1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1017/68
av den 19 juli 1968
om tillämpning av konkurrensregler på transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar
(EGT L 175, 23.7.1968, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 L 1 1 4.1.2003
Ändrad genom:
►A1 Anslutningsakten för Danmark, Irland, Förenade konungariket Storbritan-
nien och NordirlandL 73 14 27.3.1972
►A2 Anslutningsakten för Grekland L 291 17 19.11.1979
►A3 Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
►A4 Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1017/68
av den 19 juli 1968
om tillämpning av konkurrensregler på transporter på järnväg,
landsväg och inre vattenvägar
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 75 och 87 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
med beaktande av följande.
Enligt rådets förordning nr 141 (3) om undantag från tillämpning av
rådets förordning nr 17 för transportområdet skall förordning nr 17 (4)
inte vara tillämplig på avtal, beslut och samordnade förfaranden påtransportområdet som medför att transportpriser och -villkor fastställs,transportutbudet begränsas eller kontrolleras eller transportmarknader
delas upp. Förordning nr 17 skall inte heller tillämpas på sådana domi-
nerande ställningar, som avses i fördragets artikel 86, påtransportmarknaden.
Enligt förordning nr 1002/67/EEG (
5) skall i fråga om transporter på
järnväg, landsväg och inre vattenvägar detta undantag inte gälla längre
än till och med den 30 juni 1968.
Att fastställa konkurrensregler för transporter på järnväg, landsväg och
inre vattenvägar är ett led i den gemensamma transportpolitiken och iden allmänna ekonomiska politiken.
När konkurrensregler för dessa områden fastställs skall hänsyn tas till
transportområdets särskilda karaktär.
Eftersom konkurrensreglerna för transportområdet avviker från de
allmänna konkurrensreglerna skall företagen ges möjlighet att fåkännedom om vilka regler som gäller i varje särskilt fall.
Vid införandet av ett system med konkurrensregler på transportområdet
bör dessa regler gälla såväl gemensam finansiering eller gemensamtköp av transportutrustning för transportverksamhet som drivs gemen-
samt av grupper av företag som viss verksamhet med anknytning till
transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar som drivs avföretag som tillhandahåller transportrelaterade tjänster.
För att säkerställa att handeln mellan medlemsstaterna inte påverkas
och att konkurrensen inom den gemensamma marknaden inte snedvrids
är det nödvändigt att för de tre ovannämnda transportgrenarna i princip
förbjuda alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningaroch samordnade förfaranden mellan företag samt varje missbruk av endominerande ställning inom den gemensamma marknaden som skullekunna ha sådana verkningar.
Vissa typer av avtal, beslut och samordnade förfaranden på transpor-
tområdet, som endast har till syfte eller resultat att utnyttja tekniska
förbättringar eller uppnå tekniskt samarbete, kan undantas från förbudetmot konkurrensbegränsande avtal eftersom de bidrar till att ökaproduktiviteten. Mot bakgrund av de erfarenheter som kommer attvinnas genom tillämpningen av denna förordning kan rådet på kommis-sionens förslag ändra listan över sådana typer av avtal.1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 2
(1) EGT nr 205, 11.12.1964, s. 3505/64.
(2) EGT nr 103, 12.6.1965, s. 1792/65.
(3) EGT nr 124, 28.11.1962, s. 2751/62.
(4) EGT nr 13, 21.2.1962, s. 204/62.
(5) EGT nr 306, 16.12.1967, s. 1.
▼B
För att främja en förbättring av den ibland alltför splittrade bransch-
strukturen inom trafiken på landsväg och inre vattenvägar bör ävensådana avtal, beslut och samordnade förfaranden som har till syfte att
skapa och driva grupper av företag inom dessa två transportgrenar för
att idka transportverksamhet, inklusive gemensam finansiering ellergemensamt köp av transportutrustning för transportverksamhet somdrivs gemensamt, undantas från förbudet mot konkurrensbegränsandeavtal. Ett sådant generellt undantag kan medges endast under förutsätt-
ning att den totala transportkapaciteten för en grupp av företag inte
överstiger en bestämd maximigräns och att den individuella kapacitetenhos de företag som tillhör gruppen inte överstiger vissa gränser som ärsatta på så sätt att inget av dessa företag kan uppnå en dominerandeställning inom gruppen. Kommissionen skall dock ha befogenhet attingripa om i enstaka fall sådana avtal har verkningar som är oförenliga
med de villkor enligt vilka ett konkurrensbegränsande avtal kan
erkännas som lagligt och som utgör ett missbruk av undantaget. Detförhållandet att en grupp av företag har en total transportkapacitet somöverstiger den fastställda maximigränsen eller inte är berättigad till detgenerella undantaget på grund av den individuella kapaciteten hos de
företag som tillhör gruppen utesluter dock inte att det kan röra sig om
ett lagligt avtal, beslut eller samordnat förfarande, om det i övrigtuppfyller villkoren enligt denna förordning.
Om ett avtal, beslut eller samordnat förfarande bidrar till att förbättra
kvaliteten på transporttjänster eller till att öka kontinuiteten och stabili-teten när det gäller att tillgodose transportbehoven på de marknader därtillgång och efterfrågan kan vara underkastade avsevärda tidsmässigasvängningar eller till att öka företagens produktitivet eller främja
tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, skall förbudet kunna
förklaras inte tillämpligt. Det är dock en förutsättning i sådana fall attavtalet, beslutet eller det samordnade förfarandet tar rimlig hänsyn tilltransportkonsumenternas intressen och varken ålägger de berördaföretagen begränsningar som inte är nödvändiga för att ovannämndamål skall kunna nås eller gör det möjligt för företagen att sätta konkur-
rensen ur spel när det gäller en väsentlig del av den berörda
transportmarknaden, med hänsyn tagen även till konkurrensen frånandra transportmedel.
Till dess att rådet vidtar lämpliga åtgärder inom ramen för den gemen-
samma transportpolitiken för att säkerställa en stabil transportmarknadoch under förutsättning att rådet har konstaterat att det föreligger ettkrisläge, bör för marknaden i fråga sådana avtal godkännas som behövsför att minska störningar till följd av transportmarknadens struktur.
Beträffande transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar är det
angeläget att medlemsstaterna i fråga om offentliga företag eller företag
som har medgetts särskilda eller exklusiva rättigheter varken beslutar
om eller vidmakthåller åtgärder som strider mot denna förordning.Bestämmelserna i denna förordning bör även gälla företag som harfått i uppdrag att utföra tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, förut-satt att tillämpningen av bestämmelserna inte rättsligt eller faktiskthindrar dem från att utföra de särskilda uppgifter som de har tilldelats.
Dock får inte utvecklingen av handeln därigenom påverkas i en sådan
omfattning att det strider mot gemenskapens intressen. Kommissionenskall ha möjlighet att se till att dessa principer tillämpas och attmeddela medlemsstaterna de direktiv eller beslut som kan behövas fördetta ändamål.
De närmare bestämmelserna om tillämpningen av de grundläggande
principerna i denna förordning skall utformas på så sätt att de delssäkerställer en effektiv tillsyn och förenklar den administrativa
kontrollen så mycket som möjligt, dels tillgodoser företagens behov
av rättssäkerhet.
I första hand åligger det företagen själva att bedöma om deras avtal,
beslut eller samordnade förfaranden huvudsakligen medför konkurrens-begränsningar eller sådana ekonomiska vinster som kan rättfärdigadessa begränsningar och att i enlighet med denna bedömning på egetansvar bestämma om dessa avtal, beslut eller samordnade förfarandenär lagliga eller olagliga.1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 3
▼B
Företagen bör därför tillåtas att träffa eller tillämpa avtal utan att
behöva offentliggöra dem. Det föreligger således en risk att sådanaavtal kan förklaras ogiltiga med retroaktiv verkan om de skulle under-
sökas till följd av en anmälan eller på kommissionens eget initiativ,
men detta utesluter inte att de med retroaktiv verkan kan förklaraslagliga i händelse av en sådan senare undersökning.
Företagen kan emellertid i vissa fall önska att de behöriga myndighe-
terna hjälper dem med att fastställa om deras avtal, beslut ellersamordnade förfaranden är i överensstämmelse med gällande regler.Det bör därför införas ett förfarande som innebär att företagen till
kommissionen får inlämna ansökningar och att dessa offentliggörs i
sammandrag i Europeiska gemenskapernas officiella tidning så attberörd tredje man kan framföra synpunkter på avtalet i fråga. Om ingetklagomål framställs av någon medlemsstat eller berörd tredje man, ochom kommissionen inte inom en fastställd tidsfrist meddelar de sökandeatt det finns allvarliga tvivel beträffande lagligheten av avtalet i fråga,
bör avtalet anses undantaget från förbudet för den tid som redan har
förflutit och under ytterligare tre år.
Med hänsyn till att de avtal som behövs för att minska störningar till
följd av transportmarknadens struktur är av undantagskaraktär bör, närrådet har konstaterat att det föreligger ett krisläge, företag som önskarerhålla godkännande för ett sådant avtal åläggas att anmäla det tillkommissionen. Kommissionens godkännande skall träda i kraft först
vid tidpunkten för beslutet. Giltighetstiden för ett sådant godkännande
bör inte överstiga tre år efter det att rådet har konstaterat att detföreligger ett krisläge, och beslutet bör endast förnyas om rådet pånytt konstaterar att det föreligger ett krisläge. Godkännandet bör underalla omständigheter upphöra att gälla senast sex månader efter det attrådet har genomfört lämpliga åtgärder för att säkerställa stabiliteten på
den transportmarknad som avtalet avser.
För att säkerställa en enhetlig tillämpning inom den gemensamma
marknaden av konkurrensreglerna för transportområdet är det
nödvändigt att fastställa regler som gör det möjligt för kommissionenatt, i nära och ständig samverkan med medlemsstaternas behörigamyndigheter, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att tillämpadessa konkurrensregler.
För detta ändamål skall kommissionen erhålla medverkan från
medlemsstaternas behöriga myndigheter och ha befogenhet inom hela
den gemensamma marknaden att begära de upplysningar och
genomföra de undersökningar som behövs för att få kännedom omsådana avtal, beslut och samordnade förfaranden samt sådant missbrukav en dominerande ställning som är förbjudna enligt denna förordning.
Om en medlemsstat vid tillämpningen av förordningen i ett särskilt fall
anser att det uppkommer principfrågor som rör den gemensamma trans-portpolitiken, bör sådana frågor kunna undersökas av rådet. Allaallmänna frågor som uppstår i samband med genomförandet av konkur-
renspolitiken på transportområdet bör kunna hänvisas till rådet. Ett
förfarande skall införas för att säkerställa att beslut om att tillämpaförordningen i ett visst fall fattas av kommissionen först sedan rådethar undersökt principfrågorna och med beaktande av de riktlinjer somframkommer vid undersökningen.
För att kunna fullgöra sin uppgift att övervaka tillämpningen av
bestämmelserna i denna förordning skall kommissionen ha befogenhet
att rikta rekommendationer och beslut till företag eller företagssam-
manslutningar för att få dem att upphöra med överträdelser avförordningens bestämmelser om förbud mot vissa avtal, beslut ochsamordnade förfaranden.
För att säkerställa att förordningens förbud iakttas och att de skyldig-
heter som genom denna förordning har ålagts företag ochföretagssammanslutningar uppfylls, skall böter och viten kunnaåläggas.
De berörda företagen skall medges rätt att yttra sig inför kommis-
sionen, tredje man vars intressen kan beröras av ett beslut skall ges1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 4
▼B
tillfälle att i förväg framföra sina synpunkter och det skall ses till att
fattade beslut ges vidsträckt publicitet.
Domstolen bör i enlighet med fördragets artikel 172 ges oinskränkt rätt
att pröva kommissionens beslut att ålägga böter eller viten.
Ikraftträdandet av förordningens förbud beträffande avtal, beslut och
samordnade förfaranden som föreligger när denna förordning offent-
liggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning börsenareläggas sex månader för att underlätta företagens anpassning tillbestämmelserna i förordningen.
Inom en lämplig tidsfrist från det att de förhandlingar som skall föras
med de tredje länder som har undertecknat den reviderade konven-tionen om sjöfart på Rhen har avslutats bör de ändringar vidtas idenna förordning i sin helhet som kan visa sig nödvändiga med hänsyntill de skyldigheter som följer av den reviderade konventionen.
Förordningen bör ändras om så behövs mot bakgrund av de erfaren-
heter som har vunnits inom en treårsperiod. Det bör särskilt övervägasom med hänsyn till utvecklingen av den gemensamma transportpoli-tiken under denna period förordningens räckvidd borde utsträckas till
att omfatta avtal, beslut och samordnade förfaranden samt missbruk av
en dominerande ställning som inte påverkar handeln mellan medlems-stater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Grundläggande bestämmelse
I fråga om transporter på järnväg, landsväg och inre vattenvägar gäller
bestämmelserna i denna förordning alla avtal, beslut och samordnadeförfaranden som har till syfte eller resultat att fastställa transportpriseroch villkor, begränsa eller kontrollera transportutbudet, dela upp trans-portmarknader, utnyttja tekniska förbättringar eller åstadkomma
tekniskt samarbete eller gemensam finansiering eller gemensamt köp
av transportutrustning eller tillbehör, där sådan verksamhet har direktsamband med tillhandahållandet av transporttjänster och behövs förtransportverksamhet som drivs gemensamt av en sådan grupp avföretag inom trafiken på landsväg och inre vattenvägar som avses iartikel 4, samt missbruk av en dominerande ställning på transportmark-
naden. Dessa bestämmelser gäller även den verksamhet som drivs av
dem som tillhandahåller transportrelaterade tjänster och som harovannämnda syfte eller resultat.
Artikel 3
Undantag för tekniska avtal
1.►M1 Förbudet enligt artikel 81.1 i fördraget ◄gäller inte avtal,
beslut och samordnade förfaranden som har till syfte och resultat attutnyttja tekniska förbättringar eller uppnå tekniskt samarbete genom
a) standardisering av utrustning, transporttillbehör, fordon eller fasta
installationer,
b) utbyte eller gemensam användning av personal, utrustning, fordon
eller fasta installationer för utförandet av transporttjänster,
c) organisation och utförande av successiva, kompletterings-, ersätt-
nings- eller kombinerade transporter och fastställande ochtillämpning av totalpriser och -villkor för sådan verksamhet, inklu-
sive särskilda priserbjudanden,
d) användning för resor med ett enda transportmedel av de sträckor
som är mest rationella från driftssynpunkt,
e) samordning av tidtabeller för anslutande förbindelser,1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 5
▼M1
▼B
▼B
f) sammanslagning av enstaka försändelser,
g) uppställande av enhetliga regler för tariffernas struktur och villkoren
för tillämpningen av dessa, förutsatt att dessa regler inte omfattar
transportpriser och -villkor.
2. Kommissionen skall vid behov lägga fram förslag för rådet om att
utvidga eller förkorta uppräkningen i punkt 1.
Artikel 4
Undantag för grupper av små och medelstora företag
1.►M1 Avtal, beslut och samordnade förfaranden enligt artikel
81.1 i fördraget ◄ är undantagna från förbudet i samma artikel, om
syftet är
— upprättande och drift av grupper av företag inom trafiken på
landsväg och inre vattenvägar för att bedriva transportverksamhet,
— gemensam finansiering eller gemensamt köp av transportutrustning
eller -tillbehör, om denna verksamhet har direkt samband med till-handahållandet av transporttjänster och behövs för dengemensamma verksamhet som bedrivs av ovannämnda grupper av
företag,
förutsatt att gruppens totala transportkapacitet inte överstiger
— 10 000 ton vid transport på landsväg,
— 500 000 ton vid transport på inre vattenvägar.
Den individuella transportkapaciteten hos varje företag som tillhör en
sådan grupp får inte överstiga 1 000ton vid transport på landsväg eller50 000 ton vid transport på inre vattenvägar.
2. Om tillämpningen av ett sådant avtal, beslut eller samordnat
förfarande som avses i punkt 1 i ett visst fall har verkningar som äroförenliga med de villkor som anges i artikel 81.3 i fördraget, kanföretagen eller företagssammanslutningarna åläggas att upphöra meddessa verkningar.
Artikel 13
Giltighetstiden för och återkallande av beslut om tillämpning av
artikel 5
3. Kommissionen kan återkalla eller ändra sitt beslut eller förbjuda
parterna att vidta vissa åtgärder
a) om de förhållanden som låg till grund för beslutet har ändrats i
något avseende,
b) om parterna åsidosätter ett åläggande som har förenats med beslutet,
c) om beslutet grundar sig på oriktiga uppgifter eller har utverkats på
ett bedrägligt sätt, eller
d) om parterna missbrukar det undantag från bestämmelserna i artikel
2 som har beviljats dem genom beslutet.
I fall enligt b, c och d kan beslutet återkallas med retroaktiv verkan.
Artikel 30
Ikraftträdande, befintliga avtal
1. Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1968.1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 6
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼M1
Artikel 31
Översyn av förordningen
1. Inom sex månader från det att de förhandlingar som skall föras
med de tredje länder som har undertecknat den reviderade konven-
tionen om sjöfart på Rhen har avslutats skall rådet på kommissionensförslag vidta de ändringar i denna förordning som kan visa signödvändiga med hänsyn till de skyldigheter som följer av den revide-rade konventionen.
2. Kommissionen skall före den 1 januari 1971 till rådet överlämna
en sammanfattande rapport om tillämpningen av denna förordning och
före den 1 juli 1971 lägga fram ett förslag till förordning om
nödvändiga ändringar i denna förordning.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1968R1017 — SV — 01.05.2004 — 002.001 — 7
▼B