverka alla former av missbruk av makt och inflytande från en eller flera medlemmar när det gäller förvaltning och drift av producentorganisationen.

▼M10

Medlemsstaterna får anta åtgärder i syfte att helt eller delvis inskränka en juridisk persons befogenheter att ändra, godkänna eller avslå beslut som fattats av en producentorganisation, när denna utgör en tydligt definierad del av samma juridiska person.

▼B







Avsnitt 3

Sammanslutningar av producentorganisationer

Artikel 34

Erkännande av sammanslutningar av producentorganisationer

1. Medlemsstaterna får endast erkänna sammanslutningar av producentorganisationer enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1182/2007 för verksamheter som rör den eller de produkter som anges i ansökan om erkännande.

2. En sammanslutning av producentorganisationer får erkännas enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1182/2007 och bedriva varje form av producentorganisationsverksamhet, även när de berörda produkterna fortsätter att saluföras av dess medlemmar.

Artikel 35

Sammanslutningar av producentorganisationers huvudsakliga verksamheter

Artikel 28.2–3 ska i tillämpliga delar gälla för sammanslutningar av producentorganisationer.

Artikel 36

Medlemmar av sammanslutningar av producentorganisationer som inte är producentorganisationer

1. Medlemsstaterna kan besluta om och på vilka villkor en fysisk eller juridisk person, som inte är en erkänd producentorganisation, kan godtas som medlem i en sammanslutning av producentorganisationer.

2. Medlemmar av en erkänd sammanslutning av producentorganisationer som inte är erkända producentorganisationer får inte

a) beaktas när det gäller kriterierna för erkännande,

▼M10 —————

▼B

c) gynnas direkt av åtgärder som finansieras av gemenskapen.

▼M10

Medlemsstaterna kan godkänna eller helt eller delvis inskränka deras rösträtt avseende beslut som rör verksamhetsprogrammen.

▼B

Artikel 37

Gränsöverskridande sammanslutningar av producentorganisationer

1. Den gränsöverskridande sammanslutningen av producentorganisationer ska ha sitt säte i en medlemsstat där sammanslutningen har ett betydande antal anslutna organisationer och/eller där de anslutna producentorganisationerna omsätter en betydande del av värdet av den saluförda produktionen.

2. Den medlemsstat där den gränsöverskridande sammanslutningen av producentorganisationer har sitt säte ska ansvara för följande:

a) Erkännande av sammanslutningen.

b) I förekommande fall, godkännande av sammanslutningens verksamhetsprogram.

c) Upprättande av nödvändigt administrativt samarbete med de andra medlemsstater där de anslutna producentorganisationerna är verksamma med avseende på iakttagandet av villkoren för erkännande och ordningen för kontroll och påföljder. Dessa andra medlemsstater är skyldiga att ge medlemsstaten där producentorganisationen har sitt säte allt nödvändigt bistånd.

d) Tillhandahållande på andra medlemsstaters begäran av all tillgänglig relevant dokumentation, däribland tillämplig lagstiftning, till andra medlemsstater där organisationen har medlemmar, översatt till ett officiellt språk i respektive medlemsstat.







Avsnitt 4

Producentgrupper

Artikel 38

Inlämnande av erkännandeplaner

1. En juridisk person eller en klart definierad del av en juridisk person ska lämna in en sådan plan för erkännande som avses i artikel 7.1 i förordning (EG) nr 1182/2007 till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där den juridiska personen har sitt säte.

2. Medlemsstaterna ska fastställa följande:

a) Minimikriterier som den juridiska personen eller en klart definierad del av en juridisk person ska uppfylla för att kunna lämna in en erkännandeplan.

b) Regler för utarbetande, innehåll och genomförande av erkännandeplanerna.

c) Den period efter det att en medlem av en producentorganisation lämnat producentorganisationen då det ska vara förbjudet för den tidigare medlemmen att ansluta sig till en producentgrupp när det gäller de produkter som producentorganisationen erkänts för.

d) Administrativa förfaranden för godkännande, övervakning och genomförande av erkännandeplanerna.

Artikel 39

Erkännandeplanernas innehåll

Förslag till erkännandeplaner ska minst innehålla följande:

a) En beskrivning av utgångsläget, särskilt i fråga om antalet producerande medlemmar, med fullständig information om medlemmarna, produktionen, däribland värdet av den saluförda produktionen, saluföring och infrastruktur, däribland infrastruktur som ägs av enskilda medlemmar i producentgruppen om den ska användas av producentgruppen.

b) Förslag till första dag för genomförandet av planen och planens varaktighet, som inte får överstiga fem år.

c) De åtgärder som ska vidtas för att tilldelas erkännande.

Artikel 40

Godkännande av erkännandeplanerna

1. De behöriga nationella myndigheterna ska fatta beslut om förslag till erkännandeplan inom tre månader efter det att förslaget och samtliga styrkande handlingar mottagits.

2. Efter de kontroller som avses i artikel 113 ska den behöriga nationella myndigheten antingen

a) godkänna planen och bevilja förhandserkännande,

b) begära ändringar av planen, eller

c) avslå planen.

Om ändringar begärts enligt b får godkännande ges först när dessa ändringar har införlivats med planen.

Den nationella myndigheten ska underrätta den juridiska personen eller en klart definierad del av en juridisk person om sitt beslut.

Artikel 41

Genomförande av erkännandeplanerna

1. Erkännandeplaner ska genomföras under perioder på ett år från och med den 1 januari. Medlemsstaterna får tillåta producentgrupper att dela upp dessa perioder i halvårsperioder.

Erkännandeplanen ska börja genomföras i enlighet med det datum som föreslagits enligt artikel 39 b

a) den 1 januari som infaller efter det att den behöriga nationella myndigheten godkänt den, eller

b) omedelbart efter det att den godkänts.

2. Medlemsstaterna ska fastställa på vilka villkor producentgrupperna får begära ändringar av planerna under genomförandet. En sådan begäran ska åtföljas av samtliga nödvändiga styrkande handlingar.

3. Den behöriga nationella myndigheten ska fatta beslut om varje ändring av planen inom tre månader efter det att en begäran om ändring tagits emot och efter att ha granskat de handlingar som lämnats in. Varje begäran om ändring för vilken beslut inte fattats inom denna tidsfrist ska anses som avslagen.

Artikel 42

Ansökningar om erkännande som producentorganisation

Producentgrupper som genomför en erkännandeplan får när som helst lämna in en ansökan om erkännande enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1182/2007. Dessa ansökningar ska under alla omständigheter lämnas in innan den övergångsperiod som avses i artikel 7 i förordning (EG) nr 1182/2007 löper ut.

Från och med dagen för inlämnandet av ansökan får den berörda gruppen överlämna ett förslag till verksamhetsprogram enligt artikel 64.

Artikel 43

Producentgruppernas huvudsakliga verksamheter

Artikel 28 ska i tillämpliga delar gälla för producentgrupper.

Artikel 44

Värdet av saluförd produktion

1. Artikel 52 ska i tillämpliga delar gälla för producentgrupper.

2. Om värdet av den saluförda produktionen har sjunkit på grund av faktorer som vederbörligen redovisats för medlemsstaten sätt och som ligger utanför producentgruppens kontroll och ansvarsområde, ska värdet av den saluförda produktion anses vara minst 65 % av det värde som angavs i den eller de tidigare ansökningar om stöd för den senaste årsperioden som kontrollerats av medlemsstaten och, i avsaknad av detta, av det värde som ursprungligen angavs i den godkända erkännandeplanen.

▼M15

3. Värdet av den saluförda produktionen ska vara lika med det värde som beräknats enligt den lagstiftning som gällde under den period för vilken stöd begärs.

▼B

Artikel 45

Finansiering av erkännandeplaner

1. Det stöd som avses i artikel 7.5 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska minskas med hälften när det gäller saluförd produktion som överstiger 1 000 000 euro.

2. Det stöd som avses i artikel 7.3 a i förordning (EG) nr 1182/2007 får per producentgrupp högst uppgå till 100 000 euro per årsperiod.

3. Om en genomförandeperiod inte varar ett helt kalenderår ska det högsta stöd som avses i punkt 2 minskas i proportion därtill.

4. Det stöd som avses i artikel 7.3 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska betalas ut

a) i årliga eller halvårsvisa delbetalningar i slutet av varje års- eller halvårsperiod för genomförande av erkännandeplanen, eller

b) i delbetalningar som täcker en del av en årsperiod om planen påbörjas under en årsperiod eller om erkännande sker enligt artikel 4 i förordning (EG) nr 1182/2007 innan en årsperiod har löpt ut.

Som grundval för beräkning av delbetalningarna får medlemsstaterna använda den saluförda produktionen för en annan period än den för vilken delbetalningen betalas, om så krävs i kontrollsyfte. Skillnaden mellan perioderna ska vara mindre än den faktiska perioden för delbetalningen.

5. Den växelkurs som ska tillämpas för de belopp som avses i punkterna 1 och 2 ska vara den senaste växelkurs som offentliggjorts av Europeiska centralbanken före den första dagen under den period för vilken stödet i fråga beviljas.

Artikel 46

Stöd för nödvändiga investeringar i samband med erkännandet

När det gäller investeringar i samband med genomförandet av den erkännandeplan som avses i artikel 39 c i denna förordning för vilka stöd kan beviljas enligt artikel 7.3 b i förordning (EG) nr 1182/2007

a) ska investeringar som kan snedvrida konkurrensen inom annan ekonomisk verksamhet som organisationen bedriver undantas, och

b) investeringar som direkt eller indirekt gagnar sådan verksamhet finansieras i förhållande till hur mycket de används för sektorer eller produkter som omfattas av producentgruppens förhandserkännande.

Artikel 47

Ansökan om stöd

1. Varje producentgrupp ska lämna in en enda ansökan om sådant stöd som avses i artikel 7.3 a och b i förordning (EG) nr 1182/2007, inom tre månader efter utgången av varje årsperiod eller halvårsperiod enligt artikel 45.4 i den här förordningen. Värdet av den saluförda produktionen för den period för vilken stöd begärs ska deklareras i ansökan.

2. Ansökningar om stöd för halvårsperioder får endast lämnas in om erkännandeplanen är indelad i halvårsperioder enligt artikel 41.1. Alla stödansökningar ska åtföljas av en skriftlig förklaring från producentgruppen om att

a) den iakttar och kommer att iaktta bestämmelserna i förordning (EG) nr 1182/2007 och denna förordning, och

b) inte direkt eller indirekt mottar, har mottagit eller kommer att motta dubbelt gemenskapsstöd eller nationellt stöd för insatser som genomförs enligt dess erkännandeplan som beviljas finansiering från gemenskapen enligt denna förordning.

3. Medlemsstaterna ska fastställa en sista dag för utbetalning av stödet som inte i något fall får infalla senare än sex månader efter mottagandet av ansökan.

Artikel 48

Rätt till stöd

Medlemsstaterna ska utvärdera producentgruppernas rätt till stöd enligt denna förordning i syfte att fastställa att stödet är vederbörligen berättigat, med hänsyn till villkor och datum för eventuellt tidigare beviljande av offentliga stöd till de producentorganisationer eller -grupper som medlemmarna i producentgruppen i fråga kommer från, samt med hänsyn till eventuella förflyttningar av medlemmar mellan producentorganisationer och -grupper.

Artikel 49

Gemenskapens bidrag

1. Gemenskapens finansiering av stöd enligt artikel 7.3 a i förordning (EG) nr 1182/2007 ska uppgå till

▼M10

a) 75 % i de områden som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och

b) 50 % i övriga områden.

▼M10

Den resterande delen av stödet ska medlemsstaten betala ut i form av ett schablonbelopp. Inga styrkande handlingar när det gäller hur stödet kommer att utnyttjas behöver bifogas stödansökan.

▼B

2. Gemenskapens finansiering av det stöd som avses i artikel 7.3 b i förordning (EG) nr 1182/2007, uttryckt som kapitalbidrag eller som kapitalbidragsekvivalent, får i förhållande till de stödberättigande investeringsutgifterna uppgå till högst

a) 50 % i de områden som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och

b) 30 % i övriga områden.

Berörda medlemsstater ska förbinda sig att bidra med minst 5 % av de stödberättigande investeringsutgifterna.

Mottagare av stöd till stödberättigande investeringskostnader ska betala minst

a) 25 % i de områden som är stödberättigande inom ramen för konvergensmålet, och

b) 45 % i övriga områden.

Artikel 50

Samgåenden

1. Stöd enligt artikel 7.3 i förordning (EG) nr 1182/2007 får ges, eller fortsätta att ges, till producentgrupper som beviljats förhandserkännande och som bildats genom samgående mellan två eller flera producentgrupper som beviljats förhandserkännande.

2. Vid beräkningen av stödbelopp som ska betalas ut enligt punkt 1 ska den producentgrupp som uppstått genom samgåendet ersätta de samgående grupperna.

3. Om två eller flera producentgrupper går samman ska den nya juridiska personen överta de rättigheter och skyldigheter som innehades av den producentgrupp som först beviljades förhandserkännande.

4. Om en producentgrupp som har beviljats förhandserkännande går samman med en erkänd producentorganisation ska den bildade juridiska personen inte längre kunna komma i fråga för förhandserkännande som producentgrupp eller ha rätt till det stöd som avses i artikel 7.3 i förordning (EG) nr 1182/2007. Den bildade juridiska personen ska fortsätta att behandlas som en erkänd producentorganisation om den respekterar gällande villkor. Om så krävs ska producentorganisationen begära en ändring av sitt verksamhetsprogram, varvid artikel 31 ska gälla i tillämpliga delar.

Insatser som producentgrupper genomför före ett sådant samgående ska dock fortsätta att vara stödberättigande enligt villkoren i erkännandeplanen.

Artikel 51

Konsekvenser av erkännande

1. Ett beviljande av erkännande medför att beviljandet av sådant stöd som avses i artikel 7.3 i förordning (EG) nr 1182/2007 upphör.

2. Om ett verksamhetsprogram lämnas in enligt denna förordning ska den berörda medlemsstaten försäkra sig om att det inte föreligger någon dubbel finansiering av de åtgärder som anges i erkännandeplanen.

3. Investeringar som berättigar till stöd för de kostnader som avses i artikel 7.3 b i förordning (EG) nr 1182/2007 får föras över till verksamhetsprogrammen om de uppfyller villkoren i den här förordningen.

4. Medlemsstaterna ska fastställa den period räknat från genomförandet av erkännandeplanen, inom vilken producentgruppen måste erkännas som producentorganisation. Denna period får uppgå till högst fyra månader.







KAPITEL II

Driftsfonder och verksamhetsprogram







Avsnitt 1

Värdet av saluförd produktion

Artikel 52

Beräkningsgrund

1. Vid tillämpningen av detta kapitel ska värdet av en producentorganisations saluförda produktion beräknas på grundval av vad som producerats av de medlemmar i producentorganisationer för vilka producentorganisationen i fråga är erkänd.

2. Värdet av den saluförda produktionen ska omfatta de produkter som produceras av medlemmar som utträder ur eller ansluter sig till producentorganisationen. Medlemsstaterna ska fastställa villkor för att undvika dubbelräkning.

3. Medlemsstaterna får tillåta producentorganisationerna att ta med värdet av biprodukterna i värdet av den saluförda produktionen.

4. Värdet av återtag från marknaden som avyttras enligt artikel 10.4 a och b i förordning (EG) nr 1182/2007, beräknat med det genomsnittliga pris för vilket dessa produkter salufördes av producentorganisationen det föregående året, ska ingå i värdet av den saluförda produktionen.

▼M10

5. Endast den del av medlemmarnas produktion som saluförs av producentorganisationen själv ska räknas med i värdet av den saluförda produktionen. Det som producerats av medlemmar i producentorganisationen och som saluförts av en annan producentorganisation som utsetts av nämnda medlemmars egen organisation i enlighet med artikel 125a.2 b och c i rådets förordning (EG) nr 1234/2007 ( 29 ) ska räknas med i värdet av den andra producentorganisationens saluförda produktion.

▼B

6. Den saluförda produktionen ska faktureras ”fritt producentorganisation”

a) i tillämpliga fall som produkter som är förpackade, beredda eller har genomgått första bearbetningsledet,

b) exklusive mervärdesskatt, och

c) exklusive interna transportkostnader när avståndet är stort mellan producentorganisationens centraliserade insamlings- eller förpackningsställen och dess distributionsställe. Medlemsstaterna ska fastställa avdrag som ska göras från det fakturerade värdet för produkter som fakturerats under olika stadier av bearbetning, leverans eller transport.

7. Värdet av den saluförda produktionen får även beräknas ”fritt dotterbolag” på de villkor som anges i punkt 6, förutsatt att minst 90 % av kapitalet i dotterbolaget innehas

a) av producentorganisationen eller sammanslutningen av producentorganisationer i fråga, eller,

b) med förbehåll för medlemsstatens godkännande, av medlemmar som är kooperativ i producentorganisationen eller sammanslutningen av producentorganisationer i fråga, om detta bidrar till att nå de mål som anges i artikel 3.1 b och c i förordning (EG) nr 1182/2007.

8. Om produktionen minskar på grund av väderförhållanden, växt- eller djursjukdomar eller skadedjursangrepp får värdet av den saluförda produktionen även omfatta ersättning som, till följd av dessa händelser, erhållits från en skördeförsäkring som omfattas av kapitel III avsnitt 6 eller genom någon likvärdig ordning som förvaltas av producentorganisationen.

Artikel 53

Referensperiod

1. Det årliga stödtak som avses i artikel 10.2 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska varje år beräknas utifrån värdet av den saluförda produktionen under en referensperiod på tolv månader som ska fastställas av medlemsstaterna.

2. Medlemsstaterna ska fastställa referensperioder för varje producentorganisation i form av

a) tolvmånadersperioder, som börjar tidigast den 1 januari tre år före det år då verksamhetsprogrammet genomförs och senast avslutas den 1 augusti samma år, eller

b) det genomsnittliga värdet av tre på varandra följande tolvmånadersperioder som tidigast börjar den 1 januari fem år före det år då verksamhetsprogrammet genomförs och senast avslutas den 1 augusti samma år.

3. Denna tolvmånadersperiod ska vara den berörda producentorganisationens räkenskapsår.

Referensperiodens längd ska inte variera under ett verksamhetsprogram, utom i fall då detta kan motiveras.

4. Om en produkt har sjunkit i värde på grund av vederbörligen redovisade faktorer utanför producentorganisationens kontroll och ansvarsområde, ska värdet av den saluförda produktion som avses i punkt 1 anses vara minst 65 % av värdet av den berörda produkten under den föregående referensperioden.

De faktorer som avses i första stycket ska vederbörligen motiveras.

▼M13

5. När nyligen erkända producentorganisationer har otillräckliga historiska uppgifter om den saluförda produktionen för att punkt 2 ska kunna tillämpas får värdet av den saluförda produktionen betraktas som värdet av den produktion som kan saluföras och som producentorganisationen tillhandahåller för att bli erkänd. Detta ska beräknas som det genomsnittliga värdet av den saluförda produktionen under den del av de tre åren då de producenter som var medlemmar av producentorganisationen vid tiden för inlämnandet av ansökan om erkännande faktiskt bedrev produktion.

▼B

6. Medlemsstaterna ska vidta nödvändiga åtgärder för att samla in uppgifter om värdet av den saluförda produktionen från de producentorganisationer som inte har lagt fram något verksamhetsprogram.

7. Med avvikelse från punkterna 1–6 ska värdet av den saluförda produktionen under referensperioden vara lika med det värde som beräknats enligt den lagstiftning som gällde under samma referensperiod.







Avsnitt 2

Driftsfonder

Artikel 54

Förvaltning

Medlemsstaterna ska säkerställa att driftsfonder förvaltas på ett sådant sätt att det är möjligt för externa revisorer att årligen identifiera, kontrollera och certifiera fondernas kostnader och intäkter.

Artikel 55

Finansiering av driftsfonder

De ekonomiska bidragen till den driftsfond som avses i artikel 8.1 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska fastställas av producentorganisationen.

Samtliga producenter ska ha möjlighet att utnyttja driftsfonden och samtliga producenter ska ha möjlighet att demokratiskt delta i beslut som rör användningen av producentorganisationens medel och de ekonomiska bidragen till driftsfonderna.

Artikel 56

Meddelande om preliminärt belopp

Producentorganisationerna ska senast den 15 september meddela de preliminära beloppen för gemenskapens, producentorganisationens och dess medlemmars bidrag till driftsfonden för det påföljande året tillsammans med verksamhetsprogrammen eller begäran om godkännande av deras ändringar.

Medlemsstaterna får fastställa ett senare datum än den 15 september.

Beräkningen av storleken på driftsfonden ska baseras på verksamhetsprogrammen och värdet av den saluförda produktionen. Beräkningen ska delas upp i kostnader för åtgärder inom krisförebyggande och krishantering samt för övriga åtgärder.







Avsnitt 3

Verksamhetsprogram

Artikel 57

Nationell strategi

1. Den nationella strategins övergripande struktur och innehåll, som avses i artikel 12.2 i förordning (EG) nr 1182/2007, ska från och med den 1 januari 2009 upprättas i enlighet med riktlinjerna i bilaga VII. Före den dagen ska medlemsstaterna fastställa dess övergripande struktur och innehåll. Den kan bestå av regionala delar.

Alla beslut som fattats och bestämmelser som antagits av medlemsstaterna i enlighet med avdelning III i förordning (EG) nr 1182/2007 och denna avdelning ska införlivas med den nationella strategin.

2. Den nationella strategin, inklusive införlivandet av de nationella villkor som avses i artikel 12.1 i förordning (EG) nr 1182/2007, ska fastställas innan förslagen till verksamhetsprogram lämnas in ett visst år. De nationella villkoren ska införlivas efter att ha förelagts kommissionen och, i tillämpliga fall, ändrats i enlighet med artikel 12.1 i förordning (EG) nr 1182/2007.

3. En analys av utgångsläget ska ingå i förfarandet för att upprätta den nationella strategin och utföras på medlemsstatens ansvar. Denna analys ska kartlägga och bedöma de behov som ska tillgodoses, rangordna prioriterade behov, definiera de mål som ska uppnås genom verksamhetsprogrammen för att tillgodose dessa prioriterade behov, uppnå förväntade resultat och kvantifierade mål i förhållande till utgångsläget samt fastställa de mest lämpade instrumenten för att uppnå dessa mål.

4. Medlemsstaterna ska genom verksamhetsprogrammen även övervaka och utvärdera den nationella strategin och dess genomförande.

Den nationella strategin får ändras, särskilt med hänsyn till vad som framkommit under övervakningen och utvärderingen. Sådana ändringar ska göras innan förslagen till verksamhetsprogram lämnas in ett visst år.

5. Medlemsstaterna ska i den nationella strategin fastställa en övre gräns för hur stor procentuell andel av fonden som får spenderas på en enskild åtgärd och/eller insats och/eller kostnad för att garantera att det råder lämplig balans mellan olika åtgärder.

Artikel 58

Nationella villkor för miljöinsatser

1. Utöver det förslag som ska lämnas in enligt artikel 12.1 i förordning (EG) nr 1182/2007 ska medlemsstaterna även underrätta kommissionen om eventuella ändringar av de nationella villkoren som ska omfattas av förfarandet i artikel 12.1 andra stycket i förordning (EG) nr 1182/2007. Kommissionen ska på det sätt som den finner lämpligt göra villkoren tillgängliga för andra medlemsstater.

2. Vid tillämpning av artikel 9.3 i rådets förordning (EG) nr 1182/2007 ska villkoren omfatta en icke uttömmande förteckning över tillämpliga miljöinsatser och villkoren för dem i medlemsstaterna, och medlemsstaterna ska för varje utvald miljöinsats

a) ange det eller de specifika åtaganden som insatsen innebär, och

b) motivera insatsen på grundval av förväntad miljöpåverkan i förhållande till miljöbetingade behov och prioriteringar.

Artikel 59

Kompletterande regler i medlemsstaterna

Medlemsstaterna får anta kompletterande regler till förordning (EG) nr 1182/2007 och den här förordningen när det gäller stödberättigande åtgärder, insatser eller utgifter inom verksamhetsprogrammen.

Artikel 60

Förhållande till program för landsbygdsutveckling

1. Stöd inom medlemsstaternas program för landsbygdsutveckling eller program som godkänts enligt förordning (EG) nr 1698/2005 får inte beviljas för insatser som omfattas av åtgärderna i denna förordning, med förbehåll för punkt 2.

2. Om stöd enligt förordning (EG) nr 1698/2005 undantagsvis har beviljats enligt artikel 5.6 i den förordningen för åtgärder som skulle kunna vara stödberättigande enligt den här förordningen ska medlemsstaterna se till att en stödmottagare endast får stöd för en viss insats från ett system.

Medlemsstaterna ska därför, när de tar med åtgärder som innehåller sådana undantag i sina landsbygdsutvecklingsprogram, se till att det i den nationella strategi som avses i artikel 57 i den här förordningen fastställs kriterier och administrativa regler som de kommer att tillämpa i programmen för landsbygdsutveckling.

▼M10

I tillämpliga fall ska, utan att det påverkar bestämmelserna i artiklarna 103a.3, 103d.1 och 103d.3 samt artikel 103e i förordning (EG) nr 1234/2007 och artikel 49 i den här förordningen, nivån på stöden för åtgärder som omfattas av den här förordningen inte överstiga den nivå som är tillämplig på åtgärder inom landsbygdsutvecklingsprogrammet.

▼B

Stöd till miljöinsatser som inte avser förvärv av anläggningstillgångar ska begränsas till de maximibelopp som fastställs för betalningar för miljöåtgärder inom jordbruket. I undantagsfall får dessa belopp ökas med hänsyn till särskilda omständigheter, vilket ska motiveras i den nationella strategi som avses i artikel 57 i den här förordningen.

▼M10

Det fjärde stycket ska inte vara tillämpligt på miljöinsatser som inte är direkt eller indirekt knutna till ett särskilt jordbruksskifte.

▼B

Artikel 61

Verksamhetsprogrammens innehåll och stödberättigande utgifter

1. I ett verksamhetsprogram ska följande ingå:

a) En beskrivning av utgångsläget, i tillämpliga fall baserad på de utgångsindikatorer som anges i bilaga XIV.

b) Programmets mål med beaktande av möjligheterna att utveckla produktion och avsättning, en förklaring av hur programmet bidrar till den nationella strategin och en försäkran om att programmet överensstämmer med den nationella strategin, bland annat när det gäller balansen mellan olika insatser. Målbeskrivningen ska omfatta de mål som anges i den nationella strategin och målsättningar för att underlätta övervakningen av hur genomförandet av programmet fortlöper.

c) En detaljerad beskrivning av de åtgärder, inbegripet åtgärder inom krisförebyggande och krishantering samt enskilda insatser, som ska vidtas och de medel som ska användas för att uppnå dessa mål under varje år som programmet genomförs. I beskrivningen ska det anges i vilken utsträckning de olika föreslagna åtgärderna i) kompletterar och är förenliga med andra åtgärder, inklusive åtgärder som finansieras eller berättigar till stöd ur andra gemenskapsfonder, särskilt stöd för landsbygdens utveckling (i tillämpliga fall ska även åtgärder som genomförts inom tidigare verksamhetsprogram särskilt anges), ii) inte medför någon risk för dubbel finansiering från gemenskapsfonder.

d) Programmets varaktighet.

e) Finansiella aspekter, däribland i) beräkningssätt och nivå på ekonomiska bidrag, ii) finansieringsförfarandet för driftsfonden, iii) nödvändig information för att motivera olika avgiftsnivåer, och iv) budget och tidsplan för åtgärderna under varje år som programmet genomförs.

2. Olika miljöinsatser får kombineras, under förutsättning att de är inbördes förenliga och kompletterar varandra.

När åtaganden kombineras ska stödet beräknas med hänsyn till inkomstbortfall och särskilda merkostnader till följd av kombinationen.

3. Investeringar, även sådana som görs med leasingavtal, som inte ger någon avkastning förrän efter det att verksamhetsprogrammet har avslutats, särskilt i fall där avskrivningsperioden är längre än fem år, kan föras över till ett efterföljande verksamhetsprogram om detta skäligen kan motiveras ur ekonomisk synvinkel.

Om investeringarna har ersatts ska det resterande värdet av den ersatta investeringen

a) läggas till producentorganisationens driftsfond, eller

b) dras av från kostnaden för ersättningen.

Investeringar eller insatser kan genomföras på enskilda anläggningar som tillhör producentorganisationens medlemmar, förutsatt att de bidrar till verksamhetsprogrammets målsättningar. Om någon av dessa medlemmar lämnar producentorganisationen, ska medlemsstaterna säkerställa att investeringen eller dess restvärde återvinns, såvida inte medlemsstaten fattar avvikande beslut.

4 Verksamhetsprogrammen får inte omfatta insatser eller kostnader som avses i förteckningen i bilaga VIII.

5. De stödberättigande utgifterna inom verksamhetsprogrammet får inte överstiga de faktiska kostnaderna. Medlemsstaterna får dock i förväg fastställa vederbörligen motiverade schablonbelopp i följande fall:

a) Om det hänvisas till sådana schablonbelopp i bilaga VIII.

b) För ökade externa transportkostnader per kilometer, jämfört med kostnaderna för lastbilstransport då man använder sig av järnvägs- eller fartygstransport, för att skydda miljön.

c) För tillkommande utgifter och inkomstbortfall till följd av miljöinsatser, beräknat enligt artikel 53.2 i förordning (EG) nr 1974/2006.

Medlemsstaterna ska se över dessa belopp minst en gång vart femte år.

6. För att en insats ska vara stödberättigande, ska över 50 % av värdet av de produkter den avser avse produkter för vilka producentorganisationen är erkänd. För att få medräknas i dessa 50 % ska produkterna komma från producentorganisationens medlemmar eller från medlemmar i en annan producentorganisation. De relevanta bestämmelserna i artikel 52 ska tillämpas vid beräkningen av värdet.

Artikel 62

Dokument som ska bifogas

Verksamhetsprogram ska särskilt åtföljas av följande:

a) Handlingar som styrker att en driftsfond har inrättats.

b) Ett skriftligt åtagande från producentorganisationen att iaktta bestämmelserna i förordning (EG) nr 1182/2007 och i den här förordningen.

c) En skriftlig försäkran från producentorganisationen att den inte, vare sig direkt eller indirekt, har mottagit eller kommer att motta annat stöd från gemenskapen eller nationellt stöd för de insatser som berättigar till stöd enligt denna förordning.

Artikel 63

Partiella verksamhetsprogram

1. Enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 1182/2007 får en medlemsstat tillåta att en sammanslutning av producentorganisationer lämnar in ett eget partiellt verksamhetsprogram med åtgärder som minst två av de egna medlemmarna har fastställt men inte genomfört inom sina verksamhetsprogram.

2. Samma regler ska gälla för partiella verksamhetsprogram som för andra verksamhetsprogram och de ska granskas tillsammans med de anslutna producentorganisationernas verksamhetsprogram.

3. Medlemsstaterna ska säkerställa att

▼M10

a) insatserna helt och hållet finansieras med bidrag från medlemmar i sammanslutningar av producentorganisationer som själva är producentorganisationer, och att bidragen kommer från dessa producentorganisationers driftsfonder. Insatserna kan dock, till ett belopp som är proportionellt i förhållande till bidraget från de anslutna producentorganisationerna, finansieras av sådana medlemmar i sammanslutningar av producentorganisationer som inte är erkända producentorganisationer enligt artikel 36, förutsatt att dessa medlemmar själva är producenter eller producentkooperativ,

▼B

b) åtgärderna och motsvarande finansiella bidrag förtecknas i varje ansluten producentorganisations verksamhetsprogram,

c) det inte föreligger någon risk för dubbla stöd och att artikel 60 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 64

Tidsfrist för inlämnande

Producentorganisationen skall lämna in verksamhetsprogram för godkännande till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där producentorganisationen har sitt säte senast den 15 september året före det år då programmen skall genomföras. Medlemsstaterna får emellertid senarelägga detta datum.

När en juridisk person eller en klart definierad del av en juridisk person, däribland en producentgrupp, lämnar in en ansökan om att bli erkänd som producentorganisation får den samtidigt lämna in sitt verksamhetsprogram enligt första stycket för godkännande. Programmen får bara godkännas om gruppen har erkänts senast den dag som anges i artikel 65.2.

Artikel 65

Beslut

1. Den behöriga nationella myndigheten ska antingen

a) godkänna belopp för fonder och program som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 1182/2007 och kraven i detta kapitel,

b) godkänna programmen på villkor att producentorganisationen godtar vissa ändringar, eller

c) avslå programmen eller delar av programmen.

2. Den behöriga nationella myndigheten ska fatta beslut om program och fonder senast den 15 december det år de lämnats in.

Medlemsstaterna ska senast den 15 december informera producentorganisationerna om besluten.

I väl motiverade fall får den behöriga nationella myndigheten emellertid besluta om verksamhetsprogram och fonder senast den 20 januari det år som följer på ansökan. I beslutet om godkännande får det föreskrivas att utgifterna ska vara bidragsberättigande från och med den 1 januari det år som följer på ansökan.

Artikel 66

Ändringar av verksamhetsprogram för påföljande år

1. Producentorganisationer får ansöka om ändringar av verksamhetsprogrammen, även, om så krävs, avseende en förlängning av deras varaktighet upp till en total varaktighet på fem år, vilket ska ske senast den 15 september för att ändringarna ska kunna tillämpas från och med den 1 januari påföljande år.

Medlemsstaterna får emellertid senarelägga datumet för inlämnande av ansökningar.

2. Ansökan om ändringar ska åtföljas av handlingar i vilka det anges skäl för ändringarna, vilken typ av ändringar det rör sig om och vad de har för effekter.

3. Den behöriga myndigheten ska fatta beslut om ansökningar om ändring av verksamhetsprogram senast den 15 december.

I väl motiverade fall får medlemsstaterna emellertid fatta beslut om ändringar av verksamhetsprogram senast den 20 januari det år som följer på ansökan. I beslutet om godkännande får det föreskrivas att utgifterna ska vara bidragsberättigande från och med den 1 januari det år som följer på ansökan.

Artikel 67

Ändringar av verksamhetsprogram under innevarande år

1. Medlemsstaterna får, på villkor som de själva ska fastställa, tillåta ändringar av verksamhetsprogram under innevarande år.

2. Den behöriga nationella myndigheten får tillåta att producentorganisationerna under innevarande år

a) enbart genomför verksamhetsprogrammet till viss del,

b) ändrar innehållet i verksamhetsprogrammet, och i tillämpliga fall även förlänger programmets varaktighet, dock till totalt högst fem år, eller

▼M5

c) ökar beloppet för driftsfonden med högst 25 % eller minskar det med en procentsats som medlemsstaterna själva ska fastställa av det belopp som ursprungligen godkändes, under förutsättning att de allmänna mål som fastställts för verksamhetsprogrammet upprätthålls. Medlemsstaterna får höja denna procentsats vid sammanslagningar av producentorganisationer enligt artikel 31.1 samt vid tillämpning av artikel 94a.

▼B

3. Medlemsstaterna ska fastställa villkoren för att verksamhetsprogrammen ska få ändras under innevarande år utan förhandsgodkännande från den behöriga nationella myndigheten. Sådana ändringar kan bara komma i fråga för stöd om producentorganisationerna utan dröjsmål meddelar de behöriga myndigheterna därom.

Artikel 68

Verksamhetsprogrammens varaktighet

1. Verksamhetsprogrammen ska genomföras under ettårsperioder som löper från den 1 januari till den 31 december.

2. Ett verksamhetsprogram som godkänns senast den 15 december ska genomföras med början den 1 januari det påföljande året.

Genomförandet av program som godkänns efter den 15 december ska skjutas upp ett år.

Genom undantag från första och andra stycket i denna punkt ska ett verksamhetsprogram som godkänns i enlighet med artikel 65.2 tredje stycket eller artikel 66.3 andra stycket genomföras med början senast den 31 januari det år som följer på godkännandet.







Avsnitt 4

Stöd

Artikel 69

Godkänt stödbelopp

Medlemsstaterna ska senast den 15 december informera producentorganisationerna och sammanslutningarna av producentorganisationer om det godkända stödbeloppet enligt artikel 13.3 i förordning (EG) nr 1182/2007.

Vid tillämpning av artikel 65.2 tredje stycket eller artikel 66.3 andra stycket ska medlemsstaterna meddela det godkända stödbeloppet senast den 20 januari.

Artikel 70

Ansökningar

1. Senast den 15 februari året efter det år för vilket stöd begärts ska producentorganisationerna lämna in en ansökan om stöd eller om utbetalning av restbeloppet till den behöriga myndigheten för varje verksamhetsprogram för vilket stöd begärts.

2. Ansökan ska åtföljas av styrkande handlingar som visar följande:

a) Det begärda stödet.

b) Värdet av den saluförda produktionen.

c) De ekonomiska bidrag som erlagts av medlemmarna och de som erlagts av producentorganisationen.

d) De utgifter