1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1408/71
av den 14 juni 1971
om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras famil-
jemedlemmar flyttar inom gemenskapen (8) (9) (10) (11)
(EGT L 149, 5.7.1971, s. 2)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 1290/97 av den 27 juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2 Rådets förordning (EG) nr 1223/98 av den 4 juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3 Rådets förordning (EG) nr 1606/98 av den 29 juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4 Rådets förordning (EG) nr 307/1999 av den 8 februari 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5 Rådets förordning (EG) nr 1399/1999 av den 29 april 1999 L 164 1 30.6.1999
►M6 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1386/2001 av den 5
juni2001L 187 1 10.7.2001
Ändrad genom:
►A1 Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken
Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniensoch Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger tillgrund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
(*) Se tillägg.
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1408/71
av den 14 juni 1971
om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda,
egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemen-
skapen (8) (9) (10) (11)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORN-
DING(SIC! FÖRORDNING)
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artiklarna 51 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande,
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och
med beaktande av följande:Bestämmelser om samordning av nationell lagstiftning om social trygg-
het ingår i den fria rörligheten för personer och bör bidra till förbättring
av deras levnadsstandard och anställningsförhållanden.
Den fria rörligheten för personer, som utgör en av gemenskapens
grunder, gäller både anställda, vad gäller den fria rörligheten förpersoner, och egenföretagare, vad gäller etableringsrätt och frihet atttillhandahålla tjänster.
Med anledning av de stora skillnaderna i nationell lagstiftning
beträffande vilka som omfattas av lagstiftningen är det bättre att antasom princip att förordningen är tillämplig på alla personer som ärförsäkrade inom sociala trygghetssystem för anställda eller egenföreta-
gare eller på grund av utövande av verksamhet för vilken de uppbär
eller inte uppbär lön.
Man bör ta hänsyn till särdragen i varje nationell lagstiftning för social
trygghet och endast utarbeta ett samordningssystem.
Inom ramen för denna samordning skall man inom gemenskapen i de
olika medlemsstaternas nationella lagstiftning garantera lika behandlingav arbetande som är medborgare imedlemsstaterna samt av derasmedförsäkrade och efterlevande.
Bestämmelserna om samordning skall säkerställa att arbetande som
flyttar inom genemenskapen, samt deras medförsäkrade och efterle-vande, bibehåller de rättigheter och förmåner som de har förvärvateller håller på att förvära.
Dessa mål måste uppnås bland annat genom att man lägger samman
alla perioder som det tas hänsyn till i de olika medlemsstaternas
lagstiftning för förvärvandet och bibehållandet av rätten till förmåner,samt för uträkningen av dessa förmåner, och genom att man tillhan-dahåller förmåner till de olika kategorier av personer som omfattas avförordningen, oavsett deras bostadsort inom gemenskapen.
Det är lämpligt att anställda och egenföretagare som flyttar inom ge-
menskapen omfattas av en medlemsstats sociala trygghetsystem, så attman undviker kumulering genom flera medlemsstaters tillämpligalagstiftning och de komplikationer som följer av detta.
Det är viktigt att man så långt det är möjligt begränsar antalet och
räckvidden av de fall i vilka, som undantag från den allmänna regeln,en arbetande samtidigt omfattas av två medlemsstaters lagstiftning.
För att på bästa sätt säkerställa lika behandling av alla arbetande som
är verksamma på en medlemsstats territorium är det lämpligt att man1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(*) Se tillägg.
▼B
fastställer att den lagstiftning som är tillämplig som allmän regel skall
vara lagstiftningen i den medlemsstat på vars territorium den berördapersonen utöver sin verksamhet som anställd eller egenföretagare.
Man bör göra undantag från denna allmänna regel i särskilda situa-
tioner då ett annat kriterium för anslutning är berättigat.
Vissa förmåner som föreskrivs i nationell lagstiftning kan samtidigt
falla in under både social trygghet och socialt bistånd, beroende påden kategori av personer för vilken sådana lagar gäller, målsättningenmed lagstiftningen och tillämpningsföreskrifterna. För att värna ommigrerande arbetares intressen i enlighet med bestämmelserna ifördraget bör det i förordningen ingå ett samordningssystem som tar
hänsyn till de olika förmånernas särdrag.
Sådana förmåner bör beviljas, vad gäller personer som omfattas av
denna förordning, uteslutande i enlighet med lagstiftningen i det landpå vars territorium den berörda personen eller hans eller hennes famil-
jemedlemmar är bosatta, genom sammanläggning, efter behov, av
bosättningsperioderna på varje annan medlemsstats territorium, ochutan diskriminering på grund av medborgarskap.
Särskilda bestämmelser bör fastställas, i synnerhet för sjukdom eller
arbetslöshet, för gränsarbetare och för säsongarbetare, med tanke på
deras specifika situation.
Vad gäller förmåner isamband med sjukdom eller föräldraskap är det
viktigt att garantera ett skydd som regleras situationen för personer som
är bosatta ien annan medlemsstat än den behöri ga medlemsstaten.
Den särskilda ställning för de personer som ansöker om eller har rätt
till pension, samt för deras familjemedlemmar, gör det nödvändigt attanta bestämmelser inom sjukförsäkringen som är anpassade till denna
situation.
Vad gäller förmåner vid invalidet är det viktigt att utarbeta ett samord-
ningssystem som tar hänsyn till den nationella lagtstiftningens särdrag.Det är följaktligen nödvändigt att skilja på å ena sidan den lagstiftning
enligt vilken beloppen för förmånerna är oberoende av längden på
försäkringsperioderna och, å andra sidan, den lagstiftning enligt vilkendessa belopp beror på denna längd.
Skillnaderna i medlemsstaternas system gör det nödvändigt att fastställa
regler för samordning som är tillämpliga om invaliditeten förvärras.
Man bör utarbeta ett system för betalning av ålders- och efterlevande-
pensioner om en anställd eller en egenföretagare har omfattas avlagstiftningen i en eller flera medlemsstater.
Det är nödvändigt att fastställa ett pensionsbelopp som är beräknat
genom sammanläggning och proportionell beräkning och garanterat igemenskapslagstiftningen, i de fall där tillämpningen av den nationellalagstiftningen, däribland bestämmelserna om minskning samt om
tillfällig eller slutgiltig indragning visar sig mindre gynnsamma än tillä-
mpningea(SIC! tillämpningen) av ovannämda metod.
För att skydda migrerande arbetare och deras efterlevande mot alltför
snäv tillämpning av nationella bestämmelser om minskning tillfällig
eller slutgiltig indragning, är det nödvändigt att lägga till regler med
strikta villkor för tillämpningen av dessa bestämmelser.
Vad gäller förmåner på grund av olycksfall iarbetet eller yrkessjuk-
domar är det viktigt, för att säkerställa ett skydd, att finna en lösning
för de personer som är bosatta eller vistas i en annan medlemsstat än
den behöriga medlemsstaten.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser för bidrag vid
dödsfall.
För att möjliggöra rörlighet för arbetskraften under bästa förhållanden
är det nödvändigt att säkerställa en fullständigare samordning mellansystemen för arbetslöshetsförsäkring och arbetslöshetsunderstöd i allamedlemsstater.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
▼B
I denna anda och för att underlätta sökandet efter arbete ide oli ka
medlemsstaterna är det bland annat nödvändigt att under begränsad tidge arbetslösa rätt till den arbetslöshetsersättning som föreskrivs den
medlemsstats lagstiftning som de senast har omfattats av.
För att fastställa den lagstiftning som skall tillämpas för famil-
jeförmåner är det anställningskriteriet som säkerställer lika behandlingav alla arbetstagare som omfattas av samma lagstiftning.
För att undvika att man kumulerar förmåner som man inte har rätt till,
bör det fastställas regler för prioritering om man kumulerar rättighetertill familjeförmåner enligt lagstiftningen i den ansvariga staten ochlagstiftningen i det land där familjemedlemmarna är bosatta.
Eftersom de nationella systemen vad gäller förmåner för barn som
försörjs av personer som uppbär pension, samt förmåner förföräldralösa är specifika och skiljer sig åt i de olika medlemsstaternaslagstiftning, är det nödvändigt att fastställa särskilda regler för attsamordna dessa nationella system.
Det är nödvändigt att inrätta en administrativ kommission bestående av
en företrädare för varje medlemsstats regering, vilken bland annat hartill uppgift att behandla alla administrativa frågor och tolkningsfrågorrörande bestämmelserna idenna förordni ng, och att främja samarbetet
mellan medlemsstaterna.
Det är önskvärt att inom ramen för en rådgivande kommitté koppla in
företrädare för arbetstagare och arbetsgivare för att granska de frågorsom den administrativa kommissionen behandlar.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser som motsvarar
den nationella lagstiftningens särdrag för att underlätta tillämpningenav samordningsbestämmelserna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser
som här anges:
a)Anställda respektiveegenföretagare :
i) den som är försäkrad, obligatoriskt eller genom en frivillig
fortsättningsförsäkring, mot en eller flera av de risker som
täcks av grenarna iett system för soci al trygghet för anställda
eller egenföretagare eller genom ett särskilt system för offent-ligt anställda.
ii) den som är obligatoriskt försäkrad mot en eller flera av de
risker som täcks av de grenar av social trygghet som behandlasi denna förordning, enligt ett system för social trygghet församtliga invånare eller för hela den förvärvsarbetande befolk-ningen, förutsatt att personen
— kan identifieras som anställd eller egenföretagre genom det
sätt på vilket systemet administereras eller finansieras, eller
— om dessa kriterier inte uppfylls, är försäkrad mot någon
annan risk som anges i bilaga I enligt ett system för
anställda eller egenföretagare, eller enligt ett system somavses i punkt iii, antingen obligatoriskt eller genom frivilligfortsättningsförsäkring, eller, där inget sådant system finnsi den berörda medlemsstaten, följer den definition somanges ibi laga I.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
▼M3
▼B
▼B
iii) den som är obligatoriskt försäkrad mot flera av de risker som
täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligt ettstandardsystem för social trygghet för hela lantbruksbefolk-
ningen enligt de kriterier som anges i bilaga I,
iv) den som är frivilligt försäkrad mot en eller flera av de risker
som täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligten medlemsstats system för social trygghet för anställda eller
egenföretagare eller för samtliga invånare eller för vissa kate-
gorier av invånare
— om en sådan person är verksam som anställd eller egen-
företagare, eller
— om en sådan person tidigare varit obligatoriskt försäkrad
mot samma risk enligt ett system för anställda eller egen-
företagare isamma medlemsstat.
b)Gränsarbetare : en anställd eller egenföretagare som är verksam
inom en medlemsstats territorium och som är bosatt inom enannan medlemsstats territorium, dit han som regel återvänderdagligen eller åtminstone en gång i veckan. En gränsarbetare somförflyttas till en annan ort inom samma eller någon annan
medlemsstats territorium av det företag till vilket han normalt är
knuten, eller som tillhandhåller tjänster på annan ort inom sammaeller en annan medlemsstats territorium, behåller sin ställning somgränsarbetare under en tid av högst fyra månader även om hanunder denna tid är förhindrad att dagligen, eller åtminstone en
gång iveckan, återvända ti ll den ort där han är bosatt.
c)Säsongsarbetare : en anställd som reser till en annan medlemsstats
territorium än det inom vilket han är bosatt, för att där utföra ettsäsongsbetonat arbete för ett företag eller en arbetsgivare i denstaten under en tid som inte under några omständigheter kanöverstiga åtta månader och som uppehåller sig inom den nämndastatens territorium så länge arbetet pågår. Med ett arbete av
säsongskaraktär avses ett arbete som på grund av årstidernas
växlingar automatiskt återkommer varje år.
ca )studerande: en person som inte är anställd eller egenföretagare
eller dennes familjemedlem eller efterlevande i förordningensmening och som studerar eller genomgår en yrkesutbildning somleder till ett kompetensbevis som är officiellt erkänt av enmedlemsstats myndigheter, och som är försäkrad enligt ett allmäntsystem för social trygghet eller ett särskilt system för social trygg-
het som gäller för studerande.
d)Flykting skall ha samma innebörd som i artikel 1 i konventionen
om flyktingars rättsliga ställning undertecknad i Genève den 28
juli1951.
e) Uttrycket statslös skall ha samma innebörd som i artikel 1 i
konventionen om statslösa personers rättsliga ställning under-tecknad iNew York den 28 september 1954.
f) i)Familjemedlem : den som definieras eller erkänns som familje-
medlem eller som betecknas som medlem av hushållet iden
lagstiftning enligt vilken förmåner utges, eller, i fall som avses
i artikel 22.1 a och artikel 31, i lagstiftningen i den medlems-stat inom vars territorium personen är bosatt. Om dennalagstiftning betraktar som familjemedlem eller medlem avhushållet endast den som är samboende med den►
M4anställde, egenföretagaren eller studeranden, ◄skall
detta villkor anses vara uppfyllt om personen för sin
försörjning huvudsakligen är ekonomiskt beroende av en►
M4anställd, egenföretagare eller studerande ◄.►M1Om
lagstiftningen i en medlemsstat inte gör det möjligt att skiljamellan familjemedlemmar och andra personer, som den är
tillämplig på, skall begreppet familjemedlemmar ges den bety-
delse som framgår av bilaga I. ◄
ii) När det gäller handikappförmåner som enligt en medlemsstats
lagstiftning utges till alla medborgare i den staten somuppfyller föreskrivna villkor, skall uttrycket familjemedlem1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼M4
▼B
▼B
innebära åtminstone en ►M4anställds, egenföretagares eller
studerandes ◄make och en sådan persons barn som antingen
är minderåriga eller ekonomiskt beroende av en sådan person.
g)Efterlevande : en person som definieras eller erkänns som sådan av
den lagstiftning enligt vilken förmånerna utges. Om denna lagstift-ning betraktar som efterlevande endast den, som var samboende
med den avlinde (SIC! avlidne), skall detta villkor anses vara
uppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen var ekono-miskt beroende av den avlinde (SIC! avlidne).
h)Bosättning : stadigvarande bosättning.
i)Vistelse : tillfällig vistelse.
j)Lagstiftning : iförhållande ti ll varje medlemsstat, nuvarande eller
kommande lagar och andra författningar om de grenar av ochsystem för social trygghet som täcks av artikel 4.1 och 4.2 samtalla andra beslut om åtgärder för att genomföra sådana grenaroch system, eller de särskilda icke avgiftsfinansierade förmånersom omfattas av artikel 4.2a.
Uttrycket omfattar inte bestämmelser i nuvarande eller kommande
kollektivavtal även om de genom myndighetsbeslut har eller fåttsitt tillämpningsområde utvidgat. Om emellertid sådana
bestämmelser
i) tjänar till att uppfylla ett krav på obligatorisk försäkring, som
tillkommit genom de lagar och andra författningar som avses iföregående stycke, eller
ii) skapar ett system som administreras av samma organ som
administerar de system som tillkommit genom författningar
som avses iföregående stycke
kan begränsningen i uttrycket när som helst hävas genom att den
berörda medlemsstaten avger en förklaring som specificerar desystem som denna förordning skall gälla. En sådan förklaring skallanmälas och offentliggöras enligt bestämmelserna i artikel 97.
Bestämmelserna i föregående stycke skall inte leda till att system
för vilka förordning nr 3 har gällt undantas från denna förordningstillämpningsområde.
Uttrycketlagstiftning omfattar inte heller bestämmelser om sådana
särskilda system för egenföretagare vilkas tillkomst är överlämnadtill de berördas initiativ, eller vilka gäller endast en del av denberörda medlemsstatens territorium, och detta oavsett om myndig-
heterna har beslutat att göra dem obligatoriska eller att utvidga
deras tillämpningsområde. Dessa särskilda system anges i bilagaII.
ja )Särskilt system för offentligt anställda : ett system för social trygg-
het som skiljer sig från det allmänna system för social trygghetsom gäller för anställda ide berörda medlemsstaterna och somalla, eller vissa kategorier av, offentligt anställda eller personer
som behandlas som sådana omfattas av.
k)Konvention om social trygghet : varje bilateralt eller multilateralt
socialförsäkringsinstrument som är bindande eller som kommer
att bli bindande för två eller flera medlemsstater inbördes samtvarje annat sådant multilateralt instrument som är bindande ellersom kommer att bli bindande för minst två medlemsstater och eneller flera andra stater vad gäller samtliga eller vissa av de grenaroch system som anges iarti kel 4.1 och 4.2, samt alla slags
överenskommelser som har träffats i enlighet med sådana instru-
ment.
l)Behörig myndighet : varje medlemsstats minister, minstrar (SIC!
ministrar) eller motsvarande myndighet med ansvar för system
för social trygghet inom hela eller en del av statens territorium.
m)Administrativa kommissionen : den kommission som anges i artikel
80.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
n)Institution : iförhållande ti ll varje medlemsstat det organ eller den
myndighet som har ansvaret för att administrera hela eller vissadelar av lagstiftningen.
o)Behörig institution :
i) den institution hos vilken en person är försäkrad vid den
tidpunkt då en ansökan om förmån görs,
ii) den institution från vilken den berörda personen har rätt, eller
skulle ha rätt, till förmåner om han eller en eller flera familje-medlemmar var bosatta inom den medlemsstats territorium därinstitutionen finns,
iii) den institution som har utsetts av den berörda medlemsstatens
behöriga myndighet, eller
iv) när det gäller ett system där en arbetsgivare har ansvar för
förmåner som avses i artikel 4.1, antingen arbetsgivaren ellerden anlitade försäkringsgivaren eller, om sådan saknas, ettorgan eller en myndighet som har utsetts av den behörigamyndigheten i den berörda medlemsstaten.
p)Institution på bosättningsorten respektive institution på vistel-
seorten : den institution som är behörig att utge förmåner på den
ort, där personen är bosatt, enligt den lagstiftning som institutionentillämpar, respektive den institution som är behörig att utge
förmåner på den ort där den berörda personen vistas, enligt den
lagstiftning som institutionen tillämpar eller, då ingen sådan insti-tution finns, den institution som utsetts av den ifrågavarandemedlems- statens behöriga myndighet.
q)Behörig stat : den medlemsstat, inom vars territorium den behöriga
institutionen finns.
r)Föräkringsperioder : avgiftsperioder, anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare definierade ellererkända som försäkringsperioder i den lagstiftning enligt vilkende har fullgjorts eller anses vara fullgjorda och alla andra periodersom behandlas som sådana när de enligt denna lagstiftningbetraktas som likvärdiga med försäkringsperioder. ►
M3Perioder
som har fullgjorts enligt ett särskilt system för offentligt anställda
skall också betraktas som anställningsperioder. ◄
s)Anställningsperioder ochperioder av verksamhet som egenföreta-
gare: perioder som definieras eller erkänns som sådana i den
lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts samt alla perioder sombehandlas som sådana när de enligt denna lagstiftning betraktassom likvärdiga med anställningsperioder eller perioder av verk-samhet som egenföretagare. ►
M3Perioder som har fullgjorts
enligt ett särskilt system för offentligt anställda skall också
betraktas som anställningsperioder. ◄
sa)Bosättningsperioder : som definieras eller erkänns som sådana i
den lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts eller anses vara full-
gjorda.
t)Förmåner och pensioner : alla förmåner och pensioner, inbegripet
alla därii ngående delar som bekostas av allmänna medel, alla
indexhöjningar och tilläggsbetalningar, om något annat inte
förrskrivs i avdelning III, liksom förmåner i form av engångsbe-lopp som kan utbetalas istället för pensioner samt utbetalningarsom görs i form av återbetalning av avgifter.
u) i)Familjeförmåner : alla vådförmåner eller kontanförmåner som
är avsedda att täcka en familjs utgifter enligt den lagstiftningsom anges i artikel 4.1 h, med undantag för de särskilda bidragvid barns födelse eller vid adoption som nämns i bilaga II.
ii)Familjebidrag : periodiska kontanförmåner som utges endast på
grundval av familjemedlemmarnas antal och, i förekommande
fall, deras ålder.
v)Dödsfallsersättningar : alla engångsbetalningar vid dödsfall, utom
de engångsbelopp som avses ipunkt t.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
▼M4
Artikel 2
Personkrets
1. Denna förordning skall gälla anställda, egenföretagare och stude-
rande som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i en eller fleramedlemsstater och som är medborgare ien medlemsstat eller ärstatslösa eller flyktingar bosatta inom en medlemsstats territorium
samt deras familjemedlemmar och efterlevande.
2. Denna förordning skall gälla efterlevande till anställda, egenföre-
tagare och studerande som har omfattats av lagstiftningen i en eller
flera medlemsstater, oavsett dessa anställdas, egenföretagares eller
studerandes medborgarskap, om deras efterlevande är medborgare ienmedlemsstat eller är statslösa eller flyktingar som är bosatta inom enmedlemsstats territorium.
Artikel 3
Likabehandling
1. Om något annat inte följer av den särskilda bestämmelserna i
denna förordning har personer, som är bosatta inom en medlemsstatsterritorium och för vilka denna förordning gäller, samma skyldigheter
och rättigheter enligt en medlemsstats lagstiftnings som denna
medlemsstats egna medborgare.
2. Bestämmelserna ipunkt 1 skall gälla rätten att välja ledamöter av
organen inom det sociala trygghetssystemets institutioner eller att delta
i nomineringen av sådana ledamöter men skall inte påverka medlems-staternas författningsbestämmelser om valbarhet eller metoder förnomineringen.
3. De bestämmelser i konventioner om social trygghet som förblir i
kraft enligt artikel 7.2 och bestämmelser i konventioner som ingåttsenligt artikel 8.1, skall gälla alla personer som omfattas av dennaförordning, om något annat inte föreskrivs i bilaga III.
Artikel 4 (10)
Sakområden
1. Denna förordning gäller all lagstiftning om följande grenar av
social trygghet:
a) Förmåner vid sjukdom och moderskap.
b) Förmåner vid invaliditet, även sådana som är avsedda att bevara
eller förbättra förvärvsförmågan.
c) Förmåner vid ålderdom.
d) Förmåner till efterlevande.
e) Förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.
f) Dödsfallsersättningar.
g) Förmåner vid arbetslöshet.h) Familjeförmåner.
2. Denna förordning gäller alla allmänna och särskilda system för
social trygghet, oavsett om de bygger på avgiftsplikt eller inte, ochsystem där en arbetsgivare eller en redare har ansvar för förmånersom nämns ipunkt 1.
2a. Denna förordning gäller också särskilda icke avgiftsfiansiera-
de(SIC! avgiftsfinansierade) förmåner som utges enligt en annanlagstiftning eller andra system än de som avses i punkt 1 eller sominte omfattas på grund av punkt 4, när sådana förmåner har till syfte
a) antingen att täcka de risker som omfattas av de försäkringsgrenar
som anges i punkt 1 a–h, i stället för eller som tillägg till andraförmåner, eller1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼B
▼B
b) att uteslutande ge särskilt skydd för handikappade.
2b. Denna förordning gäller inte bestämmelser i en medlemsstats
lagstiftning om särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som anges
i bilaga II avsnitt III vars tillämpningsområde är begränsat till en del
av medlemsstatens territorium.
3. Bestämmelserna i avdelning III skall dock inte påverka medlems-
staternas författningsbestämmelser om en redares ansvar.
4. Denna förordning gäller inte social eller medicinsk hjälp,
förmåner till offer för krig eller dess följder ►M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstaters förklaringar om denna förordnings tillämpningsområde
I förklaringar som skall anmälas och offentliggöras enligt artikel 97
skall medlemsstaterna närmare ange den lagstiftning och de systemsom avses i artikel 4.1 och 4.2, de särskilda icke avgiftsfinansierade
förmåner som avses i artikel 4.2a, de minimiförmåner som avses i
artikel 50 samt de förmåner som avses i artikel 77 och 78.
Artikel 6
Konventioner om social trygghet som ersätts av denna förordning
Om något annat inte följer av bestämmelserna i artiklarna 7, 8 och
46.4, skall denna förordning, både vad gäller de personer och de
sakområden som den behandlar, ersätta bestämmelserna ialla konven-tioner om social trygghet mellan
a) två eller flera medlemsstater inbördes, eller
b) minst två medlemsstater och en eller flera andra stater i den mån
behandlingen av frågor enligt konventionen inte skall ske undermedverkan av en institution i någon av de sistnämnda staterna.
Artikel 7 (7)
Internationella bestämmelser som inte påverkas av denna förordning
1. Denna förordning skall inte påverka skyldigheter som följer av
a) konventioner som har antagits av Internationella arbetskonferensen
och som har trätt i kraft efter ratificering av en eller flera medlems-stater,
b) de europeiska interimsöverenskommelser om social trygghet som
har slutis mellan Europarådets medlemsstater den 11 december1953.
2. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 6 skall följande fortfa-
rande gälla:
a) bestämmelserna iöverenskommelserna den 27 juli1950 och 30
november 1979 om Rhenskepparnas sociala trygghet,
b) bestämmelserna i den europeiska konventionen den 9 juli 1956 om
social trygghet för anställda inom internationell transport,
c) bestämmelserna i de konventioner om social trygghet som anges i
bilaga III.
Artikel 8
Slutande av konventioner mellan medlemsstater
1. Två eller flera medlemsstater kan vid behov sluta konventioner
med varandra som bygger på denna förordnings principer och anda.
2. Varje medlemsstat skall, enligt bestämmelserna i artikel 97.1
anmäla varje konvention som har slutits med en annan medlemsstatenligt bestämmelserna i punkt 1.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼B
Artikel 9
Tillträde till frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring
1. De bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, som gör bosätt-
ning inom denna stats territorium till villkor för anslutning till frivillig
försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skall inte gälla personersom är bosatta inom en annan medlemsstats territorium, om de någongång i sin tidigare förvärvsverksamhet har omfattats av lagstiftningen iden förstnämnda staten som anställd eller egenföretagare.
2. Om det enligt en medlemsstats lagstiftning för anslutning till
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring krävs attförsäkringsperioder har fullgjorts, skall försäkrings- eller bosättningspe-rioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning
tillgodoräknas, i den utsträckning som behövs, som om de hade full-
gjorts enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 9a (7)
Förlängning av referensperioden
Om rätten till förmåner är beroende av att en minsta försäkringsperiod
har fullgjorts under en viss period före det försäkringsfall för vilket
föräkring gäller (referensperiod) enligt lagstiftningen i en medlemsstatoch om denna lagstiftning föreskriver att perioder under vilka förmånerhar beviljats enligt lagstiftningen i den medlemsstaten eller periodersom har ägnats åt barnuppfostran inom denna medlemsstats territoriumger anledning till förlängning av referensperioden, skall perioder under
vilka invalid- eller ålderspensioner, sjukförsäkringsförmåner, arbets-
löshetsförmåner eller förmåner vid olycksfall i arbetet (utompensioner) har beviljats enligt lagstiftningen i en annan medlemsstatoch perioder som har ägnats åt barnuppfostran inom en annanmedlemsstats territorium även ge anledning till förlänging av den
nämnda referensperioden.
Artikel 10
Bortseende från krav på bosättning — Obligatorisk försäkrings inverkan
på återbetalning av avgifter
1. Om något annat inte föreskrivs i denna förordning får
kontantförmåner vid invaliditet, åderdom eller till efterlevande,pensioner vid olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar samt förmånervid dödsfall vilka förvärvats enligt en eller flera medlemsstaterslagstiftning inte minskas, ändras, innhehållas, dras in eller konfiskeras
med anledning av att mottagaren är bosatt inom en annan medlemsstat
än den där institutionen med ansvar för betalningen finns.
Föregående stycke skall även gälla förmåner som utges som engångs-
belopp när en efterlevande make, som hade rätt till
efterlevandepension, gifter om sig.
2. Om återbetalning av avgifter enligt en medlemsstats lagstiftning
förutsätter att en person inte längre omfattas av obligatorisk försäkring,
skall detta villkor inte anses uppfyllt så länge denne omfattas av obli-
gatorisk försäkring ►
M4 ◄ enligt en annan
medlemsstats lagstiftning.
Artikel 10a (10)
Särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner
1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 10 och avdelning III
skall personer för vilka denna förordning gäller erhålla de särskildaicke avgiftsfinansierade kontanförmåner som avses i artikel 4.2a,uteslutande inom den medlemsstats territorium där de är bosatta ienlighet med lagstiftningen i den staten under förutsättning attförmånerna är förtecknade ibi laga II a. Förmånerna skall utges och
bekostas av institutionen på bosättningsorten.
2. Institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstiftning rätten till
förmåner som omfattas av punkt 1 grundas på fullgörande avanställningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10
▼B
bosättningsperioder skall, i nödvändig utsträckning, beakta anställnings-
perioder, perioder av verksamhet som egenföretagare ellerbosättningsperioder som har fullgjorts inom varje annan medlemsstats
territorium som perioder som har fullgjorts inom den första medlems-
statens territoriums.
3. Om rätten till en förmån som avses i punkt 1 enligt en medlems-
stats lagstiftning utges i form av ett tillägg vid uppbärande av en
förmån som omfattas av artikel 4.1 a–h och ingen sådan förmån utbe-talas enligt denna lagstiftning, skall varje motsvarande förmån sombeviljas enligt en annan medlemsstats lagstiftning behandlas som enförmån som beviljas enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstift-ning för rätt till tillägget.
4. Om rätten till en handikapp- eller invaliditetsförmån som omfattas
av punkt 1 enligt en medlemsstats lagstiftning är förenad med villkorom att handikappet eller invaliditeten skall vara konstateras förstgången inom den medlemsstatens territoriums, skall detta villkor anses
vara uppfyllt om en sådan diagnos första gången ställs inom en annan
medlemsstats territorium.
Artikel 11
Indexering av förmåner
De föreskrifter om indexering av förmåner som finns i en medlemsstats
lagstiftning skall gälla förmåner som utges enligt den lagstiftningen och
tillämpas med beaktande av bestämmelserna i denna förordning.
Artikel 12 (9) (11)
Förhindrande av sammanträffande av förmåner
1. Denna förordning kan inte åberopas för att få eller bevara en rätt
till flera förmåner av samma slag för samma period av obligatorisk
försäkring. Detta gäller dock inte förmåner som utges på grund av
invaliditet, ålderdom, dödsfall (pensioner) eller arbetssjukdom ochsom beviljas av två eller flera medlemsstaters institutioner enligtbestämmelserna iarti kel 41, 43.2, 43.3, 46, 50, 51 eller 60.1 b.
2. Om något annat inte föreskriva i denna förordning får bestämmel-
serna i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande ellerindragning av förmåner vid sammanträffande med andra sociala trygg-hetsförmåner eller annan inkomst åberopas även om sådana förmånerhar förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning eller om
sådan inkomst har förvärvets inom en annan medlemsstats territorium.
3. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om minskning,
innehållande eller indragning av förmåner vid invaliditet eller förtidaförmåner vid ålderdom för den som är förvärvsverksam kan åberopas
mot honom även om han är verksam inom en annan medlemsstats terri-
torium.
4. En invalidpension enligt nederländsk lagstiftning skall i fall där
den nederländska institutionen enligt bestämmelserna i artikel 57.5 eller
60.2 b är skyldig att bidra även till kostnaderna för förmåner vid
arbetssjukdom som utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning,minskas med det belopp som skall betalas till den institution i denandra medlemsstaten som har ansvar för att utge förmånerna vid arbets-jukdom.
ADVELNING II
BESTÄMMANDE AV TILLÄMPLIG LAGSTIFTNING
Artikel 13 (9)
Allmänna regler
1. Om något annat inte följer av artiklarna 14c och 14f skall
personer för vilka denna förordning gäller omfattas av lagstiftningen i1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 11
▼M3
▼M3
endast en medlemsstat. Denna lagstiftning skall bestämmas enligt
bestämmelserna idenna avdelni ng.
2. Om något annat inte följer av artikel 14–17 gäller följande:
a) Den som är anställd för arbete inom en medlemsstats territorium
skall omfattas av denna medlemsstats lagstiftning, även om han ärbosatt inom en annan medlemsstats territorium eller om det företageller den person som han är anställd hos har sitt säte eller är bosattinom en annan medlemsstats territorium.
b) Den som är egenföretagare inom medlemsstats territorium skall
omfattas av den stats lagstiftning även om han är bosatt inom enannan medlemsstats territorium.
c) Den som är anställd ombord på ett fartyg som för en medlemsstats
flagga skall omfattas av denna stats lagstiftning.
d) Offentligt anställda och personer som behandlas som sådana skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat som gäller för denförvaltning som sysselsätter dem.
e) Den som är inkallad eller har återinkallats till militärtjängstgöring
eller civil tjänstgöring i en medlemsstat skall omfattas av dennastats lagstiftning. Om det för rätt till förmåner enligt den lagstift-
ningen krävs att försäkringsperioder har fullgjorts före påbörjad
eller efter avslutad sådan militärtjängstgöring eller civiltjängstgöring, skall försäkringsperioder som har fullgjorts engligten annan medlemsstats lagstiftning tillgodoräknas, i den utsträck-ning det behövs, som om de hade fullgjorts engligt denförstnämnda statens lagstiftning. En anställd eller egenföretagare
som är inkallad eller har återinkallats till militärjänstgöring eller
civil tjänstgöring skall behålla sin ställning som anställd eller egen-företagare.
f) Den för vilken lagstiftningen i en medlemsstat upphör att gälla utan
att lagstiftningen i en annan medlemsstat blir tillämplig på honom
enligt någon av reglerna i föregående punkter eller enligt något
undantag eller någon särskild bestämmelse i artikel 14–17 skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat innom vars territoriumhan är bosatt uteslutande enligt bestämmelserna i den lagstiftningen.
Artikel 14
Särskilda regler för andra anställda än sjömän
Artikel 13.2 a skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett
företag, till vilket han normalt är knuten, och som av detta
företag sänds till en annan medlemsstats territorium för att utföraarbete där för detta företags räkning skall fortsätta att omfattas avden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning, under förutsättningatt detta arbete inte väntas vara längre än tolv månader och han
inte sänds ut för att ersätta någon som har fullgjort sin
utsändningsperiod.
b) Om arbetet iden andra medlemsstaten på grund av oförutsebara
omständigheter varar längre än som ursprungligen förväntadesoch om varaktigheten därför överstiger tolv månander, skall denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning fortsätta att gälla tills
det arbetet har avslutats, under förutsättning att den behöriga
myndingheten i den medlemsstat dit personen har sänts ut, ellerdet organ som har utsetts av denna myndighet, lämnar sitt samt-ycke. Sådant samtycke måste begäras före den förstatolvmånadersperiodens utgång. Samtycke kan dock inte lämnasför en förlängning som överstiger tolv månader.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 12
▼B
▼B
2) För den som normalt arbetar inom två eller flera medlemsstaters
territorier skall fråga om tillämplig lagstiftning avgöras på följandesätt:
a) En person som hör till den resande eller flygande personalen hos
ett företag som för andras eller egen räkning bedriver internatio-nell befordran av passagerare eller gods med järnväg,
landsvägstransporter, flyg eller inrikes sjöfart och som har sitt
säte inom en medlemsstats territorium skall omfattas av dennastats lagstiftning med följande begränsningar:
i) Om företaget har en filial eller fast representation inom en
annan medlemsstats territorium, skall den som arbetar viddenna filial eller fasta represantation omfattas av lagstift-ningen i den medlemsstaten.
ii) Den som huvudsakligen arbetar inom den medlemsstats terri-
torium där han är bosatt skall omfattas av denna statslagstiftning, även om det företag hos vilket han är anställdinte har sitt säte eller någon filial eller permanent representa-tion inom det territoriet.
b) Andra anställda än de som anges ia skall omfattas av
i) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium den
anställde är bosatt, om han till viss del utför arbetet inom
detta territorium eller om han är knuten till flera företag eller
arbetsgivare inom olika medlemsstaters territorier,
ii) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium det
företag eller den person, som anställt honom har sitt säte ellerär bosatt, om han inte är bosatt inom någon av de medlems-
staters territorier där han utför arbetet.
3) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett företag,
som har sitt säte inom en annan medlemsstats territorium och varsverksamhet sträcker sig över dessa staters gemensamma gräns, skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumföretaget har sitt säte.
Artikel 14a
Särskilda regler för andra egenföretagare än sjömän
Artikel 13.2 b skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som normalt är egenföretagare inom en medlemsstats terri-
torium och som utför arbete inom en annan medlemsstatsterritorium skall forsätta att omfattas av den förstnämndamedlemsstatens lagstiftning, förutsatt att detta arbete inte väntasvara längre än tolv månander.
b) Om arbetet på grund av oförutsebara omständigheter varar längre
än som ursprunglingen förväntades och om varaktigheten därför
överstiger tolv månader, skall den förstnämnda medlemsstatenslagstiftning fortsätta att gälla tills arbetet har avslutats, underföruttsättning att den behöriga myndigheten i den medlemsstatdit företagaren har rest för att utföra arbetet, eller det organ somhar utsetts av denna myndighet, lämnar sitt samtycke. Sådant
samtycke måste begäras före den första tolvmånadersperiodens
utgång. Samtycke kan dock inte lämnas för en förlängning somöverstiger tolv månader.
2) Den som normalt är egenföretagare inom två eller flera medlemssta-
ters territorier skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium han är bosatt, om han utför någon del av sittarbete inom den medlemsstatens territorium. Om han inte utför
något arbete inom den medlemsstats territorium där han är bosatt
skall han omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom varsterritorium han utför sitt huvudsakliga arbete. Kriterier för vad somskall anses vara huvudsakligt arbete fastställs i den förordning somanges iarti kel 98.
3) Den vars företag har sitt säte inom en medlemsstats territorium och
sträcker sin verksamhet över två medlemsstaters gemensamma1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼B
gräns, skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars
territorium företaget har sitt säte.
4) Om den lagstiftning som en person skulle omfattas av engligt punkt
2 eller 3 inte medger att personen ens på frivillig basis kan anslutastill ett pensionssystem, skall han omfattas av den medlemsstats
lagstiftning som skulle ha gällt, om dessa bestämmelser inte hade
funnits, eller om två eller flera medlemsstaters lagstiftning skullegälla med tillämpning av denna regel, av den lagstiftning som deberörda medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter kommeröverens om.
Artikel 14b
Särskilda regler för sjömän
Artikel 13.2 c skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) Den som är anställd hos ett företag till vilket han normalt är knuten,
antigen inom en medlemsstats territorium eller ombord på ett fartygsom för en medlemsstats flagga, och som sänds ut av detta företagatt utföra arbete för detta företags räkning ombord på ett fartyg somför en annan medlemsstats flagga skall fortsätta att omfattas av
lagstiftningen i den förstnämnda medlemsstaten enligt de villkor
som anges iarti kel 14.1.
2) Den som normalt är egenföretagare, antigen inom en medlemsstats
territorium eller ombord på ett fartyg som för en medlemsstatsflagga, och som utför arbete för egen räkning ombord på ett fartygsom för en annan medlemsstats flagga, skall fortsätta att omfattas avden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning enligt de vilkor somanges iarti kel 14a.1.
3) Den som normalt inte har anställning till sjöss men som utför arbete
inom en medlemsstats territorialvatten eller hamn ombord på ettfartyg, vilket för en annan medlemsstatens flagga inom detta territo-
rialvatten eller denna hamn och vars besättning han inte tillhör, skall
fortsätta att omfattas av den förstnämnda medlemsstatens lagstift-ning.
4) Den som är anställd på ett fartyg, vilket för en medlemsstas flagga,
och som får sin lön från ett företag eller en person som har sitt säteeller är bosatt inom en annan medlemsstats territorium skallomfattas av den sistnämnda statens lagstiftning, om han är bosattinom denna stats territorium. Företaget eller personen som betalar
lönen skall betraktas som arbetsgivare vid tilllämpningen av den
lagstiftningen.
Artikel 14c (5)
Särskilda regler för personer som samtidigt är anställda inom en medlems-
stats territorium och egenföretagare inom en annan medlemsstats
territorium
En person som samtidigt är anställd inom en medlemsstats territorium
och egenföretagare inom en annan medlemsstats territorium skallomfattas av följande:
a) Om något annat inte följer av b, av lagstiftningen i den medlemsstat
inom vars territorium han är anställd eller, om han utövar sådan
verksamhet inom två eller flera medlemsstaters territorier, av denlagstiftning som bestäms enligt artikel 14.2 eller 14.3.
b) I de fall som anges bilaga VII
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
anställd, sådan den har bestämts enligt bestämmelserna i artikel
14.2 och 14.3, om han utövar sådan verksamhet inom två eller
flera medlemsstaters territorier, och
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
egenföretagare, sådan den har bestämts enligt artikel 14a.2–4,om han utövar sådan verksamhet inom två eller flera medlems-staters territorier.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼B
Artikel 14d
Diverse bestämmelser
1. En person som avses iarti kel 14.2, 14.3, 14a.2, 14a.3, 14a.4, 14c
a och 14e skall vid tillämpningen av den lagstiftning som har fastställts
iöverensstämmelse med dessa bestämmelser, behandlas som om han
utförde allt förvärvsarbete inom den berörda medlemsstatens territo-rium.
2. Den person som avses i artikel 14c b skall vid bestämmande av
den avgiftssats som påförs egenföretagare enligt lagstiftningen i den
medlemsstat inom vars territorium han är egenföretagere, behandlas
som om han vore anställd inom den statens territorium.
3. Bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, enligt vilka en
pensionär som är förvärvsverksam inte skall omfattas av den obligato-
riska försäkringen för denna verksamhet, skall gälla också pensionärer
som har förvärvat rätt till pension enligt en annan medlemsstatslagstiftning, om inte personen i fråga hos den institution som har utsettsav den behöriga myndigheten i den förstnämnda medlemsstaten ochsom nämns i bilaga 10 till den förordning som anges i artikel 98,
uttryckligen begär att få omfattas av försäkringen.
Artikel 14e
Särskilda regler för personer som är försäkrade i ett särskilt system för
offentligt anställda och samtidigt är anställda och/eller egenföretagare
inom en eller flera andra medlemsstaters territorium
En person som samtidigt är offentligt anställd eller en person som
behandlas som sådan och som är försäkrad iett särski lt system föroffentligt anställda i en medlemsstat, och som är anställd och/elleregenföretagare inom en eller flera medlemsstaters territorium skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han är försäkrad i ett
särskilt system för offentligt anställda.
Artikel 14f
Särskilda regler för offentligt anställda i mer än en medlemsstat och
försäkrad i en av dessa stater i ett särskilt system
En person som samtidigt är anställd i två eller flera medlemsstater som
offentligt anställd eller som en person som behandlas som sådan ochsom är försäkrad iåtmi nstone en av dessa medlemsstater iett särski lt
system för offentligt anställda, skall omfattas av lagstiftningen i var
och en av dessa medlemsstater.
Artikel 15
Regler om frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring
1. Artiklarna 13–14d skall inte gälla frivillig försäkring eller frivillig
fortsättningsförsäkring såvida det i en medlemsstat, för någon av de
grenar som anges i artikel 4, inte finns annat än ett frivilligt
försäkringssystem.
2. Om tillämpningen av två eller flera medlemsstaters lagstiftning
medför dubbelförsäkring gäller följande:
— Vid ett obligatoriskt försäkringssystem och ett eller flera system för
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skall
personen omfattas endast av det obligatoriska försäkringssystemet.
— Vid två eller flera system för frivillig försäkring eller frivillig
forsättningsförsäkring, kan personen omfattas endast av det systemför frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring som han
har valt.
3. Vad gäller invaliditet, ålderdom och dödsfall (pensioner) kan
dock personen ansluta sig till en medlemsstats system för frivillig1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 15
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼B
försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, även om han omfattas
av en annan medlemsstats obligatoriska försäkring, i den mån ensådan dubbelförsäkring uttryckligen eller underförstått är tillåten i den
förstnämnda medlemsstaten.
Artikel 16
Särskilda regler för personer anställda på beskickningar och konsulat samt
för Europeiska gemenskapernas hjälppersonal
1. Bestämmelserna i artikel 13.2 a skall tillämpas på personer som
är anställda vid beskickningar och konsultat och på privattjänare hos
tjänstemän vid beskickningar eller konsulat.
2. Anställda som omfattas av punkt 1 och som är medborgare iden
medlemsstat som är den ackrediterande eller sändande staten har dock
rätt att välja att omfattas av lagstiftningen i den staten. Denna rättighet
att välja kan utövas vid varje kalenderårs utgång och skall inte ha retro-aktiv verkan.
3. Europeiska gemenskapernas hjälppersonal kan välja att omfattas
av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium de är
anställda, av lagstiftningen i den medlemsstat som de senast har omfat-tats av eller av lagstiftningen i den medlemsstat i vilken de ärmedborgare, vad gäller andra bestämmelser än de som handlar omfamiljebidrag vilka är reglerade i anställningsvillkoren för denna
personal. Denna rätt att välja, som endast kan utövas en gång, gäller
från och med den dag anställningen påbörjas.
Artikel 17 (9)
Undantag från artikel 13–16
Två eller flera medlemsstater, dessa staters behöriga myndigheter eller
de organ som utses av dessa myndigheter kan komma överens omundantag från bestämmelserna i artikel 13–16 till förmån för vissagrupper av personer eller för vissa personer.
Artikel 17a (9)
Särskilda regler för personer som uppbär pension enligt lagstiftningen i en
eller flera medlemsstater
Den som uppbär pension som utbetalas enligt lagstiftningen i en
medlemsstat eller pensioner som utbetalas enligt lagstiftningen i fleramedlemsstater och som är bosatt inom en annan medlemsstats territo-rium kan på begäran undantas från lagstiftningen i sistnämnda statunder förutsättning att han inte omfattas av denna lagstiftning på grund
av att han är förvärvsverksam.
AVDELNING III
SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR OLIKA SLAG AV
FÖRMÅNER
KAPITEL I
SJUKDOM OCH MODERSKAP
Avsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 18
Sammanläggning av försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder har full-gjorts för att någon skall få, bibehålla eller återfå en rätt till förmåner,skall i den utsträcknintg(SIC! utsträckning) som behövs beaktaförsäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 16
▼B
enligt en annan medlemsstats lagstiftning såsom perioder som har full-
gjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Bestämmelserna ipunkt 1 skall gälla säsongsarbetare, även vad
avser perioder före ett försäkringsavbrott som överstiger den periodsom den behöriga statens lagstiftning medger, under förutsättning attavbrottet i personens försäkring inte har överstigit fyra månader.
Avsnitt 2
Anställda eller egenföretagare och deras familjemedlemmar
Artikel 19
Bosättning i en annan medlemsstat än den behöriga staten — Allmänna
regler
1. En anställd eller en egenföretagare som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än den behöriga statens och som uppfyllervillkoren i den behöriga statens lagstiftning för rätt till förmåner skall,iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 18, fåföljande förmåner iden stat där han är bosatt:
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen på bosättningsorten enligt bestämmelserna i denlagstiftning som institutionen tillämpar som om han vore försäkraddär.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan
den behöriga institutionen och institutionen på bosättningsorten kan
sådana förmåner dock utges av den sistnämnda institutionen för denförstnämnda institutionens räkning enligt lagstiftningen i denbehöriga staten.
2. Bestämmelserna ipunkt 1 gäller också fami ljemedlemmar som
bor inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens, iden mån de inte har rätt till sådana förmåner enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium de är bosatta.
Om familjemedlemmarna är bosatta inom en medlemsstats territorium
enligt vars lagstiftning rätten att erhålla vårdförmåner inte är beroe-rende av villkor om försäkring eller anställning, skall de vårdförmånersom de får anses utgivna av den institution hos vilken den anställde
eller egenföretagaren är försäkrad, om inte maken eller den person
som har hand om barnen är förvärvsverksam inom den nämndamedlemsstatens territorium.
Artikel 20
Gränsarbetare och deras familjemedlemmar — Särskilda regler
Gränsarbetare kan även få förmåner inom den behöriga statens territo-
rium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionen enligtdenna stats lagstiftning som om personen vore bosatt i den staten. Hansfamiljemedlemmar kan få förmåner på samma villkor. För detta krävsdock, utom ibrådskande fall, en överenskommelse mellan de berörda
staterna, mellan de behöriga myndigheterna i dessa stater eller, om en
sådan överenskommelse saknas, ett iförväg lämnat medgi vande av denbehöriga institutionen.
Artikel 21
Vistelse i eller flyttning till den behöriga staten
1. En anställd eller egenföretagare som avses iarti kel 19.1 och som
vistas inom den behöriga statens territorium har rätt till förmåner enligtbestämmelserna i den statens lagstiftning som om han vore bosatt där,även om han före vistelsen redan har fått förmåner för samma fall avsjukdom eller moderskap.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 17
▼B
2. Punkt 1 gäller också familjemedlemmar som avses i artikel 19.2.
Om familjemedlemmarna är bosatta inom en annan medlemsstats terri-
torium än den medlemsstats territorium inom vilket den anställde elleregenföretagaren är bosatt, skall dock vårdförmåner utges av institu-
tionen på vistelseorten för institutionen på den ort där dessa personer
är bosatta.
3. Punkt 1 och 2 gäller inte gränsarbetare och deras familjemed-
lemmar.
4. En anställd eller egenföretagare och hans familjemedlemmar som
avses i artikel 19 som bosätter sig inom den behöriga statens territo-rium har rätt till förmåner enligt bestämmelserna i denna statslagstiftning även om de före flyttningen redan har fått förmåner för
samma fall av sjukdom eller moderskap.
Artikel 22
Vistelse utanför den behöriga staten — Återkomst eller flyttning till en
annan medlemsstat under sjukdom eller moderskap — Behov av att resa
till en annan medlemsstat för att få lämplig vård
1. En anställd eller egenföretagare som uppfyller villkoren i den
behöriga statens lagstiftning för att få förmåner, i förekommande fallmed beaktande av bestämmelserna iarti kel 18, och
a) vars hälsotillstånd kräver omedelbara förmåner under en vistelse
inom en annan medlemsstats territorium, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till den
medlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till enannan medlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hans
hälsotillstånd kräver,
har rätt till följande förmåner:
i) Vårdförmåner som utges för den behöriga institutionens räkning av
institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmel-serna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionen tillämpar
som om han vore försäkrad där. Längden av den period under
vilken förmåner utges skall dock bestämmas enligt den behörigastatens lagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna institution tillämpar.Efter överenskommelse mellan den behöriga institutionen och insti-tutionen på vistelse- eller bosättningsorten, kan dock sådanaförmåner utges av den sistnämnda institutionen för den
förstnämndas räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens
lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punkt 1 b får vägras bara om det är klarlagt att en
flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller försvåraläkarvården.
Tillstånd enligt punkt 1 c får inte vägras, om vården är en förmån som
utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumpersonen är bosatt och om han i den staten inte kan få vård inom den
tid som, med beaktande av hans aktuella hälsotillstånd och sjukdomens
sannolika förlopp, där är normal för vården i fråga.
3. Bestämmelserna ipunkt 1 och 2 gäller också en anställds eller
egenföretagares familjemedlammar.
Vid tillämpningen av punkt 1 a och c i på de familjemedlemmar som
avses i artikel 19.2 som är bosatta inom en annan medlemsstats territo-rium än den inom vars territorium den anställde eller egenföretagarenär bosatt gäller följande:
a) Vårdförmåner skall utges för institutionen i den medlemsstat inom
vars territorium familjemedlemmarna är bosatta av institutionen på1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 18
▼B
vistelseorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna
tillämpar som om den anställde eller egenföretagaren vore försäkraddär. Den period under vilken förmåner utges bestäms dock av
lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium familjemed-
lemmarna är bosatta.
b) Frågan om tillstånd enligt punkt 1 c prövas av institutionen i den
medlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta.
4. Den omständigheten att bestämmelserna i punkt 1 gäller en
anställd eller en egenföretagare skall inte påverka hans familjemedlem-mars rätt till förmåner.
Artikel 22a (14)
Särskilda regler för vissa grupper av personer
Utan hinder av vad som sägs i artikel 2 i denna förordning, gäller
artikel 22.1 a och 22.1 c också för personer som är medborgare i en
medlemsstat, och som är försäkrade i enlighet med lagstiftningen i enmedlemsstat, samt för familjemedlemmar som är bosatta tillsammansmed dem.
Artikel 22b (15)
Verksamhet som bedriva i en annan medlemsstat än den behöriga staten —
Vistelse i den stat där verksamheten bedrivs
För de anställda eller egenföretagare som avses i artikel 13.2 d, artikel
14, artikel 14 a, artikel 14 b, artikel 14 c a eller artikel 17 samt förmedföljande familjemedlemmar gäller bestämmelserna i artikel 22.1 anär dessa personers hälsotillstånd är sådant att det kräver förmåner,
under vistelse i den medlemsstat där arbetet utförs, eller, när arbetet
utförs ombord på ett fartyg, idet land vars flagga fartyget för.
Artikel 23 (A)
Beräkning av kontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att kontantförmåner skall beräknas med utgångspunkt från
en genomsnittlig inkomst, skall fastställa en sådan genomsnittliginkomst enbart på grundval av den inkomst som man kan konstateraatt personen ifråga haft under de perioder som har fullgjorts enligtdenna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall utgå ifrån en stan-dardinkomst, skall ta hänsyn enbart till standardinkomsten eller, i
förekommande fall, till den genomsnittliga standardinkomsten för de
perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstift-
ning storleken av kontanförmåner varierar med antalet
familjemedlemmar, skall också ta hänsyn till personens familjemed-lemmar bosatta inom en annan medlemsstats territorium som om devore bosatta inom den behöriga statens territorium.
Artikel 24
Vårdförmåner av stor vikt
1. Har en institution i en medlemsstat funnit att en anställd eller en
egenföretagare för sig själv eller för en familjemedlem har rätt till en
protes, ett hjälpmedel eller andra vårdförmåner av stor vikt och harpersonen därefter blivit försäkrad hos en annan medlemsstats institu-tion, skall han få förmånerna på den förstnämda institutionensbekostnad, även om de tillhandahålls efter det att han har blivitförsäkrad hos den sistnämnda institutionen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼M4
▼B
▼B
2. Administrativa kommissionen skall utarbeta en förteckning över
förmåner på vilka bestämmelserna i punkt 1 skall tillämpas.
Avsnitt 3
Arbetslösa personer och deras familjemedlemmar
Artikel 25
1. En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare,
och som omfattas av bestämmelserna i artikel 69.1 eller artikel 71.1 bii andra meningen och som uppfyller villkoren för rätt till vård- och
kontantförmåner enligt den behöriga statens lagstiftning, i förekom-
mande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 18, skall underden period som anges i artikel 69.1 c få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen i den medlemsstat i vilken han söker arbete, enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionentillämpar som om han vore försäkrad hos denna.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institu-tionen i den medlemsstat där den arbetslösa personen söker arbete,
kan dock förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den
förstnämnda institutionens räkning enligt bestämmelserna i denbehöriga statens lagstiftning. Arbetslöshetsförmåner enligt artikel69.1 får inte utges under en period under vilken kontantförmånererhålls.
2. En helt arbetslös person som tidigare var anställd och som
omfattas av bestämmelserna i artikel 71.1 a ii eller i artikel 71.1 b iiförsta meningen skall få vård- och kontantförmåner enligt bestämmel-serna i lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han ärbosatt som om han hade omfattats av den lagstiftningen under sin
senaste anställning, i förekommande fall med beaktande av bestämmel-
serna iarti kel 18. Kostnaden för sådana förmåner skall betalas avinstitutionen i bosättningslandet.
3. Om en arbetslös person uppfyller villkoren för rätt till förmåner
vid sjukdom eller moderskap enligt lagstiftningen i den medlemsstatsom svarar för kostnaderna för förmåner vid arbetslöshet, i förekom-mande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 18, har hansfamiljemedlemmar rätt till dessa förmåner, oavsett inom vilkenmedlemsstats territorium de är bosatta eller vistas. Sådana förmåner
skall utges
i) vad gäller vårdförmåner, av institutionen på bosättnings- eller vistel-
seorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna
tillämpar för den behöriga institutionens räkning i den medlemsstatsom ansvarar för kostnaden för arbetslöshetsförmånerna,
ii) vad gäller kontantförmåner, av den behöriga institutionen i den
medlemsstat som ansvarar för kostnaden för förmåner vid
arbetslöshet enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna
tillämpar.
4. Vid force majeure kan den behöriga institutionen förlänga den
period som föreskrivs i punkt 1. Denna bestämmelse påverkar inte
tillämpningen av bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning enligtvilka förmåner vid sjukdom kan utges under ännu längre tid.
Artikel 25a (14)
Avgifter för helt arbetslösa personer
Institutionen i en medlemsstat som utger vård- och kontantförmåner till
de arbetslösa personer som avses i artikel 25.2 och som tillämpar enlagstiftning som föreskriver avdrag för avgifter som skall betalas avde arbetslösa personerna för täckandet av förmåner vid sjukdom ochmoderskap, har rätt att göra sådana avdrag i enlighet med den lagstift-ning den tillämpar.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼B
Avsnitt 4
Pensionssökande och deras familjemedlemmar
Artikel 26
Rätt till vårdförmåner i fall där rätten till förmåner från den institution
som senast var behörig har upphört
1. En anställd eller egenföretagare, hans familjemedlemmar eller
hans efterlevande som under behandlingen av en ansökan om pensionupphör att ha rätt till vårdformåner enligt lagstiftningen i den senastbehöriga medlemsstaten skall ändå få sådana förmåner på följande
villkor. Vårdförmåner skall utges enligt bestämmelserna i lagstiftningen
i den medlemsstat inom vars territorium personen eller personerna ärbosatta, under förutsättning att de har rätt till sådana förmåner enligtden lagstiftningen eller skulle ha rätt till dem enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat om de vore bosatta inom den statens territorium, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 18.
2. En pensionssökande, som har rätt till vårdförmåner enligt en
medlemsstats lagstiftning vilken kräver att personen själv betalar sjuk-
försäkringsavgifter medan hans ansökan om pension behandlas, skall
vid utgången av andra månaden för vilken han inte har betalat avgif-terna förlora rätten till vårdförmåner.
3. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i punkt 1 skall
betalas av den institution som har mottagit avgifter enligt bestämmel-serna i punkt 2. Om inga avgifter skall betalas enligt bestämmelsernai punkt 2, skall den institution som svarar för kostnaderna förvårdförmåner sedan pensionen har beviljats enligt bestämmelserna i
artikel 28 till institutionen på bosättningsorten betala tillbaka det
belopp varmed förmåner har utgetts.
Avsnitt 5
Pensionärer och deras familjemedlemmar
Artikel 27
Rätt till pensioner enligt lagstiftningen i flera stater om det finns rätt till
förmåner i bosättningslandet
En pensionär som har rätt till pensioner enligt lagstiftningen i två eller
flera medlemsstater, av vilka en är lagstiftningen i den medlemsstat
inom vars territorium han är bosatt, och som har rätt till förmåner
enligt den sistnämnda medlemsstatens lagstiftning, i förekommandefall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18 och bilaga VI, skall,tillsammans med sina familjemedlemmar, få sådana förmåner fråninstitutionen på bosättningsorten och på denna institutions bekostnadsom om personen vore en pensionär med rätt till pension endast enligt
den sistnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 28
Rätt till pensioner enligt lagstiftningen i en eller flera stater i fall då rätt till
förmåner saknas i bosättningslandet
1. En pensionär som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt två eller flera medlemsstaterslagstiftning och som inte har rätt till förmåner enligt lagstiftningen iden medlemsstat inom vars territorium han är bosatt, skall ändå fåsådana förmåner för egen del och för sina familjemedlemmar om han,iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 18 och
bilaga VI, skulle ha rätt till det enligt den medlemsstatens lagstiftning
eller åtminstone enligt lagstift- ningen i en av de medlemsstater som ärbehöriga att utge pensioner om han vore bosatt inom en sådan statsterritorium. Förmånerna skall utges under följande förutsättningar:
a) Vårdförmåner skall utges för den institutions räkning som avses i
punkt 2 av institutionen på bosättningsorten som om personen voreen pensionär enligt lagstiftningen i den stat inom vars territoriumhan är bosatt och hade rätt till sådana förmåner.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 21
▼B
b) Kontantförmåner skall, i förekommande fall, utges av den institution
som är behörig enligt reglerna i punkt 2 enligt den lagstiftning somdenna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den behöriga insti-
tutionen och institutionen på bosättningsorten kan dock sådana
förmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämndainstitutionens räkning enligt den behöriga statens lagstiftning.
2. I fall som omfattas av punkt 1 skall kostnaden för vårdförmåner
betalas av den institution som bestäms enligt följande regler:
a) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt endast en medlems-
stats lagstiftning skall kostnaden betalas av denna stats behöriga
institution.
b) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt två eller flera
medlemsstaters lagstiftning skall kostnaden betalas av den behörigainstitutionen i den medlemsstat vars lagstiftning pensionären haromfattats av under längst tid. Om tillämpningen av denna regelleder till att flera institutioner är betalningsskyldiga, skall kostnaden
betalas av den institution som tillämpar den lagstiftning som
pensionären senast har omfattats av.
Artikel 28a
Rätt till pensioner enligt lagstiftningen i en eller flera andra medlemsstater
än bosättningslandet i fall där det finns rätt till förmåner i det sistnämnda
landet
1. Om en pensionär, som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt lagstiftningen i två eller fleramedlemsstater, är bosatt inom en medlemsstats territorium enligt varslagstiftning det för rätt till vårdförmåner inte uppställs någraförsäkrings- eller anställningsvillkor och från vilket land inte heller
någon pension utges, skall den enligt reglerna i artikel 28.2 bestämda
institutionen i en av de medlemsstater, som är behörig i fråga ompensioner, betala kostnaden för vårdförmåner till honom och hansfamiljemedlemmar i den utsträckning som de skulle ha haft rätt tillsådana förmåner enligt den lagstiftning som tillämpas av denna institu-
tion om de hade varit bosatta inom den medlemsstats territorium där
institutionen finns.
Artikel 29
Familjemedlemmars bosättning i en annan stat än den i vilken pensionären
är bosatt — Flyttning till den stat där pensionären är bosatt
1. Familjemedlemmar till en pensionär, som har rätt till pension
enligt en medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två ellerflera medlemsstaters lagstiftning, bosatta inom en annan medlemsstats
territorium än det inom vilket pensionären är bosatt skall, om denne
har rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning, få förmånersom om pensionären vore bosatt inom samma territorium som de.Förmåner utges enligt följande villkor:
a) Vårdförmåner skall utges av institutionen på den ort där familje-
medlemmarna är bosatta enligt bestämmelserna i den lagstiftningsom institutionen tillämpar, på bekostnad av den institution somavses i artikel 27 eller artikel 28.2; om bosättningsorten är belägeniden behöri ga medlemsstaten skall vårdförmånerna utges av den
behöriga institutionen och på denna institutions bekostnad.
b) Kontantförmåner utges i förekommande fall av den behöriga institu-
tionen, bestämd enligt artikel 27 eller 28.2, enligt bestämmelserna i
den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelsemellan den behöriga institutionen och institutionen på den ort därfamiljemedlemmarna är bosatta kan dock sådana förmåner utges avden sistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionensräkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 22
▼M2
▼B
▼B
2. Familjemedlemmar som avses i punkt 1 och som bosätter sig i
den medlemsstat där pensionären är bosatt skall få följande förmåner:
a) Värdförmåner enligt bestämmelserna i den statens lagstiftning, även
om de redan har fått förmåner för samma fall av sjukdom ellermoderskap innan de flyttande.
b) Kontantförmåner som iförekommande fall utges av den behöri ga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,
enligt den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelsemellan den behöriga institutionen och institutionen på den ort därpensionären är bosatt kan dock sådana förmåner utges av densistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkning
enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 30
Vårdförmåner av stor vikt
Bestämmelserna i artikel 24 gäller också pensionärer.
Artikel 31
En pensionärs och/eller hans familjemedlemmars vistelse i en annan stat än
den där de är bosatta
En pensionär som har rätt till pension eller pensioner enligt en
medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två eller fleramedlemsstaters lagstiftning och som har rätt till förmåner enligt en avdessa staters lagstiftning skall, tillsammans med sina familjemed-lemmar som vistas inom en annan medlemsstat än den där de är
bosatta, få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges av ►
M2institutionen på den ort där
pensionären är bosatt eller där familjemedlemmarna är bosatta ◄
enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar på
bekostnad av institutionen på den ort där pensionären är bosatt.
b) Kontantförmåner som iförekommande fall utges av den behöri ga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institu-
tionen på vistelseorten kan dock dessa förmåner utges av den
sistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkningenligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 32 (15)
...
Artikel 33 (7)
Avgifter som betalas av pensionärer
1. Den institution i en medlemsstat som svarar för betalningen av en
pension och som tillämpar en lagstiftning med regler om avdrag på
pensioner för avgifter för sjukdom och moderskap skall vara behörigatt göra sådana avdrag, beräknande enligt lagstiftningen i fråga, påden pension som institutionen utger i den mån kostnaden förförmånerna enligt artikel 27, 28, 28a, 29, 31 och 32 skall betalas av
en institution i denna medlemsstat.
2. Om i fall som avses i artikel 28a, förvärv av förmåner vid
sjukdom och moderskap grundas på betalning av avgifter eller liknande
enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium
pensionären i fråga är bosatt, skall sådana avgifter inte beaktas pågrundval av denna bosättning.
Artikel 34
Allmänna bestämmelser
1. Vid tillämpningen av artikel 28, 28a, 29 och 31 skall en pensionär
som får två eller flera pensioner enligt endast en medlemsstats lagstift-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 23
▼B
ning betraktas som pensionär med rätt till pension enligt en enda
medlemsstats lagstiftning på det sätt som avses i dessa bestämmelser.
2. Artikel 27–33 gäller inte i fall då en pensionär eller hans familje-
medlemmar har rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning pågrund av förvärvsverksamhet. I ett sådant fall skall personen, vid
tillämpningen av detta kapitel, anses vara anställd eller egenföretagare
eller en familjemedlem till en anställd eller en egenföretagare.
Avsnitt 5a
Personer som studerar eller genomgår yrkesutbildning och deras
familjemedlemmar
Artikel 34 a
Särskilda bestämmelser för studerande och deras familjemedlemmar
Bestämmelserna iarti klarna 18, 19, 22.1 a och 22.1 c, 22.2 andra
stycket, 22.3, 23 och 24 samt avsnitten 6 och 7 skall på motsvarandesätt gälla studerande och deras familjemedlemmar, i förekommande
fall.
Artikel 34 b
Gemensamma bestämmelser
En sådan person som avses i artikel 22.1 och 22.3 samt i artikel 34 a,
som vistas i en annan medlemsstat än den behöriga staten för att
studera där eller genomgå en yrkesutbildning som leder till ett kompe-
tensbevis som officiellt erkänns av en medlemsstats myndigheter, samtfamiljemedlemmar i hans sällskap under vistelsen, skall omfattas avbestämmelserna i artikel 22.1 a under alla omständigheter som görförmåner nödvändiga under vistelsen på den medlemsstats territorium
där denna person studerar eller genomgår yrkesutbildning.
Avsnitt 6
Diverse bestämmelser
Artikel 35
System som skall gälla när det finns flera system i bosättnings- eller vistel-
selandet — Tidigare sjukdom — Den längsta period under vilken förmåner
utges
1. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet innehåller
flera försäkningssystem för sjukdom eller moderskap skall, om någotannat inte följer av punkt 2, bestämmelserna i systemet för arbetareinom stålindustrin gälla i fall som avses i artikel 19, 21.1, 22, 25, 26,28.1, 29.1 eller 31. Om denna lagstiftning omfattar ett särskilt systemför arbetare igruvor och li knande företag skall dock bestämmelserna i
ett sådant system gälla för denna kategoriav arbetare och deras fami l-
jemedlemmar, under förutsättning att institutionen på vistelse- ellerbosättningsorten, till vilken ansökan lämnas in, är behörig att tillämpaett sådant system.
2. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet omfattar ett
eller flera särskilda system som täcker alla eller de flesta kategorierav egenföretagare och som ger mindre förmånliga vårdförmåner än de
som gäller för anställda, skall vid tillämpningen av artiklarna 19.1 a
19.2 och 22.1 (under i) och 22.3, 28.1 a och 31 a, bestämmelserna idet eller de system som har fastställts iden förordni ng som avses iartikel 98 gälla för personen och hans familjemedlemmar, om någonav följande två förutsättningar är uppfyllda:
a) Personen är försäkrad enligt ett särskilt system för egenföretagare i
den behöriga staten som också ger mindre förmånliga vårdförmånerän de som utges till anställda.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 24
▼M4
▼B
▼B
b) Personen får en eller flera pensioner, enligt pensionslagstiftningen i
den behöriga medlemsstaten eller de behöriga medlemsstaterna, ochendast har rätt till vårdförmåner enligt ett särskilt system för egen-
företagare som också ger mindre förmånliga förmåner än de som
utges till anställda.
3. Om utgivandet av förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
är beroende av ett villkor om sjukdomens ursprung, ►
M4skall detta
villkor inte gälla personer ◄för vilka denna förordning gäller, oavsett
inom vilken medlemsstat de är bosatta.
4. Om lagstiftningen i en medlemsstat fastställer en längsta period
under vilken förmåner kan utges, får den institution som tillämpardenna lagstiftning i förekommande fall beakta den period under vilkenförmåner redan har utgetts av institutionen i en annan medlemsstat församma fall av sjukdom eller moderskap.
Avsnitt 7
Återbetalning mellan institutioner
Artikel 36 (15)
1. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i detta kapitel av
en medlemsstats institution för en annan medlemsstats institutions
räkning skall återbetalas i sin helhet.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall fastställas och
genomföras på det sätt som anges iden förordni ng som avses iarti kel
98, antingen efter styrkande av verkliga kostnader eller på grundval av
schablonbelopp.
I det senare fallet skall schablonbeloppen vara så nära den verkliga
kostnaden som möjligt.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga myndig-
heter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller avståifrån återbetalning mellan institutioner under dem.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Avsnitt 1
Anställda eller egenföretagare som omfattats av endast sådan
lagstiftning enligt vilken invaliditetsförmånernas storlek är
oberoende av försäkringsperiodernas längd
Artikel 37 (11)
Allmänna bestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare, som ien följd eller växelvi s har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning och som har
fullgjort försäkringsperioder uteslutande enligt sådan lagstiftning där
invaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernaslängd skall få förmåner ienli ghet med bestämmelserna iarti kel 39.Denna artikel skall inte beröra sådana pensionshöjningar eller tilläggför barn som har beviljats enligt bestämmelserna i kapitel 8.
2. Den lagstiftning som avses i punkt 1 och som gäller inom varje
berörd medlemsstats territorium anges i bilaga IV A.
Artikel 38 (11)
Beaktande av försäkrings- eller bosättningsperioder som fullgjorts enligt de
lagstiftningar som en anställd eller egenföretagare har omfattats av, för att
få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätt till förmåner enligt ett system som inte är ett särskiltsystem i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- eller bosättningsperioderhar fullgjorts, skall den behöriga institutionen i den medlemsstaten, i1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 25
▼B
förekommande fall, beakta försäkrings- eller bosättningsperioder som
har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning oavsett omsådana perioder har fullgjorts enligt ett allmänt system eller enligt ett
särskilt system och oavsett om så skett som anställd eller som egen-
företagare. Dessa perioder skall därvid beaktas som om de hadefullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke som
omfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall,
i en särskild anställning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa förmånerendast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ettsådant saknas, isamma yrke, eller, iförekommande fall, isammasysselsättning.
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller vill-
koren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vidbeviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ettsådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller förarbetare eller tjänstemän, allt efter omständigheterna och underförutsättning att personen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för egenföretagare skall perioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid bevil-jande av dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett
motsvarande system eller, om ett sådant saknas, isamma yrke, eller, i
förekommande fall, i samma sysselsättning. De särskilda system föregenföretagare som avses idenna punkt är förtecknade ibi laga IV Bför varje berörd medlemsstat.
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller vill-
koren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vid
beviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett
sådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller förarbetare eller tjänstemän, allt efter omständigheterna, och underförutsättning att personen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
Artikel 39 (11) (14)
Utgivande av förmåner
1. Institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning var tillämplig då
den arbetsförmåga uppkom som har följts av invaliditet, skall enligtdenna lagstiftning avgöra om personen uppfyller villkoren för rätt tillförmåner, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 38.
2. En person som uppfyller de villkor som avses i punkt 1 skall få
förmåner enbart från den nämnda institutionen enligt bestämmelserna iden lagstiftning som denna tillämpar.
3. En person som inte har rätt till förmåner enligt punkt 1 skall få de
förmåner som han fortlöpande har rätt till enligt en annan medlemsstatslagstiftning, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna i
artikel 38.
4. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 föreskriver
att förmånernas storlek skall bestämmas med beaktande av andra famil-jemedlemmar än barn, skall den behöriga institutionen beakta ocksåsådana familjemedlemmar till personen och betrakta dem som om devore bosatta inom den behöriga statens territorium, även om de är
bosatta inom en annan medlemsstats territorium.
5. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 innehåller
bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av förmånervid sammanträffande med annan inkomst eller med förmåner av annatslag som avses i artikel 46a.2, skall artikel 46a.3 och artikel 46c.5 tillä-mpas på motsvarande sätt.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 26
▼B
6. En helt arbetslös person som omfattas av bestämmelserna iarti kel
71.1 a ii eller av första meningen i artikel 71.1 b ii skall få de invalidi-tetsförmåner som utges av den behöriga institutionen i den medlemsstat
inom vars territorium han är bosatt och enligt den lagstiftning som
denna tillämpar som om han hade omfattats av den lagstiftningen undersin senaste anställning, i förekommande fall med beaktande avbestämmelserna i artikel 38 och/eller artikel 25.2. Institutionen i bosätt-ningslandet skall svara för kostnaden för dessa förmåner.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandet
av invaliditetsförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighetmed bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om det i den lagstiftning som denna institution tillämpar föreskrivs att
beräkningen av förmåner skall grundas på lön skall institutionen beaktaden lön som personen haft idet senaste sysselsättni ngslandet och ibosättningslandet enligt den lagstiftning som den tillämpar. Om han
inte haft någon lön i bosättningslandet skall den behöriga institutionen,
i den utsträckning som behövs och enligt de regler som föreskrivs idess lagstiftning, grunda beräkningen på den lön som han haft i detsenaste sysselsättningslandet.
Avsnitt 2
Anställda eller egenföretagare som har omfattats antingen av
lagstiftning enligt vilken invalidetsförmånernas storlek är beroendeav försäkrings- eller bosättningsperiodernas längd eller av lagstift-
ning av denna typ och av den typ som avses i avsnitt 1
Artikel 40 (11)
Allmänna bestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare som ien följd eller växelvi s har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, av vilka åtmin-stone en inte är av den typ som avses i artikel 37.1, skall få förmånerenligt bestämmelserna i kapitel 3 och med beaktande av bestämmel-
serna ipunkt 4.
2. En anställd eller egenföretagare som drabbas av arbetsoförmåga
som leder till invaliditet medan han omfattas av en lagstiftning somanges i bilaga IV A skall dock få förmåner enligt bestämmelserna iartikel 37.1 på följande villkor:
— Att han uppfyller villkoren i denna lagstiftning eller i en lagstiftning
av samma typ, iförekommande fall med beaktande av bestämmel-
serna i artikel 38, men utan att behöva åberopa försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt en lagstiftning som inte anges i bilaga IVA.
— Att han inte uppfyller villkoren för rätt till invalidetsförmåner enligt
någon annan lagstiftning än den i bilaga IV A.
— Att han inte gör något anspråk på förmåner vid ålderdom med beak-
tande av artikel 44.2 andra meningen.
3. a) Vid fastställandet av rätten till förmåner enligt en medlemsstats
lagstiftning, som anges i bilaga IV A, vilken för rätt till invalidi-tetsförmåner kräver att en person under en viss tid har fått
kontantförmåner vid sjukdom eller har varit arbetsförmögen,
skall, när en anställd eller egenföretagare som har omfattats avdenna lagstiftning drabbas av arbetsoförmåga som leder till inva-lidet medan han omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning,hänsyn tas till följande utan att det påverkar tillämpningen av
artikel 37.1:
i) Varje period under vilken han på grund av denna arbets-
oförmåga enligt den andra medlemsstatens lagstiftning harfått kontantförmåner vid sjukdom eller i stället har fortsatt
att få lön,
ii) varje period under vilken han, på grund av den invaliditet som
har följt på denna arbetsoförmåga, har fått invalidi-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 27
▼B
tetsförmåner enligt den andra medlemsstatens lagstiftning
enligt nuvarande kapitel 2 och kapitel 3 som följer,
skall beaktas som om det rörde sig om perioder under vilka
kontantförmåner vid sjukdom hade utgetts till honom enligt den
förstnämnda medlemsstatens lagstiftning eller under vilka hanvar arbetsoförmögen enligt denna lagstiftning.
b) Rätt till invaliditetsförmåner enligt den förstnämnda medlemssta-
tens lagstiftning förvärvas antingen vid utgången av denpreliminära perioden med ersättning för sjukdom enligt dennalagstiftning eller vid utgången av den preliminära perioden avarbetsoförmåga enligt samma lagstiftning och tidigast
i) den dag då rätt till invaliditetsförmåner som avses i a ii
förvärvas enligt den andra medlemsstatens lagstiftning, eller
ii) dagen efter den sista dagen med rätt till kontantförmåner vid
sjukdom enligt den andra medlemsstatens lagstiftning.
4. Ett beslut som har fattats av en medlemsstats institution om en
sökandes invaliditetsgrad skall vara bindande för andra medlemsstaters
institutioner, under förutsättning att överensstämmelse mellan dessa
staters lagstiftningar om villkor angående graden av invaliditetbekräftas ibi laga V.
Avsnitt 3
Förvärrad invaliditet
Artikel 41 (11)
1. I fall då den invaliditet förvärras för vilken en anställd eller egen-
företagare får förmåner enligt endast en medlemsstats lagstiftninggäller följande:
a) Om personen inte har omfattats av en annan medlemsstats lagstift-
ning sedan han började få förmåner, skall den förstnämndamedlemsstatens behöriga institution med beaktande av försämringenutge förmånerna enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dennatillämpar.
b) Om personen har omfattats av lagstiftningen i en eller flera andra
medlemsstater sedan han började få förmåner, skall med beaktandeav försämringen förmånerna utges till honom enligt bestämmelsernaiarti kel 37.1, 40.1 eller 40.2.
c) Om förmånens eller förmånernas totala belopp enligt bestämmel-
serna ib är lägre än det förmånsbelopp som personen fi ck påbekostnad av den institution som tidigare svarade för utbetalningen,skall denna institution ge honom ett tillägg som motsvarar skill-
naden mellan de två beloppen.
d) Om, i det fall som avses i b, den institution som svarar för den
första arbetsoförmågan är en nederländsk institution, och om
i) den sjukdom som har förorsakat försämringen är densamma som
den som föranledde förmåner enligt nederländsk lagstiftning,
ii) denna sjukdom är en arbetssjukdom enligt lagstiftningen i den
medlemsstat som personen senast omfattades av och som gerhonom rätt till det tillägg som avses i artikel 60.1 b, och
iii) den lagstiftning eller de lagstiftningar som personen har omfat-
tats av sedan han började få förmåner är sådan som anges ibilaga IV A,
skall den nederländska institutionen fortsätta att utge den första
förmånen efter försämringen, och den förmån, som utges enligtlagstiftningen i den medlemsstat som personen senast har omfattatsav, skall minskas med den nederländska förmånens belopp.
e) Om, idet fall som aves ib, personen i nte har rätt ti ll förmåner på
bekostnad av en annan medlemsstats institution, skall den behörigainstitutionen i den första staten med beaktande av försämringen och,iförekommande fall, bestämmelserna iarti kel 38, utge förmånernaenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 28
▼B
2. När en invaliditet förvärras för vilken en anställd eller egenföre-
tagare får förmåner enligt lagstiftningen i två eller flera medlemsstater,skall förmånerna med beaktande av försämringen utges till honom
enligt bestämmelserna i artikel 40.1.
Avsnitt 4
Utgivande av förmåner som tidigare har innehållits eller dragits in
– Omvandling av invaliditetsförmåner till förmåner vid ålderdom –
Omräkning av förmåner som har beviljats enligt artikel 39
Artikel 42 (11)
Fastställande av ansvarig institution då utgivande av invaliditetsförmåner
återupptas
1. Om förmåner skall utges på nytt efter att ha innehållits skall, utan
att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 43, deninstitution eller de institutioner som svarade för utgivandet av förmånervid tidpunkten för innehållandet svara för utgivandet.
2. Om efter indragning av förmåner personens hälsotillstånd moti-
verar att ytterligare förmåner beviljas, skall dessa i förekommande fall
utges enligt bestämmelserna i artikel 37.1, 40.1 eller 40.2.
Artikel 43 (11)
Omvandling av invaliditetsförmåner till förmåner vid ålderdom – Omräk-
ning av förmåner som har beviljats enligt artikel 39
1. Invaliditetsförmåner skall i förekommande fall omvandlas till
förmåner vid ålderdom enligt villkoren i den eller de lagstiftningarenligt vilka de har beviljats och enligt bestämmelserna i kapitel 3.
2. Om en person som får invaliditetsförmåner med stöd av
bestämmelserna i artikel 49 kan göra anspråk på förmåner vidålderdom enligt lagstiftningen i en eller flera medlemsstater skall varjeinstitution i en medlemsstat som svarar för utgivande av invalidi-
tetsförmåner fortsätta att till honom utge de invaliditetsförmåner som
han har rätt till enligt den lagstiftning som den tillämpar tillsbestämmelserna i punkt 1 blir tillämpliga på institutionen eller sålänge som personen uppfyller villkoren för sådana förmåner.
3. Om invaliditetsförmåner som har beviljats i enlighet med artikel
39 enligt en medlemsstats lagstiftning omvandlas till förmåner vid
ålderdom och om personen ännu inte uppfyller de villkor som krävs
av en eller flera nationella lagstiftningar för att få dessa förmåner, skallpersonen från denna eller dessa medlemsstater från dagen för omvand-lingen få invaliditetsförmåner beviljade i enlighet med kapitel 3 somom detta kapitel hade varit tillämpligt vid den tidpunkt då hansarbetsförmåga som ledde till invaliditet inträffade tills personen
uppfyller kvalifikationsvillkoren för rätt till förmån vid ålderdom enligt
lagstiftningen i den eller de berörda medlemsstaterna eller, om sådanomvandling inte föreskrivs, så länge som han har rätt till invalidi-tetsförmåner enligt den eller de berörda lagstiftningarna.
4. De invaliditetsförmåner som utges enligt artikel 39 skall
omräknas enligt kapitel 3 så snart som förmånstagaren uppfyller kvali-
fikationsvillkoren för invaliditetsförmåner enligt en lagstiftning som
inte anges i bilaga IV A eller så snart som han får förmåner vidålderdom enligt en annan medlemsstats lagstiftning.
Avsnitt 5
Personer som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda
Artikel 43a
1. Bestämmelserna i artiklarna 37, 38.1, 39 och avsnitten 2, 3 och 4
skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ett särskilt systemför offentligt anställda.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 29
▼M3
▼M3
2. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, avveckling, bibehål-
lande eller återfående av rätt till förmåner enligt ett särskilt system föroffentligt anställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjorts
enligt ett eller flera särskilda system för offentligt anställda i den
medlemsstaten, eller betraktas som likvärdiga med sådana perioderenligt den medlemsstatens lagstiftning, skall emellertid endast de peri-oder beaktas som kan erkännas enligt den medlemsstatens lagstiftning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beak-
tats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmänna
systemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i förekom-
mande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efteromständigheterna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste lönen eller de senaste lönerna under en refe-rensperiod skall den statens behöriga institution vid beräkningenenbart beakta dessa löner, vederbörligen omvärderade, under den ellerde perioder då den berörda personen omfattades av den lagstiftningen.
KAPITEL 3 (11)
ÅLDERDOM OCH DÖDSFALL (PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Allmänna bestämmelser om beviljande av förmåner till anställda eller egen-
företagare som har omfattats av lagstiftningen i två eller flera
medlemsstater
1. Rätten till förmåner för en anställd eller egenföretagare som har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, eller för hansefterlevande, skall fastställas enligt bestämmelserna i detta kapitel.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 49 skall en
ansökan om förmåner som personen lämnar in avse all lagstiftningsom den anställde eller egenföretagaren har omfattats av. Undantagfrån denna regel skall göras om personen uttryckligen begär att bevil-jandet av de förmåner vid ålderdom som han har rätt till enligt
lagstiftningen i en eller flera medlemsstater skjuts upp.
3. Detta kapitel skall inte tillämpas på de höjningar av eller tillägg
till pensioner som utges för barn eller för pensioner till barn som mist
en av föräldrarna eller båda föräldrarna enligt bestämmelserna i kapitel8.
Artikel 45 (11) (14)
Beaktande av försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts
enligt den lagstiftning som en anställd eller egenföretagare har omfattats
av, för att få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner enligt ett system som inte är ett
särskilt system som avses i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- eller
bosättningsperioder har fullgjorts, skall den behöriga institutionen i denmedlemsstaten, iförekommande fall, beakta försäkri ngs- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning oavsett om sådana perioder har fullgjorts enligt ett allmäntsystem eller enligt ett särskilt system och oavsett om så skett som
anställd eller som egenföretagare. Dessa perioder skall därvid beaktas
som om de hade fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionentillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall,i en särskild sysselsättning, skall perioder som har fullgjorts enligtandra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 30
▼B
▼M5
▼B
▼B
förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system
eller, om ett sådant saknas, i samma sysselsättning skall perioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid bevil-
jande av dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett
motsvarande system eller, om ett sådant saknas, isamma yrke, eller, iförekommande fall, isamma sysselsättni ng. Om personen, sedansådana perioder har beaktats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessaförmåner, skall dessa perioder beaktas vid beviljande av förmåner
enligt det allmänna systemet eller, om ett sådant saknas, enligt det
system som iförekommande fall gäller för arbetare eller tjänstemän,allt efter omständigheterna och under förutsättning att personen harvarit försäkrad enligt ett av dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att föräkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke som
omfattas av ett särskilt system för egenföretagare, skall perioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid bevil-jande av dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ettmotsvarande system eller, om ett sådant saknas, isamma yrke. De
särskilda system för egenföretagare som avses i denna punkt är förteck-
nade ibi laga IV B för varje berörd medlemsstat. Om personen, sedansådana perioder har beaktats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessaförmåner, skall dessa perioder beaktas vid beviljande av förmånerenligt det allmänna systemet eller, om ett sådant saknas, enligt detsystem som iförekommande fall gäller för arbetare eller tjänstemän,
allt efter omständigheterna, och under förutsättning att personen har
varit försäkrad enligt ett av dessa system.
4. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt ett särskilt system i
en medlemsstat skall beaktas enligt det allmänna systemet, eller om ettsådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller för
arbetare eller tjänstemän ien annan medlemsstat för att få bi behålla
eller återfå rätt till förmåner under förutsättning att personen har varitförsäkrad enligt ett av dessa system, även om dessa perioder redan harbeaktats iden senare staten enli gt ett system som avses ipunkt 2 eller ipunkt 3 första meningen.
5. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner kräver att personen är försäkrad vidden tidpunkt då försäkringsfallet inträffade, skall detta villkor ansesvara uppfyllt om han vid den tidpunkten omfattas av lagstiftningen ien annan medlemsstat, ienli ghet med de bestämmelser som anges för
varje medlemsstat ibi laga VI.
6. En period med hel arbetslöshet under vilken en person uppbär
förmåner enligt artikel 71.1 a ii eller b ii, första meningen, skallbeaktas av den behöriga institutionen i den medlemsstat inom varsterritorium personen är bosatt i enlighet med den lagstiftning som den
institutionen tillämpar, som om denna lagstiftning gällde för honom
under hans senaste anställning.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav ålderspension och dödsfallsersättning, har den rätt att göra sådana
avdrag i enlighet med bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om den period med hel arbetslöshet som personen har fullgjort i
bosättningslandet endast kan beaktas om avgiftsperioder har fullgjortsi det landet, skall detta villkor anses vara uppfyllt om avgiftsperioderhar fullgjorts ien annan medlemsstat.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 31
▼B
Artikel 46 (11)
Beviljande av förmåner
1. Om de villkor som krävs enligt en medlemsstats lagstiftning för
rätt till förmåner har uppfyllts utan tillämpning av artikel 45 eller
artikel 40.3, skall följande regler gälla:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det förmånsbelopp som
skall utbetalas
i) å ena sidan, endast enligt bestämmelserna i den lagstiftning som
den tillämpar,
ii) å andra sidan, enligt punkt 2.
b) Den behöriga institutionen kan dock underlåta att företa beräkningen
i enlighet med a ii om resultatet av denna beräkning, bortsett frånskillnader som uppstår vid avrundningen av siffror, är lika med ellerlägre än resultatet av beräkningen enligt a i, om inte denna institu-tion tillämpar en lagstiftning som innehåller regler om förhindrandeav sammanträffande av förmåner som avses iarti klarna 46b och 46c
eller om nämnda institutioner tillämpar en lagstiftning som
innehåller regler om förhindrande av sammanträffande av förmåneri fall som avses i artikel 46c, under förutsättning att nämnda lagstift-ning föreskriver att förmåner av annat slag skall beaktas endast pågrundval av förhållandet mellan de försäkrings- eller bosättningspe-
rioder som har fullgjorts enbart enligt denna lagstiftning och de
försäkrings- eller bosättningsperioder som krävs enligt dennalagstiftning för att få rätt till hel förmån.
I bilaga IV C anges för varje medlemsstat de fall när två beräk-
ningar skulle medföra ett sådant resultat.
2. Om villkoren i en medlemsstats lagstiftning för rätt till förmåner
uppfylls endast efter tillämpning av artikel 45 och/eller artikel 40.3
skall följande regler tillämpas:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det teoretiska beloppet för
den förmån som personen skulle kunna göra anspråk på om alla
försäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt
lagstiftningen i de medlemsstater som den anställde eller egenföret-agaren har omfattats av hade fullgjorts iden medlemsstaten ochenligt den lagstiftning som institutionen tillämpar den dag dåförmånen beviljas. Om förmånens belopp enligt den lagstiftningen
inte är beroende av de fullgjorda periodernas längd, skall detta
belopp anses utgöra det teoretiska belopp som avses i detta stycke.
b) Den behöriga institutionen skall sedan fastställa förmånens faktiska
belopp på grundval av det teoretiska belopp som avses i föregåendestycke enligt proportionen mellan längden av de försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts innan försäkringsfalletinträffar enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar ochden totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder som
har fullgjorts enligt alla de berörda medlemsstaternas lagstiftningar
innan försäkringsfallet inträffade.
3. Personen skall ha rätt till det högsta beloppet som har beräknats
enligt punkt 1 och 2, från den behöriga institutionen i varje medlems-
stat utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om
minskning, innehållande eller indragning, som gäller enligt den lagstift-ning enligt vilken förmånen skall utbetalas.
I förekommande fall skall den jämförelse som skall göras stå irelati on
till de belopp som har fastställts efter tillämpningen av nämndabestämmelser.
4. Om det i fråga om invalid-, ålders- eller efterlevandepensioner
skulle inträffa att summan av de förmåner som utges av de behöriga
institutionerna i två eller flera medlemsstater enligt bestämmelserna ien sådan multilateral konvention om social trygghet som avses i artikel6 b är lägre än den summa som skulle utges av dessa medlemsstaterenligt punkterna 1 till 3, skall bestämmelserna i detta kapitel tillämpaspå personen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 32
▼B
Artikel 46a (11)
Allmänna bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av
förmåner vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevande enligt medlemssta-
ternas lagstiftningar
1. Med sammanträffande av förmåner av samma slag avses idetta
kapitel: sammanträffande av förmåner vid invaliditet, ålderdom och
till efterlevande som beräknas eller utges på grundval av försäkrings-
och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts av en och sammaperson.
2. Med sammanträffande av förmåner av annat slag avses idetta
kapitel: sammanträffande av förmåner som inte kan betraktas som omde var av samma slag enligt punkt 1.
3. Följande regler skall gälla vid tillämpningen av reglerna om
minskning, innehållande eller indragning enligt en medlemsstatslagstiftning då en förmån vid invaliditet, ålderdom eller till efterle-
vande sammanträffar med en förmån av samma slag eller med en
förmån av annat slag eller med annan inkomst:
a) Hänsyn skall tas till förmåner som har förvärvats enligt en annan
medlemsstats lagstiftning eller till annan inkomst som har förvärvatsi en annan medlemsstat endast om lagstiftningen i den förstamedlemsstaten innehåller regler om att förmåner eller inkomst somhar förvärvats utomlands skall beaktas.
b) Hänsyn skall tas till det förmånsbelopp som skall utges av en annan
medlemsstat före avdrag för skatter, socialförsäkringsavgifter ochandra individuella premier eller avdrag.
c) Hänsyn skall inte tas till förmånsbelopp som har förvärvats enligt en
annan medlemsstats lagstiftning och som utges på grundval avfrivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring.
d) Om bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning
tillämpas enligt endast en medlemsstats lagstiftning med hänsyn tillatt personen uppbär förmåner av liknande eller annat slag och somutbetalas enligt andra medlemsstaters lagstiftningar eller till annaninkomst som har förvärvats inom andra medlemsstaters territorium,
får den förmån som betalas ut enligt lagstiftningen i den första
medlemsstaten minskas endast med ett belopp som motsvarar deförmånsbelopp som utbetalas enligt lagstiftningen inom andramedlemsstaters territorium eller den inkomst som har förvärvats där.
Artikel 46b (11)
Särskilda bestämmelser vid sammanträffande av förmåner av samma slag
enligt två eller flera medlemsstaters lagstiftning
1. Bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på en förmån som
beräknas i enlighet med artikel 46.2.
2. Bestämmelser om minskning, innhållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall tillämpas på en förmån som beräknasi enlighet med artikel 46.1 a i endast om förmånen är
a) antingen en förmån som avses i bilaga IV D, vars storlek inte beror
på de fullgjorda försäkrings- eller bosättningsperiodernas längd,eller
b) en förmån, vars storlek bestäms på grundval av en tillgodoräknad
period som avses vara fullgjord mellan den dag då försäkringsfallet
inträffade och en senare dag. I det senare fallet skall nämndabestämmelser tillämpas vid sammanträffande av en sådan förmån
i) antingen med en förmån av samma slag, såvida inte en överens-
kommelse har slutis mellan två eller flera medlemsstater som
föreskriver att en och samma tillgodoräknad period inte får
beaktas två eller flera gånger
ii) eller med en förmån av det slag som avses i a.
Förmåner som avses ia och b och överenskommelser som anges i
bilaga IV D.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 33
▼B
Artikel 46c (11)
Särskilda bestämmelser vid sammanträffande av en eller flera förmåner
som avses i artikel 46a.1 med en eller flera förmåner av annat slag eller
med annan inkomst då två eller flera medlemsstater berörs
1. Om uppbärandet av förmåner av annat slag eller av annan
inkomst medför minskning, innehållande eller indragning av två ellerflera förmåner som avses iarti kel 46.1 a iskall de belopp som i nte
skulle utbetalas vid en strikt tillämpning av bestämmelserna om minsk-
ning, innehållande eller indragning i de berörda medlemsstaternaslagstiftning delas med det antal förmåner som skall minskas, innehållaseller indragas.
2. Om en förmån beräknas i enlighet med artikel 46.2 skall den
förmån eller de förmåner av annat slag som utges från andra medlems-stater eller annan inkomst och alla andra beståndsdelar som gällerenligt medlemsstatens lagstiftning vid tillämpning av bestämmelserna
om minskning, innehållande eller indragning, beaktas i förhållande till
de försäkrings- och/eller bosättningsperioder som avses i artikel 46.2 boch användas vid beräkningen av nämnda förmån.
3. Om uppbärandet av förmåner av annat slag eller av annan
inkomst medför minskning, innehållande eller indragning av en ellerflera förmåner som avses iarti kel 46.1 a ioch av en eller fleraförmåner som avses iarti kel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om det rör sig om en eller flera förmåner som avses i artikel 46.1 a
i skall de belopp som inte skulle utbetalas vid en strikt tillämpningav bestämmelserna angående minskning, innehållande eller indrag-
ning enligt medlemsstaternas lagstiftning delas med det antal
förmåner som skall minskas, innehållas eller indragas.
b) Om det rör sig om en eller flera förmåner som beräknas i enlighet
med artikel 46.2 skall minskningen, innehållandet eller indragningenske ienli ghet med punkt 2.
4. Om ide fall som avses ipunkt 1 och 3 a en medlemsstats lagsti ft-
ning föreskriver att för tillämpning av bestämmelser angåendeminskning, innehållande eller indragning, hänsyn skall tas till förmåner
av annat slag och/eller annan inkomst och andra beståndsdelar i
förhållande till de försäkringsperioder som avses i artikel 46.2 b, skallden i nämnda punkter föreskrivna delningen inte gälla för denmedlemsstaten.
5. Alla ovannämnda bestämmelser skall tillämpas på motsvarande
sätt om lagstiftningen i en eller flera medlemsstater föreskriver att rätttill en förmån inte kan förvärvas om personen uppbär en förmån avannat slag som utbetalas enligt en annan medlemsstats lagstiftning eller
uppbär annan inkomst.
Artikel 47 (11)
Tilläggsbestämmelser för beräkning av förmåner
1. Vid beräkningen av det teoretiska belopp och det prorata-belopp
som avses iarti kel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om den totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder
som har fullgjorts innan försäkringsfallet inträffade enligt alla deberörda medlemsstaternas lagstifningar är längre än den maximipe-
riod som krävs enligt lagstiftningen i en av dessa stater för rätt till
hel förmån, skall den behöriga institutionen i den staten beaktadenna maximiperiod i stället för de fullgjorda periodernas totalalängd. Denna beräkningsmetod får inte leda till att institutionenmåste utge förmån med högre belopp än det som har fastställts föroreducerad förmån i den lagstiftning som den tillämpar.
Bestämmelsen gäller inte förmåner vilkas storlek är oberoende av
försäkringsperiodernas längd.
b) Förfarandet för beaktande av sammanfallande perioder är fastställt i
den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
c) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittliga inkomster, en genomsnittlig avgift, en1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 34
▼B
genomsnittlig ökning eller förhållandet mellan den sökandes brutto
inkomster och de genomsnittliga bruttoinkomsterna för allaförsäkrade personer utom lärlingar under försäkringsperioderna,
skall sådana genomsnittliga eller proportionella tal fastställas av
denna stats behöriga institution enbart på grundval av försäkringspe-rioder som har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning ellerbruttoinkomster som personen har haft under enbart dessa perioder.
d) Om förmåner enligt en medlemstats lagstiftning beräknas på
grundval av storleken av inkomster, avgifter eller ökningar, skalldenna stats behöriga institution fastställa de inkomster, avgifter ochökningar som skall beaktas med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaters
lagstiftning på grundval av de genomsnittliga inkomster, avgifter
eller ökningar som har godtagits med avseende på de försäkringspe-rioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionentillämpar.
e) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av standardinkomster eller ett fast belopp, skall denna statsbehöriga institution godta de standardinkomster eller det fastabelopp som skall beaktas av den med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning som är lika med de standardinkomster eller det fasta
belopp eller, i förekommande fall, med de genomsnittliga standar-
dinkomster eller det fasta belopp som svarar mot deförsäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning sominstitutionen tillämpar.
f) Om förmåner enligt en medlemsstas lagstiftning för vissa perioder
beräknas på grundval av inkomsternas storlek och för andra perioderpå grundval av standardinkomster eller ett fast belopp skall dennastats behöriga institution, med avseende på försäkrings- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning beakta de inkomster eller fasta belopp som har fastställts
enligt bestämmelserna i d eller e ovan eller i förekommande fall
genomsnittet av dessa inkomster eller fasta belopp. Om förmånerberäknas på grundval av standardinkomster eller ett fast belopp föralla perioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som denbehöriga institutionen tillämpar, skall institutionen godta de
inkomster som skall beaktas med avseende på försäkrings- eller
bosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftningar, som är lika med de fiktiva inkomster som svarar motstandardinkomster eller det fasta beloppet.
g) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittsavgifter, skall den behöriga institutionenfastställa detta genomsnitt med åberopande enbart av de försäkrings-perioder som har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning.
2. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om indexering av
de faktorer som skall beaktas vid beräkningen av förmåner skall iförekommande fall tillämpas på de faktorer som skall beaktas av denna
medlemsstats behöriga institution enligt bestämmelserna i punkt 1 med
avseende på försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjortsenligt andra medlemsstaters lagstiftning.
3. Om förmåners storlek enligt en medlemsstats lagstiftning
fastställs med beaktande av andra familjemedlemmar än barn, skalldenna stats behöriga institution ta hänsyn även till dessa familjemed-
lemmar till personen och betrakta dem som om de vore bosatta inom
den behöriga statens territorium, även om de är bosatta inom en annanmedlemsstats territorium.
4. Om den lagstiftning som den behöriga institutionen tillämpar
kräver att en lön skall beaktas vid beräkningen av förmåner då artikel45.6 första och andra styckena har tillämpats och om i denna medlems-
stat endast perioder med hel arbetslöshet med förmån i enlighet med
artikel 71.1 a ii eller artikel 71.1 b ii första meningen beaktas vid betal-ning av pension, skall den behöriga institutionen i den medlemsstatenbetala pension på grundval av den lön som den använde som grundför utgivande av denna arbetslöshetsförmån i enlighet med den lagstift-ning som den tillämpar.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 35
▼B
Artikel 48 (11)
Försäkrings- eller bosättningsperioder kortare än ett år
1. Utan hinder av bestämmelser i artikel 46.2 skall institutionen i en
medlemsstat inte vara skyldig att bevilja förmåner med anledning avperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som den tillämparoch som skall beaktas då förskringsfallet inträffar
— om längden av nämnda perioder inte uppgår till ett år, och
— om endast dessa perioder beaktas, någon rätt till förmån inte skulle
finnas enligt bestämmelserna i denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i var och en av de andra medlemssta-
terna skall beakta de perioder som avses i punkt 1 vid tillämpningen avbestämmelserna iarti kel 46.2 utom de under b.
3. Om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skulle leda till att
alla institutioner i de berörda medlemsstaterna befrias från sina skyldig-heter, skall förmåner beviljas uteslutande enligt lagstiftningen i densista av de stater vars villkor är uppfyllda, som om alla försäkkrings-
och bosättningsperioder som har fullgjorts och beaktats enligt
bestämmelserna i artikel 45.1–45.4 hade fullgjorts enligt denna statslagstiftning.
Artikel 49 (11) (15)
Beräkning av förmåner för en person som inte samtidigt uppfyller villkoren
i alla lagstiftningar enligt vilka försäkrings- eller bosättningsperioder har
fullgjorts eller då han uttryckligen begärt att beviljandet av förmåner vid
ålderdom skjuts upp
1. Om en person vid en viss tidpunkt inte uppfyller de villkor som
har fastställts för beviljande av förmåner i alla de medlemsstaterslagstiftning som han har omfattats av, i förekommande fall med beak-tande av bestämmelserna i artikel 45 och/eller artikel 40.3 menuppfyller villkoren i endast en eller flera av dem, skall följande gälla:
a) Varje behörig institution som tillämpar en lagstiftning, vars villkor
är uppfyllda, skall beräkna det förmånsbelopp som skall utges enligtbestämmelserna iarti kel 46.
b) Undantag:
i) Om personen uppfyller villkoren i åtminstone två lagstiftningar
utan att åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder som har
fullgjorts enligt de lagstiftningar vars villkor inte är uppfyllda,skall dessa perioder inte beaktas vid tillämpningen avbestämmelserna i artikel 46.2 om inte beaktandet av sådana peri-oder möjliggör fastställandet av ett högre förmånsbelopp.
ii) Om personer uppfyller villkoren i endast en lagstiftning utan att
han behöver åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt de lagstiftningar vilkas villkor inte äruppfyllda, skall det förmånsbelopp som skall betalas ut ienli ghet
med artikel 46.1 a i, beräknas enligt bestämmelserna i endast den
lagstiftning vars villkor är uppfyllda med beaktande av endast deperioder som fullgjorts enligt denna lagstiftning, om intehänsynen till de perioder som fullgjorts enligt de lagstiftningarvilkas villkor inte är uppfyllda gör det möjligt att fastställa etthögre förmånsbelopp i enlighet med artikel 46.1 a ii.
Bestämmelserna idenna punkt skall ti llämpas på motsvarande sätt då
personen uttryckligen har begärt att beviljandet av förmåner vid
ålderdom skjuts upp i enlighet med artikel 44.2 andra meningen.
2. Den eller de förmåner som har beviljats enligt en eller flera
lagstiftningar i det fall som avses i punkt 1 skall automatisk räknas
om enligt bestämmelserna i artikel 46 när villkoren enligt en eller flera
av de lagstiftningar som personen har omfattats av är uppfyllda, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna iarti kel 45 ochiförekommande fall ännu en gång med beaktande av punkt 1. Dennapunkt skall tillämpas på motsvarande sätt då en person begär beviljandeav förmåner vid ålderdom som har förvärvats enligt lagstiftningen i en1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 36
▼B
eller flera medlemsstater och som dittills hade varit uppskjuten i
enlighet med artikel 44.2 andra meningen.
3. En omräkning skall automatiskt göras enligt bestämmelserna i
punkt 1, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna iartikel 40.2, när villkoren i en eller flera lagstiftningar inte längre äruppfyllda.
Artikel 50 (11)
Beviljande av ett tillägg när det totala förmånsbeloppet enligt de olika
medlemsstaternas lagstiftningar inte uppgår till det fastställda minimibe-
loppet i den stat inom vars territorium mottagaren är bosatt
En förmånstagare på vilken detta kapitel är tillämpligt får inte, i den
stat inom vars territorium han är bosatt och enligt vars lagstiftning enförmån utges till honom, beviljas en förmån som är mindre än den
minimiförmån som har fastställts enligt denna lagstiftning för en
försäkrings- eller bosättningsperiod som är lika med alla försäkringspe-rioder som har beaktats vid betalning enligt bestämmelserna i deföregående artiklarna. Den behöriga institutionen i denna stat skallunder den tid han är bosatt inom dess territorium om det behövs betalaut ett tillägg till honom som uppgår till skillnaden mellan det totala
förmånsbelopp som skall betalas ut enligt detta kapitel och mini-
miförmånsbeloppet.
Artikel 51 (11)
Indexering och ny beräkning av förmåner
1. Om förmånerna från de berörda staterna ändras med en fast
procentsats eller ett fast belopp till följd av ökade levnadskostnader,förändringar i lönenivån eller av andra ändringsorsaker, skall dennaprocentsats eller detta belopp tillämpas direkt på de förmåner som harfastställts enligt bestämmelserna i artikel 46, utan att någon ny beräk-
ning behöver göras enligt bestämmelserna i den artikeln.
2. Om metoden för att fastställa eller reglerna för att beräkna
förmåner skulle ändras, skall dock en ny beräkning göras enligtbestämmelserna iarti kel 46.
Artikel 51a
Personer som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda
1. Bestämmelserna i artiklarna 44, 45.1, 45.5 och 45.6 samt artik-
larna 46-51 skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ettsärskilt system för offentligt anställda.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för att förvärva, avveckla,
bibehålla, eller återfå rätt till förmåner enligt ett särskilt system för
offentligt anställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjorts
enligt ett eller flera särskilda system för offentligt anställda i denmedlemsstaten, eller betraktas som likvärdiga med sådana perioderenligt den medlemsstatens lagstiftning, skall emellertid endast de peri-oder beaktas som kan erkännas enligt den medlemsstatens lagstiftning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beak-
tats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmännasystemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i förekom-mande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efteromständigheterna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste eller de senaste lönerna under en referenspe-riod skall den statens behöriga institution vid beräkningen enbartbeakta lönerna, vederbörligen omvärderade, under den eller de perioderdå den berörda personen omfattades av den lagstiftningen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 37
▼M3
▼B
KAPITEL 4
OLYCKSFALL I ARBETET OCH ARBETSSJUKDOMAR
Avsnitt 1
Rätt till förmåner
Artikel 52
Bosättning i en annan medlemsstat än den behöriga staten – Allmänna
regler
En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall iarbetet
eller drabbas av en arbetssjukdom och som är bosatt inom en annanmedlemsstats territorium än den behöriga statens skall i den stat i
vilken han är bosatt få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad
av institutionen på hans bosättningsort enligt bestämmelserna i den
lagstiftning som denna tillämpar som om han vore försäkrad där.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institu-tionen på bosättningsorten kan dock dessa förmåner utges av den
sistnämnda institutionen på den förstnämndas bekostnad enligt
bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 53
Gränsarbetare — Särskild regel
Också en gränsarbetare kan få förmåner inom den behöriga statens
territorium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionenenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning som om personen vore
bosatt där.
Artikel 54
Vistelse i eller flyttning till den behöriga staten
1. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 och
som vistas inom den behöriga statens territorium skall få förmånerenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även om han redanhar fått förmåner före sin vistelse. Denna bestämmelse gäller dock
inte gränsarbetare.
2. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 och
som bosätter sig inom den behöriga statens territorium skall få
förmåner enligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även omhan redan har fått förmåner före flyttningen.
Artikel 55
Vistelse utanför den behöriga staten – Återkomst eller flyttning till en
annan medlemsstat efter ett olycksfall eller en arbetssjukdom – Behov av
att bege sig till en annan medlemsstat för att få lämplig vård
1. En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i
arbetet eller drabbas av en arbetssjukdom och
a) som vistas inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga
statens, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till den
medlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till enannan medlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hanshälsotillstånd kräver,1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 38
▼B
har rätt till följande:
i) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad
av institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmel-
serna i den lagstiftning som sistnämnda institution tillämpar som omhan vore försäkrad där. Den period under vilken förmåner får utgesskall dock bestämmas enligt den behöriga statens lagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellanden behöriga institutionen och institutionen på vistelse- eller bosätt-ningsorten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämndainstitutionen på den förstnämnda institutionens bekostnad enligt
den behöriga statens lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punkt 1 b får vägras endast om det är klarlagt att
en flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller
försvåra läkarvården.
Tillstånd enligt punkt 1 c får inte vägras om personen inte kan få sådan
vård inom den medlemsstats territorium där han är bosatt.
Artikel 56
Olycksfall under resa
Ett olycksfall som inträffar under en resa inom en annan medlemsstats
territorium än den behöriga statens skall anses ha inträffat inom den
behöriga statens territorium.
Artikel 57 (7)
Förmåner vid arbetssjukdom då en person har varit utsatt för samma risk i
flera medlemsstater
1. Om en person, som har drabbats av arbetssjukdom, enligt lagstift-
ningen i en eller flera medlemsstater har utövat verksamhet av en artsom kan förorsaka denna sjukdom, skall de förmåner som han ellerhans efterlevande kan göra anspråk på beviljas uteslutande enligt
lagstiftningen i den stat där villkoren senast har uppfyllts, om så
behövs med beaktande av punkt 2–5.
2. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen ifråga först har diagnosticerats inom dess territorium, skall detta villkoranses vara uppfyllt, om sjukdomen först har diagnosticerats inom enannan medlemsstats territorium.
3. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen i
fråga har diagnosticerats inom en viss tid efter det att den senaste verk-
samhet har upphört som har kunnat förorsaka en sådan sjukdom, skallden behöriga institutionen i den staten, vid undersökningen av närdenna senaste verksamhet utövades, beakta, i nödvändig utsträckning,liknande verksamhet som har utövats enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, som om verksamheten hade utövats enligt lagstiftningen
iden förstnämnda staten.
4. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av villkor om att en verksamhet
som har kunnat förorsaka sjukdomen ifråga har varat under en vi sstid, skall den behöriga institutionen i den staten, i nödvändig utsträck-ning, beakta perioder under vilka sådan verksamhet har utövats enligtlagstiftningen i den förstnämnda staten.
5. I fall som rör sklerogen pneumokonios skall kostnaderna för
kontantförmåner, inklusive pensioner, fördelas mellan de behöriga
institutionerna i de medlemsstater inom vars territorier personen i
fråga har utövat en verksamhet som har kunnat förorsaka sjukdomen.Denna fördelning skall ske på basis av hur längden av de perioder avförsäkring eller bosättning för ålderspension, som avses i artikel 45.1och som har fullgjorts enligt lagstiftningen i var och en av staterna,förhåller sig till den totala längden av sådana perioder som har full-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 39
▼B
gjorts enligt lagstiftningen i alla stater vid de tidpunkter då förmånerna
började utgå.
6. På förslag från kommissionen skall rådet enhälligt bestämma
vilka andra arbetssjukdomar som bestämmelserna i punkt 5 skallutvidgas till att omfatta.
Artikel 58
Beräkning av kontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas på
genomsnittliga inkomster, skall fastställa sådana genomsnittliga
inkomster uteslutande på grundval av inkomster som faktiskt har utbe-talats under de perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas på stan-
dardinkomster, skall uteslutande beakta standardinkomsterna eller, i
förekommande fall, de genomsnittliga standardinkomsterna för periodersom har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att kontantförmånernas storlek skall variera med antalet
familjemedlemmar, skall även beakta familjemedlemmar till personen
som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium som om devore bosatta inom den behöriga statens territorium.
Artikel 59
Kostnader för transport av en person som har råkat ut för ett olycksfall i
arbetet eller som har drabbats av en arbetssjukdom
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
innehåller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport av enperson, som har råkat ut för ett olycksfall iarbetet eller som har drab-bats av en arbetssjukdom, antingen till hans bosättningsort eller till ettsjukhus, skall ansvara för kostnader för transport av personen till
motsvarande ort inom en annan medlemsstats territorium där han är
bosatt, under förutsättning att institutionen i förväg lämnar sitt tillståndtill en sådan transport och därvid beaktar skälen för transporten. Sådanttillstånd skall inte krävas för gränsarbetare.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
innehåller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport till
begravningsplatsen av en person som har avlidit till följd av ett olycks-fall i arbetet skall enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dentillämpar ansvara för kostnaderna för transport till motsvarande platsinom en annan medlemsstats territorium där personen var bosatt vid
tiden för olycksfallet.
Avsnitt 2
Förvärrande av en arbetssjukdom för vilken förmåner har bevil-
jats
Artikel 60 (7) (11)
1. Vid försämring av en arbetssjukdom för vilken en anställd eller
egenföretagare har fått eller får förmåner enligt en medlemsstatslagstiftning gäller följande:
a) Om personen inte under den tid som han har fått förmåner har utfört
arbete som omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning och som
sannolikt kan förorsaka eller förvärra sjukdomen, skall den behörigainstitutionen i den förstnämnda medlemsstaten med beaktande avförsämringen ansvara för kostnaden för förmånerna enligtbestämmelserna i den lagstiftning som institutionen tillämpar.
b) Om personen under den tid som han fått förmåner har utfört sådant
arbete enligt en annan medlemsstats lagstiftning, skall den behörigainstitutionen i den förstnämnda medlemsstaten ansvara för kost-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 40
▼B
naden för förmånerna enligt den lagstiftning som den tillämpar utan
att beakta försämringen. Den behöriga institutionen i den andramedlemsstaten skall till personen i fråga utge ett tillägg, vars storlek
skall uppgå till skillnaden mellan det förmånsbelopp som skall utges
efter försämringen och det belopp som skulle ha utgetts föreförsämringen enligt den lagstiftning som denna institution tillämparom sjukdomen hade uppkommit enligt den medlemsstatens lagstift-ning.
c) Om, idet fall som avses ib, en anställd eller egenföretagare som
lider av sklerogen pneumokonios eller av en sjukdom som anges iartikel 57.6, inte har rätt till förmåner enligt den andra medlemssta-tens lagstiftning, skall den behöriga institutionen i den förstnämndamedlemsstaten, med beaktande av försämringen, utge förmånerenligt den lagstiftning som den tillämpar. Den behöriga institutionen
iden andra medlemsstaten skall dock svara för kostnaden för ski ll-
naden mellan beloppet av kontantförmåner, inklusive pensioner,som med beaktande av försämringen skall utges av den förstnämndamedlemsstatens behöriga institution, och beloppet av motsvarandeförmåner som betalades ut före försämringen.
d) Bestämmelserna om minskning, innehållande eller indragning i en
medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på personer som
uppbär förmåner som har beviljats av institutioner i två medlems-stater enligt b.
2. Vid försämring av en arbetssjukdom som föranleder tillämpning
av bestämmelserna iarti kel 57.5 gäller följande:
a) Den behöriga institution som har utgett förmånerna enligt
bestämmelserna i artikel 57.1 skall med beaktande av försämringenutge förmåner enligt den lagstiftning som den tillämpar.
b) Kostnaden för kontantförmåner, inklusive pensioner, skall fortsätta
att fördelas mellan de institutioner som enligt bestämmelserna i
artikel 57.5 delade på kostnaderna för tidigare förmåner. Om
personen åter har börjat arbeta ien verksamhet som sannoli kt kanförorsaka eller förvärra arbetssjukdomen, antingen enligt lagstift-ningen i en av medlemsstaterna inom vilken han tidigare hararbetat i en verksamhet av samma slag eller enligt lagstiftningen i
en annan medlemsstat, skall dock den behöriga institutionen i denna
stat svara för kostnaden för skillnaden mellan det förmånsbeloppsom skall utges med hänsyn till försämringen och det förmånsbe-lopp som betalades ut före försämringen.
Avsnitt 3
Diverse bestämmelser
Artikel 61
Regler för beaktande av särskilda bestämmelser i vissa lagstiftningar
1. Om det inte finns någon försäkring mot olycksfall i arbetet eller
mot arbetssjukdomar inom den medlemsstats territorium inom vilketpersonen befinner sig eller om det finns en sådan försäkring men intenågon institution som svarar för utgivande av vårdförmåner, skall dessa
förmåner utges av den institution på vistelse- eller bosättningsorten
som svarar för utgivande av vårdförmåner vid sjukdom.
2. Om det enligt den behöriga statens lagstiftning för rätt till helt
kostnadsfria vårdförmåner krävs att sådan läkarvård som organiseras
av arbetsgivaren utnyttjas, skall vårdförmåner, som utges i fall somavses i artiklarna 52 och 55.1, anses ha utgetts inom ramen för sådanläkarvård.
3. Om det i den behöriga statens lagstiftning finns ett system för
arbetsgivares ansvar, skall vårdförmåner som utges i fall som avses iartikel 52 och 55.1 anses ha utgetts på den behöriga institutionens
begäran.
4. Om den behöriga statens system för ersättning för olycksfall i
arbetet inte har karaktären av obligatorisk försäkring, skall1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 41
▼B
vårdförmåner utges direkt av arbetsgivaren eller den försäkringsgivare
som har trätt ihans ställe.
5. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som har
inträffat eller godkänts tidigare skall beaktas för att fastställa gradenav arbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för attbestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller godkänts tidigare enligt en annan medlemsstats lagstift-
ning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstiftning
som denna institution tillämpar.
6. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller som godkänts senare skall beaktas för att fastställa gradenav arbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för att
bestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-
tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller som godkänts senare enligt en annan medlemsstatslagstiftning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstift-ning som denna institution tillämpar, dock endast om
1) ingen ersättning utges för det olycksfall i arbetet eller den arbets-
sjukdom som hade inträffat eller godkänts tidigare enligt den
lagstiftning som institutionen tillämpar,
och
2) ingen ersättning utges enligt den andra medlemsstatens lagstiftning
enligt vilken olycksfallet i arbetet eller arbetssjukdomen har inträffat
eller godkänts senare, med beaktande av bestämmelserna ipunkt 5,vad gäller det olycksfallet iarbetet eller den arbetssjukdomen.
Artikel 62
Tillämpligt system om det finns flera system i vistelse- eller bosättnings-
landet — Maximitid för förmåner
1. Om vistelse- eller bosättningslandets lagstiftning har flera
försäkringssystem, skall bestämmelserna i systemet för arbetare inomstålindustrin gälla för anställda eller egenföretagare som omfattas avartikel 52 eller 55.1. Om denna lagstiftning innehåller ett särskiltsystem för arbetare igruvor eller li knande företag skall dock
bestämmelserna idetta system gälla för denna kategoriarbetare om
den institution på vistelse- eller bosättningsorten, till vilken de lämnarin sin ansökan, är behörig att tillämpa detta system.
2. Om en medlemsstats lagstiftning föreskriver en maximiperiod
under vilken förmåner kan beviljas, kan institutionen som tillämpardenna lagstiftning beakta varje period under vilken förmåner redan har
utgetts av en annan medlemsstats institution.
Avsnitt 4
Återbetalning mellan institutioner
Artikel 63
1. Den behöriga institutionen är skyldig att återbetala beloppet för
sådana vårdförmåner som utges för dess räkning enligt bestämmelserna
iarti kel 52 och 55.1.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av
de verkliga kostnaderna, fastställas och genomföras enligt de reglersom har fastställts i den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga myndig-
heter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller avståfrån återbetalning mellan institutioner under dem.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 42
▼M4
Avsnitt 5
Studerande
Artikel 63 a
Bestämmelserna iavsni tten 1-4 skall på motsvarande sätt gälla stude-
rande.
KAPITEL 5
DÖDSFALLSERSÄTTNINGAR
Artikel 64
Sammanläggning av försäkrings- eller bosättningsperioder
Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning kräver att
försäkrings- eller bosättningsperioder har fullgjorts för att någon skall
få, bibehålla eller återfå rätt till dödsfallsersättningar, skall i denutsträckning som behövs beakta försäkrings- eller bosättningsperiodersom har fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning som omde hade fullgjorts enligt den lagstiftning som denna institutiontillämpar.
Artikel 65
Rätt till ersättning när dödsfallet inträffar i eller den förmånsberättigade är
bosatt i en annan medlemsstat än den behöriga staten
1. När en anställd, en egenföretagare, en pensionär eller en
pensionssökande, eller en familjemedlem till en sådan person, avlider
inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens skall
dödsfallet anses ha inträffat inom den behöriga statens territorium.
2. Den behöriga institutionen är skyldig att utge dödsfallsersättning
enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar, även om den
förmånsberättigade är bosatt inom en annan medlemsstats territorium
än den behöriga statens.
3. Bestämmelserna ipunkt 1 och 2 gäller även om dödsfallet har
inträffat på grund av ett olycksfall i arbetet eller en arbetssjukdom.
Artikel 66
Utgivande av förmåner för en pensionär som avlider under bosättning i en
annan medlemsstat än den där den institution finns, som svarade för utgi-
vande av vårdförmåner
Om en pensionär, som hade rätt till pension enligt lagstiftningen i en
eller flera medlemsstater, avlider under bosättning inom en annanmedlemsstats territorium än det, vars institution svarade för att utgevårdförmåner till honom enligt bestämmelserna i artikel 28, skall dedödsfallsersättningar som utges enligt den lagstiftning som denna insti-
tution tillämpar, utges av institutionen på dess egen bekostnad som om
pensionären vid dödsfallet hade varit bosatt inom det territorium därdenna institution finns.
Bestämmelserna i föregående punkt gäller också en pensionärs familje-
medlemmar.
Artikel 66 a
Studerande
Bestämmelserna iarti klarna 64-66 skall på motsvarande sätt gälla
studerande och deras familjemedlemmar.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 43
▼B
▼M4
▼B
KAPITEL 6
ARBETSLÖSHETSFÖRMÅNER
Avsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 67
Sammanläggning av försäkrings- eller anställningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkringsperioder har fullgjorts för att någon skall få,
bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning sombehövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har full-gjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om devore försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som
denna institution tillämpar, dock under förutsättning att anställningspe-
rioderna skulle ha ansetts som försäkringsperioder om de hadefullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att anställningsperioder har fullgjorts för att någon skall få,bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning sombehövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har full-
gjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de
vore anställningsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning somdenna institution tillämpar.
3. Utom i fall som avses i artikel 71.1 a ii och b ii, skall bestämmel-
serna ipunkt 1 och 2 gälla under vi llkor att personen senast harfullgjort
— i fall som avses i punkt 1, försäkringsperioder
— i fall som avses i punkt 2, anställningsperioder
enligt bestämmelserna i den lagstiftning enligt vilken ansökan om
förmåner görs.
4. Om längden av den period under vilken förmåner kan utges är
beroende av försäkrings- eller anställningsperiodernas längd, gäller iförekommande fall bestämmelserna ipunkt 1 eller 2.
Artikel 68
Beräkning av förmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
föreskriver att beräkningen av förmåner skall grundas på den tidigarelönens storlek, skall uteslutande beakta den lön som personen hade
vid sin senaste anställning inom denna stats territorium. Om den
anställningen varade kortare tid än fyra veckor, skall dock förmånernagrundas på normallönen på den arbetslösa personens bosättnings- ellervistelseort vid en anställning som motsvarar eller liknar hans senasteanställning inom en annan medlemsstats territorium.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning
föreskriver att förmånernas storlek varierar med antalet familjemed-
lemmar, skall också beakta personens familjemedlemmar bosatta inom
en annan medlemsstats territorium som om de vore bosatta inom denbehöriga statens territorium. Denna bestämmelse gäller dock inte omen annan person har rätt till arbetslöshetsförmåner i familjemedlem-marnas bosättningsland och om familjemedlemmarna beaktas vidberäkningen av dessa förmåner.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 44
▼B
Avsnitt 2
Arbetslösa personer som beger sig till en annan medlemsstat än
den behöriga staten
Artikel 69
Villkor och begränsningar i rätten att behålla förmåner
1. En anställd eller egenföretagare, som är helt arbetslös och
uppfyller villkoren för rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstift-
ning och som beger sig till en eller flera andra medlemsstater för attsöka arbete där, skall behålla rätten till sådana förmåner enligt följandevillkor och med följande begränsningar:
a) Före avfärden skall han ha varit registrerad som arbetssökande och
ha varit tillgänglig för den behöriga statens arbetsförmedling i
åtminstone fyra veckor efter det att han blev arbetslös. De behörigaförmedlingarna eller institutionerna kan dock ge tillstånd till att hanreser innan denna tid har gått ut.
b) Han skall registrera sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen i
varje medlemsstat som han reser till och underkasta sig den kontrollsom finns där. Detta villkor skall anses uppfyllt för perioden föreregistreringen, om personen har registrerat sig inom sju dagar frånden dag då han inte längre var tillgänglig för arbetsförmedlingen i
den stat som han har lämnat. I undantagsfall kan denna period
förlängas av de behöriga förmedlingarna eller institutionerna.
c) Rätten till förmåner skall bibehållas under en längsta tid av tre
månader från och med den dag då personen upphörde att vara
tillgänglig för arbetsförmedlingen i den stat som han har lämnat,under förutsättning att den totala förmånsperioden inte överstigerden förmånsperiod som han hade rätt till enligt denna stats lagstift-ning. För säsongsarbetare skall denna tid dessutom begränsas tillden tid som återstår till slutet av den säsong för vilken han har
anställts.
2. Om personen återvänder till den behöriga staten före utgången av
den period under vilken han har rätt till förmåner enligt bestämmel-serna i punkt 1 c, skall han fortsätta att ha rätt till förmåner enligtdenna stats lagstiftning. Han skall förlora all rätt till förmåner enligt
den behöriga statens lagstiftning, om han inte återvänder dit före
utgången av denna tid. I undantagsfall kan denna tidsgräns utsträckasav de behöriga förmedlingarna eller institutionerna.
3. Bestämmelserna ipunkt 1 kan åberopas endast en gång mellan
två anställningsperioder.
4. Om den behöriga staten är Belgien skall en arbetslös person, som
återvänder dit efter utgången av den tremånadersperiod som anges ipunkt 1 c, inte där få rätt till förmåner på nytt förrän han har varitanställd där imi nst tre månader.
Artikel 70
Utgivande av förmåner och återbetalning
1. I de fall som avses i artikel 69.1 skall förmåner utges av institu-
tionen i varje stat till vilken en arbetslös person beger sig för att sökaarbete.
Den behöriga institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning den
anställde eller egenföretagaren omfattades av under den senaste arbets-perioden, skall vara skyldig att återbetala beloppet för sådana förmåner.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av
de verkliga kostnaderna eller i form av schablonbelopp, fastställas och
genomföras enligt de regler som har fastställts i den tillämpningsför-
ordning som avses i artikel 98.
3. Två eller fler medlemsstater eller dessa staters behöriga myndig-
heter kan komma överens om andra återbetalnings- ellerbetalningsmetoder eller avstå från återbetalning mellan underställdainstitutioner.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 45
▼B
Avsnitt 3
Arbetslösa personer som under sin senaste anställning var bosatta i
en annan medlemsstat än den behöriga staten
Artikel 71
1. En arbetslös person som tidigare var anställd och som under sin
senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territorium
än den behöriga statens skall få förmåner enligt följande bestämmelser:
a) i) En gränsarbetare som är delvis eller periodvis arbetslös i det
företag som sysselsätter honom skall få förmåner enligtbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning som om han
vore bosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skall
utges av den behöriga institutionen.
ii) En gränsarbetare som är helt arbetslös skall få förmåner enligt
lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han ärbosatt som om han hade omfattats av denna lagstiftning då hansenast var anställd. Dessa förmåner skall utges av institutionen
på bosättningsorten på dess bekostnad.
b) i) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir delvis, peri-
odvis eller helt arbetslös och som förblir tillgänglig för sin
arbetsgivare eller arbetsförmedlingen inom den behöriga statens
territorium skall få förmåner enligt bestämmelserna i denna statslagstiftning som om han vore bosatt inom dess territorium. Dessaförmåner skall utges av den behöriga institutionen.
ii) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir helt arbetslös
och som anmäler sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen
inom den medlemsstats territorium inom vilket han är bosatteller som återvänder till detta territorium skall få förmåner enligtdenna stats lagstiftning som om han senast hade varit anställddär. Institutionen på bosättningsorten skall på egen bekostnadutge dessa förmåner. Om personen har fått rätt till förmåner på
bekostnad av den behöriga institutionen i den medlemsstat, vars
lagstiftning han senast har omfattats av, skall han dock fåförmåner enligt bestämmelserna i artikel 69. Förmåner enligtlagstiftningen i den stat där han är bosatt skall innehållas undervarje period under vilken den arbetslöse enligt bestämmelserna i
artikel 69 kan ansöka om förmåner enligt den lagstiftning som
han senast har omfattats av.
2. En arbetslös person har inte rätt till förmåner enligt lagstiftningen
i den medlemsstat inom vars territorium han är bosatt under den tidsom han har rätt till förmåner enligt bestämmelserna i punkt 1 a i eller
1bi.
Avsnitt 4
Personer som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda
Artikel 71a
1. Bestämmelserna i avsnitten 1 och 2 skall tillämpas analogt på
personer som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligt
anställda.
2. Bestämmelserna i avsnitt 3 skall inte tillämpas på personer som
omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligt anställda. Enarbetslös som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligt
anställda, som är helt eller delvis arbetslös, och som i samband med sin
senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territoriumän den behöriga medlemsstatens, skall erhålla förmåner i enlighet medbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning som om han varbosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skall tillhan-dahållas och kostnaderna för dem bäras av den behöriga institutionen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 46
▼M3
▼B
KAPITEL 7 (8)
FAMILJEFÖRMÅNER
Artikel 72 (8)
Sammanläggning av försäkringsperioder, anställningsperioder eller peri-
oder av verksamhet som egenföretagare
Om lagstiftningen i en medlemsstat för rätt till förmåner ställer krav på
fullgjorda försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder av verk-samhet som egenföretagare, skall den behöriga institutionen i denstaten i nödvändig utsträckning beakta försäkrings- och anställningspe-
rioder samt perioder av verksamhet som egenföretagare som har
fullgjorts ien annan medlemsstat som om dessa peri oder hade full-gjorts enligt den lagstiftning som denna tillämpar.
Artikel 72a (9) (14)
Anställda som har blivit helt arbetslösa
En anställd som har blivit helt arbetslös och för vilken artikel 71.1 a ii
eller b ii första meningen gäller skall för sina familjemedlemmar som
är bosatta inom samma medlemsstats territorium som han själv fåfamiljeförmåner enligt lagstiftningen i den staten som om han hadevarit omfattad av denna lagstiftning under sin senaste anställning, medbeaktande, om så behövs, av bestämmelserna iarti kel 72. Dessa
förmåner skall utges på bekostnad av institutionen på bosättningsorten.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandet
av familjeförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighet med
bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Artikel 73 (8)
Anställda eller egenföretagare vars familjemedlemmar är bosatta i en
annan medlemsstat än den behöriga staten
En anställd eller egenföretagare, som omfattas av lagstiftningen i en
medlemsstat, skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i enannan medlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligtlagstiftningen i den förra staten som om de vore bosatta i den staten,om något annat inte följer av bilaga VI.
Artikel 74 (8)
Arbetslösa vars familjemedlemmar är bosatta i en annan medlemsstat än
den behöriga staten
En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare och
som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlems-
stat skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annanmedlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstift-ni ngen iden förra staten, som om de vore bosatta iden staten, omnågot annat inte följer av bilaga VI.
Artikel 75 (8)
Utgivande av förmåner
1. Familjeförmåner skall i fall som avses i artikel 73 utges av den
behöriga institutionen i den stat vars lagstiftning gäller för denanställde eller egenföretagaren och ifall som avses iarti kel 74 av denbehöriga institutionen i den stat enligt vars lagstiftning en arbetslösperson som tidigare var anställd eller egenföretagare uppbär arbets-
löshetsförmåner. Förmånerna skall utges ienli ghet med de
bestämmelser som gäller för sådana institutioner oavsett om denfysiska eller juridiska person till vilken sådana förmåner skall utbetalasär bosatt eller vistas inom den behöriga statens territorium eller inomen annan medlemsstats territorium eller inom en annan medlemsstatsterritorium.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 47
▼B
2. Om den person till vilken familjeförmånerna skall utbetalas inte
använder dessa förmåner till familjemedlemmarnas försörjning, skallden behöriga institutionen dock på begäran av och genom institutionen
på familjemedlemmarnas bostadsort eller den institution eller det organ
som är utsett därtill av den behöriga myndigheten i det land där famil-jemedlemmarna är bosatta utbetala dessa förmåner med befriandeverkan till den fysiska eller juridiska person som faktiskt försörjerfamiljemedlemmarna.
3. Två eller flera medlemsstater kan ienli ghet med bestämmelserna
i artikel 8 komma överens om att den behöriga institutionen, antingendirekt eller genom institutionen på familjemedlemmarnas bostadsort,skall utbetala familjeförmånerna till vilka rätt föreligger enligtlagstiftnin- gen i dessa stater eller i en av dessa stater, till den fysiska
eller juridiska person som faktiskt försörjer familjemedlemmarna.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregler då rätt till familjeförmåner samtidigt föreligger enligt
lagstiftningen i den behöriga staten och enligt lagstiftningen i den medlems-
stat där familjemedlemmarna är bosatta
1. Om familjeförmåner för samma tid och för samma familjemedlem
på grund av förvärvsverksamhet utges enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta,skall rätten till familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat, i förekommande fall med tillämpning av artikel73 eller 74, innehållas till det belopp som utbetalas enligt lagstiftningen
iden förstnämnda medlemsstaten.
2. Om ansökan om förmåner inte görs i den medlemsstat inom vars
territorium familjemedlemmarna är bosatta kan den behöriga institu-tionen i den andra medlemsstaten tillämpa bestämmelserna i punkt 1som om förmånerna hade beviljats i den förstnämnda staten.
Artikel 76 a
Studerande
Bestämmelserna iarti kel 72 skall på motsvarande sätt gälla studerande.
KAPITEL 8
FÖRMÅNER FÖR PENSIONÄRERS MINDERÅRIGA BARN OCH FÖR
BARN SOM MIST EN AV FÖRÄLDRARNA ELLER BÅDA FÖRÄLD-
RARNA
Artikel 77
Pensionärers minderåriga barn
1. I denna artikel avses med "förmåner" dels familjebidrag för
personer som får pension till följd av ålderdom, invaliditet, olycksfall
i arbetet eller arbetssjukdom, dels sådana ökningar av eller tillägg tillpensioner som utges för barn till pensionären, med undantag för detillägg som utges enligt försäkringssystem för olycksfall i arbetet ocharbetssjukdomar.
2. Oavsett inom vilken medlemsstats territorium som pensionären
eller barnen är bosatta gäller följande:
a) Till den som får pension enligt endast en medlemsstats lagstiftning
skall förmånerna utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat somsvarar för pensionen.
b) Till den som får pensioner enligt flera medlemsstaters lagstiftning
skall förmånerna utges:
i) enligt lagstiftningen i den medlemsstat i vilken han är bosatt,
under förutsättning att han, i förekommande fall med beaktandeav bestämmelserna i artikel 79.1 a, har fått rätt till en av deförmåner som avses i punkt 1 enligt denna stats lagstiftning eller,1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 48
▼M4
▼B
▼B
ii) om denna förutsättning inte är uppfylld, enligt den medlemsstats
lagstiftning som han längst har omfattats av, under förutsättningatt han, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna i
artikel 79.1 a, har rätt till en av de förmåner som avses i punkt 1
enligt denna lagstiftning. Om han inte har sådan rätt enligt dennalagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordningallt efter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder
som har fullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Artikel 78
Barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna
1. I denna artikel avses med ”förmåner” de familjebidrag och, i
förekommande fall, de tillägg eller särskilda bidrag som utges förbarn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna.
2. Förmåner till barn som mist en av föräldrarna eller båda
föräldrarna skall beviljas enligt följande regler, oavsett inom vilkenmedlemsstats territorium som barnet eller den fysiska eller juridiskaperson som faktiskt försörjer barnet är bosatt:
a) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som omfat-
tades av endast en medlemsstats lagstiftning enligt denna statslagstiftning.
b) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som omfat-
tades av flera medlemsstaters lagstiftningar:
i) Enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium
barnet är bosatt, under förutsättning att det, i förekommande fall
med beaktande av bestämmelserna i artikel 79.1 a, enligt dennastats lagstiftning har rätt till en av de förmåner som avses i punkt1.
ii) I andra fall enligt lagstiftningen i den medlemsstat vars lagstift-
ning den avlidne längst hade omfattats av, under förutsättning attbarnet, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna i
artikel 79.1 a, enligt denna stats lagstiftning har rätt till en av de
förmåner som avses i punkt 1. Om det inte har sådan rätt enligtdenna lagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordningallt efter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder
som har fullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Den medlemsstats lagstiftning som gäller vid beviljande av de
förmåner som avses i artikel 77 till en pensionärs barn skall dock fort-sätta att gälla efter pensionärens död vid utgivande av förmåner tillhans barn.
Artikel 78a
Barnpensioner, förutom de som beviljats enligt försäkringssystem för
olycksfall iarbetet och yrkessjukdomar, skall behandlas som”förmåner” enligt bestämmelserna i artikel 78.1 om den avlidne vid
något tillfälle omfattades av ett system avsett enbart för familjebidrag
eller tilläggsbidrag eller särskilda bidrag för barn som mist en avföräldrarna eller båda föräldrarna. Dessa system anges ien förteckni ngibi laga VIII.
Artikel 79 (7)
Gemensamma bestämmelser om förmåner för minderåriga barn till
pensionärer och för barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna
1. Förmåner som avses iarti klarna ►M577, 78 och 78a ◄skall
utges enligt den lagstiftning som har fastställts med tillämpning avbestämmelserna i dessa artiklar av den institution som svarar förtillämpningen av denna lagstiftning och på dess bekostnad som om1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 49
▼M5
▼B
▼M5
▼B
▼B
pensionären eller den avlidne endast hade omfattats av den behöriga
statens lagstiftning.
Dock gäller följande:
a) Om denna lagstiftning föreskriver att rätten att få, bibehålla eller
återfå förmåner är beroende av längden av försäkrings-,anställnings- eller bosättningsperioder eller perioder av verksamhetsom egenföretagare, skall längden iförekommande fall fastställas
med beaktande av bestämmelserna i artikel 45 eller artikel 72.
b) Om denna lagstiftning föreskriver att förmånsbeloppet skall
beräknas med utgångspunkt från pensionsbeloppet eller skall
bestämmas efter försäkringsperiodernas längd, skall dessaförmånsbelopp beräknas med utgångspunkt från det teoretiskabelopp som har fastställts enligt bestämmelserna i artikel 46.2.
2. Om tillämpningen av regeln i artiklarna 77.2 b ii och 78.2 b ii
skulle leda till att flera medlemsstater blir behöriga eftersom perioderna
är lika långa, skall förmåner som avses i artikel ►
M577, 78 eller
78a◄beviljas enligt lagstiftningen i de medlemsstater som
pensionären eller den avlidne senast har omfattats av.
3. Rätten till förmåner endast enligt nationell lagstiftning eller enligt
bestämmelserna i punkt 2 och enligt artiklarna ►M577, 78 och
78a◄skall innehållas om barnen ges rätt till familjeförmåner eller
familjebidrag enligt en medlemsstats lagstiftning på grund avförvärvsverksamhet. I så fall skall personerna anses som familjemed-lemmar till en anställd eller egenföretagare.
Artikel 79a
Bestämmelser om förmåner för barn som mist en av föräldrarna eller båda
föräldrarna och som är berättigade till förmåner enligt ett särskilt system
för offentligt anställda
1. Utan hinder av bestämmelserna i ►M5artikel 78a ◄skall
pensioner, enligt ett särskilt system för offentligt anställda, till barnsom mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna beräknas enligtbestämmelserna ikapi tel 3.
2. När perioder för försäkring, anställning, verksamhet som egen-
företagare eller bosättning, i de fall som föreskrivs i punkt 1, ocksåhar fullgjorts enligt ett allmänt system, skall förmåner som haruppkommit enligt det allmänna systemet utges i enlighet med
bestämmelserna ikapi tel 8 ►
M5om inte annat föreskrivs i artikel
44.3◄. Perioder för försäkring, verksamhet som egenföretagare eller
anställning som har fullgjorts i enlighet med lagstiftningen för ettsärskilt system för offentligt anställda eller perioder som enligtmedlemsstatens lagstiftning skall betraktas som likvärdiga med sådanaperioder skall, när så är lämpligt, beaktas för att förvärva, bibehålla
eller återfå rätt till förmån i enlighet med lagstiftningen för det
allmänna systemet.
AVDELNING ΙV
ADMINISTRATIV KOMMISSION FÖR SOCIAL TRYGGHET
FÖR MIGRERANDE ARBETARE
Artikel 80
Sammansättning och arbetsmetoder
1. Till kommissionen skall det knytas en administrativ kommission
för social trygghet för migrerande arbetare (nedan benämnd "administ-rativa kommissionen") som består av en regeringsföreträdare för var
och en av medlemsstaterna, om det behövs biträde av sakkunniga. En
företrädare för kommissionen skall delta i administrativa kommission-ens arbete som rådgivare.
2. Administrativa kommissionen skall biträdas i tekniska frågor av
Internationella arbetsorganisationen enligt de överenskommelser som1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 50
▼M3
▼B
▼B
har slutits för detta ändamål mellan Europeiska ekonomiska gemenska-
pen och den Internationella arbetsorganisationen.
3. Stadgar för administrativa kommissionen skall fastställas genom
överenskommelse mellan ledamöterna.
Beslut i frågor om tolkning som avses i artikel 81 a skall vara enhäl-
liga. De skall ges nödvändig publicitet.
4. Kommissionen skall förse administrativa kommissionen med
sekretariatstjänster.
Artikel 81
Administrativa kommissionens uppgifter
Administrativa kommissionen skall ha till uppgift
a) att handha samtliga administrativa frågor om tolkning av
bestämmelserna i denna förordning och senare förordningar eller av
bestämmelser iandra överenskommelser eller arrangemang i nom
ramen för dessa förordningar, utan att det påverkar den rätt sommyndigheter, institutioner och berörda personer har att utnyttja deförfaranden och domstolar som föreskrivs i medlemsstaternaslagstiftning, denna förordning eller fördraget,
b) att på begäran av myndigheter, institutioner och domstolar i
medlemsstaterna översätta handlingar som gäller tillämpningen avdenna förordning, särskilt översättningar av ansökningar som görs
av personer som kan ha rätt till förmåner enligt bestämmelserna i
denna förordning,
c) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna ifrågor
om social trygghet, framförallt vad gäller hälso- och sociala åtgärderav gemensamt intresse,
d) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna genom
att modernisera de förfaranden som är nödvändiga för informations-utbyte, särskilt genom att anpassa informationsflödet mellaninstitutionerna till telematiskt utbyte, med beaktande av utveck-lingen av informationsbehandlingen i varje medlemsstat. Dennamodernisering har framför allt till syfte att påskynda beviljandet av
förmåner,
e) att ställa samman de uppgifter som skall beaktas vid upprättande av
redovisningar av de kostnader som skall betalas av medlemssta-ternas institutioner enligt bestämmelserna i denna förordning och
fastställa de årliga avräkningarna mellan dessa institutioner,
f) att utföra andra uppgifter inom dess kompetensområde enligt
bestämmelserna idenna och senare förordni ngar eller andra
överenskommelser eller arrangemang inom ramen för dessa förord-ningar,
g) att lämna förslag till kommissionen om utarbetande av ytterligare
förordningar och om ändring av denna och senare förordningar.
AVDELNING V
RÅDGIVANDE KOMMITTÉ FÖR MIGRERANDE ARBETARES
SOCIALA TRYGGHET
Artikel 82 (B) (16)
Inrättande, sammansättning och arbetsmetoder
1. En rådgivande kommitté för migrerande arbetares sociala trygghet
(nedan benämnd "rådgivande kommittén") inrättas härmed. Den skall
ha►A1150◄företrädare och bestå av följande företrädare från
varje medlemsstat:
a) Två regeringsföreträdare, av vilken åtminstone en skall vara ledamot
av administrativa kommissionen.
b) Två företrädare för arbetstagarorganisationerna.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 51
▼M1
▼B
▼B
c) Två företrädare för arbetsgivarorganisationerna.
För var och en av de ovan nämnda kategorierna skall en ersättare utses
för varje medlemsstat.
2. Ledamöterna i rådgivande kommittén och deras ersättare skall
utses av rådet, som vid valet av företrädare för arbetstagarorganisa-
tioner och arbetsgivarorganisationer skall sträva efter att åstadkomma
en rättvis representation för de olika intressområdena.
En förteckning över ledamöter och ersättare skall offentliggöras av
rådet iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Mandattiden för ledamöter och ersättare skall vara två år.
Mandaten kan förnyas. Vid utgången av mandattiden skall ledamöteroch ersättare stå kvar i sina uppdrag tills de ersätts eller tills deras
mandat har förlängts.
4. Rådgivande kommitténs ordförande skall vara representant för
kommissionen. Ordföranden har inte rösträtt.
5. Rådgivande kommittén skall sammanträda minst en gång om året.
Ordföranden sammankallar kommittén, antingen på eget initiativ ellerpå grund av en till honom inlämnad skriftlig ansökan från minst entredjedel av ledamöterna. En sådan ansökan måste innehålla konkretaförslag om dagordningen.
6. Rådgivande kommittén kan på ordförandens förslag i undantags-
fall besluta att samråda med personer eller företrädare förorganisationer som har stor erfarenhet av frågor om social trygghet.
Dessutom skall kommittén få teknisk hjälp från Internationella arbets-
organisationen på samma villkor som administrativa kommissionenenligt den överenskommelse som har slutits mellan Europeiska gemen-skapen och Internationella arbetsorganisationen.
7. Rådgivande kommitténs utlåtanden och förslag skall vara motive-
rade. De skall beslutas med kvalificerad majoritet av de giltigt angivnarösterna.
Kommittén skall genom majoritetsbeslut anta en arbetsordning, som
skall godkännas av rådet sedan yttrande har inhämtats från kommis-
sionen.
8. Kommissionen skall förse rådgivande kommittén med sekreta-
riatstjänster.
Artikel 83
Rådgivande kommitténs uppgifter
Rådgivande kommittén skall på begäran av kommissionen, administra-
tiva kommissionen eller på eget initiativ
a) utreda allmänna eller principiella frågor eller problem som
uppkommer vid tillämpningen av de förordningar som har antagitsinom ramen för bestämmelserna i artikel 51 i fördraget,
b) avge yttranden till administrativa kommissionen och förslag till
ändringar i förordningarna.
AVDELNING VI
DIVERSE BESTÄMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbete mellan behöriga myndigheter
1. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall till varandra
översända all information om
a) åtgärder som har vidtagits för att tillämpa denna förordning,
b) ändringar i nationell lagstiftning som kan påverka tillämpningen av
denna förordning.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 52
▼B
2. Vid tillämpningen av denna förordning skall myndigheterna och
institutionerna i medlemsstaterna bistå varandra och handla som omde tillämpade sin egen lagstiftning. Den administrativa hjälp som dessa
myndigheter och institutioner tillhandahåller skall som regel vara kost-
nadsfri. Medlemsstaternas behöriga myndigheter kan dock kommaöverens om att vissa kostnader skall ersättas.
3. Medlemsstaternas myndigheter och institutioner kan vid tillämp-
ningen av denna förordning ta direkt kontakt med varandra och med
de personer som berörs eller deras företrädare.
4. En medlemsstats myndigheter, institutioner och domstolar får inte
avvisa en ansökan eller andra handlingar som lämnas in till dem på
grund av att de har skrivits på en annan medlemsstats officiella språk.
De kan iförekommande fall åberopa bestämmelserna iarti kel 81 b.
5. a) Då en medlemsstats myndigheter eller institutioner enligt denna
förordning eller enligt den tillämpningsförordning som avses i
artikel 98 överför personuppgifter till myndigheter eller institu-
tioner i en annan medlemsstat, skall sådant överförande omfattasav de lagbestämmelser om skydd av personuppgifter som gäller iden medlemsstat som lämnar uppgifterna.
Allt senare överförande av uppgifter såväl som lagring, ändring
och förstörande av uppgifter skall omfattas av bestämmelserna iden mottagande medlemsstatens lagstiftning om skydd för perso-
nuppgifter.
b) Användandet av personuppgifter för andra ändamål än social
trygghet kan ske endast med den berörda personens samtycke
eller i enlighet med de andra garantier som föreskrivs i nationelllagstiftning.
Artikel 85
Befrielse från eller minskning av skatter – (SIC! —) Utantag (SIC!
Undantag) från bestyrkande
1. Befrielse från eller minskning av skatter, stämpelavgifter, nota-
riats- eller registeringsavgifter som föreskrivs i en medlemsstatslagstiftning för intyg eller handlingar som krävs enligt denna statslagstiftning skall utsträckas till liknande handlingar som krävs enligt
en annan medlemsstats lagstiftning eller enligt denna förordning.
2. Alla utlåtanden, handlingar och intyg som kan krävas för tillämp-
ningen av denna förordning skall undantas från krav på bestyrkande avdiplomatiska eller konsulära myndigheter.
3. Ett elektroniskt meddelande som sänds av en institution i enlighet
med bestämmelserna i denna förordning samt tillämpningsförordningen
kan inte avvisas av någon myndighet eller institution i en annanmedlemsstat med den motiveringen att det mottagits på elektroniskväg, när den mottagande institutionen väl förklarat sig vara i stånd attmotta elektroniska meddelanden. Återgivande och registrering av
sådana meddelanden skall presumeras vara ett korrekt och exakt återgi-
vande av originalhandlingen eller en återgivning av den informationhandlingen gäller, om inte motsatsen bevisas.
Ett elektroniskt meddelande anses giltigt om det datasystem i vilket
detta meddelande registreras är utrustat med nödvändiga säkerhetsfunk-
tioner för att förhindra att meddelandet ändras, sprids eller läses. Denregistrerade informationen skall när som helst kunna återges i direktläsbar form. När ett elektroniskt meddelande överförs från en social-försäkringsinstitution till en annan skall lämpliga säkerhetsåtgärdervidtas i enlighet med tillämpliga gemenskapsbestämmelser.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 53
▼M1
▼B
Artikel 86 (14)
Ansökningar, förklaringar eller överklaganden som lämnas in till en
myndighet, institution eller domstol i en annan medlemsstat än den
behöriga staten
1. En ansökan, förklaring eller ett överklagande som enligt en
medlemsstats lagstiftning skulle ha kommit till en myndighet, institu-tion eller domstol i denna stat inom en viss tid skall anses ha kommiti rätt tid om den inom samma tidsperiod kommer till en motsvarandemyndighet, institution eller domstol i en annan medlemsstat. I ettsådant fall skall myndigheten, institutionen eller domstolen som tar
emot ansökan, förklaringen eller överklagandet utan dröjsmål vidarebe-
fordra handlingen till den behöriga myndigheten, institutionen ellerdomstolen i den förra medlemsstaten, antingen direkt eller genom derätta myndigheterna i de berörda medlemsstaterna. Den dag dåansökan, förklaringen eller överklagandet kom till myndigheten, institu-
tionen eller domstolen i den andra medlemsstaten skall anses som
ankomstdag hos den rätta myndigheten, institutionen eller domstolen.
2. Om en ansökan om familjeförmåner har ingivits i en medlemsstat
av en person som är berättigad att göra en sådan ansökan i enlighet
med den medlemsstatens lagstiftning och om denna stat inte i första
hand är behörig, skall den dag som ansökan först ingavs räknas somden dag ansökan inkommit till behörig myndighet, institution ellerdomstol, under förutsättning att en ny ansökan inges i den i förstahand behöriga staten av den person som är berättigad att göra det enligt
statens lagstiftning. Den andra ansökan skall inges senast inom ett år
efter underrättelse om att den första ansökan avvisats eller attförmånerna upphört att utbetalas iden första medlemsstaten.
Artikel 87
Läkarundersökningar
1. De läkarundersökningar som föreskrivs i en medlemsstats lagstift-
ning kan på den behöriga institutionens begäran utföras inom en annanmedlemsstats territorium genom institutionen på den ort där den personsom har rätt till förmåner vistas eller är bosatt enligt villkoren i dentillämpningsförordning som avses i artikel 98 eller, om sådana saknas,
enligt de villkor som de behöriga myndigheterna i de berörda medlems-
staterna kommer överens om.
2. Läkarundersökningar som utförs enligt villkoren i punkt 1 skall
anses utförda inom den behöriga statens territorium.
Artikel 88 (16)
Överföring från en medlemsstat till en annan av betalningar enligt denna
förordning
I sådana fall skall penningöverföringar enligt denna förordning ske
enligt de överenskommelser som gäller mellan medlemsstaterna vidtidpunkten för överföringen. (SIC! I förekommande fall skall penningö-verföringar som följer av tillämpningen av denna förordning göras
enligt avtal som gäller på detta område mellan de berörda medlemssta-
terna vid tidpunkten för överföringen.) Om inte några sådanaöverenskommelser finns mellan två medlemsstater, skall de behörigamyndigheterna i dessa stater eller de myndigheter som svarar för inter-nationella betalningar gemensamt besluta om de åtgärder som behövsför att utföra sådana överföringar.
Artikel 89
Särskilda regler för tillämpningen av vissa lagstiftningar
Särskilda regler för tillämpningen av vissa medlemsstaters lagstiftning
finns i bilaga VI.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 54
▼B
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Avgifter som skall betalas av arbetsgivare eller företag utanför den
behöriga staten
En arbetsgivare skall inte vara skyldig att betala högre avgifter på
grund av att han bedriver sin verksamhet eller att hans företag har sittsäte inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens.
Artikel 92
Uppbörd av avgifter
1. Uppbörd av avgifter som skall betalas till en institution i en
medlemsstat kan göras inom en annan medlemsstats territorium enligtdet administrativa förfarande och med de garantier och privilegier som
gäller för uppbörd av avgift som skall betalas till en motsvarande insti-
tution i den sistnämnda medlemsstaten.
2. Regler om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall, i den
utsträckning som behövs, finnas i den tillämpningsförordning somavses iarti kel 98 eller iöverenskommelser mellan två eller flera
medlemsstater. Dessa regler kan även gälla indrivning av avgifter.
Artikel 93
Betalningsskyldiga institutioners rätt gentemot en skadeståndsansvarig
tredje part
1. Om en person får förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
för en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanstats territorium, gäller följande regler om rättsförhållandet mellan deninstitution som svarar för förmånerna och en tredje part som är skyldig
att ersätta skadan:
a) Om institutionen i kraft av den lagstiftning som den tillämpar
inträder i den rätt att kräva ersättning som förmånstagaren har gent-emot en tredje part, skall detta inträde erkännas av varjemedlemsstat.
b) Om institutionen har en självständig rätt till krav gentemot en tredje
part, skall denna rätt erkännas av varje medlemsstat.
2. Om en person får förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning för
en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanmedlemsstats territorium, skall bestämmelserna i denna lagstiftning,om i vilka situationer arbetsgivare eller deras anställda skall undantasfrån civilrättsligt ansvar, gälla denna person eller den behöriga institu-tionen.
Bestämmelserna ipunkt 1 skall även gälla krav som en betalni ngs-
skyldig institution har gentemot en arbetsgivare eller hans anställda ifall då dessa inte är undantagna från ansvar.
3. Om enligt bestämmelserna i artikel 36.3 och/eller artikel 63.3 två
eller flera medlemsstater eller dessa staters behöriga myndigheter har
kommit överens om att avstå från återbetalning mellan institutioner
under dem, gäller följande regler om krav gentemot en tredje part:
a) Om institutionen i den medlemsstat där någon vistas eller är bosatt
beviljar förmåner till honom för en skada som har inträffat inomdess territorium, kan denna institution, enligt den lagstiftning som
den tillämpar, inträda i den skadades rätt eller göra gällande en
självständig rätt gentemot den tredje part som är skyldig att ersättaskadan.
b) Vid tillämpningen av a skall
i) personen som får förmåner anses vara försäkrad hos institutionen
på vistelse eller bosättningsorten, och
ii) denna institution anses vara den som svarar för förmånerna.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 55
▼B
c) Bestämmelserna ipunkt 1 och 2 skall fortsätta att gälla för förmåner
som inte omfattas av den överenskommelse om avstående frånåterbetalning som avses i denna punkt.
AVDELNING VII
ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Övergångsbestämmelser för anställda
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period
före den 1 oktober 1972 eller för den dag då förordningen börjadegälla inom den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del
av den statens territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla
anställnings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en
medlemsstats lagstiftning före den 1 oktober 1972 eller före den dagdå förordningen började gälla inom denna medlemsstats territoriumeller inom en del av den statens territorium skall beaktas vid faststäl-lande av rätt till förmåner enligt denna förordning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänförsig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 oktober 1972 eller
före den dag då förordningen började gälla inom den berörda medlems-
statens territorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efter
ansökan av honom beviljas eller utges från och med den 1 oktober1972 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte har
medfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer, som har beviljats pension före den 1
oktober 1972 eller den dag då denna förordning började gälla inom
den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av den
statens territorium, kan på begäran av den berörda personen omprövasmed beaktande av bestämmelserna idenna förordni ng. Dennabestämmelse skall även gälla andra förmåner som avses iarti kel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från den 1 oktober 1972 eller från den dag då förordningen börjadegälla inom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättighetersom har förvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, och
bestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkande
av eller begränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot denberörda personen.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses ipunkt 4 eller 5 lämnas i n efter
utgången av tvåårsperioden efter den 1 oktober 1972 eller efter dendag då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatensterritorium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit
bort genom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in,
såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstatslagstiftning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni1992.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 56
▼B
8. I fall av sklerogen pneumokonios skall bestämmelserna i artikel
57.5 gälla kontantförmåner för en arbetssjukdom vars kostnad inte harkunnat fördelas mellan de berörda institutionerna före den 1 oktober
1972 på grund av att en överenskommelse mellan de berörda institutio-
nerna saknades.
9. De familjebidrag som utbetalas till anställda i Frankrike eller
arbetslösa arbetstagare som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt fransklagstiftning för deras familjemedlemmar som är bosatta i en annan
medlemsstat den 15 november 1989 skall fortsättningsvis utbetalas
med de belopp, inom de gränser och enligt de regler som gäller dendagen så länge beloppen överstiger de förmånsbelopp som skulle hautbetalats från och med den 16 november 1989 och så länge somberörda personer omfattas av fransk lagstiftning. Därvid skall detbortses från avbrott som varar kortare tid än en månad och från peri-
oder för vilka arbetslöshets- eller sjukförsäkringsförmåner utbetalas.
Regler för tillämpning av denna punkt och särskilt beträffande fördel-
ningen av kostnaden för dessa förmåner skall fastställas genomöverenskommelse mellan de berörda medlemsstaterna efter yttrandefrån den administrativa kommissionen.
10. Rättigheter för personer som har beviljats pension före ikrafträ-
dandet av artikel 45.6 kan omprövas på deras begäran på grundval av
bestämmelserna iarti kel 45.6.
Artikel 95 (6) (12)
Övergångsbestämmelser för egenföretagare
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period
före den 1 juli1982 eller före den dag då förordni ngen började gälla
inom den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av denstatens territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla
anställningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstift-
ning före den 1 juli 1982 eller före den dag då förordningen började
gälla inom denna medlemsstats territorium eller inom en del av denstatens territorium skall beaktas vid fastställande av förmåner enligtdenna förordning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1, skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänför
sig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juli 1982 eller den
dag då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatensterritorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efteransökan av honom beviljas eller utges på nytt från och med den 1 juli
1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berörda
medlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte harmedfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juli
1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berörda
medlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territoriumkan på begäran av personen ifråga omprövas med beaktande avbestämmelserna idenna förordni ng. Denna bestämmelse skall ävengälla andra förmåner som avses iarti kel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från den 1 juli1982 eller från den dag då förordni ngen började gälla
inom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättigheter som harförvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, ochbestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkandeav eller begränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas motpersonen ifråga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 57
▼B
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4
eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses ipunkt 4 eller 5 lämnas i n efter
utgången av tvåårsperioden efter den 1 juli 1982 eller efter den dag
då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatens territo-rium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit bortgenom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in såvidainte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats lagstift-
ning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3
oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4
eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni1992.
Artikel 95a (11)
Övergångsbestämmelser för tillämpning av förordning (EEG) nr 1248/92 (1)
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1248/92 för
en period före den 1 juni 1992.
2. Alla försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts
enligt en medlemsstats lagstiftning före den 1 juni 1992 skall beaktas
vid fastställande av rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr1248/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
enligt förordning (EEG) nr 1248/92 förvärvas även om rätten hänförsig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juni 1992.
4. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juni
1992 kan på ansökan av personen omprövas med beaktande avbestämmelserna iförordni ng (EEG) nr 1248/92.
5. Om en ansökan som avses i punkt 4 lämnas in inom två år från
den 1 juni 1992, skall rättigheter som har förvärvats enligt förordning(EEG) nr 1248/92 gälla från denna dag, och bestämmelserna inågon
medlemsstats lagstiftning om förverkande av eller begränsning i rätten
till förmåner kan inte åberopas mot personen ifråga.
6. Om ansökan som avses ipunkt 4 lämnas i n efter utgången av
tvåårsperioden efter den 1 juni 1992, skall rättigheter som inte har
förverkats eller inte har fallit bort genom en tidsspärr, gälla från dendag då ansökan lämnades in, såvida inte förmånligare bestämmelsergäller enligt en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95b (14)
Övergångsbestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 1247/
92(2)
1. Ingen rätt förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1247/92 för en
period före den 1 juni 1992.
2. Bosättningsperioder och anställningsperioder eller perioder som
egenföretagare som har fullgjorts på en medlemsstats territorium förden 1 juni 1992 skall beaktas vid fastställande av rätten till förmåner
enligt bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1247/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall
rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1247/92 förvärvas även
om rätten hänför sig till en händelse som inträffade före den 1 juni1992.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 58
(1) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 7.
(2) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 1.
▼B
4. Varje särskild icke avgiftsfinansierad förmån som inte har regle-
rats eller som innehållits på grund av den sökandes medborgarskapskall, på dennes begäran, beviljas eller åter börja utbetalas från och
med den 1 juni 1992, under förutsättning att de tidigare rättigheterna
inte medfört att betalning skett i form av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som beviljats pension före den 1 juni
1992 kan på deras begäran omprövas enligt bestämmelserna i förord-ning (EEG) nr 1247/92.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från och med den 1 juni 1992 skall rättigheter som har förvärvats enligt
förordning (EEG) nr 1247/92 gälla från och med denna dag utan att
bestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkandeeller preskription av rättigheterna kan åberopas mot den berördapersonen.
7. Om en ansökan som avses ipunkt 4 eller 5 lämnas i n efter
utgången av två år från och med den 1 juni1992, skall rätti ghetersom inte förverkats eller preskriberats, gälla från den dag ansökan
lämnas in, såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt någon
medlemsstats lagstiftning.
8. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra indragning av förmåner som beviljats tidigare än den 1 juni1992 av behöriga institutioner i medlemsstaterna med tillämpning avavdelning III i förordning (EEG) nr 1408/71 och för vilka förmåner
artikel 10 i förordningen är tillämplig.
9. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra avslag på en ansökan om en särskild icke avgiftsfinansieradförmån som utges som pensionstillägg från en person som uppfylldevillkoren för beviljande av sådan förmån före den 1 juni 1992, ävenom den sökande är bosatt på en annan medlemsstats territorium änden behöriga statens, under förutsättning att ansökan om förmånen
görs inom fem år från och med den 1 juni 1992.
10. Trots vad som sågs i punkt 1, skall alla särskilda icke avgiftsfi-
nansierade förmåner som utges som pensionstillägg och som intebeviljats eller som innehållits på grund av den sökandes bosättning påen annan medlemsstats territorium än den behöriga statens, på begäranav den sökande beviljas eller åter börja utbetalas från och med den 1
juni1992, med idet första fallet verkan från den dag då förmånen
skulle ha beviljats och i det andra fallet från den dag förmånen innehål-lits.
11. När särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner enligt artikel
4.2a i förordning (EEG) nr 1408/71, under samma period och församma person, enligt artikel 10a i samma förordning kan utges av denbehöriga institutionen i den medlemsstat inom vilkens territorium
personen är bosatt och enligt punkterna 1–10 i denna artikel av en
annan medlemsstats behöriga institution, får personen i fråga intesammanlagt uppbära ett belopp som är större än det högsta belopphan har rätt till som särskild förmån enligt en av de berörda lagstift-ningarna.
12. Närmare regler om tillämpningen av punkt 11, särskilt vad avser
tillämpningen av bestämmelser i en eller flera medlemsstaters lagstift-
ning om minskning, innehållande eller bortfall av de i punkt 11behandlade förmånerna och regler om beviljande av skillnadsbeloppfastställs av Administrativa kommissionen för social trygghet förmigrerande arbetare, och när så är lämpligt genom överenskommelsemellan de berörda medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 59
▼M3
Artikel 95c
Övergångsbestämmelser för tillämpning av förordning (EG) nr 1606/98
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EG) nr 1606/98 (1)
för en period före den 25 oktober 1998.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 25 oktober 1998 skall
beaktas vid fastställande av rätten till förmåner i enlighet med
bestämmelserna iförordni ng (EG) nr 1606/98.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätten till
förmåner enligt förordning (EG) nr 1606/98 förvärvas även om rättenhänför sig till en händelse som inträffat före den 25 oktober 1998.
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphört på grund av den berörda personens medborgarskap eller bosätt-ningsort skall på begäran från den berörda personen beviljas elleråterupptas från och med den 25 oktober 1998, förutsatt att de rättig-heter för vilka förmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalningav en klumpsumma.
5. En person som före den 25 oktober 1998 beviljades en pension
kan på egen begäran få sina rättigheter omprövade, med beaktande avförordning (EG) nr 1606/98. Bestämmelsen är också tillämplig på deövriga förmåner som anges i artiklarna 78 och 79 i den mån som denär tillämplig på artikel 78 och 79a.
6. Om den begäran som avses i punkterna 4 eller 5 lämnas in inom
två år från och med den 25 oktober 1998 skall rättigheter som följer av
förordning (EG) 1606/98 vara förvärvade från detta datum ochbestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om att rättighe-terna är förverkade eller förfaller får inte tillämpas på personerna ifråga.
7. Om den begäran som avses ipunkterna 4 eller 5 lämnas i n efter
utgången av den period på två år efter den 25 oktober 1998 skall rättig-heter som inte är förverkade eller förfallna vara förvärvade från ochmed datumet för en sådan begäran, om inte annat följer av eventuellamer gynnsamma bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95d
Övergångsbestämmelser för studerande
1. Enligt denna förordning skall inga rättigheter kunna förvärvas av
studerande, deras familjemedlemmar eller deras efterlevande för peri-
oder före den 1 maj 1999.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 1 maj 1999 skall beaktasvid beräkningen av förvärvade rättigheter i enlighet med bestämmel-serna idenna förordni ng.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall en
rättighet vara förvärvad enligt denna förordning även om den hänförsig till en händelse som inträffade före den 1 maj 1999.
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphört på grund av den berörda personens medborgarskap eller bosätt-
ningsort, skall på begäran från den berörda personen beviljas eller
återupptas från och med 1 maj 1999, förutsatt att de rättigheter förvilka förmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalning av enklumpsumma.
5. Om den begäran som avses i punkt 4 lämnas in inom två år från 1
maj 1999 skall rättigheter som följer av denna förordning vara1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 60
(1) EGT L 209, 25.7.1998, s. 1.▼M4
▼M4
förvärvade till förmån för studerande, deras familjemedlemmar och
deras efterlevande från detta datum och bestämmelserna ien annanmedlemsstats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade eller
förfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
6. Om den begäran som avses ipunkt 4 lämnas i n efter utgången av
den period på två år som följer på 1 maj 1999 skall rättigheter som inte
är förverkade eller förfallna vara förvärvade från och med datumet fören sådan begäran, om inte annat följer av eventuella mer gynnsammabestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95e
Övergångsbestämmelser för tillämpning av förordning (EG) nr 1399/
1999 (1)
1. Förordning (EG) nr 1399/1999 skall tillämpas på rättigheter för
barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna, om den föräldersom ger rättigheter till förmåner avlidit efter den 1 september 1999.
2. Varje försäkrings- och bosättningsperiod som har fullgjorts enligt
en medlemsstats lagstiftning före den 1 september 1999 skall ocksåbeaktas vid fastställande av rättigheter till förmåner enligt förordning
(EG) nr 1399/1999.
3. Barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna kan, om
den förälder som ger rättigheter till förmåner avlidit före den 1
september 1999, efter ansökan få sina rättigheter omprövade enligtförordning (EG) nr 1399/1999.
4. Om den ansökan som avses i punkt 3 lämnas in inom två år efter
den 1 september 1999 skall rättigheter som följer av förordning (EG) nr1399/1999 vara förvärvade från detta datum, och bestämmelserna ienmedlemsstats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade ellerförfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
5. Om den ansökan som avses ipunkt 3 lämnas i n senare än två år
efter den 1 september 1999 skall rättigheter som inte är förverkadeeller förfallna vara förvärvade från och med datumet för en sådan
ansökan, om inte annat följer av eventuella mer gynnsamma
bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 96
Överenskommelser om ersättning institutioner emellan
De överenskommelser som slutits i enlighet med artiklarna 36.3, 63.3
och 70.3 före den 1 juli1982 skall ti llämpas på samma sätt på personersom omfattas av den här förordningen genom den utökade tillämp-
ningen från och med den dagen, utom vid fall av invändning från
någon av de fördragsslutande parterna till dessa överenskommelser.
En sådan invändning skall bara tas i beaktande om den behöriga
myndigheten i den medlemsstaten upplyser den behöriga myndigheteni den eller de andra berörda medlemsstaterna skriftligen före den 1oktober 1983. En kopia av detta meddelande skall sändas till den admi-nistrativa kommissionen.
Artikel 97
Anmälan enligt vissa bestämmelser
1. De anmälningar som avses i artikel 1 j, 5 och 8.2 skall sändas till
rådets ordförande. De skall ange den dag då de berörda lagarna ochsystemen träder ikraft eller, beträffande de anmälni ngar som avses iartikel 1 j, den dag från och med vilken denna förordning skall tillä-mpas på de system som avses imedlemsstaternas förklari ngar.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 61
(1) EGT L 164, 30.6.1999, s. 1.▼M5
▼B
▼B
2. Anmälningar enligt bestämmelserna i punkt 1 skall offentliggöras
iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 98
Tillämpningsförordning
En ytterligare förordning skall ange hur denna förordning skall genom-
föras.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 62
▼B
BILAGA I (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
PERSONER SOM OMFATTAS AV FÖRORDNINGEN
I.Anställda eller egenföretagare (Artikel 1 a ii och iii i förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. TJECKIEN
Ej tillämplig.
C. DANMARK
1. Alla som, på grund av att de utför ett arbete såsom anställda, är
omfattade av
a) lagstiftning om olycksfall i arbetet och arbetsskador under peri-
oden före den 1 september 1977,
b) lagstiftning om tilläggspension för anställda (arbejdsmarkedets till-
ægspension, ATP) för en period som börjat den 1 september 1977
eller senare
skall betraktas som anställda enligt artikel 1 a ii i förordningen.
2. Alla som enligt lagen om daglig sjukpenning i händelse av sjukdom
eller moderskap har rätt till sådan ersättning på grundval av annan
inkomst än lön, skall betraktas som egenföretagare enligt artikel 1 a
ii i förordningen.
D. TYSKLAND
Om den behöriga myndighet som ansvarar för utbetalning av famil-
jeförmåner enligt avdelning III kapitel 7 i förordningen är en tysk
myndighet, skall följande definitioner gälla, enligt artikel 1 a ii i förord-
ningen:
a) anställd: en person som är obligatoriskt arbetslöshetsförsäkrad eller
som till följd av en sådan försäkring får sjukpenning från försäkring-
skassa eller motsvarande förmån ►M5eller offentligt anställda som
för sin tjänst uppbär en lön som minst motsvarar den nivå som för en
anställd person skulle medföra obligatorisk arbets-
löshetsförsäkring ◄.
b) egenföretagare: den som bedriver verksamhet som egenföretagare och
som ära förpliktigad att
— gå med i eller betala avgifter till ett pensionssystem för egenföre-
tagare, eller
— gå med i ett system för obligatorisk pensionsförsäkring.
E. ESTLAND
Ej tillämplig.
F. GREKLAND
1. Personer som är försäkrade inom OGA-systemet och som endast
arbetar som anställda eller som omfattas, eller har omfattats, av en
annan medlemsstats lagstiftning, samt endast är, eller har varit,
"anställda" enligt artikel 1 a, räknas såsom anställda enligt artikel 1
a iii i förordningen.
2. Vad gäller utbetalning av nationella familjebidrag, räknas de personer
som avses i artikel 1 a i och iii som anställda enligt artikel 1 a ii i
förordningen.
G. SPANIEN
Ej tillämplig.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 63
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
H. FRANKRIKE
Om en fransk institution är behörig institution vid utgivande av famil-
jeförmåner enligt förordningens avdelning III kapitel 7 gäller följande:
1. Med anställd i den mening som avses i förordningens artikel 1 a ii,
menas varje person som är obligatoriskt försäkrad enligt social-
försäkringssystemet i enlighet med artikel L 311-2 i Code de la
Sécurité Sociale (lagen om social trygghet) och som uppfyller de
minimivillkor avseende arbete och lön som föreskrivs i artikel L
313-1 i Code de la Sécurité Social (lagen om social trygghet) för att
få kontantförmåner från sjukförsäkringen, moderskaps- och invalidi-
tetsförsäkringen eller den person som uppbär nämnda
kontantförmåner.
2. Med egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1
a ii menas varje person som är verksam som egenföretagare och som
måste teckna försäkring och betala avgift till ålderspensioneringen till
ett system för egenföretagare.
I. IRLAND
1. Personer som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrade enligt
bestämmelserna i ►M2avsnitt 9, 21 och 49 i 1993 års socialvård-
slag (Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄skall räknas som
antällda enligt artikel 1 a ii i förordningen.
2. En person som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrad enligt
bestämmelserna i ►M2avsnitt 17 och 21 i 1993 års socialvårdslag
(Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄Act 1981] skall anses
vara egenföretagare enligt förordningens artikel 1 a ii.
J. ITALIEN
Ej tillämplig.
K. CYPERN
Ej tillämplig.
L. LETTLAND
Ej tillämplig.
M. LITAUEN
Ej tillämplig.
N. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
O. UNGERN
Ej tillämplig.
P. MALTA
Varje person som är egenföretagare eller oberoende yrkesutövare iden
mening som avses i lagen om social trygghet (kap. 318) från 1987 skall
anses vara egenföretagare i den mening som avses i artikel 1 a ii i
förordningen.
Q. NEDERLÄNDERNA
Personer som utövar en verksamhet eller ett yrke utan anställningskon-
trakt skall räknas som egenföretagare enligt artikel 1 a ii i förordningen.
R. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
S. POLEN
Ej tillämplig.
T. PORTUGAL
Ej tillämplig.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 64
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
U. SLOVENIEN
Ej tillämplig.
V. SLOVAKIEN
Ej tillämplig.
W. FINLAND
Varje person som är anställd eller egenföretagare iden meni ng som
avses i lagstiftningen om arbetspension skall anses vara anställd respek-
tive egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a ii.
X. SVERIGE
Varje person som är anställd eller egenföretagare iden meni ng som
avses i lagstiftningen om arbetsskadeförsäkring skall anses vara anställd
respektive egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel
1 a ii.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
Personer som är "anställda" (employed earner) eller "egenföretagare"
(self-employed earner) enligt Storbritanniens eller Nordirlands lagstift-
ning skall räknas som anställda respektive egenföretagare enligt artikel
1 a ii. I fall där avgifter enligt Gibraltars lagstiftning betalas "för
anställd" eller "för egenföretagare" skall personen ifråga räknas som
anställd respektive egenföretagare enligt artikel 1 a ii.
II.Familjemedlemmar (artikel 1 f andra meningen i förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. TJECKIEN
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med ”familjemedlem”
make/maka och/eller minderåriga barn enligt definitionen i lag nr 117/
1995 Sb. om statligt socialstöd.
C. DANMARK
Vid beslut om rätt till förmåner vid sjukdom eller moderskap enligt
förordningens artiklar 22.1 a och 31 avses med uttrycket "familje-
medlem"
1) make till en anställd, en egenföretagare eller en annan person som
har rätt till förmåner enligt förordningen, under förutsättning att han
inte själv har rätt till förmåner enligt förordningen, eller
2) barn under 18 år som står under vårdnad av en person har rätt till
förmåner enligt förordningen.
D. TYSKLAND
Ej tillämplig.
E. ESTLAND
Ej tillämplig.
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. SPANIEN
Ej tillämplig.
H. FRANKRIKE
Vid fastställande av rätten till familjebidrag eller familjeförmåner avser
uttrycket "familjemedlem" varje person som nämns i artikel L 512-3 i
Code de la Sécurité Sociale (lagen om social trygghet).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 65
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M1
▼A1
I. IRLAND
För att bestämma rätten till förmåner vid sjukdom och moderskap vid
tillämpningen av förordningen, avser beteckningen "familjemedlem"
varje person som för sin försörjning är beroende av den anställde eller
egenföretagaren i enlighet med tillämpningen av 1947 och 1970 års lagar
om hälsa (Health Acts 1947-1970).
J. ITALIEN
Ej tillämplig.
K. CYPERN
Ej tillämplig.
L. LETTLAND
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med ”familjemedlem”
make/maka eller barn under 18 år.
M. LITAUEN
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med ”familjemedlem”
make/maka eller barn under 18 år.
N. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
O. UNGERN
Ej tillämplig.
P. MALTA
Ej tillämplig.
Q. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
R. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
S. POLEN
Ej tillämplig.
T. PORTUGAL
Ej tillämplig.
U. SLOVENIEN
Ej tillämplig.
V. SLOVAKIEN
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med ”familjemedlem”
make/maka och/eller minderåriga barn enligt definitionen i lagen om
barnbidrag och extra barnbidrag.
W. FINLAND
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn enligt definitionen i sjukförsäkringslagen.
X. SVERIGE
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapitel 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn under 18 år.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 66
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
För att bestämma rätten till vårdförmåner, avser besteckningen "familje-
medlem":
1. I lagstiftningarna för Storbritannien och Nordirland
1) maken, under förutsättning att
a) personen, om denna är anställd eller egenföretagare eller om
det gäller en annan person som har rätt till förmåner enligt
förordningen,
i) är bosatt tillsammans med sin make, eller
ii) bidrar till dennes hushåll,
och att
b) maken
i) inte uppbär inkomst i egenskap av anställd, egenföretagare
eller person som har rätt till förmåner enligt förordningen,
eller
ii) inte åtnjuter en förmån eller pension genom egen
försäkring,
2) varje person som har vårdnad om ett barn, förutsatt att
a) den anställde, egenföretagaren eller annan person som är
berättigad till förmåner enligt förordningen
i) lever med personen i fråga som man eller hustru, eller
ii) bidrar till underhållet av personen i fråga,
och att
b) personen ifråga
i) inte har någon inkomst som anställd, egenföretagare, eller
som berättigad till förmåner enligt förordningen, eller
ii) inte åtnjuter förmåner eller pension genom egen försäkring,
3) alla barn för vilka personen, den anställde, egenföretagaren eller
den som har rätt till förmåner enligt förordningen erhåller eller
skulle kunna erhålla förmåner för barn.
2. Når (SIC! När) det gäller lagstiftningen på Gibraltar
alla personer som någon annan anses ha försörjningsplikt för enligt
förordningen om grupp sjukförsäkring från 1973 (Group Practice
Scheme Ordinance).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 67
▼B
▼B
BILAGA II (A) (B) (8) (10) (15)
(Artikel 1 j och 1 u i förordningen)
I.Särskilda system för egenföretagare som inte omfattas av förordningen
i enlighet med artikel 1 j fjärde stycket
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. TJECKIEN
Ej tillämplig.
C. DANMARK
Ej tillämplig.
D. TYSKLAND
Försäkrings- och välfärdsinstitutioner (Versicherungs- und Versorgungs-
werke) för läkare, tandläkare, veterinärer, apotekare, advokater,
rådgivare i patentfrågor (Patentanwälte), notarius publicus, revisorer
(Wirtschaftsprüfer), skattekonsulter och skatterådgivare (Steuerbe-
vollmächtigte), lotsar (Seelotsen) samt arkitekter har inrättats i enlighet
med förbundsländernas lagstiftning. Därtill finns andra försäkrings- och
välfärdsinstitutioner, särskilt välfärds- fonder (Fürsorgeeinrichtungen),
och systemet för ökad fördelning av arvoden (erweiterte Honorarvertei-
lung).
E. ESTLAND
Ej tillämplig.
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. SPANIEN
1. Egenföretagare enligt artikel 10.2c i den reviderade allmänna lagen
om social trygghet (kungligt lagdekret nr 1/1994 av den 20 juni
1994) och artikel 3 i dekret nr 2530/1970 av den 20 augusti 1970
som reglerar det särskilda systemet för egenföretagare som är
medlemmar i yrkessammanslutningar och väljer att registrera sig i
det särskilda försäkringssystem som inrättats av respektive yrkessam-
manslutning, i stället för att registrera sig i det särskilda sociala
trygghetssystemet för egenföretagare.
2. Sociala system och/eller system av karaktären socialhjälp eller
välgörenhet, som administreras av institutioner som inte omfattas av
den allmänna lagen om social trygghet eller lagen av den 6
december 1941.
H. FRANKRIKE
1. För egenföretagare utanför jordbrukssektorn finns
a) system för tilläggspensionsförsäkring och för invaliditets- och
livförsäkring, vilka anges i artiklarna L 658, L 659, L 663-11, L
663-12, L 682 och L 683-1 ilagen om soci al trygghet (Code de
la sécurité sociale),
b) samt de tilläggsförmåner som anges i artikel 9 i lag nr 66.509 av
den 12 juli1966.
2. För egenföretagare inom jordbrukssektorn finns
de försäkringssystem som anges i artiklarna 1049 och 1234.19 i jord-
brukslagen och som omfattar dels sjukdom, moderskap och
ålderdom, dels olycksfall iarbetet och arbetssjukdomar i nom jord-
bruket.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 68
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
I. IRLAND
Ej tillämplig.
J. ITALIEN
Ej tillämplig.
K. CYPERN
1. Pensionssystem för privatpraktiserande läkare, inrättat enligt föresk-
rifterna för läkare (pensioner och bidrag) från 1999 (P.I. 295/99)
vilka utfärdats enligt läkarlagen (sammanslutningar, disciplinåtgärder
och pensionskassa) från 1967 (lag 16/67), med senare ändringar.
2. Pensionssystem för advokater, inrättat enligt föreskrifterna för advo-
kater (pensioner och bidrag) från 1966 (P.I. 642/66), med senare
ändringar, vilka utfärdats enligt kapitel 2 i advokatlagen, med senare
ändringar.
L. LETTLAND
Ej tillämplig.
M. LITAUEN
Ej tillämplig.
N. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
O. UNGERN
Ej tillämplig.
P. MALTA
Ej tillämplig.
Q. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
R. ÖSTERRIKE
Försäkrings- och pensionsinstitutioner (Versicherungs- und Versor-
gungswerke), andra försäkrings- och pensionsinstitutioner, särskilt
socialhjälpsfonder (Fürsorgeeinrichtungen) och systemet för breddad
honorarfördelning (erweiterte Honorarverteilung) för läkare, veterinärer,
advokater och civilingenjörer (Ziviltechniker).
S. POLEN
Ej tillämplig.
T. PORTUGAL
Ej tillämplig.
U. SLOVENIEN
Ej tillämplig.
V. SLOVAKIEN
Ej tillämplig.
W. FINLAND
Ej tillämplig.
X. SVERIGE
Ej tillämplig.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
Ej tillämplig.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 69
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
II.Särskilda förmåner vid barns födelse eller vid adoption som enligt
artikel 1 u i inte omfattas av förordningen.
A. BELGIEN
a) Bidrag vid födelse.
b) Premie vid adoption.
B. TJECKIEN
Bidrag vid barns födelse.
C. DANMARK
Inga.
D. TYSKLAND
Inga.
E. ESTLAND
Bidrag vid barns födelse.
F. GREKLAND
Inga.
G. SPANIEN
Inga.
H. FRANKRIKE
a) Bidrag för spädbarn under tre månader.
b) Bidrag vid adoption.
I. IRLAND
Inga.
J. ITALIEN
Inga.
K. CYPERN
Inga.
L. LETTLAND
Bidrag vid barns födelse.
M. LITAUEN
Bidrag vid barns födelse.
N. LUXEMBURG
a) havandeskapsförmåner.
b) moderskapsförmåner.
O. UNGERN
Moderskapsbidrag.
P. MALTA
Inga.
Q. NEDERLÄNDERNA
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 70
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
R. ÖSTERRIKE
Inga.
S. POLEN
Engångssocialhjälp vid barns födelse (socialhjälpslagen av den
29 november 1990).
T. PORTUGAL
Inga.
U. SLOVENIEN
Bidrag vid barns födelse.
V. SLOVAKIEN
Bidrag vid barns födelse.
W. FINLAND
Moderskapsförpackning eller moderskapsunderstöd som engångspresta-
tion med stöd av lagen om moderskapsunderstöd.
X. SVERIGE
Inga.
Y. Inga.
FÖRENADE KUNGARIKET
III.Särskilda ieke avgiftsfinansierade förmåner enligt artikel 4.2b som inte
faller inom förordningens tillämpningsområde
A. BELGIEN
Inga.
B. TJECKIEN
Inga.
C. DANMARK
Inga.
D. TYSKLAND
a) Förmåner enligt delstaternas lagstiftning som beviljas för handikap-
pade och särskilt för blinda.
b) Socialtillägget enligt lagen av den 28 juni 1990 om anpassning av
pensioner.
E. ESTLAND
Inga.
F. GREKLAND
Inga.
G. SPANIEN
Inga.
H. FRANKRIKE
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 71
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
I. IRLAND
Inga.
J. ITALIEN
Inga.
K. CYPERN
Inga.
L. LETTLAND
Inga.
M. LITAUEN
Inga.
N. LUXEMBURG
Inga.
O. UNGERN
Inga.
P. MALTA
Inga.
Q. NEDERLÄNDERNA
Inga.
R. ÖSTERRIKE
Förmåner enligt delstatlig lagstiftning för handikappade och vårdbehö-
vande.
S. POLEN
Inga.
T. PORTUGAL
Inga.
U. SLOVENIEN
Inga.
V. SLOVAKIEN
Inga.
W. FINLAND
Inga.
X. SVERIGE
Inga.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 72
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
BILAGA II a (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDA ICKE AVGIFTSFINANSIERADE FÖRMÅNER
(Förordningens artikel 10 a)
A. BELGIEN
a) Förmåner till handikappade personer (lag av den 27 februari 1987).
b) Garantiinkomst för äldre personer (lag av den 1 april 1969).
c) Garanterade familjeförmåner (lag av den 20 juli 1971).
B. TJECKIEN
Socialbidrag (lag nr 117/1995 Sb. om statligt socialstöd).
C. DANMARK
a) Den fasta rehabiliteringspenningen som utbetalas enligt lagen om socialt
bistånd som hjälp till försörjning av personer under rehabilitering.
b) Bostadskostnader för pensionärer (lagen om hjälp till enskilt boende, lag
nr 204 av den 29 mars 1995).
c) Tillfällig förmån för arbetslösa som nyligen har varit anställda i ett "flex-
jobb", under tolv månader (ledighedsydelse) (Lag nr 459 av den 10 juni
1997).
D. TYSKLAND
Inga.
E. ESTLAND
a) Bidrag till vuxna med funktionshinder (lagen om sociala förmåner för
personer med funktionshinder av den 27 januari 1999).
b) Statligt arbetslöshetsbidrag (lagen om socialt skydd för arbetslösa av den
1 oktober 2000).
F. GREKLAND
a) Särskilda förmåner för äldre personer (lag 1296/82).
b) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män har inkallats till
militärtjänst (lag 1483/84, artikel 23.1).
c) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män är i fängelse (lag
1483/84, artikel 23.2).
d) Förmån för personer som lider av medfödd hemolytisk anemi (lag nr
2362/1995, gemensam ministeriell förordning G4a/F.167/2073/82 och
gemensam ministeriell förordning P47/F.222/225 oik. 4711/94).
e) Förmån för dövstumma (undantagslag nr 421/37; gemensam ministeriell
förordning D 8b 423/73, gemensam ministeriell förordning G4/F/11.2/
oik. 1929/82 och gemensam ministeriell förordning G4/F.422/oik. 1142/
85).
f) Förmån för allvarligt handikappade personer (lag-dekret 162/73)
(gemensam ministeriell förordning G4a/F.225/oik.161).
g) Förmån för personer som lider av spasmofili (lag-dekret nr 162/73,
gemensam ministeriell förordning G4a/F.224/oik. 1434/84).
h) Förmån för personer som lider av allvarlig mental störning (lag-dekret nr
162/73; gemensam ministeriell förordning G4/F.12/oik. 1930/82,
gemensam ministeriell förordning G4b/F.423/oik. 1167/84 och
gemensam ministeriell förordning GH/F.423/oik. 82/oik. 529/85).
i) Förmån för blinda (lag nr 958/79).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 73
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼A1
G. SPANIEN
a) Förmåner enligt lagen om social anpassning av handikappade personer
(lag nr 13/82 av den 7 april 1982).
b) Kontantförmåner för bistånd till äldre personer och till invalider
oförmögna till arbete (kungligt dekret nr 2620/81 av den 24 juli 1981).
c) Icke avgiftsfinansierade invalid- och ålderspensioner och förmåner för
ekonomiskt beroende barn enligt artikel 38.1 c och 38.1 d i den revide-
rade allmänna lagen om social trygghet som antagits genom kungligt
lagdekret nr 1/1994 av den 20 juni1994.
H. FRANKRIKE
a) Tilläggsförmån från den nationella solidaritetsfonden (lag av den 30 juni
1956).
b) Förmån till handikappade vuxna (lag av den 30 juni 1975).
c) den särskilda förmånen (lag av den 10 juli 1952).
I. IRLAND
a) Arbetslöshetsunderstöd (kapitel 2 i del III i 1993 års socialvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
b) Ålderspension och pension till blinda (icke avgiftsfinansierad) (kapitel 4
och 5 i 1993 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act
1993).
c) Änkepension och pension till föräldralösa barn (icke avgiftsfinansierad)
(kapi tel 6 idel III i1993 års soci alvårdslag, såsom det ändrats genom
del V i 1997 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act
1993 respektive Social Welfare Act 1997).
d) Förmån för ensamförälder (kapi tel 9 idel III i1993 års soci alvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
e) Vårdnadsbidrag (kapitel 10 i del III i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
f) Inkomsttillägg för familjer (del V i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
g) Invaliditetsbidrag (del IV i 1996 års socialvårdslag) (Social Welfare Act
1996).
h) Färdbidrag (Health Act, 1970, avsnitt 61).
i) Bidrag till personer som lider av smittsamma sjukdomar (Health Act,
1947, avsnitten 5 och 44.5).
j) Bidrag för vård i hemmet (Health Act, 1970, avsnitt 61).
k) Bidrag till blinda (Blind Persons Act, 1920, avsnitt 49).
l) Rehabiliteringsbidrag för handikappade personer (Health Act, 1970,
avsnitten 68, 69 och 72).
J. ITALIEN
a) Social pension för obemedlade personer (lag nr 153 av den 30 april
1969).
b) Pensioner och bidrag för civila handikappade eller invalider (lag nr 118
av den 30 mars 1974, nr 18 av den 11 februari1980 och nr 508 av den
23 november 1988).
c) Pensioner och bidrag för dövstumma (lag nr 381 av den 26 maj 1970 och
nr 508 av den 23 november 1988).
d) Pensioner och bidrag för civila blinda (lag nr 382 av den 27 maj 1970
och nr 508 av den 23 november 1988).
e) Förmåner som tillägg till minimipension (lag nr 218 av den 4 april 1952,
nr 638 av den 11 november 1983 och nr 407 av den 29 december 1990).
f) Tillägg till invaliditetsförmåner (lag nr 222 av den 12 juni 1984).
g) Månatliga bidrag för fortlöpande personligt bistånd till dem som uppbär
pension på grund av arbetsoförmåga (lag nr 222 av den 12 juni 1984).
h) Socialbidrag (Lag nr 335 av den 8 augusti 1995).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 74
▼B
▼M1
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
K. CYPERN
a) Social pension (socialpensionslag från 1995 (lag 25(I)/95), med senare
ändringar).
b) Bidrag till svårt rörelsehindrade personer (ministerrådets beslut nr 38.210
av den 16 oktober 1992, 41.370 av den 1 augusti1994, 46.183 av den
11 juni1997 och 53.675 av den 16 maj 2001).
c) Särskilt bidrag till blinda personer (lagen om särskilda bidrag från 1996
(lag 77(I)/96), med senare ändringar).
L. LETTLAND
a) Statliga sociala trygghetsförmåner (socialhjälpslagen av den 26 oktober
1995).
b) Bidrag till transportkostnader för rörelsehindrade personer (socialhjälps-
lagen av den 26 oktober 1995).
M. LITAUEN
a) Social pension (socialpensionslagen från 1994).
b) Särskild transportersättning till rörelsehindrade personer (lagen från 2000
om transportersättningar, artikel 7).
N. LUXEMBURG
a) Särskilt bidrag vid svår invaliditet (lag av den 16 april 1979).
b) Moderskapsförmån (lag av den 30 april 1980).
O. UNGERN
a) Invaliditetslivränta (ministerrådets decret nr 83/1987 (XII 27) om invali-
ditetslivränta).
b) Icke avgiftsfinansierade förmåner vid ålderdom (lag III från 1993 om
socialförvaltning och sociala förmåner).
c) Transportbidrag (regeringsdekret nr 164/1995 (XII 27) om transport-
bidrag till personer med allvarliga fysiska funktionshinder).
P. MALTA
a) Extra bidrag (avsnitt 73 i lagen om social trygghet (kap. 318) från 1987).
b) Ålderspension (lagen om social trygghet (kap. 318) från 1987).
Q. NEDERLÄNDERNA
►M2Förmåner vid arbetsoförmåga för unga människor med funktions-
nedsättning (lag av den 24 april 1997). ◄
R. ÖSTERRIKE
a) Tilläggsersättning (Lag av den 9 september 1955 om allmän socialförsä-
kring — ASVG, Lag av den 11 oktober 1978 om socialförsäkring för
personer verksamma inom handeln — GSVG och Lag av den 11 oktober
1978 om socialförsäkring för jordbrukare — BSVG).
b) Vårdförmåner (Pflegegeld) enligt lagen om vårdförmåner (Bundespflege-
geldgesetz) med undantag för sådana vårdförmåner som betalas från
olycksfallsförsäkringar på grund av olycksfall eller sjukdom i arbetet.
S. POLEN
Social pension (socialhjälpslagen av den 29 november 1990).
T. PORTUGAL
a) Icke avgiftsfinansierat familjebidrag för barn och ungdomar med tillhö-
rande handikapptillägg (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj 1980, senast
ändrat genom lagdekret nr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
b) Icke avgiftsfinansierat bidrag för elever vid specialskolor (lagdekret nr
160/80 av den 27 maj 1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/97
av den 30 maj 1997).
c) Icke avgiftsfinansierad barnpension (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj
1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/97 av den 30 maj 1997).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 75
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
▼M5
▼M5
d) Icke avgiftsfinansierad ålders- och invalidpension (lagdekret nr 464/80
av den 13 oktober 1980).
e) Icke avgiftsfinansierat bidrag för stöd som ges av utomstående (lagdekret
nr 160/80 av den 27 maj 1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/
97 av den 30 maj 1997).
f) Icke avgiftsfinansierad änkepension (förordning nr 52/81 av den 11
november 1981).
U. SLOVENIEN
a) Statlig pension (lagen om pensions- och invaliditetsförsäkring av den
23 december 1999).
b) Inkomststöd för pensionärer (lagen om pensions- och invaliditetsförsä-
kring av den 23 december 1999).
c) Underhållsbidrag (lagen om pensions- och invaliditetsförsäkring av den
23 december 1999).
V. SLOVAKIEN
Justering av pensioner som enda inkomstkälla (lag nr 100/1988 Zb.).
W. FINLAND
a) Vårdbidrag för barn (Lag om vårdbidrag för barn 444/69).
b) Handikappbidrag (Lag om handikappbidrag 124/88).
c) Bostadsbidrag för pensionstagare (Lag om bostadsbidrag för pensionsta-
gare 591/78).
d) Arbetsmarknadsstöd (Lag om arbetsmarknadsstöd 1542/93).
X. SVERIGE
a) Bostadstillägg till pensionärer (Lag 1994:308).
b) Handikappersättning som inte utgör tillägg till pension (Lag 1962:381,
omtryckt 1982:120).
c) Vårdbidrag (Lag 1962:381, omtryckt 1982:120).
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
a ) ......
b) Vårdbidrag [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975, avsnitt
37 och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20 mars 1975,
avsnitt 37].
c) Skatteförmåner för arbetstagare med familj (Lag om socialförsäkringsav-
gifter och -förmåner, Social Security Contributions and Benefits Act,
från 1992, avsnitt 123 (1) (b) eller Lag om socialförsäkringsavgifter och
-förmåner (Nordirland), Social Security Contributions and Benefits
(Northern Irland) Act, från 1992, avsnitt 122 (1) (b) samt Lag om skat-
teförmåner, Tax Credits Act, från 1999).
d) Biståndsförmån [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975,
avsnitt 35 och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20
mars 1975, avsnitt 35].
e) Inkomsttillägg [1986 års lag om social trygghet den 25 juli 1986,
avsnitten 20–23 och 1986 års förordning om social trygghet (Nordirland)
den 5 november 1986, artiklarna 21–24].
f) Invalidpension [1991 års lag om invalidpension och invaliditetsförmån
till förvärvsarbetande handikappade den 27 juni 1991, avsnitt 1 och
1991 års förordning om invalidpension och invaliditetsförmån till
förvärvsarbetande handikappade (Nordirland) den 24 juli 1991, artikel 3].
g) Skatteförmåner för funktionshindrade personer (Lag om social-
försäkringsavgifter och -förmåner, Social Security Contributions and
Benefits Act, från 1992, avsnitt 123 (1) (c) eller Lag om social-
försäkringsavgifter och -förmåner (Nordirland), Social Security
Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act, från 1992, avsnitt
122 (1) (c) samt Lag om skatteförmåner, Tax Credits Act, från 1999).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 76
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼M1
▼B
▼A1
▼B
▼M6
▼B
▼M6
▼B
h) Inkomstprövade bidrag till arbetssökande [Jobseekers Act 1995 av den
28 juni 1995, avsnitt 1.2 d ii och Jobseekers (Northern Ireland) Order
1995 av den 18 oktober 1995, artiklarna 3.2 d ii och 5].1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 77
▼B
BILAGA III (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTÄMMELSER I DE KONVENTIONER OM SOCIAL TRYGGHET
SOM FORTSÄTTER VARA TILLÄMPLIGA TROTS VAD SOM SÄGS I
ARTIKEL 6 I DENNA FÖRORDNING; BESTÄMMELSER I DE
KONVENTIONER OM SOCIAL TRYGGHET SOM INTE ÄR TILLÄMP-
LIGA PÅ ALLA PERSONER SOM OMFATTAS AV FÖRORDNINGEN
(Artiklarna 7.2 c och 3.3 i förordningen)
Allmänna anmärkningar
1. I den mån bestämmelserna i denna bilaga innehåller hänvisningar till andra
konventioner, skall dessa bytas ut mot hänvisningar till motsvarande
bestämmelser i denna förordning, såvida inte konventionernas bestämmelser
också finns i bilagan.
2. Den uppsägningsklausul som ingår i en konvention om social trygghet, av
vilken några bestämmelser anges i denna bilaga, skall fortsätta att tillämpas
vad gäller de bestämmelserna.
A.Bestämmelser i de konventioner om social trygghet som fortsätter vara
tillämpliga trots vad som sägs i artikel 2 i denna förordning (Artikel 7.2
c iförordni ngen)
1. BELGIEN — TJECKIEN
Ingen konvention.
►A12.◄BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
3. BELGIEN — TYSKLAND
a) Artiklarna 3 och 4 i slutprotokollet till den allmänna konventionen
av den 7 december 1957, liksom i tilläggsprotokollet av den 10
november 1960.
b) Tilläggsavtal nr 3 av den 7 december 1957 till den allmänna
konventionen av samma datum, liksom i tilläggsprotokollet av den
10 november 1960 (utbetalning av pensioner för perioden som
föregick den allmänna konventionens ikraftträdande).
4. BELGIEN — ESTLAND
Ingen konvention.
5. BELGIEN — GREKLAND
Artiklarna 15.2, 35.2 och 37 i den allmänna konventionen av den 1
april 1958.
6. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
7. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Artiklarna 13, 16 och 23 i tilläggsavtalet av den 17 januari 1948 till
den allmänna konventionen av samma datum (arbetare i gruvor och
liknande företag).
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 iden allmänna konventi onen av den 17 januari1948).
c) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
8. BELGIEN — IRLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 78
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
9. BELGIEN — ITALIEN
Artikel 29 i konventionen av den 30 april 1948.
10. BELGIEN — CYPERN
Ingen konvention.
11. BELGIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
12. BELGIUM — LITAUEN
Ingen konvention.
►A113.◄BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
14. BELGIEN — UNGERN
Ingen konvention.
15. BELGIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A116.◄BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
17. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
18. BELGIEN — POLEN
Inga.
►A119.◄BELGIEN — PORTUGAL
Artiklarna 1 och 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social trygg-
het för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi), enligt lydelsen
i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
20. BELGIEN — SLOVENIEN
Inga.
21. BELGIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A122.◄BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
23. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
24. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
25. TJECKIEN — DANMARK
Ingen konvention.
26. TJECKIEN — TYSKLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 79
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
27. TJECKIEN — ESTLAND
Ingen konvention.
28. TJECKIEN — GREKLAND
Inga.
29. TJECKIEN — SPANIEN
Inga.
30. TJECKIEN — FRANKRIKE
Inga.
31. TJECKIEN — IRLAND
Ingen konvention.
32. TJECKIEN — ITALIEN
Ingen konvention.
33. TJECKIEN — CYPERN
Inga.
34. TJECKIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
35. TJECKIEN — LITAUEN
Inga.
36. TJECKIEN — LUXEMBURG
Inga.
37. TJECKIEN — UNGERN
Inga.
38. TJECKIEN — MALTA
Ingen konvention.
39. TJECKIEN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
40. TJECKIEN — ÖSTERRIKE
Artikel 32.3 i konventionen om social trygghet av den 20 juli 1999.
41. TJECKIEN — POLEN
Inga.
42. TJECKIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
43. TJECKIEN — SLOVENIEN
Inga.
44. TJECKIEN — SLOVAKIEN
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 29 oktober 1992.
45. TJECKIEN — FINLAND
Ingen konvention.
46. TJECKIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
47. TJECKIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A148.◄DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konven-
tion.
49. DANMARK — ESTLAND
Ingen konvention.
50. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 80
▼B
▼A1
▼B
▼A1
51. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
52. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
53. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
54. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
55. DANMARK — CYPERN
Ingen konvention.
56. DANMARK — LETTLAND
Ingen konvention.
57. DANMARK — LITAUEN
Ingen konvention.
►A158.◄DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
59. DANMARK — UNGERN
Ingen konvention.
60. DANMARK — MALTA
Ingen konvention.
►A161.◄DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
62. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
63. DANMARK — POLEN
Ingen konvention.
►A164.◄DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.
65. DANMARK — SLOVENIEN
Inga.
66. DANMARK — SLOVAKIEN
Inga konvention.
67. DANMARK — FINLAND
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni1992.
68. DANMARK — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni1992.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 81
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
69. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
70. TYSKLAND — ESTLAND
Ingen konvention.
71. TYSKLAND — GREKLAND
a) Artikel 5.2 i den allmänna konventionen av den 25 april 1961.
b) Artikel 8.1, 8.2 b, 8.3 och artiklarna 9–11, samt kapitel I och IV där
de anknyter till dessa artiklar, i konventionen om arbetslöshetsförsä-
kring av den 31 maj 1961; därtill anmärkningen i protokollet av den
14 juni1980.
c) Protokoll av den 7 oktober 1991 isamband med konventi onen av
den 6 juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikens
regering och Grekland om lösning av vissa problem i
pensionsfrågor.
72. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen om social trygghet av den 4
december 1973.
73. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 11.1, 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna konven-
tionen av den 10 juli 1950.
b) Artikel 9 i tilläggsavtal nr 1 av den 10 juli 1950 till den allmänna
konventionen av samma datum (arbetare i gruvor och liknande
företag).
c) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konven-
tionen av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18juni1955.
d) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
e) Punkt 6, 7 och 8 idet allmänna protokollet av den 10 juli1950 ti ll
konventionen av samma datum.
f) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).
74. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
75. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2, 23.2, 26 och 36.3 i konventionen av den 5 maj 1953
(om socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-
tionens ikraftträdande).
76. TYSKLAND — CYPERN
Ingen konvention.
77. TYSKLAND — LETTLAND
Ingen konvention.
78. TYSKLAND — LITAUEN
Ingen konvention.
►
A179.◄TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 och 7 i fördraget av den 11 juli 1959 (Ausgleichsver-
trag) (lösning av tvisten mellan Tyskland och Luxemburg).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 82
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
80. TYSKLAND — UNGERN
a) Artikel 27.3 och artikel 40.1 b i konventionen om social trygghet av
den 2 maj 1998.
b) Punkt 16 i slutprotokollet till konventionen.
81. TYSKLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A182.◄TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.
b) Artiklarna 2 och 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättigheter
som förvärvats av nederländska arbetare under det tyska social-
försäkringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september
1945).
►A183.◄TYSKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet den 22 december 1966
i dess lydelser enligt tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april
1969, tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tilläggskon-
vention nr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkterna 3 c, 3 d, 17, 20 a och 21 islutprotokollet ti ll konven-
tionen.
c) Artikel 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
d) Punkt 3 g i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt
vilken olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysk-
lands territorium inte ger anledning till betalning av förmåner eller
endast ger anledning till betalning av förmåner på vissa villkor närde förmånsberättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i de
fall då
i) förmån redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari 1994,
ii) personen ifråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den
1 januari 1994 och utbetalning av pension från en pensions- eller
olycksfallsförsäkring börjar före den 31 december 1994.
Detta gäller även för perioder under vilka en annan pension, inklu-
sive efterlevandepension, som ersätter den första, har utbetalats när
perioderna följer på varandra utan avbrott.
f) Punkt 19 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer 3 c i den bestämmelsen skall den behöriga institutionen
inte beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn
till de motsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
g) Artikel 2 i tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april 1969 till
konventionen.
h) Artiklarna 1.5 och 8 i konventionen om arbetslöshetsförsäkring av
den 19 juli1978.
i) Punkt 10 i slutprotokollet.
84. TYSKLAND — POLEN
a) Konventionen av den 9 oktober 1975 om bestämmelser avseende
ålderdom och arbetsskador, enligt de villkor och den räckvidd som
fastställs i artikel 27.2-27.4 i konventionen om social trygghet av
den 8 december 1990.
b) Artiklarna 11.3, 19.4, 27.5 och 28.2 i konventionen om social trygg-
het av den 8 december 1990.
►
A185.◄TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
86. TYSKLAND — SLOVENIEN
a) Artikel 42 i konventionen om social trygghet av den 24 september
1997.
b) Punkt 15 i slutprotokollet till konventionen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 83
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
87. TYSKLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A188.◄ TYSKLAND — FINLAND
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
►A189.◄TYSKLAND — SVERIGE
a) Artikel 4.2 i konventionen om social trygghet av den 27 februari
1976.
b) Punkt 8 a i slutprotokollet till konventionen.
►A190.◄TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artiklarna 3.1, 3.6 och 7.2–7.6 i konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsä-
kring av den 20 april 1960.
91. ESTLAND — GREKLAND
Ingen konvention.
92. ESTLAND — SPANIEN
Ingen konvention.
93. ESTLAND — FRANKRIKE
Ingen konvention.
94. ESTLAND — IRLAND
Ingen konvention.
95. ESTLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
96. ESTLAND — CYPERN
Ingen konvention.
97. ESTLAND — LETTLAND
Inga.
98. ESTLAND — LITAUEN
Inga.
99. ESTLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
100. ESTLAND — UNGERN
Ingen konvention.
101. ESTLAND — MALTA
Ingen konvention.
102. ESTLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
103. ESTLAND — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
104. ESTLAND — POLEN
Ingen konvention.
105. ESTLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
106. ESTLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
107. ESTLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
108. ESTLAND — FINLAND
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 84
▼B
▼M5
▼B
▼A1
▼A1
109. ESTLAND — SVERIGE
Inga.
110. ESTLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
►A1130.◄SPANIEN — FRANKRIKE
Inga.
111. GREKLAND — SPANIEN
Ingen konvention.
131. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
132. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 18.1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
133. SPANIEN — CYPERN
Ingen konvention.
134. SPANIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
135. SPANIEN — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1136.◄SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare av konventionen av den
8 maj 1969.
137. SPANIEN — UNGERN
Ingen konvention.
138. SPANIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A1139.◄SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
140. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november
1981, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
141. SPANIEN — POLEN
Inga.
►A1142.◄SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i.
143. SPANIEN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
144. SPANIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 85
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
►A1145.◄SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december
1985.
146. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
147. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
112. GREKLAND — FRANKRIKE
Artikel 16 fjärde stycket och artikel 30 i den allmänna konventionen av
19 april 1958.
►A1148.◄FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
149. FRANKRIKE — ITALIEN
a) Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars
1948.
b) Skriftväxlingen av den 3 mars 1956 (sjukförsäkringsförmåner till
säsongsarbetare inom jordbruket).
150. FRANKRIKE — CYPERN
Ingen konvention.
151. FRANKRIKE — LETTLAND
Ingen konvention.
152. FRANKRIKE — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1153.◄FRANKRIKE — LUXEMBURG
Artiklarna 11 och 14 i tilläggsavtalet av den 12 november 1949 till den
allmänna konventionen av samma dag (arbetare i gruv- och liknande
företag).
154. FRANKRIKE — UNGERN
Ingen konvention.
155. FRANKRIKE — MALTA
Ingen konvention.
►A1156.◄FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA
Artikel 11 i tilläggsavtalet av den 1 juni 1954 till den allmänna
konventionen av den 7 januari 1950 (arbetare i gruv- och liknande
företag).
157. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Inga.
158. FRANKRIKE — POLEN
Inga.
►A1159.◄FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
160. FRANKRIKE — SLOVENIEN
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 86
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
161. FRANKRIKE — SLOVAKIEN
Inga.
►A1162.◄FRANKRIKE — FINLAND
Inga.
163. FRANKRIKE — SVERIGE
Inga.
164. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om social trygghet för
lärare från Förenade kungariket som tillfälligt arbetar i Frankrike enligt
kulturkonventionen av den 2 mars 1948.
113. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
114. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
115. GREKLAND — CYPERN
Inga.
116. GREKLAND — LETTLAND
Ingen konvention.
117. GREKLAND — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1118.◄GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
119. GREKLAND — UNGERN
Ingen konvention.
120. GREKLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A1121.◄GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Artikel 4.2 i den allmänna konventionen av den 13 september 1966.
122. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
123. GREKLAND — POLEN
Inga.
►A1124.◄GREKLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
125. GREKLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
126. GREKLAND — SLOVAKIEN
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 87
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
►A1127.◄GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 och 21 i konventionen om social trygghet av den 11 mars
1988.
128. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 och 23 i konventionen om social trygghet av den 5 maj
1978 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september
1984.
129. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
►A1165.◄IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
166. IRLAND — CYPERN
Ingen konvention.
167. IRLAND — LETTLAND
Ingen konvention.
168. IRLAND — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1169.◄IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
170. IRLAND — UNGERN
Ingen konvention.
171. IRLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A1172. IRLAND — NEDERLÄNDERNA ◄
Ingen konvention.
173. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
174. IRLAND — POLEN
Ingen konvention.
►A1175.◄IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
176. IRLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
177. IRLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1178.◄IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
179. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
180. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 8 i avtalet av den 14 september 1971 om social trygghet.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 88
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
►A1181. ITALIEN — CYPERN
Ingen konvention.
182. ITALIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
183. ITALIEN — LITAUEN
Ingen konvention. ◄
►A1184.◄ITALIEN — LUXEMBURG
Artikel 18.2 och 24 i den allmänna konventionen av den 29 maj 1951.
185. ITALIEN — UNGERN
Ingen konvention.
186. ITALIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A1187.◄ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 21.2 i den allmänna konventionen av den 28 oktober 1952.
188. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari1981.
b) Artikel 4 i konventionen och punkt 2 i slutprotokollet till konven-
tionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
189. ITALIEN — POLEN
Ingen konvention.
►A1190.◄ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
191. ITALIEN — SLOVENIEN
a) Avtalet om reglering av ömsesidiga åtaganden avseende socialförsä-
kring med hänvisning till punkt 7 i bilaga XIV till fredsfördraget
(som ingicks genom notväxling den 5 februari 1959).
b) Artikel 45.3 i konventionen om social trygghet av den 7 juli 1997
angående f.d. zon B i fristaten Trieste.
192. ITALIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1193.◄ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
194. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september
1979.
195. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
196. CYPERN — LETTLAND
Ingen konvention.
197. CYPERN — LITAUEN
Ingen konvention.
198. CYPERN — LUXEMBURG
Ingen konvention.
199. CYPERN — UNGERN
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 89
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
200. CYPERN — MALTA
Ingen konvention.
201. CYPERN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
202. CYPERN — ÖSTERRIKE
Inga.
203. CYPERN — POLEN
Ingen konvention.
204. CYPERN — PORTUGAL
Ingen konvention.
205. CYPERN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
206. CYPERN — SLOVAKIEN
Inga.
207. CYPERN — FINLAND
Ingen konvention.
208. CYPERN — SVERIGE
Ingen konvention.
209. CYPERN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
210. LETTLAND — LITAUEN
Inga.
211. LETTLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
212. LETTLAND — UNGERN
Ingen konvention.
213. LETTLAND — MALTA
Ingen konvention.
214. LETTLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
215. LETTLAND — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
216. LETTLAND — POLEN
Ingen konvention.
217. LETTLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
218. LETTLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
219. LETTLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
220. LETTLAND — FINLAND
Inga.
221. LETTLAND — SVERIGE
Inga.
222. LETTLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
223. LITAUEN — LUXEMBURG
Ingen konvention.
224. LITAUEN — UNGERN
Ingen konvention.
225. LITAUEN — MALTA
Ingen konvention.
226. LITAUEN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 90
▼A1
227. LITAUEN — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
228. LITAUEN — POLEN
Ingen konvention.
229. LITAUEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
230. LITAUEN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
231. LITAUEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
232. LITAUEN — FINLAND
Inga.
233. LITAUEN — SVERIGE
Inga.
234. LITAUEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
235. LUXEMBURG — UNGERN
Ingen konvention.
236. LUXEMBURG — MALTA
Ingen konvention.
►A1237.◄LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
238.
LUXEMBURG — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj
1973 och tilläggskonvention nr 2 den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
239. LUXEMBURG — POLEN
Inga.
►A1240.◄LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
241. LUXEMBURG — SLOVENIEN
Inga.
242. LUXEMBURG — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1243.◄LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
244. LUXEMBURG — SVERIGE
a) Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21
februari1985, såvi tt avser personer som är bosatta itredje land.
b) Artikel 30 i konventionen.
245. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 91
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
246. UNGERN — MALTA
Ingen konvention.
247. UNGERN — NEDERLÄNDERNA
Inga.
248. UNGERN — ÖSTERRIKE
Artiklarna 23.2 och 36.3 i konventionen om social trygghet av den
31 mars 1999.
249. UNGERN — POLEN
Inga.
250. UNGERN — PORTUGAL
Ingen konvention.
251. UNGERN — SLOVENIEN
Artikel 31 i konventionen om social trygghet av den 7 oktober 1957.
252. UNGERN — SLOVAKIEN
Inga.
253. UNGERN — FINLAND
Inga.
254. UNGERN — SVERIGE
Inga.
255. UNGERN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
256. MALTA — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
257. MALTA — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
258. MALTA — POLEN
Ingen konvention.
259. MALTA — PORTUGAL
Ingen konvention.
260. MALTA — SLOVENIEN
Ingen konvention.
261. MALTA — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
262. MALTA — FINLAND
Ingen konvention.
263. MALTA — SVERIGE
Ingen konvention.
264. MALTA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1265.◄NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1975 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
266. NEDERLÄNDERNA — POLEN
Ingen konvention.
►A1267.◄NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 och 31 i konventionen av den 19 juli 1979.
268. NEDERLÄNDERNA — SLOVENIEN
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 92
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
269. NEDERLÄNDERNA — SLOVAKIEN
Inga.
►A1270.◄NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
271. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli
1982, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
272. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
273. ÖSTERRIKE — POLEN
Artikel 33.3 i konventionen om social trygghet av den 7 september
1998.
►A1274.◄ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.
275. ÖSTERRIKE — SLOVENIEN
Artikel 37 i konventionen om social trygghet av den 10 mars 1997.
276. ÖSTERRIKE — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1277.◄ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
278. ÖSTERRIKE — SVERIGE
Konvention om social trygghet av den 21 mars 1996.
279. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985
och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avser
personer som är bosatta itredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3 såvitt avser personer som inte kan göra anspråk på
behandling enligt avdelning III kapitel 1 i förordningen.
280. POLEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
281. POLEN — SLOVENIEN
Inga.
282. POLEN — SLOVAKIEN
Inga.
283. POLEN — FINLAND
Ingen konvention.
284. POLEN — SVERIGE
Inga.
285. POLEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 93
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
286. PORTUGAL — SLOVENIEN
Ingen konvention.
287. PORTUGAL — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1288.◄PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
289. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
290. PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.
b) Då det gäller portugisiska anställda och för perioden från den 22
oktober 1987 till utgången av den övergångsperiod som föreskrivs
i artikel 220.1 i anslutningsakten för Spanien och Portugal: artikel
26 i konventionen om social trygghet den 15 november 1978, med
ändringar enligt skriftväxling den 28 september 1987.
291. SLOVENIEN — SLOVAKIEN
Inga.
292. SLOVENIEN — FINLAND
Ingen konvention.
293. SLOVENIEN — SVERIGE
Inga.
294. SLOVENIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
295. SLOVAKIEN — FINLAND
Ingen konvention.
296. SLOVAKIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
297. SLOVAKIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1298.◄FINLAND — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni1992.
299. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1300.◄SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.
B.Bestämmelser i de konventioner som inte är tillämpliga på alla personer
som omfattas av förordningen (artikel 3.3 i förordningen)
1. BELGIEN — TJECKIEN
Ingen konvention.
►A12.◄BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
3 . .....
4. BELGIEN — ESTLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 94
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
5. BELGIEN — GREKLAND
Inga.
6. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
7. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 iden allmänna konventi onen av den 17 januari1948).
8. BELGIEN — IRLAND
Inga.
9. BELGIEN — ITALIEN
Inga.
10. BELGIEN — CYPERN
Ingen konvention.
11. BELGIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
12. BELGIEN — LITAUEN
Ingen konvention.
►A113.◄BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
14. BELGIEN — UNGERN
Ingen konvention.
15. BELGIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A116.◄BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 och 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
17. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
18. BELGIEN — POLEN
Inga.
►A119.◄BELGIEN — PORTUGAL
Artiklarna 1 och 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social trygg-
het för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi), enligt lydelsen
i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
20. BELGIEN — SLOVENIEN
Inga.
21. BELGIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 95
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
►A122.◄BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
23. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
24. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
25. TJECKIEN — DANMARK
Ingen konvention.
26. TJECKIEN — TYSKLAND
Ingen konvention.
27. TJECKIEN — ESTLAND
Ingen konvention.
28. TJECKIEN — GREKLAN
Inga.
29. TJECKIEN — SPANIEN
Inga.
30. TJECKIEN — FRANKRIKE
Inga.
31. TJECKIEN — IRLAND
Ingen konvention.
32. TJECKIEN — ITALIEN
Ingen konvention.
33. TJECKIEN — CYPERN
Inga.
34. TJECKIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
35. TJECKIEN — LITAUEN
Inga.
36. TJECKIEN — LUXEMBURG
Inga.
37. TJECKIEN — UNGERN
Inga.
38. TJECKIEN — MALTA
Ingen konvention.
39. TJECKIEN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
40. TJECKIEN — ÖSTERRIKE
Artikel 32.3 i konventionen om social trygghet av den 20 juli 1999.
41. TJECKIEN — POLEN
Inga.
42. TJECKIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
43. TJECKIEN — SLOVENIEN
Inga.
44. TJECKIEN — SLOVAKIEN
Inga.
45. TJECKIEN — FINLAND
Ingen konvention.
46. TJECKIEN — SVERIGE
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 96
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
47. TJECKIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A148.◄DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konven-
tion.
49. DANMARK — ESTLAND
Ingen konvention.
50. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.
51. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
52. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
53. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
54. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
55. DANMARK — CYPERN
Ingen konvention.
56. DANMARK — LETTLAND
Ingen konvention.
57. DANMARK — LITAUEN
Ingen konvention.
►A158.◄DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
59. DANMARK — UNGERN
Ingen konvention.
60. DANMARK — MALTA
Ingen konvention.
►A161.◄DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
62. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt I i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta itredje land.
63. DANMARK — POLEN
Ingen konvention.
►A164.◄DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 97
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
65. DANMARK — SLOVENIEN
Inga.
66. DANMARK — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A167.◄DANMARK — FINLAND
Inga.
68. DANMARK — SVERIGE
Inga.
69. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
70. TYSKLAND — ESTLAND
Ingen konvention.
71. TYSKLAND — GREKLAND
Protokoll av den 7 oktober 1991 isamband med konventi onen av den 6
juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikens regering
och Grekland om lösning av vissa pensionsfrågor.
72. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen den 4 december 1973 om social
trygghet.
73. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna konventionen
av den 10 juli1950.
b) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konven-
tionen av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18
juni1955.
c) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.
d) Punkt 6, 7 och 8 idet allmänna protokollet av den 10 juli1950 ti ll
den allmänna konventionen av samma datum.
e) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).
74. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
75. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2 och 26 i konventionen av den 5 maj 1953 (om
socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-
tionens ikraftträdande).
76. TYSKLAND — CYPERN
Ingen konvention.
77. TYSKLAND — LETTLAND
Ingen konvention.
78. TYSKLAND — LITAUEN
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 98
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
►A179.◄TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 och 7 i fördraget av den 11 juli 1959 (lösning av
tvisten mellan Tyskland och Luxemburg).
80. TYSKLAND — UNGERN
Punkt 16 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet av den
2 maj 1998.
81. TYSKLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A182.◄TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.
b) Artiklarna 2 och 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättigheter
förvärvades av nederländska arbetare under det tyska social-
försäkringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september
1945).
►A183. TYSKLAND — ÖSTERRIKE ◄
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet av den 22 december
1966 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 10 april
1969, tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tilläggskon-
vention nr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkt 20 a slutprotokollet till konventionen.
c) Artikel 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
d) Punkt 3 g i slutprotokollet till konventionen.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt
vilken olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysk-
lands territorium och perioder som har fullgjorts utanför detta
territorium inte ger anledning till betalning av förmåner eller endast
ger anledning till betalning av förmåner på vissa villkor när de
förmånsberättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i de
fall då
i) personen redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari
1994,
ii) personen i fråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den
1 januari 1994 och pension från en pensions- eller olycks-
fallsförsäkring beviljas före utgången av år 1994.
f) Punkt 19 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer 3 c i den bestämmelsen skall den behöriga institutionen
inte beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn
till de motsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
84. TYSKLAND — POLEN
Inga.
►A185.◄TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
86. TYSKLAND — SLOVENIEN
a) Artikel 42 i konventionen om social trygghet av den 24 september
1997.
b) Punkt 15 i slutprotokollet till konventionen.
87. TYSKLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A188.◄
TYSKLAND — FINLAND
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
89. TYSKLAND — SVERIGE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 27 februari 1976.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 99
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M5
▼A1
▼B
▼A1
90. TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3.1, 3.6 och 7.2–6 i konventionen om social trygghet av den
20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsä-
kring av den 20 april 1960.
91. ESTLAND — GREKLAND
Ingen konvention.
92. ESTLAND — SPANIEN
Ingen konvention.
93. ESTLAND — FRANKRIKE
Ingen konvention.
94. ESTLAND — IRLAND
Ingen konvention.
95. ESTLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
96. ESTLAND — CYPERN
Ingen konvention.
97. ESTLAND — LETTLAND
Inga.
98. ESTLAND — LITAUEN
Inga.
99. ESTLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
100. ESTLAND — UNGERN
Ingen konvention.
101. ESTLAND — MALTA
Ingen konvention.
102. ESTLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
103. ESTLAND — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
104. ESTLAND — POLEN
Ingen konvention.
105. ESTLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
106. ESTLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
107. ESTLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
108. ESTLAND — FINLAND
Inga.
109. ESTLAND — SVERIGE
Inga.
110. ESTLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
130. SPANIEN — FRANKRIKE
Inga.
111. SPANIEN — GREKLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 100
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
131. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
132. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 18 1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
133. SPANIEN — CYPERN
Ingen konvention.
134. SPANIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
135. SPANIEN — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1136.◄SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.
b) Artikel 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare i konventionen av den 8
maj 1969.
137. SPANIEN — UNGERN
Ingen konvention.
138. SPANIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A1139.◄SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
140. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november
1981, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
141. SPANIEN — POLEN
Inga.
►A1142.◄SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i den allmänna konventionen av den 11 juni
1969.
143. SPANIEN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
144. SPANIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1145.◄SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december
1985.
146. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
147. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 101
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
112. FRANKRIKE — GREKLAND
Inga.
►A1148.◄FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
149. FRANKRIKE — ITALIEN
Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars
1948.
150. FRANKRIKE — CYPERN
Ingen konvention.
151. FRANKRIKE — LETTLAND
Ingen konvention.
152. FRANKRIKE — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1153.◄FRANKRIKE — LUXEMBURG
Inga.
154. FRANKRIKE — UNGERN
Ingen konvention.
155. FRANKRIKE — MALTA
Ingen konvention.
►A1156.◄FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA
Inga.
157. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Ingen.
158. FRANKRIKE — POLEN
Inga.
►A1159.◄FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
160. FRANKRIKE — SLOVENIEN
Inga.
161. FRANKRIKE — SLOVAKIEN
Inga.
►A1162.◄FRANKRIKE — FINLAND
Ingen konvention.
163. FRANKRIKE — SVERIGE
Ingen.
164. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om den status inom
systemet för social trygghet som lärare från Storbritannien, Nordirland
och Gibraltar skall ha vid tillfällig tjänstgöring i Frankrike enligt
kulturkonventionen av den 2 mars 1948.
113. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 102
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
114. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
115. GREKLAND — CYPERN
Inga.
116. GREKLAND — LETTLAND
Ingen konvention.
117. GREKLAND — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1118.◄GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
119. GREKLAND — UNGERN
Ingen konvention.
120. GREKLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A1121.◄GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Inga.
122. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
123. GREKLAND — POLEN
Inga.
►A1124. GREKLAND — PORTUGAL ◄
Ingen konvention.
125. GREKLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
126. GREKLAND — SLOVAKIEN
Inga.
►A1127.◄GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 11 mars 1988.
128. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 5 maj 1978 i dess
lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september 1984.
129. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
►A1165.◄IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
166. IRLAND — CYPERN
Ingen konvention.
167. IRLAND — LETTLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 103
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
168. IRLAND — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1169.◄IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
170. IRLAND — UNGERN
Ingen konvention.
171. IRLAND — MALTA
Ingen konvention.
►A1172.◄IRLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
173. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
174. IRLAND — POLEN
Ingen konvention.
►A1175.◄IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
176. IRLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
177. IRLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1178.◄IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
179. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
180. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
181. ITALIEN — CYPERN
Ingen konvention.
182. ITALIEN — LETTLAND
Ingen konvention.
183. ITALIEN — LITAUEN
Ingen konvention.
►A1184.◄ITALIEN — LUXEMBURG
Inga.
185. ITALIEN — UNGERN
Ingen konvention.
186. ITALIEN — MALTA
Ingen konvention.
►A1187.◄ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 104
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
188. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari1981.
b) Artikel 4 i konventionen och punkt 2 i slutprotokollet till konven-
tionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
189. ITALIEN — POLEN
Ingen konvention.
►A1190.◄ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
191. ITALIEN — SLOVENIEN
a) Avtalet om reglering av ömsesidiga åtaganden avseende socialförsä-
kring med hänvisning till punkt 7 i bilaga XIV till fredsfördraget
(som ingicks genom notväxling den 5 februari 1959).
b) Artikel 45.3 i konventionen om social trygghet av den 7 juli 1997
angående f.d. zon B i fristaten Trieste.
192. ITALIEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1193.◄ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
194. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september
1979.
195. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
196. CYPERN — LETTLAND
Ingen konvention.
197. CYPERN — LITAUEN
Ingen konvention.
198. CYPERN — LUXEMBURG
Ingen konvention.
199. CYPERN — UNGERN
Ingen konvention.
200. CYPERN — MALTA
Ingen konvention.
201. CYPERN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
202. CYPERN — ÖSTERRIKE
Inga.
203. CYPERN — POLEN
Ingen konvention.
204. CYPERN — PORTUGAL
Ingen konvention.
205. CYPERN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
206. CYPERN — SLOVAKIEN
Inga.
207. CYPERN — FINLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 105
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
208. CYPERN — SVERIGE
Ingen konvention.
209. CYPERN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
210. LETTLAND — LITAUEN
Inga.
211. LETTLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
212. LETTLAND — UNGERN
Ingen konvention.
213. LETTLAND — MALTA
Ingen konvention.
214. LETTLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
215. LETTLAND — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
216. LETTLAND — POLEN
Ingen konvention.
217. LETTLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
218. LETTLAND — SLOVENIEN
Ingen konvention.
219. LETTLAND — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
220. LETTLAND — FINLAND
Inga.
221. LETTLAND — SVERIGE
Inga.
222. LETTLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
223. LITAUEN — LUXEMBURG
Ingen konvention.
224. LITAUEN — UNGERN
Ingen konvention.
225. LITAUEN — MALTA
Ingen konvention.
226. LITAUEN — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
227. LITAUEN — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
228. LITAUEN — POLEN
Ingen konvention.
229. LITAUEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
230. LITAUEN — SLOVENIEN
Ingen konvention.
231. LITAUEN — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
232. LITAUEN — FINLAND
Inga.
233. LITAUEN — SVERIGE
Inga.
234. LITAUEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 106
▼A1
235. LUXEMBURG — UNGERN
Ingen konvention.
236. LUXEMBURG — MALTA
Ingen konvention.
►A1237.◄LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
238. LUXEMBURG — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj
1973 och tilläggskonvention nr 2 av den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
239. LUXEMBURG — POLEN
Inga.
►A1240.◄LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
241. LUXEMBURG — SLOVENIEN
Inga.
242. LUXEMBURG — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1243.◄LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
►A1244. LUXEMBURG — SVERIGE ◄
Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21
februari1985, såvi tt avser personer som är bosatta itredje land.
245. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
246. UNGERN — MALTA
Ingen konvention.
247. UNGERN — NEDERLÄNDERNA
Inga.
248. UNGERN — ÖSTERRIKE
Artikel 36.3 i konventionen om social trygghet av den 31 mars 1999.
249. UNGERN — POLEN
Inga.
250. UNGERN — PORTUGAL
Ingen konvention.
251. UNGERN — SLOVENIEN
Artikel 31 i konventionen om social trygghet av den 7 oktober 1957.
252. UNGERN — SLOVAKIEN
Inga.
253. UNGERN — FINLAND
Inga.
254. UNGERN — SVERIGE
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 107
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
255. UNGERN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
256. MALTA — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
257. MALTA — ÖSTERRIKE
Ingen konvention.
258. MALTA — POLEN
Ingen konvention.
259. MALTA — PORTUGAL
Ingen konvention.
260. MALTA — SLOVENIEN
Ingen konvention.
261. MALTA — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
262. MALTA — FINLAND
Ingen konvention.
263. MALTA — SVERIGE
Ingen konvention.
264. MALTA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1265.◄NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1974 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
266. NEDERLÄNDERNA — POLEN
Ingen konvention.
►A1267.◄NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 19 juli 1979.
268. NEDERLÄNDERNA — SLOVENIEN
Inga.
269. NEDERLÄNDERNA — SLOVAKIEN
Inga.
►A1270.◄NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
271. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli
1982, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
272. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
273. ÖSTERRIKE — POLEN
Artikel 33.3 i konventionen om social trygghet av den 7 september
1998.
►A1274.◄ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 108
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
275. ÖSTERRIKE — SLOVENIEN
Artikel 37 i konventionen om social trygghet av den 10 mars 1997.
276. ÖSTERRIKE — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1277.◄ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta itredje land.
278. ÖSTERRIKE-SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social trygghet av den 21 mars 1996.
279. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985
och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avser
personer bosatta itredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3, såvitt avser personer som inte kan göra anspråk på
behandling enligt avdelning III kapitel 1 i förordningen.
280. POLEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
281. POLEN — SLOVENIEN
Inga.
282. POLEN — SLOVAKIEN
Inga.
283. POLEN — FINLAND
Ingen konvention.
284. POLEN — SVERIGE
Inga.
285. POLEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
286. PORTUGAL — SLOVENIEN
Ingen konvention.
287. PORTUGAL — SLOVAKIEN
Ingen konvention.
►A1288.◄PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
289. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
290.
PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.
291. SLOVENIEN — SLOVAKIEN
Inga.
292. SLOVENIEN — FINLAND
Ingen konvention.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 109
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
293. SLOVENIEN — SVERIGE
Inga.
294. SLOVENIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
295. SLOVAKIEN — FINLAND
Ingen konvention.
296. SLOVAKIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
297. SLOVAKIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1298.◄FINLAND — SVERIGE
Inga.
299. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
►A1300.◄SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 110
▼B
▼A1
▼B
▼B
BILAGA IV (B) (11) (13) (15)
(Förordningens artiklar 37.2, 38.3, 45.3, 46.1 b och 46b.2)
A.Lagstiftningar som behandlas i förordningens artikel 37.1 enligt vilka
invaliditetsförmånernas storlekär oberoende av försäk ringsperiodernas
längd
A. BELGIEN
a) Lagstiftningen om det allmänna invaliditetssystemet, det särskilda
invaliditetssystemet för gruvarbetare samt det särskilda systemet för
sjömän ihandelsflottan.
b) Lagstiftningen om försäkring mot arbetsoförmåga för egenföretagare.
c) Lagstiftningen om invaliditet inom systemet för social trygghet
utanför Europa och systemet för invaliditet avseende före detta
anställda i Belgiska Kongo och Ruanda-Urundi.
B. TJECKIEN
Inga.
C. DANMARK
Inga.
D. TYSKLAND
Inga.
E. ESTLAND
a) Invalidpensioner som har beviljats före den 1 april 2000 enligt lagen
om statliga förmåner och som behålls enligt lagen om statlig
pensionsförsäkring.
b) Nationella pensioner som har beviljats på grund av invaliditet enligt
lagen om statlig pensionsförsäkring.
c) Invalidpensioner som har beviljats enligt lagen om
militärtjänstgöring, polislagen, lagen om åklagarmyndigheter, lagen
om domares ställning, lagen om löner, pensioner och andra sociala
garantier för ledamöter i det estniska parlamentet (Riigikogu) samt
lagen om förmåner isamband med presi dentämbetet.
F. GREKLAND
Lagstiftning om försäkringssystemet för jordbruket.
G. SPANIEN
Lagstiftning som rör invaliditetsförsäkring inom det allmänna systemet
och inom de särskilda systemen, utom de särskilda systemen för offent-
ligt anställda, armén och domstolsväsendet.
H. FRANKRIKE
1.Anställda
All lagstiftning om invaliditetsförsäkring, med undantag för lagstift-
ningen om invaliditetsförsäkring enligt systemet för social trygghet
för gruvarbetare.
2.Egenföretagare
Lagstiftning om invaliditetsförsäkring för egenföretagare inom jord-
bruket.
I. IRLAND
Kapitel 15 i del II i 1993 års socialvårdslag (Social Welfare [Consolida-
tion] Act 1993).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 111
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼M3
▼A1
▼B
▼A1
▼M2
▼A1
J. ITALIEN
Inga.
K. CYPERN
Inga.
L. LETTLAND
Artikel 16.1.2 i lagen om statliga pensioner av den 1 januari 1996.
M. LITAUEN
Inga.
N. LUXEMBURG
Inga.
O. UNGERN
Inga.
P. MALTA
Inga.
Q. NEDERLÄNDERNA
a) Lag av den 18 februari1966 om försäkri ng mot arbetsoförmåga, med
ändringar.
b) Lag av den 24 april 1997 om försäkring mot arbetsoförmåga för
egenföretagare (WAZ), med ändringar.
R. ÖSTERRIKE
Inga.
S. POLEN
Inga.
T. PORTUGAL
Inga.
U. SLOVENIEN
Inga.
V. SLOVAKIEN
Inga.
W. FINLAND
Folkpension till den som har ett medfött handikapp eller som blir handi-
kappad iunga år [Folkpensi onslagen (547/93)].
X. SVERIGE
Inga.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
a)Storbritannien
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om social trygghet (Social Secu-
rity Act 1975).
Avsnitten 14, 15 och 16 i 1975 års lag om sociala trygghetspensioner
(Social Security Pensions Act 1975).
b)Nordirland
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om sociala trygghet (Nordirland)
(Social Security [Northern Ireland] Act 1975).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 112
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼B
Artiklarna 16, 17 och 18 i 1975 års lag om social trygghetspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions [Northern Ireland] Order
1975).
B.Särskilda system för egenföretagare som avses i artiklarna 38.3 och 45.3
i förordning nr 1408/71
A. BELGIEN
Inget.
B. TJECKIEN
Inget.
C. DANMARK
Inget.
D. TYSKLAND
Åldersförsäkring för jordbrukare (Alterssicherung für Landwirte).
E. ESTLAND
Inget.
G. SPANIEN
System avseende lägre pensionsålder för egenföretagare som år syssel-
satta i sjöfartsverksamhet enligt beskrivning i kungligt dekret nr 2309
av den 23 juli1970.
H. FRANKRIKE
Inget.
I. IRLAND
Inget.
J. ITALIEN
Pensionsförsäkringssystem för (Assicurazione pensioni per)
— läkare (medici).
— apotekare (farmacisti).— veterinärer (veterinari).
— barnmorskor (ostetriche).
— ingenjörer och arkitekter (ingegneri e architetti).— lantmätare (geometri).
— advokater och rättegångsbiträden (avvocati e procuratori).
— ekonomer (dottori commercialisti).— revisorer och industriexperter (ragionieri e periti commerciali).— arbetskonsulenter (consulentidel lavoro).
— notarier (notai).
— tullspeditörer (spedizionieri doganali).
K. CYPERN
Inget.
L. LETTLAND
Inget.
M. LITAUEN
Inget.
N. LUXEMBURG
Inget.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 113
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
O. UNGERN
Inget.
P. MALTA
Inget.
Q. NEDERLÄNDERNA
Inget.
R. ÖSTERRIKE
Ingen.
S. POLEN
Inget.
T. PORTUGAL
Inget.
U. SLOVENIEN
Inget.
V. SLOVAKIEN
Inget.
W. FINLAND
Ingen.
X. SVERIGE
Ingen.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
Inget.
C.Fall som avses i förordningens artikel 46.1 b då beräkningen av
förmåner kan ske med bortseende från förordningens artikel 46.2
A. BELGIEN
Inget.
B. TJECKIEN
Pension vid (fullständig eller partiell) invaliditet och efterlevandepension
(änke- och änklingspension samt barnpension).
C. DANMARK
Alla ansökningar om pension som avses i lagen om sociala pensioner,
med undantag för pensioner som nämns i bilaga IV D.
D. TYSKLAND
Inget.
E. ESTLAND
Inget.
F. GREKLAND
Inget.
G. SPANIEN
Inget.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 114
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
H. FRANKRIKE
Alla ansökningar om pensioner eller efterlevandeförmåner inom tillä-
ggspensionssystemen för anställda, med undantag för ansökningar om
ålders- eller änkepension från systemet för tilläggspension för flygplans-
besättningar i yrkesmässig civil luftfart.
I. IRLAND
Alla ansökningar om ålderspension, (avgiftsfinansierade) ålderspensioner
och (avgiftsfinansierade) änkepensioner.
J. ITALIEN
Invalid-, ålders- och efterlevandepensioner för anställda och för följande
kategorier egenföretagare: jordbrukare, hälftenbrukare, arrendatorer,
hantverkare och personer sysselsatta inom handelsverksamhet.
K. CYPERN
Alla ansökningar om ålderspension, invalidpension samt änke- och
änklingspension.
L. LETTLAND
Inget.
M. LITAUEN
Inget.
N. LUXEMBURG
Inget.
O. UNGERN
Ansökningar om ålderspension och invalidpension när den sökande har
varit försäkrad minst 20 år i Ungern. Ansökningar om efterlevandepen-
sion när den avlidna personen har uppnått full pension uteslutande enligt
ungersk lagstiftning.
P. MALTA
Inget.
Q. NEDERLÄNDERNA
Alla ansökningar om ålderspensioner enligt lag av den 31 maj 1956 om
allmän åldersförsäkring, med ändringar.
R. ÖSTERRIKE
Ingen.
S. POLEN
Alla ansökningar om ålders- invalid- och efterlevandepensioner.
T. PORTUGAL
Alla ansökningar om invalid-, ålders- och änkepensioner.
U. SLOVENIEN
Inget.
V. SLOVAKIEN
Inget.
W. FINLAND
Ingen.
X. SVERIGE
Alla ansökningar om folkpension och tilläggspension i form av ålders-
pension, utom de som avser sådan pension som anges i bilaga IV D.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 115
▼M6
▼A1
▼M2
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
Alla ansökningar om ålders- och änkepension som avgjorts genom
tillämpning av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i förordningen,
med undantag för sådana för vilka
a) under loppet av ett beskattningsår som tar sin början den 6 april 1975
eller senare,
i) den sökande har fullgjort försäkrings-, anställnings- eller bosätt-
ningsperioder enligt lagstiftningen i Förenade kungariket och i
någon annan medlemsstat, och
ii) ett (eller mer än ett) av de beskattningsår som avses under i inte
betraktas som kvalifikationsår enligt lagstiftningen i Förenade
kungariket
b) de försäkringsperioder som fullgjorts enligt gällande lagstiftning i
Förenade kungariket för perioder för den 5 juli 1948 skall beaktas
enligt artikel 46.2 i förordningen genom tillämpning av försäkrings-,
anställnings- eller bosättningsperioderna enligt lagstiftningen i en
annan medlemsstat.
D.Förmåner och överenskommelser som avses i artikel 46b.2 i förord-
ningen
1.Förmåner som avses i artikel 46b.2 a i förordningen och vars storlek är
oberoende av försäkringsperiodernas och bosättningsperiodernas längd:
a) Invaliditetsförmåner enligt den lagstiftning som anges i del A i denna
bilaga.
b) Sådan dansk folkpension som förutsätter tio års bosättning och som har
beviljats senast den 1 oktober 1989.
c) Estniska nationella pensioner enligt lagen om statlig pensionsförsäkring,
ålderspension enligt lagen om statlig revision, polislagen och lagen om
åklagarmyndigheter samt ålders- och efterlevandepensioner enligt lagen
om justitiekanslersämbetet, lagen om militärtjänstgöring, lagen om
domares ställning, lagen om löner, pensioner och andra sociala garantier
för ledamöter i det estniska parlamentet (Riigikogu) samt lagen om
förmåner isamband med presi dentämbetet.
d) Spanska dödsfallsersättningar och efterlevandepensioner enligt det
allmänna systemet eller enligt särskilda system.
e) Förmåner till efterlevande make enligt den franska allmänna försäkringen
eller försäkringen för dem som är verksamma inom jordbruket.
f) Invalidpension till efterlevande make enligt den franska allmänna
försäkringen eller försäkringen för dem som är verksamma inom jord-
bruket, ifall då förmånen beräknas på grundval av en avli den makes
invalidpension enligt artikel 46.1 a i.
g) Nederländsk efterlevandepension enligt lagen av den 21 december 1995
om allmän försäkring för efterlevande underhållsberättigade personer.
h) Sådan finsk folkpension enligt folkspensionslagen av den 8 juni 1956
som betalas med stöd av övergångsbestämmelserna till folkpensionslagen
(547/93) och tilläggsbeloppet i barnpensionen i enlighet med lagen om
efterlevandepension av den 17 januari 1969.
i) Oavkortad svensk folkpension som utges enligt den lagstiftning om folk-
pension som var tillämplig före den 1 januari 1993 och oavkortad
folkpension som utges enligt övergångsbestämmelserna till den lagstift-
ning som gäller från detta datum.
2.Förmåner som avses i artikel 46b.2 b i förordningen och vars storlek är
beroende av en fiktiv period som skall anses ha fullgjorts mellan dagen för
försäkringsfallet och en senare dag:
a) Dansk förtidspension vars storlek fastställs enligt den lagstiftning som
gällde före den 1 oktober 1984.
b) Tysk invalid- eller efterlevandepension som beviljas med hänsyn till en
tilläggsperiod, och tysk ålderspension som beviljas med hänsyn till en
redan fullgjord tilläggsperiod.
c) Italiensk pension vid fullständig arbetsoförmåga (inabilità).
d) Lettisk invalid- eller efterlevandepension som beviljas med hänsyn till en
fiktiv försäkringsperiod.
e) Litauisk invalid- eller efterlevandepension enligt socialförsäkringssys-
temet.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 116
▼B
▼A1
▼A1
f) Luxemburgsk invalid- eller efterlevandepension.
g) Slovakisk pension vid fullständig eller partiell invaliditet och efterlevan-
depensioner i samband med dessa.
h) Finsk tjänstepension som beviljas med hänsyn till framtida perioder enligt
nationell lagstiftning.
i) Svenska förtids- och efterlevandepensioner som beräknas på grundval av
fiktiva försäkringsperioder och svenska ålderspensioner som beräknas pågrundval av tidigare tillgodoräknade fiktiva perioder.
3.Avtal enligt förordningens artikel 46b.2 b i för att undvika att samma fiktiva
period medräknas två eller flera gånger:
a) Den nordiska konventionen av den 15 juni 1992 om social trygghet.
b) Avtalet om social trygghet av den 28 april 1997 mellan Förbundsrepu-
bliken Tyskland och Republiken Finland.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 117
BILAGA V (15)
ÖVERENSSTÄMMELSE MELLAN MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING OM VILLKOR OM GRADEN AV INVALIDITET
(Artikel 40.4 i förordningen)
BELGIEN
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av belgiska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
Allmänt systemSystem för gruvarbetare
System för sjömän OSSOM
Allmän invaliditet Arbetsinvaliditet
FRANKRIKE 1. Allmänt system:
— Grupp 3 (tredje person)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse — Grupp 2
— Grupp 1
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse — 2/3 allmän invaliditet
— Tredje person
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Tredje person
— Arbetsinvaliditet Inte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melse (SIC!
Överensstämmelse)Inte överensstäm-
melseInte överensstämmelse
4. System för sjömän
— Allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Tredje person
— Arbetsinvaliditet Inte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstämmelse
ITALIEN 1. Allmänt system
— Invaliditet - arbetare/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte överensstäm-
melseÖverensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse— Invaliditet - tjänstemän
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga för arbete till sjöss Inte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstämmelse▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 118
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av belgiska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
Allmänt systemSystem för gruvarbetare
System för sjömän OSSOM
Allmän invaliditet Arbetsinvaliditet
LUXEMBURG Invaliditet — arbetare/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelseInvaliditet — tjänstemän▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 119
FRANKRIKE
Medlems-
staterSystem som tillämpas av
medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om inva-
liditetsgradenSystem som tillämpas av franska institutioner för vilka beslutet är bindande då överenstemmelse föreligger
Allmänt system System för jordbrukare System för gruvarbetare System för sjömän
Grupp I Grupp IIGrupp III
Standigv.
tillsyn2/3 invali-
ditetTotal inva-
liditetStadigv.
tillsyn2/3 allmän
invaliditetStadigv.
tillsynArbetsinva-
liditet2/3 allmän
invaliditetTotal
arbetsinvali-
ditetStadigv.
tillsyn
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
2. System för gruvarbe-
tare
— Partiell allmän in-
validitetÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
se (2)
3. System för sjömän Ö-
stämmel-
se (1)Inte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
se (1)Inte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
se (1)Inte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seIent ö-
stämmelse
ITALIEN 1. Allmänt system
— Invaliditet - arbe-
tareÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
— Invaliditet - tjän-
stemänÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga
för arbete till sjössInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 120
Medlems-
staterSystem som tillämpas av
medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om inva-
liditetsgradenSystem som tillämpas av franska institutioner för vilka beslutet är bindande då överenstemmelse föreligger
Allmänt system System för jordbrukare System för gruvarbetare System för sjömän
Grupp I Grupp IIGrupp III
Standigv.
tillsyn2/3 invali-
ditetTotal inva-
liditetStadigv.
tillsyn2/3 allmän
invaliditetStadigv.
tillsynArbetsinva-
liditet2/3 allmän
invaliditetTotal
arbetsinvali-
ditetStadigv.
tillsyn
LUXEM-
BURGInvaliditet — arbetare Ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seÖ-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
Invaliditet — tjänstemän Inte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmel-
seInte ö-
stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.
(2) Endast om den belgiska institutionen har medgett att arbetare inte är i stånd att arbeta under jorden eller på marknivå.▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 121
ITALIEN
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner som har fattat beslut om invaliditets-
gradenSystem som tillämpas av italienska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstäm-
melse föreligger
Allmänt system System för sjömän
Arbetsoförmåga för arbete till
sjöss Arbetare Tjänstemän
BELGIEN 1. Allmänt system Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Ö-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
FRANKRIKE 1. Allmänt system
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse — Grupp II
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse — Partiell allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Inte ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 122
LUXEMBURG
Medlemsstater System som tillämpas av medlemstaters institutioner som har fattat beslut om invaliditetsgradenSystem som tillämpas av Luxemburgska institutioner för vilka beslutet är
bindande då överensstämmelse föreligger
Invaliditet — arbetare Invaliditet — tjänstemän
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-stämmelse Ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Ö-stämmelse (1) Ö-stämmelse (1)
FRANKRIKE 1. Allmänt system
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse — Grupp II
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse — 2/3 allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— 2/3 allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse/C148/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C150Ö-stämmelse— Stadigvarande tillsyn
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.▼B1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 123
▼B
BILAGA VI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDA REGLER FÖR TILLÄMPNINGEN AV VISSA MEDLEMS-
STATERS LAGSTIFTNING
(Artikel 89 i förordningen)
A. BELGIEN
1. Personer som har rätt till vårdförmåner enligt det obligatoriska belgiska
systemet för sjuk- och invaliditetsförsäkring för egenföretagare skall ha
rätt till förmåner enligt bestämmelserna i avdelning III kapitel 1, därib-
land artikel 35.1, i denna förordning på följande villkor:
a) Personer som vistas inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till
i) vårdförmåner vid sjukhusvård enligt lagstiftningen i den
medlemsstat i vilken de vistas,
ii) ersättning för andra vårdförmåner enligt det belgiska systemet
från den behöriga belgiska institutionen enligt den taxa som
gäller enligt lagstiftningen i den stat i vilken de vistas.
b) Personer som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till de vårdförmåner som utges enligt lagstift-
ningen i den medlemsstat i vilken de är bosatta, under förutsättning
att de till den behöriga belgiska institutionen betalar den tilläggsav-
gift för detta som gäller enligt belgiska bestämmelser.
2. Vid den behöriga belgiska institutionens tillämpning av bestämmelserna
i avdelning III kapitel 7 och 8 i denna förordning skall ett barn anses
växa upp i den medlemsstat inom vars territorium barnet är bosatt.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder som har
fullgjorts inom försäkringen för ålderspension enligt belgisk lagstiftning
före den 1 januari 1945 även godtas som försäkringsperioder som har
fullgjorts enligt den belgiska lagstiftningen om det allmänna invalidi-
tetssystemet och systemet för sjömän.
4. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren har varit arbets-
oförmögen enligt belgisk lagstiftning.
5. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder, som har
fullgjorts av egenföretagare inom försäkringen för ålderspension enligt
belgisk lagstiftningen innan lagstiftningen om arbetsoförmåga för egen-
företagare trädde i kraft, godtas som perioder som har fullgjorts enligt
den senare lagstiftningen.
6. För att fastställa om villkoren enligt belgisk lagstiftning för rätt till
arbetslöshetsförmåner är uppfyllda, skall endast dagar med betald
anställning beaktas; dock skall dagar som godkänns som likvärdiga
enligt nämnda lagstiftning beaktas i den mån dessa dagar har föregåtts
av dagar med betald anställning.
7. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 72 och 79.1 a skall
anställningsperioder och/eller försäkringsperioder som har fullgjorts
enligt en annan medlemsstats lagstiftning beaktas, om det för rätt till
förmån enligt belgisk lagstiftning krävs att villkoren för rätt till famil-
jeförmåner enligt systemet för anställda har uppfyllts under en bestämd
föregående period.
8. Vid tillämpningen av artikel 14a. 2, 3 och 4, 14c a och 14d i förordning
(EEG) nr 1408/71, skall förvärvsintäkten under det referensår som
tjänar som underlag för fastställande av avgifter som skall betalas enligt
den sociala ordningen för egenföretagare beräknas genom användande
av den genomsnittliga avgiftssatsen för det år under vilket denna
inkomst har uppburits.
Omräkningskursen är det årliga genomsnittet av de omräkningskurser
som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning enligt
artikel 107.5 i förordning (EEG) nr 574/72.
9. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet för en invalidpension som
avses i förordningens artikel 46.2, skall den behöriga belgiska institu-
tionen lägga till grund den inkomst som har uppburits i det yrke som
personen senast har utövat.
10. Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad i
Belgien enligt lagstiftningen om sjuk- och invaliditetsförsäkring —
som också grundar beviljandet av förmåner på villkoret att personen
ifråga är försäkrad vid försäkringsfallets inträffande — skall för tillämp-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 124
▼B
ningen av förordningens del III kapitel 3 anses vara fortfarande
försäkrad när försäkringsfallet inträffar om han är försäkrad mot samma
risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning.
11. Om personen har rätt till en belgisk invaliditetsförmån enligt förord-
ningens artikel 45, skall denna förmån enligt reglerna i förordningens
artikel 46.2 beviljas
a) enligt bestämmelserna i lagen den 9 augusti 1963 om upprättandet
och organiserandet av ett obligatoriskt sjuk- och invaliditets-
försäkringssystem om han vid tidpunkten för arbetsoförmågans
inträffande var försäkrad mot samma risk enligt en annan medlems-
stats lagstiftning som anställd i den mening som avses i
förordningens artikel 1 a,
b) enligt bestämmelserna i det kungliga dekretet av den 20 juli 1971
om upprättandet av ett försäkringssystem mot arbetsoförmåga för
egenföretagare om han vid arbetsoförmågans inträffande var egen-
företagare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a.
12. Den skada som avses i artikel 1 av lagen av den 9 mars 1953 om vissa
anpassningar av militärpensioner och som beviljar militärer som invali-
diserats i fredstid fri läkarvård och mediciner skall anses utgöra
olycksfall i arbetet eller arbetssjukdom enligt vad som avses i avdelning
III kapitel 4 i förordningen.
B. TJECKIEN
Inga.
C. DANMARK
2. De personer som enligt bestämmelserna i förordningens avdelning III,
kapitel 1, har rätt till värdförmåner vid vistelse eller bosättning i
Danmark skall ha rätt till dessa förmåner på samma villkor som enligt
den danska lagstiftningen gäller för sådana personer som enligt lagen
om offentlig sjukförsäkring (lov om offentlig sygesikring) är försäkrade
i grupp 1. De personer som flyttar till Danmark och blir inskrivna i det
danska sjukförsäkringssystemet kan dock välja att försäkras i grupp 2 på
samma villkor som danska försäkrade.
3. a) Bestämmelserna i den danska lagstiftningen om social pension som
föreskriver att rätten till pension är beroende av att sökanden är
bosatt iDanmark gäller i nte för anställda, egenföretagare eller deras
efterlevande som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium
än Danmark.
b) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts i
Danmark av en gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som
bosättningsperioder som har fullgjorts i Danmark av efterlevande
make, om den efterlevande maken under dessa perioder var gift
med gränsarbetaren eller säsongsarbetaren och de inte var separerade
eller levde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevande
maken under dessa perioder var bosatt inom en annan medlemsstats
territorium.
c) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts i
Danmark före den 1 januari1984 av en anställd eller egenföretagare
som inte är gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som bosätt-
ningsperioder som har fullgjorts i Danmark av den efterlevande
maken om den efterlevande maken, under dessa perioder var gift
med den anställde eller egenföretagaren och de inte var separerade
eller levde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevande
maken under dessa perioder var bosatt i en annan medlemsstat.
d) Perioder som medräknas enligt b och c skall dock inte beaktas om
de sammanfaller med perioder som medräknas vid beräkningen av
pension som tillkommer personen i fråga enligt lagstiftningen om
obligatorisk försäkring i en annan medlemsstat eller med de perioder
för vilka personen uppbar pension enligt sådan lagstiftning.
Dessa perioder skall dock beaktas om det årliga pensionsbeloppet är
mindre än hälften av den sociala pensionens grundbelopp.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 125
▼M3
▼A1
▼M2
▼M1
▼B
▼B
4. Förordningens bestämmelser berör inte övergångsbestämmelserna i de
danska lagarna av den 7 juni 1972 om rätt till pension för danska
medborgare som har varit bosatta i Danmark under en bestämd tidspe-
riod omedelbart före tidpunkten för pensionsansökan. Andra
medlemsstaters medborgare som har varit bosatta i Danmark under ett
år omedelbart före tidpunkten för ansökan har dock rätt till pension
enligt samma villkor som gäller för danska medborgare.
5. a) Perioder under vilka en gränsarbetare, som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än Danmark, har varit förvärvsverksam i
Danmark skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstift-
ning. Detsamma skall gälla för perioder under vilka en
gränsarbetare är utsänd till eller tillhandahåller tjänster i en annan
medlemsstat än Danmark.
b) Perioder under vilka en säsongsarbetare, som är bosatt inom en
annan medlemsstats territorium än Danmark, har utfört arbete i
Danmark skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstift-
ning. Detsamma skall gälla för perioder under vilka en
säsongsarbetare är utsänd till en annan medlemsstat än Danmark.
6. För att fastställa om villkoren för rätt till dagpenning vid sjukdom eller
födsel enligt lag av den 20 december 1989 om dagpenning vid sjukdom
och födsel är uppfyllda, när den berörda personen inte längre omfattas
av dansk lagstiftning under de referensperioder som fastställs i lagen
a) skall försäkrings- eller anställningsperioder beaktas som har full-
gjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning än Danmark under
nämnda referensperioder då den berörda personen inte var omfattad
av dansk lagstiftning, som om perioderna har fullgjorts enligt dansk
lagstiftning, och
b) anses en egenföretagare eller en anställd (om idet senare fall
inkomsten inte kan ligga till grund för beräkning av dagpenning)
under de perioder som beaktas ha haft en genomsnittsinkomst
motsvarande den som ligger till grund för beräkningen av dagpen-
ning för de perioder som har fullgjorts enligt dansk lagstiftning
under referensperioderna.
7. Förordningens artikel 46a 3 d och artikel 46c 1 och 3 och tillämpnings-
förordningens artikel 7.1 skall inte tillämpas på pensioner som beviljas
enligt dansk lagstiftning.
8. Vid tillämpningen av förordningens artikel 67 skall arbets-
löshetsförmåner för egenföretagare som är försäkrade iDanmark
beräknas enligt dansk lagstiftning.
9. Om mottagaren av en dansk ålderspension eller förtida uttagen ålders-
pension också har rätt till en efterlevandepension från en annan
medlemsstat skall dessa pensioner, vid tillämpningen av dansk lagstift-
ning, betraktas som förmåner av samma slag i den mening som avses i
förordningens artikel 46a 1, dock under förutsättning att den person vars
försäkrings- eller bosättningsperioder ligger till grund för beräkningen
av efterlevandepensionen också har fullgjort bosättningsperioder i
Danmark.
10. Från en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt
anställda som är bosatt iDanmark och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte
är tillämpliga, och
b) som inte har rätt till en dansk pension,
får de behöriga myndigheterna begära betalning för kostnaden för natu-
raförmåner som beviljas i Danmark, i den mån naturaförmåner omfattas
av det särskilda systemet i fråga och/eller av en kompletterande
personlig försäkring. Detta gäller även en sådan persons make och
barn under 18 år.
D. TYSKLAND
1. Bestämmelserna i artikel 10 i förordningen skall inte påverka de
bestämmelser, enligt vilka olycksfall (och arbetssjukdomar) som
inträffar utanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium och perioder
som fullgjorts utanför detta territorium, inte leder till eller endast under
vissa förhållanden leder till utbetalning av förmåner när förmånstagarna
är bosatta utanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium.
2. a) Den standardberäknade beräkningsperioden (pauschale Anrech-
nungszeit) bestäms uteslutande på grundval av tyska perioder.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 126
▼M3
▼A1
▼B
▼B
b) För beräkning av tyska pensionsperioder inom ramen för
pensionsförsäkringen för gruvarbetare är endast den tyska lagstift-
ningen tillämplig.
c) För beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
3. Om tillämpningen av denna förordning eller senare förordningar om
social trygghet medför exceptionella kostnader för vissa sjuk-
försäkringsinstitutioner kan dessa kostnader helt eller delvis
kompenseras. Det tyska förbindelsesorganet(SIC! förbindelseorganet)
för sjukförsäkring i utlandet (Krankenversicherung-Ausland), i Bonn
och andra sjukkassors centrala organisationer skall gemensamt komma
överens om sådan kompensation. Nödvändiga medel för denna kompen-
sation skall tas ut från samtliga sjukförsäkringsinstitutioner i förhållande
till det genomsnittliga antalet medlemmar under föregående år
►M5 ◄.
4. Artikel 7 i bok VI av sociallagen skall tillämpas på medborgare i övriga
medlemsstater samt på statslösa och flyktingar som är bosatta inom de
andra medlemsstaternas territorier på följande sätt:
Om de allmänna villkoren är uppfylda kan frivilliga avgifter till den
tyska pensionsförsäkringen betalas
a) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
b) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
c) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
5 . .....
6 . .....7 . .....8 . .....
9. Om kostnaderna för vårdförmåner, som utges av bosättningsortens tyska
institutioner till pensionärer eller deras familjemedlemmar som är
försäkrade hos andra medlemsstaters behöriga institutioner, skall återbe-
talas som månatliga schablonbelopp, skall dessa kostnader, för att
åstadkomma ekonomisk utjämning av sjukförsäkringen för pensionärer
mellan tyska institutioner, betraktas som kostnader för den tyska
sjukförsäkringen för pensionärer. De schablonbelopp som återbetalas
till bosättningsortens tyska institutioner av andra medlemsstaters
behöriga institutioner skall betraktas som en inkomst som skall beaktas
vid den ovannämnda ekonomiska utjämningen.
10. För beviljande av arbetslöshetsunderstöd (Arbeitslosenhilfe) till egen-
företagare krävs att personen, innan han har anmält sig som arbetslös,
skall ha arbetat minst ett är huvudsakligen som egenföretagare inom
Förbundsrepubliken Tysklands territorium och att han inte bara tillfäl-
ligt har lämnat sitt arbete.
11. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats
lagstiftning enligt ett särskilt åldersförsäkringssystem för jordbrukare
eller, om ett sådant system saknas, som jordbrukare enligt det allmänna
systemet skall beaktas för att uppfylla villkoren om minsta
försäkringstid som krävs för avgiftsplikt enligt artikel 27 i lagen om
åldersförsäkring för jordbrukare (Gesetz über die Alterssicherung der
Landwirte — GAL), under förutsättning att
a) den deklaration på vilken skyldigheten att betala avgifter grundas
lämnas in inom den föreskrivna tidsperioden, och
b) personen, innan han lämnade in deklarationen, senast har varit
avgiftspliktig enligt åldersförsäkringen för jordbrukare inom
Förbundsrepubliken Tysklands territorium.
12. Perioder av obligatorisk försäkring, som har fullgjorts enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, antingen enligt ett särskilt system för hant-
verkare eller, om ett sådant system saknas, enligt ett särskilt system
för egenföretagare eller enligt det allmänna systemet, skall beaktas för
att uppfylla det krav på 18 års betalning av obligatoriska avgifter som
gäller för rätten till frivilligt utträde ur pensionsförsäkringen för hant-
verkare.
13. Vid tillämpningen av den tyska lagstiftningen om obligatorisk
sjukförsäkring för pensionärer enligt artikel 5.1 ii i bok V i social-
försäkringsbalken (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch — SGB V) och1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 127
▼M1
▼B
▼B
artikel 56 i sjukförsäkringsreformlagen (Gesundheitsreformgesetz), skall
försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en annan
medlemsstats lagstiftning under vilka perioder personen i fråga var
berättigad till sjukvårdsförmåner beaktas i den mån det är nödvändigt,
som försäkringsperioder som har fullgjorts enligt tyska lagstiftning
under förutsättning att de inte sammanträffar med försäkringsperioder
som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
14. För beviljande av kontantförmåner enligt artikel 47.1 i bok V i den
tyska socialförsäkringsbalken (SGB V) och enligt artiklarna 200.2 och
561.1 i den tyska lagen om social trygghet (Reichsversicherungsord-
nung — RVO), skall de tyska institutionerna fastställa den
nettoinkomst som skall beaktas vid beräkningen av förmånerna som
om de försäkrade personerna vore bosatta iFörbundsrepubli ken Tysk-
land.
15. Grekiska lärare med ställning av statligt anställda som på grund av sin
anställning vid tyska skolor har betalat obligatoriska avgifter till den
tyska lagstadgade pensionsförsäkringen utöver avgifter till det grekiska
särskilda systemet för statligt anställda och som efter den 31 december
1978 har upphört att omfattas av det obligatoriska tyska systemet kan
efter ansökan återfå dessa obligatoriska avgifter enligt artikel 210 i
bok VI i sociallagen. Ansökan om återbetalning av avgifter skall göras
inom ett år efter det att denna bestämmelse har trätt i kraft. Den berörda
personen kan också utöva sin rätt inom två år efter det att han har
upphört att vara omfattad av den obligatoriska försäkringen.
Artikel 210.6 i bok VI i sociallagen gäller endast perioder för vilka
obligatoriska avgifter har betalats till den tyska pensionsförsäkringen
utöver de avgifter till det särskilda grekiska systemet för statligt
anställda och på motsvarande försäkringsperioder som följer omedelbart
efter sådana perioder för vilka obligatoriska avgifter har betalats.
1 6 . .....17. För beviljande av förmåner till personer som kräver ständig vård enligt
artikel 53 och följande artiklar i bok V i den tyska socialförsäkrings-
balken (SGB V), skall institutionen på bosättningsorten, vid utgivande
av bistånd i form av vårdförmåner, beakta försäkrings-, anställnings-
eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlems-
stats lagstiftning som om de var perioder som hade fullgjorts enligt
den för denna institution tillämpliga lagstiftningen.
18. En person som uppbär pension enligt tysk lagstiftning och pension
enligt en annan medlemsstats lagstiftning skall vid tillämpning av
förordningens artikel 27 anses ha rätt till sjukvårds- och moder-
skapsförmåner om han enligt artikel 8.1 punkt 4 i bok V av den tyska
socialförsäkringsbalken (SGB V) är undantagen från den obligatoriska
sjukförsäkringen (Krankenversicherung).
19. Som en försäkringsperiod för barnuppfostran enligt tysk lagstiftning
gäller även en period under vilken den anställde har uppfostrat barn i
en annan medlemsstat, om personen ifråga i nte kunde utöva
förvärvsverksamhet enligt artikel 6.1 i lagen om skydd för mödrar
(Mutterschutzgesetz) eller åtnjöt föräldraledighet enligt artikel 15 i den
federala lagen om förmåner vid barnuppforstran (SIC! barnuppfostran)
(Bundeserziehungsgeldgesetz) och inte utövade någon mindre (gering-
fügig) anställning i den mening som avses i artikel 8 i SGB IV.
20. När bestämmelserna i tysk pensionslagstiftning som var i kraft den 31
december 1991 skall tillämpas, skall även bestämmelserna i bilaga VI
tillämpas i den version som gällde den 31 december 1991.
21. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2-7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på personer som har rätt till
naturaförmåner enligt ett system för offentligt anställda eller
personer som behandlas som sådana och som inte är försäkrade
enligt det lagstadgade sjukförsäkringssystemet.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett system för offentligt
anställda är bosatt i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga myndig-
heter iden medlemsstat där han är bosatt att han i nte önskar
begagna sig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den
nationella lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så
är lämpligt, får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förord-
ningen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 128
▼M3
▼M3
22. Utan att det påverkar bestämmelserna ipunkt 21 ovan skall bestämmel-
serna iarti kel 27 iförordni ngen när det gäller naturaförmåner anses
vara tillämpliga på varje person som är berättigad till både en pension
enligt Beamtenversorgungsrecht och en pension enligt lagstiftningen i
en annan medlemsstat.
23. Kapitel 4 skall inte tillämpas på personer som har rätt till natu-
raförmåner som tillhandahålls genom olycksfallsförsäkring för
offentligt anställda och personer som behandlas som sådana.
E. ESTLAND
Inga.
F. GREKLAND
1. . . .
2. Lagen nr 1469/84 om frivillig anslutning till pensionsförsäkringssystemet
för grekiska medborgare och för utländska medborgare med grekisk
härkomst gäller enligt nedanstående bestämmelser för medborgare i
andra medlemsstater, statslösa och flyktingar som är bosatta inom en
medlemsstats territorium.
Under förutsättning att övriga villkor i nämnda lag är uppfyllda får avgif-
ter betalas.
a) om personen i fråga har sitt hemvist eller är bosatt inom en medlems-
stats territorium och någon gång tidigare har varit obligatoriskt
ansluten till det grekiska pensionssystemet, eller
b) om personen, oavsett vistelse- eller bostadsort, antingen tidigare har
varit bosatt i Grekland under 10 år oavsett om det har varit i följd
eller inte, eller tidigare har varit omfattad av den grekiska lagstift-
ningen, obligatoriskt eller frivilligt, under en period om 1 500 dagar.
3. Trots gällande bestämmelser som tillämpas av OGA, skall perioder under
vilka förmåner utbetalas till följd av olycksfall i arbetet eller vid arbets-
sjukdom enligt en medlemsstats lagstiftning som har en särskild
försäkringsgren för sådana riskfall, anses som försäkringsperioder enligt
den lagstiftning som OGA tillämpar och i den mening som avses i
förordningens artikel 1 r, under förutsättning att de sammanfaller med
sysselsättningsperioder inom jordbrukssektorn i Grekland.
4. Enligt grekisk lagstiftning är tillämpningen av förordningens artikel 49.2
förenad med villkor att den nya beräkningen som avses i nämnda artikel
inte leder till ett ogynnsamt resultat för personen.
5. När det enligt stadgebestämmelserna för de grekiska tilläggspensions-
försäkringskassorna ( επικουρικά ταµεία) är möjligt att erkänna
obligatoriska ålderspensionsförsäkringsperioder som fullgjorts hos
grekiska, institutioner för grundförsäkring ( κύριας ασφάλισης), skall
dessa bestämmelser också tillämpas på obligatoriska pensionsförsäkrings-
perioder som fullgjorts enligt lagstiftningen i alla andra medlemsstater
som ligger inom denna förordnings faktiska tillämpningsområde.
6. Arbetstagare som till och med den 31 december 1992 omfattats av en
annan medlemsstats obligatoriska pensionsförsäkring och som för första
gången anslutit sig till den obligatoriska grekiska socialförsäkringen efter
den 1 januari 1993 skall betraktas som en "tidigare försäkrad" enligt
bestämmelserna ilag nr 2084/92.
7. Offentligt anställda tjänstemän som är yrkesverksamma eller pensione-
rade, personer som behandlas som sådana, samt deras
familjemedlemmar som är försäkrade inom ett särskilt hälsovårdssystem,
kan erhålla vårdförmåner vid sjukdom och moderskap om de har omedel-
bart behov av sjukvård under en vistelse inom en annan medlemsstats
territorium, eller när de beger sig dit för att få den vård deras hälso-
tillstånd kräver med förhandstillstånd från den behöriga grekiska
institutionen, enligt villkoren i artikel 22.1 a och 22.1 c, artikel 22.3
och artikel 31a i den här förordningen, på samma villkor som anställda
och egenföretagare som täcks av den grekiska lagstiftningen om social
trygghet (lagstadgade system).
8. Artikel 22b skall på motsvarande sätt gälla alla offentligt anställda
tjänstemän, personer som behandlas som sådana, samt deras familjemed-
lemmar som omfattas av ett särskilt grekiskt hälsovårdssystem.
7. (SIC! 9.) När det gäller offentligt anställda och personer som behandlas
som sådana och som har anställts fram till och med den 31 december1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 129
▼A1
▼B
▼M1
▼M3
▼M3
1982, skall bestämmelserna i avdelning III kapitel 2-3 i förordningen
tillämpas analogt på de berörda personerna om de har fullgjort
försäkringsperioder i en annan medlemsstat inom ramen antingen för ett
särskilt pensionsförsäkringssystem för offentligt anställda eller personer
som behandlas som sådana, eller inom ett allmänt system, under
förutsättning att de berörda personerna har varit offentligt anställda eller
personer som behandlas som sådana i enlighet med den grekiska lagstift-
ningen.
8. (SIC! 10.) Tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 43a.2 och 51a.2
skall, när inga pensionsrättigheter har förvärvats enligt ett särskilt system
för offentligt anställda eller personer som behandlas som sådana, inte
påverka tillämpningen av grekisk lagstiftning (lag om civila och militära
pensioner) när det gäller överföring av försäkringsperioder från ett
särskilt system för offentligt anställda till det allmänna försäkringssys-
temet för anställda genom betalning av de erforderliga bidragen.
G. SPANIEN
1. Villkoret att en person antingen utövar avlönad verksamhet eller verk-
samhet som egenföretagare, eller tidigare har varit obligatoriskt
försäkrad mot samma risk enligt ett system för anställda eller egenföreta-
gare i samma medlemsstat, vilket föreskrivs i förordningens artikel 1 a iv
kan inte göras gällande mot personer som enligt bestämmelserna i det
kungliga dekretet nr 317/1985 av den 6 februari 1985 är frivilligt
försäkrade inom det allmänna systemet för social trygghet i egenskap av
tjänstemän eller på annat sätt anställda vid en internationell mellanstatlig
organisation.
2. De förmåner som föreskrivs i det kungliga dekretet nr 2805/79 av den 7
december 1979, om frivillig försäkring inom det allmänna systemet för
social trygghet, skall i enlighet med principen om lika behandling
utsträckas till andra medlemsstaters medborgare, flyktingar och statslösa
som är bosatta inom gemenskapens territorium, och som upphör att vara
obligatoriskt försäkrade inom det spanska systemet för social trygghet i
och med att de blir anställda vid en internationell organisation.
3. a) I alla spanska socialförsäkringssystem, med undantag för systemet för
offentligt anställda, militär personal och domstolspersonal, skall varje
anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt
spansk lagstiftning fortfarande anses vara försäkrad vid försäkringsfal-
lets inträffande för tillämpningen av bestämmelserna i förordningens
avdelning III kapitel 3 om han är försäkrad enligt lagstiftningen i en
annan medlemsstat vid tidpunkten för försäkringsfallets inträffande,
eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges för samma riskfall
enligt en annan medlemsstats lagstiftning. Det senare villkoret skall
dock anses vara uppfyllt idet fall som avses iarti kel 48.1.
b) För genomförandet av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i
förordningen skall de år arbetstagaren saknar för att uppnå den ålder,
då det är möjligt eller obligatoriskt att gå i pension enligt artikel 31.4
i den konsoliderade texten till lagen om statlig pension, räknas som
pensionsgrundande endast om han, vid den tidpunkt då den risk
förverkligas som utlöser invalid- eller efterlevandepension, omfattas
av det spanska särskilda systemet för offentligt anställda eller utövar
en verksamhet som medför samma rättigheter enligt det systemet.
4. a) Enligt förordningens artikel 47 skall beräkningen av den teoretiska
spanska förmånen ske på grundval av den försäkrades faktiska avgif-
ter under åren närmast före betalningen av den sista avgiften till den
spanska socialförsäkringen.
b) Det fastställda pensionsbeloppet skall ökas med beloppet på de
uppräkningar och ökningar som beräknas för varje påföljande år för
pensioner av samma slag.
5. Perioder som har fullgjorts i andra medlemsstater och som måste räknas
in i det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal kommer, i enlighet med artikel 47 i förordningen, att
behandlas på samma sätt som perioder som ligger närmast den tid som
har fullgjorts som offentligt anställd i Spanien.
6. Enligt det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal avser uttrycket 'acto de servicio' (i tjänsten) olycksfall i
arbetet och arbetssjukdomar inom meningen för och tillämpningen av
bestämmelserna i avdelning III kapitel 4 i förordningen.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 130
▼A1
▼M1
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M3
7. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2-7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på de förmånstagare inom det
särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal som omfattas av Spaniens 'Mutualismo administra-
tivo'.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett av dessa system är
bosatt i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga myndig-
heter iden medlemsstat där han är bosatt att han i nte önskar begagna
sig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den nationella
lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så är lämpligt,
får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förordningen.
8. Utan att det påverkar bestämmelserna ipunkt 7 ovan skall bestämmel-
serna iarti kel 27 iförordni ngen när det gäller naturaförmåner anses
vara tillämpliga på personer som är berättigad till både en pension enligt
särskilda system för offentligt anställda, militär personal och domstols-
personal och en pension enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.
9. Det spanska särskilda systemet för studerande (Seguro escolar) är, för
erhållande av förmåner, inte grundat på fullgörande av försäkrings-,
anställnings- och bosättningsperioder såsom dessa uttryck definieras i
artikel 1 r, s och s a i förordningen. De spanska institutionerna kan
därför inte utfärda intyg som gör sammanläggning av perioder möjligt.
Det spanska särskilda systemet kommer ändå att gälla för studenter som
är medborgare iandra medlemsstater och som studerar iSpani en, på
samma villkor som för studenter som är spanska medborgare.
H. FRANKRIKE
1. a) Bidrag till äldre anställda, bidrag till äldre egenföretagare och ålders-
bidrag till jordbrukare skall utges enligt de villkor som gäller för
franska arbetare enligt fransk lagstiftning till alla anställda eller egen-
företagare som är medborgare i andra medlemsstater och vilka vid
tidpunkten för sin ansökan är bosatta inom franskt territorium.
b) Detsamma skall gälla flyktingar och statslösa personer.
c) Bestämmelserna i denna förordning skall inte påverka de
bestämmelser i fransk lagstiftning enligt vilka uteslutande perioder
av arbete som anställd eller perioder som jämställs med sådana eller,
i förekommande fall, perioder av arbete som egenföretagare inom den
franska republikens europeiska departement och utomeuropeiska
departement (Guadeloupe, Guyana, Martinique och Réunion) skall ge
rätt till bidrag till äldre anställda.
2. Det särskilda bidraget och den kumulativa ersättningen enligt den
särskilda lagstiftningen om social trygghet i gruvor skall endast utges
till anställda i franska gruvor.
3. Lag nr 65—555 av den 10 juli1965, som ger franska medborgare som är
eller har varit förvärvsverksamma i utlandet rätt att ansluta sig till det
frivilliga åldersförsäkringssystemet, skall gälla medborgare i andra
medlemsstater på följande villkor:
— Den förvärvsverksamhet som ger rätt till frivillig försäkring enligt det
franska systemet får inte bedrivas eller ha bedrivits inom franskt
territorium eller inom en annan medlemsstats territorium, i vilken
stat den anställde eller egenföretagaren är medborgare.
— Den anställde eller egenföretagaren skall, när han ansöker om
försäkring enligt lagen, styrka att han antingen har varit bosatt i
Frankrike i minst tio år, i en följd eller sammanlagt under flera peri-
oder, eller att han oavbrutet har varit omfattad av fransk lagstiftning,
obligatoriskt eller genom frivillig fortsättningsförsäkring, under lika
lång tid.
Föregående villkor skall också gälla vid tillämpning på medborgare från
andra medlemsstater av de bestämmelser som gör det möjligt för en
fransk arbetstagare, som är förvärvsverksam utanför Frankrike, att frivil-
ligt ansluta sig till ett franskt tilläggspensionssystem för arbetstagare,
antingen direkt eller genom sin arbetsgivare.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 131
▼M4
▼A1
▼B
▼M6
▼B
4. En person som omfattas av fransk lagstiftning enligt förordningens
artikel 14.1 eller artikel 14a.1 har för de familjemedlemmar som följer
med honom till den medlemsstat inom vars territorium han är
förvärvsverksam rätt till följande familjeförmåner:
a) förmåner för små barn som utbetalas till tre månaders ålder,
b) familjeförmåner som utbetalas enligt artikel 73 i förordningen.
5. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet enligt artikel 46.2 a i denna
förordning inom grundpensions- eller tilläggspensionssystem i vilka
ålderspensioner beräknas på grundval av pensionspoäng, skall den
behöriga institutionen, för alla försäkringsår som har fullgjorts enligt en
annan medlemsstats lagstiftning, beakta det antal pensionspoäng som fås
genom att dividera antalet pensionspoäng som har förvärvats enligt den
lagstiftning som denna tillämpar med antalet år som motsvarar dessa
poäng.
6. a) Gränsarbetare som är förvärvsverksamma som anställda inom en
annan medlemsstats territorium än Frankrike och som är bosatta i de
franska departementen Haut-Rhin, Bas-Rhin och Moselle skall inom
dessa departement vid tillämpningen av artikel 19 i denna förordning
ha rätt till vårdförmåner som föreskrivs i det lokala Alsace-Lorraine-
systemet enligt dekret nr 46—1428 av den 12 juni 1946 och nr
67—814 av den 25 september 1967.
b) Dessa bestämmelser gäller också personer som har rätt till förmåner
enligt artikel 25.2, 25.3, 28 och 29 i denna förordning.
7. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 73 och 74 i förord-
ningen, skall bostadsförmåner, förmåner för vård av barn i hemmet,
familjeförmån för att anställa en registrerad barnskötare och vårdbidrag
till föräldrar utges endast till berörda personer och till deras familjemed-
lemmar som är bosatta inom franskt territorium.
8. Varje anställd som inte längre är försäkrad enligt det franska allmänna
socialförsäkringssystemet om änkepensionsförsäkring eller systemet för
lantarbetare skall vid till lämpningen av reglerna i förordningens avdel-
ning III kapitel 3 anses ha samma status som en försäkrad som anställd
enligt en annan medlemsstats lagstiftning vid tidpunkten för försäkrings-
fallets inträffande eller om så inte är fallet, om en efterlevandepension
kan utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning för anställda. Detta
vi llkor skall dock anses vara uppfyllt idet fall som avses iarti kel 48.1.
9. Den franska lagstiftning som tillämpas på en arbetstagare eller tidigare
arbetstagare vid tillämpning av kapitel 3 i förordningens avdelning III
gäller både det eller de grundsystem för ålderdomsförsäkring och det
eller de tilläggsförsäkringssystem som den berörde omfattas av.
I. IRLAND
1. De anställda, egenföretagare, arbetslösa personer, pensionssökande och
pensionärer samt deras familjemedlemmar som avses i artikel 19.1,
22.1, 22.3, 25.1, 25.3, 26.1, 28a, 29 och 31 iförordni ngen och som är
bosatta eller vistas i Irland, skall kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård
som föreskrivs i irländsk lagstiftning när kostnaden för denna vård skall
betalas av en institution i en annan medlemsstat än Irland.
2. Familjemedlemmar till en anställd eller egenföretagare som omfattas av
en annan medlemsstats lagstiftning än Irlands och som uppfyller denna
lagstiftnings villkor för rätt till förmåner, i förekommande fall med
beaktande av förordningens artikel 18, skall, om de är bosatta i Irland,
kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård som föreskrivs i irländsk lagstift-
ning.
Kostnaden för dessa förmåner skall betalas av den institution hos vilken
den anställde eller egenföretagaren är försäkrad.
Om hustrun till den anställde eller egenföretagaren, eller den person
som sköter barnen, är förvärvsverksam iIrland skall dock förmåner ti ll
familjemedlemmarna fortsatt betalas av den irländska institutionen i den
utsträckning som rätten till sådana förmåner har förvärvats uteslutande
enligt bestämmelser i irländsk lagstiftning.
3. Om en anställd som omfattas av irländsk lagstiftning har lämnat en
medlemsstats territorium för att under sin anställning bege sig till en
annan medlemsstats territorium och råkar ut för ett olycksfall innan1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 132
▼M6
▼B
▼M2
▼B
▼M6
▼A1
▼B
▼B
han kommer dit, skall hans rätt till förmåner med anledning av olycks-
fallet fastställas
a) som om detta olycksfall hade inträffat inom Irlands territorium, och
b) utan att man beaktar att han inte befann sig inom Irlands territorium,
när man avgör om han till följd av sin anställning var försäkrad
enligt denna lagstiftning.
4 . ......
5. Vid beräkning av inkomsten som underlag för beviljande av den sjuk-
eller arbetslöshetsförmån som föreskrivs i den irländska lagstiftningen,
skall, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 23.1 och 68.1 i
förordningen, ett belopp som är lika med den genomsnittliga veck-
olönen för året i fråga för antingen manliga eller kvinnliga
arbetstagare, beroende på vem som berörs, tillgodoräknas den anställde
för varje vecka som han eller hon fullgjort som anställd enligt en annan
medlemsstats lagstiftning under referensperioden.
6. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbets-
oförmögen enligt irländsk lagstiftning.
7. Vid tillämpningen av artikel 44.2 i fall då det för rätt till ålderspension
krävs att man avstår från förvärvsarbete skall en anställd anses uttryck-
ligen ha begärt uppskov med beviljande av ålderspension till vilken han
skulle ha rätt enligt Irlands lagstiftning om han fortsätter att förvärvsar-
beta.
8 . ......
9. En arbetslös person som återvänder till Irland efter utgången av den
tremånadersperiod under vilken han har fortsatt att uppbära förmåner
enligt lagstiftningen i Irland vid tillämpning av förordningens artikel
69.1 skall ha rätt till arbetslöshetsförmåner oavsett artikel 69.2, om han
uppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
10. En period som skall omfattas av irländsk lagstiftning enligt förord-
ningens artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt den bestämmelsen som en period omfattad av irländsk
lagstiftning vid tillämpningen av förordningens avdelning III,
eller
ii) göra Irland till behörig stat för utgivande av förmåner som avses i
förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
11. Rätten att få tillägg till familjeinkomst enbart enligt irländsk lagstiftning
skall innehållas när under samma period och för samma familjemedlem
familjeförmåner betalas ut enbart enligt Förenade kungarikets lagstift-
ning, eller med tilläHampning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller 78a i
förordningen med det belopp dessa förmåner uppgår till.
J. ITALIEN
Inga.
K. CYPERN
För tillämpningen av bestämmelserna i artikel 18.1, artikel 38, artikel 45.1-
45.3, artikel 64, artikel 67.1 och 67.2 samt artikel 72 i förordningen skall,
för varje period som inleds den 6 oktober 1980 eller senare, en försäkrings-
vecka enligt Republiken Cyperns lagstiftning fastställas genom att den totala
försäkringsbara inkomsten under den aktuella perioden divideras med det
basbelopp för den försäkringsbara veckoinkomsten som är tillämpligt under
det aktuella avgiftsåret, under förutsättning att det antal veckor som
fastställs på detta sätt inte överstiger antalet kalenderveckor under den aktu-
ella perioden.
L. LETTLAND
Inga.
M. LITAUEN
Inga.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 133
▼M2
▼B
▼M5
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
N. LUXEMBURG
1. Oavsett förordningens artikel 94.2 skall försäkringsperioder eller perioder
som behandlas som sådana och som har fullgjorts av anställda eller egen-
företagare enligt luxemburgsk lagstiftning om pensionsförsäkring vid
invaliditet, ålderdom och vid dödsfall, antingen före den 1 januari 1946
eller före den tidigare dag som föreskrivs i en bilateral konvention,
beaktas vid tillämpning av denna lagstiftning endast om personen i
fråga kan bevisa att han har fullgjort sex försäkringsmånader enligt det
luxemburgska systemet efter ifrågavarande dag. Om flera bilaterala
konventioner är tillämpliga skall försäkringsperioder eller perioder som
behandlas som sådana beaktas från och med den dag som ligger längst
tillbaka i tiden.
2. Vid beviljandet av den fasta delen av luxemburgska pensioner skall
försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstiftning, som har fullgjorts
av anställda eller egenföretagare som inte är bosatta inom luxemburgskt
territorium, från den 1 oktober 1972 anses som bosättningsperioder.
3. Artikel 22.2 andra stycket i denna förordning påverkar inte bestämmel-
serna i luxemburgsk lagstiftning enligt vilken sjukkassans godkännade
av behandling utomlands inte kan vägras då den nödvändiga behand-
lingen inte kan ges i storhertigdömet Luxemburg.
4. För att beakta den försäkringsperiod som föreskrivs i artikel 171.7 i
socialförsäkringsbalken (Code des Assurances Sociales) skall den luxem-
burgska institutionen erkänna försäkringsperioder som har fullgjorts av
personen i fråga enligt lagstiftningen i varje annan medlemsstat som om
de var perioder som hade fullgjorts enligt den lagstiftning som den
tillämpar. Denna bestämmelse skall tillämpas endast om personen i
fråga senast har fullgjort försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstift-
ning.
5. För en offentligt anställd som inte är underkastad luxemburgsk lagstift-
ning när han lämnar sin anställning skall beräkningsgrunden för
tilldelning av pension vara slutlönen för den berörda personen då han
lämnar luxemburgsk offentligt tjänst och denna lön skall fastställas i
enlighet med den lagstiftning som gäller då pensionen faller ut.
6. När en person flyttar från ett luxemburgskt lagstadgat system till ett
särskilt system för offentligt anställda eller personer som behandlas som
sådana ien annan medlemsstat, skall bestämmelserna iden luxem-
burgska lagstiftningen om retroaktiv försäkring upphöra att gälla.
7. Godkännandet av perioderna i det luxemburgska lagstadgade systemet
skall endast vara grundade på de perioder som fullgjorts i Luxemburg.
8. De personer som åtnjuter sjukförsäkringsskydd i Storhertigdömet Luxem-
burg och som bedriver sina studier i en annan medlemsstat befrias från
anslutning enligt lagstiftningen i det land där studierna bedrivs.
O. UNGERN
Inga.
P. MALTA
Inga.
Q. NEDERLÄNDERNA
1.Sjukvårdskostnadsförsäkring
a) Då det gäller rätt till vårdförmåner enligt nederländsk lagstiftning
avses med personer som har rätt till vårdförmåner personer som är
försäkrade eller medförsäkrade enligt det försäkringssystem som
omfattas av den nederländska lagen om sjukförsäkring för tillämpning
av kapitel 1 i avdelning III (Ziekenfondswet).
b ) ......
c) Vid tillämpningen av förordningen artikel 27—34 behandlas följande
pensioner som pensioner som utbetalas enligt de lagbestämmelser
som nämns i b (invaliditet) och c (ålderdom) i Nederländernas
förklaring enligt artikel 5 i förordningen:
— Pensioner enligt lagen den 6 juni 1966 (Staatsblad 6) om nya
regler för tjänstemän och deras efterlevande (Algemene Burger-
lijke Pensioenwet).1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 134
▼B
▼M3
▼M4
▼A1
▼B
▼B
— Pensioner enligt lagen den 6 oktober 1966 (Staatsblad 445) om
nya regler om pensioner för militär personal och deras efterle-
vande (Algemene militaire Pensioenwet).
— Pensioner enligt lagen den 15 februari 1967 (Staatsblad 138) om
nya regler om pension för anställda vid de nederländska
järnvägarna och deras efterlevande (Spoorwegpensioenwet).
— Pensioner enligt förordningen om anställningsvillkoren vid de
nederländska järnvägarna (Reglement Dienstvoorwaarden Neder-
landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS).
— Förmåner vid pensionering före 65 års ålder enligt ett pensions-
system som syftar till hjälp till anställda och tidigare anställda
eller förmåner vid förtidspension enligt ett system för förtidspen-
sionering inrättat av staten eller genom eller enligt ett
kollektivavtal eller ett system som utformas av sjuk-
försäkringsrådet.
d) Familjemedlemmar enligt artikel 19.2, vilka är bosatta i Nederlän-
derna, och anställda eller egenföretagare och deras
familjemedlemmar enligt artikel 22.1 b och 22.3 jämförda med artikel
22.1 b och 22.3 jämförda med artikel 22.1 b och artiklarna 25—26,
som har rätt till förmåner enligt lagstiftningen i en annan medlems-
stat, skall inte vara försäkrade enligt algemene Wet Bizondere
Ziektekosten (Lagen om allmän försäkring mot särskilda medicinska
utgifter) (AWBZ).
2.Tillämpning av Nederländsk lagstiftning om allmän åldersförsäkring
(AOW)
a) Den minskning som avses i artikel 13.1 i lagen om åldersförsäkring
(AOW) skall inte tillämpas på kalenderår eller delar därav före den
1 januari 1957, under vilka en pensionsberättigad som inte uppfyller
villkoren för att få sådana år betraktade som försäkringsperioder var
bosatt inom Nederländernas territorium i åldern 15—65 år, eller under
vilka han vid bosättning inom en annan medlemsstats territorium
utövade verksamhet som anställd iNederländerna för en arbetsgi vare
idet landet.
Personer som var bosatta eller arbetade enligt ovannämnda villkor
endast före den 1 januari1957 skall oavsett arti kel 7 iAOW anses
vara pensionsberättigade.
b) Den minskning som avses i artikel 13.1 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti1989 under vi lka den
person som är eller var gift — mellan 15 och 65 års ålder — inte var
försäkrad enligt nämnda lagstiftning trots att han var bosatt inom en
annan medlemsstats territorium än Nederländerna, om dessa kalen-
derår eller delar därav sammanfaller, å ena sidan med de
försäkringsperioder som personens make har uppfyllt enligt den
lagstiftningen förutsatt att parets äktenskap bestod under dessa peri-
oder, och å andra sidan med de kalenderår eller delar därav som
enligt a skall beaktas.
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 7 i AOW skall personen
ifråga anses vara pensionsberättigad.
c) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 1 januari1957 under vi lka den
pensionsberättigades make, som inte uppfyller de villkor som ger
honom rätt att få dessa år behandlade som försäkringsperioder, var
bosatt iNederländerna mellan 15 och 65 års ålder, trots att maken
var bosatt inom en annan medlemsstats territorium och utövade verk-
samhet som anställd iNederländerna för en arbetsgi vare där.
d) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti1989 under vi lka den
pensionsberättigades make var bosatt i en annan medlemsstat än
Nederländerna mellan 15 och 65 års ålder och inte var försäkrad
enligt nämnda lagstiftning, såvitt avser kalenderår eller delar därav
som sammanfaller, å ena sidan med de försäkringsperioder som perso-
nens make har uppfyllt enligt denna lagstiftning förutsatt att parets
äktenskap bestod under dessa perioder, och å andra sidan med de
kalenderår eller delar därav som enligt a skall beaktas.
e) Punkterna a, b, c och d är endast tillämpliga på en person som har
varit bosatt inom en eller flera medlemsstaters territorium efter att ha
uppnått en ålder av 59 år och så länge som denna person är bosatt
inom något av dessa medlemsstaters territorium.
f)►M2Som ett undantag från bestämmelserna iarti kel 45.1 iAOW
och artikel 63.1 i den allmänna lagen om försäkring för efterlevande
underhållsberättigade personer (ANW), skall en make till en anställd
eller egenföretagare som omfattas av ett obligatoriskt försäkrings-1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 135
▼B
system, och som bor ien annan medlemsstat än Nederländerna, ha
rätt att vara frivilligt försäkrad enligt denna lagstiftning men endast
för perioder efter den 2 augusti 1989 under vilka den anställde eller
egenföretagaren är eller var obligatoriskt försäkrad enligt nämnda
lagstiftning. Denna rätt upphör att gälla den dag då den anställdes
eller egenföretagarens obligatoriska försäkring upphör. ◄
Nämnda rätt upphör dock inte om den anställdes eller egenföretaga-
rens obligatoriska försäkring upphör till följd av hans död och om
hans änka endast uppbär pension enligt den ►M2allmänna lagen
om försäkring för efterlevande underhållsberättigade personer ◄
(AWW).
Under alla omständigheter upphör rätten till frivillig försäkring den
dag då den frivilligt försäkrade uppnår 65 års ålder.
Den avgift som måste betalas för nämnda frivilliga försäkring för en
anställds eller en egenföretagares make som är obligatoriskt försäkrad
enligt den nederländska lagstiftningen om allmän åldersförsäkring
(AOW) och ►M2allmänna lagen om försäkring för efterlevande
underhållsberättigade personer ◄(AWW) skall fastställas enligt
bestämmelserna om fastställande av avgift till den obligatoriska
försäkringen, under förutsättning att makens inkomst i detta fall skall
anses vara förvärvad iNederländerna.
För make till en anställd eller egenföretagare som var obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti1989 eller därefter skall avgi ften fastställas
enligt bestämmelserna om fastställande av avgifter till frivillig
försäkring enligt den nederländska lagstiftningen ►M2allmänna
lagen om försäkring för efterlevande underhållsberättigade
personer. ◄
g) Den rätt som avses if gäller endast om maken ti ll en anställd eller
egenföretagare, inom ett år efter det den obligatoriska försäkringen
börjat gälla, har informerat Socialförsäkringsbanken (Sociale Verze-
keringsbank) om avsikten att ansluta sig till den frivilliga
försäkringen.
För make till en anställd eller egenföretagare som blev obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti1989 eller omedelbart dessföri nnan börjar
ettårsfristen att löpa den 2 augusti 1989.
Den rätt som avses i f fjärde stycket gäller inte en make — som inte
är bosatt iNederländerna — ti ll en anställd eller egenföretagare på
vilken bestämmelserna i artikel 14.1, artikel 14a.1 eller artikel 17 i
förordningen är tillämpliga, om maken i enlighet med bestämmelserna
i Nederländernas lagstiftning är eller var berättigad till att ensam
teckna en frivillig försäkring.
h) Punkterna a, b, c, d, och f skall inte tillämpas på vare sig de perioder
som sammanfaller med perioder som får beaktas vid beräkningen av
pension enligt lagstiftningen av pension enligt lagstiftningen om
försäkring för ålderspension i en annan medlemsstat än Nederländerna
eller på de perioder under vilka personen i fråga uppbar en ålderspen-
sion enligt sådan lagstiftning.
i) Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall endast
försäkringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den
nederländska lagstiftningen om allmän försäkring (AOW) beaktas
som försäkringsperioder.
3.Tillämpning av Nederländernas allmänna lag om försäkring för efterle-
vande underhållsberättigade personer.
a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre omfattas av den
nederländska allmänna lagen om försäkring för efterlevande under-
hållsberättigade personer skall för tillämpningen av bestämmelserna i
avdelning III kapitel 3 i förordningen anses vara försäkrad enligt
denna lag när försäkringsfallet inträffar, om personen är försäkrad
mot samma risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning, eller om
så inte är fallet, om en efterlevandeförsäkring kan utges enligt en
annan medlemsstats lagstiftning. Det senare villkoret skall dock anses
vara uppfyllt idet fall som avses iarti kel 48.1.
b) Om en änka enligt a har rätt till änkepension enligt den nederländska
allmänna lagen om försäkring för efterlevande underhållsberättigade
personer skall denna pension beräknas enligt artikel 46.2 i förord-
ningen.
För tillämpningen av dessa bestämmelser skall försäkringsperioder
som har fullgjorts före den 1 oktober 1959 under vilka den anställde
eller egenföretagaren var bosatt inom nederländskt territorium före 15
års ålder eller under vilka han vid fortsatt bosättning inom en annan1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 136
▼M2
▼M2
medlemsstats territorium har förvärvsarbetat i Nederländerna för en
arbetsgivare i det landet, också betraktas som försäkringsperioder
som har fullgjorts enligt nämnda nederländska lagstiftning.
c) Hänsyn skall inte tas till perioder som skall beaktas enligt b, vilka
sammanfaller med försäkringsperioder som har fullgjorts enligt en
annan medlemsstats lagstiftning om efterlevandepension.
d) Vid tillämpningen av artikel 46.2 i förordningen skall endast
försäkringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den
nederländska lagstiftningen betraktas som fullgjorda försäkringspe-
rioder.
4.Tillämpningen av de nederländska lagarna om arbetsoförmåga.
a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt
lagen av den 18 februari1966 om försäkri ng mot arbetsoförmåga
(WAO) och/eller enligt lagen av den 11 december 1975 om arbets-
oförmåga (AAW) ►M2och lagen av den 24 april 1997 om
försäkring för egenföretagare vid arbetsförmåga ◄ (SIC!
►M2arbetsoförmåga ◄) skall anses vara fortfarande försäkrad vid
tidpunkten för försäkringsfallets inträffande för tillämpningen av
bestämmelserna i förordningens avdelning III kapitel 3 om han är
försäkrad mot samma risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning,
eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges enligt en annan
stats lagstiftning för samma riskfall. Det senare villkoret skall dock
anses vara uppfyllt idet fall som avses iarti kel 48.1.
b) Om personen enligt a har rätt till en nederländsk invaliditetsförmån
skall denna förmån enligt reglerna i förordningens artikel 46.2
beviljas
i) enligt bestämmelserna i den ovannämnda lagen av den 18 februari
1966 (WAO) om han vid tidpunkten för försäkringsfallets
inträffande var försäkrad mot samma risk enligt en annan
medlemsstats lagstiftning som anställd i den mening som avses i
förordningens artikel 1 a,
ii) enligt bestämmelserna i ►M2lagen av den 24 april 1997 om
försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga ◄om han vid
arbetsoförmågans inträde
— var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men inte som anställd i den mening som avses i
förordningens artikel 1 a, eller
— inte var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men kan göra anspråk på förmåner enligt en annan
medlemsstats lagstiftning.
►M2 ◄
c) Vid beräkning av förmåner som har beviljats enligt ►M2lagen av
den 24 april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbets-
oförmåga ◄eller enligt den ovannämnda lagen av den 11 december
1975 (AAW) skall de nederländska institutionerna beakta
— perioder med betald sysselsättning och perioder som betraktas
som sådana och som har fullgjorts iNederländerna före den 1
juli1967,
— försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda
lagen av den 18 februari1966 (WAO),
— försäkringsperioder som har fullgjorts av personen i fråga efter
femton års ålder enligt den ovannämnda lagen av den 11
december 1975 (AAW) iden mån de i nte sammanfaller med
försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda
lagen av den 18 februari1966 (WAO).
— försäkringsperioder som fullgjorts i enlighet med lagen av den 24
april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga
(WAZ).
d) Vid beräkningen av den nederländska invaliditetsförmånen enligt
förordningens artikel 40.1 skall de nederländska institutionerna inte
beakta tillägg som kan beviljas enligt bestämmelserna i lagen om
tillägg. Rätten till detta tillägg och storleken av detta beräknas endast
på grundval av bestämmelserna ilagen om ti llägg.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 137
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
5.Tillämpning av nederländsk lagstiftning om familjebidrag
a) En anställd eller egenföretagare som blir omfattad av nederländsk
lagstiftning om familjeförmåner under ett kvartal och som första
dagen idetta kvartal omfattas av en annan medlemsstats motsvarande
lagstiftning skall anses försäkrad enligt nederländsk lagstiftning från
och med denna första dag.
b) Storleken på de familjeförmåner, till vilka en anställd eller en egen-
företagare som enligt a anses försäkrad enligt nederländsk
lagstiftning om familjeförmåner har rätt, skall fastställas enligt
närmare regler i den tillämpningsförordning som avses i förord-
ningens artikel 98.
6.Tillämpning av vissa övergångsbestämmelser
Artikel 45.1 skall inte gälla fastställande av rätt till förmåner enligt
övergångsbestämmelserna i lagstiftningarna om allmän åldersförsäkring
(artikel 46), om allmän försäkring för änkor och för barn, som mist en
av föräldrarna eller båda föräldrarna, och om allmän försäkring mot
arbetsoförmåga.
7.Tillämpning av avdelning II i förordningen på en ”directeur grootan-
deelhouder” (direktör/största aktieägare) i ett andelsbolag:
Den person som, utöver en verksamhet inom ramen för en arbetsrelation,
iNederländerna utövar en verksamhet för ett andelsbolags räkni ng i
vilket han har ett enligt nederländsk lagstiftning ”ansenligt intresse”
(dvs. ett intresse som ger mer än 50 % av rösterna), skall enligt
bestämmelserna iavdelni ng II iförordni ngen betraktas som anställd.
R. ÖSTERRIKE
1. Vid tillämpningen av förordningen skall den österrikiska lagstiftningen
om överföring av försäkringsperioder genom att en övergångssumma
betalas fortsätta att gälla när ett utbyte äger rum mellan ett allmänt
system och ett särskilt system för tjänstemän.
2. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall bortses från tillägg
till avgifterna för tilläggsförsäkring och tilläggsförmån för gruvarbetare
enligt österrikisk lagstiftning. I dessa fall skall det belopp som harberäknats enligt förordningens artikel 46.2 ökas genom tillägg till avgif-
terna för tilläggsförsäkring och tilläggsförmån till gruvarbetare.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall för österrikisk
lagstiftning den dag som gäller pension (Stichtag) anses som den dag då
försäkringsfallet inträffar.
4. Tillämpningen av förordningens bestämmelser skall inte innebära någon
reduktion i rätten till förmåner enligt österikisk lagstiftning med avse-
ende på personer vilkas socialförsäkringssituation har påverkats av
politiska eller religiösa skäl eller på grund av deras härkomst.
5. Bestämmelserna i artikel 22.1 a i förordningen skall även tillämpas på
personer som omfattas av en sjukförsäkring enligt en österrikisk lag om
skydd för särskilda offer (Versorgungsgesetze).
6. Vid tillämpning av förordningen skall förmåner enligt lagen om skydd av
väpnade styrkor (Heeresversorgungsgesetz — HVG) behandlas som
förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.
7. Det särskilda bidrag som avses i lagen om särskilt bidrag av den 30
november 1973 (Sonderunterstützungsgesetz) skall betraktas som ålders-
pension vid tillämpningen av förordningen.
S. POLEN
För tillämpningen av artikel 88 i lärarlagen av den 26 januari 1982 när det
gäller lärares rätt till förtidspensionering skall anställningsperioder som
lärare vilka fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning betraktas
som anställningsperioder som lärare vilka fullgjorts enligt polsk lagstiftning,
och en lärares uppsägning av ett anställningsförhållande enligt en annan
medlemsstats lagstiftning skall betraktas som uppsägning av ett
anställningsförhållande som lärare enligt polsk lagstiftning.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 138
▼M5
▼A1
▼M3
▼B
▼M2
▼M3
▼M6
▼A1
▼A1
T. PORTUGAL
När det gäller personer som omfattas av det särskilda systemet för offentligt
anställda och personer som behandlas som sådana vilka inte längre arbetar
för den portugisiska förvaltningen när de går i pension eller när deras
pensionsrättigheter bestäms, skall den sista lönen som de mottog från den
förvaltningen beaktas vid uträkningen av pensionen.
U. SLOVENIEN
Inga.
V. SLOVAKIEN
Inga.
W. FINLAND
1. För att fastställa om perioden mellan försäkringsfallets inträffande och
pensionsåldern (antagandeperiod) skall beaktas vid beräkning av den
finska arbetspensionen skall försäkrings- eller bosättningsperioder enligt
en annan stats lagstiftning, för vilken denna förordning gäller, beaktas
såvitt avser villkoret om bosättning i Finland.
2. Om anställning eller verksamhet som egenföretagare i Finland har
uppfört och försäkringsfallet inträffar under anställning eller verksamhet
som egenföretagare i en annan medlemsstat och om pensionen enligt den
finska lagstiftningen om arbetspension inte längre omfattar perioden
mellan försäkringsfallet och pensionsåldern (antagan- detid) skall
försäkringsperioder enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat beaktas
vad avser villkoren för antagandetid som om de vore försäkringsperioder
iFi nland.
3. Om enligt finländsk lagstiftning tillägg skall betalas av en institution i
Finland på grund av försening i handläggningen av en ansökan om
förmån, skall en ansökan som har lämnats till en institution i en annan
medlemsstat för tillämpning av bestämmelserna i den finska lagstift-
ningen avseende sådant tillägg anses ha lämnats den dag då ansökan
tillsammans med alla nödvändiga bilagor när den behöriga institutionen
iFi nland.
4. Vid tillämpningen av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i förord-
ningen skall den anställde eller den egenföretagare som inte längre är
försäkrad enligt det nationella försäkringssystemet fortfarande betraktas
som försäkrad enligt denna lag om han är försäkrad enligt lagstiftningen
i en annan medlemsstat när försäkringsfallet inträffar eller, när detta inte
är fallet, om han har rätt till en motsvarande pension enligt samma
villkor enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat. Det senare villkoret
skall ändå anses vara uppfyllt idet fall som avses iarti kel 48.1.
5. I de fall då en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt
anställda är bosatt iFi nland och
a) bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte tillämpas
och
b) personen inte har rätt till pension från Finland,
skall personen ansvara för kostnaderna för de naturaförmåner som han
eller någon av hans familjemedlemmar beviljas i Finland i den mån de
ersätts genom det särskilda systemet för offentligt anställda och en
kompletterande personlig försäkring.
X. SVERIGE
1. Vid fastställandet av en persons rätt till föräldraförmån enligt artikel 72 i
förordningen skall försäkringsperioder som fullgjorts i en annan
medlemsstat anses vara grundade på samma genomsnittsinkomst som de
svenska försäkringsperioder som de läggs samman med.
2. Förordningens bestämmelser om sammanläggning av försäkringsperioder
skall inte tillämpas på övergångsbestämmelserna i den svenska lagstift-
ningen om rätt till förmånligare beräkning av folkpension för personer
som är bosatta i Sverige under en fastställd period före pensionsansökan.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 139
▼M3
▼A1
▼B
▼M2
▼M3
▼A1
▼M6
▼B
▼B
3. Vid fastställandet av rätten till förtids- eller efterlevandepension som
delvis baseras på framtida antagna försäkringsperioder skall en person
anses uppfylla försäkrings- och inkomstvillkoren i den svenska lagstift-
ningen om han som anställd eller egenföretagare omfattas av ett
försäkringssystem eller ett system som grundas på bosättning i en annan
medlemsstat.
4. År med vård av små barn skall enligt förerskrivna villkor i den svenska
lagstiftningen anses som försäkringsperioder för tilläggspension även om
barnet och personen ifråga är bosatt ien annan medlemsstat under
förutsättning att den person som vårdar barnet är föräldraledig enligt
bestämmelserna ilagen om ledi ghet för vård av barn.
5. En person som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda som
är bosatt iSveri ge och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2-7 inte är
tillämpliga, och
b) som inte har rätt till svensk pension,
skall ansvara för betalningen av sjukvård som tillhandahålls i Sverige till
de belopp som enligt svensk lagstiftning tillämpas på personer som inte
är bosatta ilandet iden mån som den vård som ti llhandahålls omfattas
av det särskilda systemet i fråga och/eller av det personliga försäkrings-
systemet som kompletterar det. Detta tillämpas också en sådan persons
make och barn under 18 år.
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
1. När en person som normalt är bosatt iGi braltar, eller som sedan han
senast anlände till Gibraltar har varit skyldig att betala avgifter enligt
Gibraltars lagstiftning, såsom anställd ansöker om befrielse från betal-
ningen av avgifter under en viss tid till följd av arbetsoförmåga,
moderskap eller arbetslöshet och begär att avgifter för denna period
skall gottskrivas honom, skall vid prövningen av hans ansökan varje
period under vilken han har arbetat inom en annan medlemsstats terri-
torium än Förenade kungarikets betraktas som en period under vilken
han har varit anställd i Gibraltar och för vilken han har betalat avgif-
ter som anställd enligt Gibraltars lagstiftning.
2. En person har rätt till ålderspension enligt Förenade kungarikets
lagstiftning, om
a) tidigare makes avgifter beaktas som om de vore personens egna
avgifter, eller
b) de gällande avgiftsvillkoren uppfylls av personens make eller tidi-
gare make.
Dessutom gäller i båda fallen att om maken eller tidigare maken är
eller har varit omfattad av lagstiftningen i två eller flera medlems-
stater som anställd eller egenföretagare, bestämmelserna i
förordningens avdelning III kapitel 3 skall tillämpas vid fastställandet
av rätten till förmån enligt Förenade kungarikets lagstiftning. I sådant
fall skall varje hänvisning i nämnda kapitel 3 till försäkringsperioder
anses som en hänvisning till försäkringsperioder som har fullgjorts av
i) make eller tidigare make, om ansökan görs av en gift kvinna, av
en änkling eller av en person vars äktenskap har upphört av annan
orsak än genom makens död, eller
ii) tidigare make, om ansökan görs av en änka, som inte uppbar efter-
levandepension omedelbart före uppnåendet av pensionsåldern
eller som endast uppbar en åldersbestämd änkepension beräknad
enligt förordningens artikel 46.2.
3. a) Om en arbetslöshetsförmån enligt Förenade kungarikets lagstift-
ning utges till en person enligt förordningens artikel 71.1 a ii
eller b ii, skall försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder
som egen- företagare, som har fullgjorts av denna person enligt en
annan medlemsstats lagstiftning, betraktas som perioder av vistelse
i Storbritannien eller, i förekommande fall i Nordirland, för att
uppfylla kraven på en viss vistelseperiod i Storbritannien eller, i
förekommande fall Nordirland, för rätt till barnförmåner enligt
Förenade kungarikets lagstiftning.
b) Om Förenade kungarikets lagstiftning enligt förordningens avdel-
ning II med undantag för artikel 13.2 f skall tillämpas på en1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 140
▼M3
▼A1
▼B
▼B
anställd eller egenföretagare som inte uppfyller ett villkor om
barnförmåner (child benefit) i den lagstiftningen, gäller följande:
i) Om villkoret avser vistelse i Storbritannien eller, i förekom-
mande fall Nordirland, skall han, vid prövningen av om
villkoret är uppfyllt, behandlas som om han vistades där.
ii) Om villkoret avser en vistelseperiod i Storbritannien eller, i
förekommande fall, Nordirland, skall sådana försäkrings- eller
anställningsperioder eller perioder av verksamhet som egen-
företagare, som personen har fullgjort enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, anses som vistelseperioder i Storbri-
tannien eller, i förekommande fall, Nordirland vid prövningen
av om villkoret är uppfyllt.
c) För rätt till familjebidrag (family allowances) enligt Gibraltars
lagstiftning skall bestämmelserna i a och b ovan gälla på motsva-
rande sätt.
4. De änkeförmåner som utges enligt Förenade kungarikets lagstiftning
skall vid tillämpningen av förordningens kapitel 3 betraktas som en
efterlevandepension.
5. För tillämpning av artikel 10a.2 på bestämmelserna om rätt till
biståndsförmån, vårdbidrag vid invaliditet och invalidpension skall
anställningsperiod, period av verksamhet som egenföretagare eller
bosättningsperiod som har fullgjorts inom en annan medlemsstats
territorium än Storbritanniens beaktas till den del det är nödvändigt
för att uppfylla vistelsekravet i Storbritannien före den dag då rätten
till förmånen ifråga först uppkommer.
6. Om en anställd, som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning
råkar ut för en olycka efter att ha lämnat en medlemsstats territorium
för att i sin anställning resa till en annan medlemsstats territorium
men innan han kommer dit, skall hans rätt till förmåner till följd av
detta olycksfall bestämmas
a) som om olycksfallet hade inträffat inom Förenade kungarikets
territorium, och
b) fastställandet av om han var anställd (employed earner) enligt
Storbritanniens eller Nordirlands lagstiftning eller en anställd
(employed person) enligt Gibraltars lagstiftning skall ske utan
hänsyn till hans bortovaro från Storbritanniens, Nordirlands eller
Gibraltars territorier.
7. Förordningen gäller inte bestämmelser i Förenade kungarikets lagstift-
ning om ikraftträdande av avtal om social trygghet som har slutits
mellan Förenade kungariket och en tredje stat.
8. Vid tillämpningen av förordningens avdelning III kapitel 3 skall
progressiva avgifter som betalas av den försäkrade personen enligt
Förenade kungarikets lagstiftning eller progressiva pensionsförmåner
som utbetalas enligt denna lagstiftning inte beaktas. Beloppet av de
progressiva förmånerna skall läggas till beloppet av de förmåner som
betalas ut enligt Förenade kungarikets lagstiftning och som fastställs
enligt det nämnda kapitlet. Summan av dessa två belopp skall utgöra
den förmån som faktiskt skall utges till personen.
9 . ......
10. Vid tillämpningen av författningen om avgiftsfri social-
försäkringsförmån och arbetslöshetsförsäkring (Gibraltar), skall varje
person som omfattas av denna förordning anses vara normalt bosatt i
Gibraltar, om han är bosatt i en medlemsstat.
11. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 27, 28, 28a, 29, 30 och 31
skall förmåner som betalas ut utanför Förenade kungariket endast på
grundval av artikel 95b.8 i den här förordningen anses som en invali-
ditetsförmån.
12. Vid tillämpningen av förordningens artikel 10.1 skall varje förmånsta-
gare enligt Förenade kungarikets lagstiftning som vistas inom en
annan medlemsstats territorium behandlas som om han under denna
vistelse vore bosatt inom denna andra medlemsstats territorium.
13.1. Vid beräkning av en inkomstfaktor för fastställande av rätten till
förmåner enligt Förenade kungarikets lagstiftning skall, om inte annat
följer av punkt 15, varje vecka under vilken en anställd eller egenföre-
tagare har varit omfattad av en annan medlemsstats lagstiftning och1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 141
▼M1
▼B
▼B
som började under det ifrågavarande inkomstskatteåret beaktas i
förhållande till Förenade kungarikets lagstiftning på följande sätt:
a) Perioder mellan 6 april 1975 och 5 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen ifråga anses ha betalat avgi fter som
anställd på grundval av inkomster som motsvarar två tredje-
delar av den övre inkomstgränsen för detta år,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen anses ha betalat klass 2-avgifter
som egenföretagare.
b) Perioder från och med den 6 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen i fråga anses ha uppburit en veckoin-
komst och betalat avgifter som anställd motsvarande två
tredjedelar av den övre inkomstgränsen för denna vecka,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen ifråga anses ha betalat klass 2-
avgifter som egenföretagare.
c) Före varje full vecka under vilken han har fullgjort en period som
har ansetts som försäkringsperiod, anställningsperiod, period av
verksamhet som egenföretagare eller bosättningsperiod, skall
personen i fråga anses ha haft tillgodoräknade avgifter eller
inkomster, allt efter omständigheterna, i den utsträckning som
krävs för att hans totala inkomstfaktor för detta skatteår skall nå
den nivå som behövs för att detta skatteår skall tillgodoräknas
enligt Förenade kungarikets lagstiftning om tillgodoräknande av
avgifter eller inkomster.
13.2. Vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 b gäller följande:
a) Om en anställd under något inkomstskatteår som börjar den 6 april
1975 eller senare har fullgjort försäkrings-, anställnings- eller
bosättningsperioder uteslutande i en annan medlemsstat än
Förenade kungariket och tillämpningen av punkt 1 a i eller b i
medför att detta år räknas som kvalifikationsår enligt Förenade
kungarikets lagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel
46.2 a, skall han anses ha varit försäkrad i 52 veckor under detta
år iden andra medlemsstaten.
b) Då varje inkomstskatteår som börjar den 6 april 1975 eller senare
inte skall räknas som kvalifikationsår enligt Förenade kungarikets
lagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 a skall
varje försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperiod som har
fullgjorts under sådant år inte beaktas.
13.3. För att omvandla en inkomstfaktor till försäkringsperioder skall
inkomstfaktorn för det aktuella beskattningsåret enligt Förenade
kungarikets lagstiftning divideras med detta års lägsta inkomstgräns.
Resultatet skall anges som ett helt tal utan hänsyn till återstående
decimaler. Det tal som har beräknats på detta sätt skall anses motsvara
antalet försäkringsveckor som har fullgjorts enligt Förenade kungari-
kets lagstiftning under detta år, under förutsättning att talet inte
överstiger det antal veckor under vilka personen under året var
omfattad av denna lagstiftning.
14. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast perioder beaktas
under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbetsoförmögen
enligt Förenade kungarikets lagstiftning.
15.1. Vid beräkningen enligt artikel 46.2 a av det teoretiska beloppet för
den del av pensionen som består av en tilläggsdel enligt Förenade
kungarikets lagstiftning
a) skall uttrycket "inkomster, avgifter eller ökningar" i förordningens
artikel 47.1 b förstås som ett överskott i inkomstfaktorer som detta
definieras i lagen om socialförsäkringspensioner (Social Security
Pensions Act 1975) eller, i förekommande fall, författningen om
socialförsäkringspensioner (Nordirland), [Social Security Pensions
(Northern Ireland) Order 1975],
b) skall det genomsnittliga överskottet i inkomstfaktorer beräknas
enligt förordningens artikel 47.1 b, tolkad på det sätt som anges i
a ovan, genom att de sammanlagda överskotten som har registre-
rats enligt lagstiftning divideras med det antal beskattningsår
enligt Förenade kungarikets lagstiftning (inklusive beskattningsår
med delinkomst) som har fullgjorts enligt denna lagstiftning sedan
den 2 april 1978 och som ligger inom den aktuella försäkringspe-
rioden.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 142
▼B
15.2. Uttrycket "försäkrings- eller bosättningsperioder" i förordningens
artikel 46.2 skall vid beräkningen av storleken av den del av
pensionen, som består av en tilläggsdel enligt Förenade kungarikets
lagstiftning, förstås som försäkrings- eller bosättningsperioder som
har fullgjorts sedan den 6 april 1978.
16. En arbetslös person som återvänder till Förenade kungariket, efter
utgången av den tremånadersperiod under vilken han har fortsatt att
uppbära förmåner enligt lagstiftningen i Förenade kungariket enligt
förordningens artikel 69.1 skall ha fortsatt rätt till arbets-
löshetsförmåner oavsett bestämmelserna iarti kel 69.2, om han
uppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
17. För rätt till förmåner vid svår invaliditet skall en anställd eller egen-
företagare som är eller har varit omfattad av Förenade kungarikets
lagstiftning i enlighet med förordningens avdelning II, med undantag
för artikel 13.2 f
a) anses ha vistats eller ha varit bosatt i Förenade kungariket under
hela den period då han var anställd eller verksam som egenföreta-
gare och var omfattad av Förenade konungarikets lagstiftning även
när han vistades eller var bosatt i en annan medlemsstat,
b) ha rätt att få försäkringsperioder som anställd eller egenföretagare,
som har fullgjorts inom en annan medlemsstats territorium och
enligt denna medlemsstats lagstiftning, tillgodoräknade som
vistelse- eller bosättningsperioder i Förenade kungariket.
18. En period som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning i
enlighet med förordningens artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt denna bestämmelse som en period omfattad av
Förenade kungarikets lagstiftning vid tillämpningen av förord-
ningens avdelning III,
eller
ii) medföra att Förenade kungariket blir behörig stat för utgivande av
de förmåner som avses i förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
19. Om inte annat följer av de konventioner som slutits med individuella
medlemsstater skall Förenade konungarikets lagstiftning, vid tillämp-
ning av förordningens artikel 13.2 f och tillämpningsförordningens
artikel 10b, upphöra att gälla för varje person som tidigare har varit
omfattad av Förenade kungarikets lagstiftning som anställd eller egen-
företagare, den sista av följande tre dagar:
a) Den dag då personen ifråga bosätter si g iden andra medlemsstat
som anges iarti kel 13.2 f.
b) Den dag då anställningen eller verksamheten som egenföretagare,
under vilken personen i fråga var omfattad av Förenade kungari-
kets lagstiftning, upphör, antingen varaktigt eller tillfälligt.
c) Den sista dagen i varje period då personen i fråga uppbär brittiska
förmåner vid sjukdom eller moderskap (inklusive vårdförmåner för
vilka Förenade kungariket är behörig stat) eller arbets-
löshetsförmåner, om perioden
i) började före den dag då personen i fråga bosatte sig i en annan
medlemsstat, eller, om perioden började senare,
ii) följde omedelbart efter den period då personen i fråga var
anställd eller verksam som egenföretagare ien annan medlems-
stat och då var omfattad av Förenade kungarikets lagstiftning.
20. Den omständigheten att en person har blivit omfattad av en annan
medlemsstats lagstiftning i enlighet med förordningens artikel 13.2 f,
tillämpningsförordningens artikel 10b och punkt 19 ovan, skall inte
hindra att
a) Förenade kungariket som behörig stat på denna person tillämpar de
bestämmelser som avser anställda eller egenföretagare iförord-
ningens avdelning III kapitel 1, kapitel 2 avsnitt 1 eller artikel
40.2, om han kvarstår som anställd eller egenföretagare i
förhållande till dessa bestämmelser och i denna egenskap senast
var försäkrad enligt Förenade kungarikets lagstiftning,
b) denna person behandlas som anställd eller egenföretagare vid
tilllämpningen av förordningens avdelning III kapitel 7 och 8 eller
tillämpningsförordningens artikel 10 eller 10a, förutsatt att den
britiska förmånen enligt avdelning III kapitel 1 kan betalas till
honom ienli ghet med a.
21. När det gäller antingen en studerande eller en studerandes familje-
medlemmar eller efterlevande skall artikel 10 a.2 i förordningen inte1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 143
▼M4
▼M4
gälla förmåner som är avsedda att enbart vara särskilt skydd för
människor med funktionshinder.
21. Rätten till familjetillägg enbart enligt Förenade kungarikets lagstift-
ning skall innehållas när under samma period och för samma
familjemedlem familjeförmåner betalas ut enbart enligt Irlands
lagstiftning, eller med tillämpning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller
78a i förordningen med det belopp dessa förmåner uppgår till.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 144
▼M5
▼A1
BILAGA VII
TILLFÄLLEN VID VILKA EN PERSON SAMTIDIGT SKALL
OMFATTAS AV LAGSTIFTNINGEN I TVÅ MEDLEMSSTATER
(Artikel 14c.1 b i förordningen)
1. När en person är egenföretagare iBelgi en och anställd ien annan medlems-
stat.
2. När en person är egenföretagare iTjecki en och anställd ien annan
medlemsstat.
3. När en person som är bosatt iDanmark är egenföretagare iDanmark och
anställd ien annan medlemsstat.
4. Vad avser olycksfallsförsäkringen inom jordbruket och ålderspen-
sionsförsäkringen för jordbrukare: när en person är egenföretagare inom
jordbruket iTyskland och anställd ien annan medlemsstat.
5. När en person som är bosatt iEstland är egenföretagare iEstland och
anställd ien annan medlemsstat.
6. Vad avser pensionsförsäkringssystemet för egenföretagare: när en person är
egenföretagare iGrekland och anställd ien annan medlemsstat.
7. När en person som är bosatt iSpani en är egenföretagare iSpani en och
anställd ien annan medlemsstat.
8. När en person är egenföretagare iFrankri ke och anställd ien annan
medlemsstat än Luxemburg.
9. När en person är egenföretagare inom jordbruket i Frankrike och anställd i
Luxemburg.
10. När en person är egenföretagare iItali en och anställd ien annan medlems-
stat.
11. När en person som är bosatt iCypern är egenföretagare iCypern och
anställd ien annan medlemsstat.
12. När en person är egenföretagare iMalta och anställd ien annan medlems-
stat.
13. När en person är egenföretagare iPortugal och anställd ien annan
medlemsstat.
14. När en person som är bosatt i Finland är egenföretagare i Finland och
anställd ien annan medlemsstat.
15. När en person är egenföretagare iSlovaki en och anställd ien annan
medlemsstat.
16. När en person som är bosatt i Sverige är egenföretagare i Sverige och
anställd ien annan medlemsstat.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 145
▼M5
BILAGA VIII
(Artikel 78a i förordningen)
SYSTEM AVSEDDA ENBART FÖR FAMILJEBIDRAG ELLER
TILLÄGGSBIDRAG ELLER SÄRSKILDA BIDRAG FÖR BARN SOM
MIST EN AV FÖRÄLDRARNA ELLER BÅDA FÖRÄLDRARNA
A. BELGIEN
a) Familjetillägg enligt de samordnade lagarna om familjetillägg för
anställda.
b) Familjeförmåner enligt lagstiftningen om familjeförmåner för egenföreta-
gare.
c) Familjeförmåner enligt systemet för f.d. tjänstemän i Belgiska Kongo
och Rwanda–Urundi.
B. TJECKIEN
Inget.
C. DANMARK
”De särskilda barnbidrag och de ordinarie och extra barnbidrag som beviljas
när vårdnadshavaren är ensamförsörjare.
Dessutom barnfamiljetillägg, som beviljas till alla barn under 18 år när de
bor i Danmark och när vårdnadshavaren är fullt skattepliktig enligt dansk
lag.”
D. TYSKLAND
Inget
E. ESTLAND
Inget.
F. GREKLAND
Inget
G. SPANIEN
Inget
H. FRANKRIKE
Samtliga bassystem för social trygghet, med undantag för de särskilda
systemen för anställda (tjänstemän, offentligt anställda, sjömän, notarier,
anställda vid EDF-GDF, SNCF och RATP, personalen vid Operan och vid
Comédie française, etc.), dock ej systemet för gruvarbetare.
I. IRLAND
Förmåner för barn, förmåner (avgiftsfinansierade) för barn som mist en av
föräldrarna eller båda föräldrarna och höjningar av änkepensioner (avgiftsfi-
nansierade) som skall utges för behöriga barn enligt Social Welfare
(Consolidation) Act 1993 med ändringar.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 146
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
J. ITALIEN
Inget
K. CYPERN
Inget.
L. LETTLAND
Inget.
M. LITAUEN
Inget.
N. LUXEMBURG
Inget
O. UNGERN
Inget.
P. MALTA
Inget.
Q. NEDERLÄNDERNA
Inget
R. ÖSTERRIKE
Inget
S. POLEN
Inget.
T. PORTUGAL
Inget
U. SLOVENIEN
Inget.
V. SLOVAKIEN
Inget.
W. FINLAND
Inget
X. SVERIGE
Inget1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 147
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
▼M5
▼A1
Y. FÖRENADE KUNGARIKET
”1.Storbritannien och Nordirland
Bestämmelser enligt Social Security Contributions and Benefits Act
1992 (Lagen om socialförsäkringsavgifter och förmåner) och SocialSecurity Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992 om
förmåner för barn (däribland alla högre belopp för ensamstående
föräldrar); bidrag för barn vars vårdnadshavare är pensionär och bidrag
till vårdnadshavare.”
2.Gibraltar
Bestämmelser enligt Social Security (Open Long-Term Benefits Scheme)
Ordinance 1997 och Social Security (Closed Long-Term Benefits
Scheme) Ordinance 1996 om ökning av bidrag för barn vars vårdnadsha-
vare är pensionär och bidrag till vårdnadshavare.1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 148
▼M5
▼B
Tillägg
LISTA ÖVER ÄNDRINGSAKTER — RÅDETS FÖRORDNINGAR 1408/
71 OCH 574/72
A. Anslutningsakten för Spanien och Portugal (EGT nr L 302, 15.11.1985, s.
2).
B. Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT nr C 241,
29.8.1994, s. 1), anpassad genom beslut 95/1/EG (EGT nr L 1, 1.1.1995, s.
1).
1. Uppdatering har gjorts efter rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2
juni1983 (EGT nr L 230, 22.8.1983, s. 6).
2. Rådets förordning (EEG) nr 1660/85 av den 13 juni 1985 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text:
DO Edición especial, 1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO Ediçao
Especìal, 1985 (04.F4) p. 142; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994,
område 05 (04) s. 67; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04),
s. 61).
3. Rådets förordning (EEG) nr 1661/85 av den 13 juni 1985 om teknisk
anpassning av gemenskapens regler om social trygghet för migrerande arbe-
tare avseende Grönland (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning
(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text: DO Edición
especial, 1985 (05.V4) p. 148; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985
(04.F4) p. 148; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s.
67; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens förordning (EEG) nr 513/86 av den 26 februari 1986 om
ändring av bilagorna 1, 4, 5 och 6 till rådets förordning (EEG) nr 574/72
om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av
systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras famil-
jemedlemmar flyttar inom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning
av förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 51, 28.2.1986, s. 44; svensk
text; EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 73; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 73).
5. Rådets förordning (EEG) nr 3811/86 av den 11 december 1986 om ändring
av dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för
social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar
flyttar inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning
av förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 335, 16.12.1986, s. 5; svensk
text; EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 86; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 86).
6. Rådets förordning (EEG) nr 1305/89 av den 11 maj 1989 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 131, 13.5.1989, s. 1; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 143; finsk text: EYVL:n erityis-
painos 1994, alue 05 (04), s. 143).
7. Rådets förordning (EEG) nr 2332/89 av den 18 juli 1989 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 224, 2.8.1989, s. 1; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 154; finsk text: EYVL:n erityis-
painos 1994, alue 05 (04), s. 154).
8. Rådets förordning (EEG) nr 3427/89 av den 30 oktober 1989 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 331, 16.11.1989, s. 1; svensk text;
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 165; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (05), s. 165).
9. Rådets förordning (EEG) nr 2195/91 av den 25 juni 1991 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 149
▼B
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 206, 29.7.1991, s. 2; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 46; finsk text: EYVL:n erityispainos
1994, alue 05 (05), s. 46).
10. Rådets förordning (EEG) nr 1247/92 av den 30 april 1992 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG)
nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 2; svensk text; EGT, Specialutgåva
1994, område 05 (05) s. 124; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05
(05), s. 124).
11. Rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5. 1992, s. 7; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 130; finsk text: EYVL:n erityis-
painos 1994, alue 05 (05), s. 130).
12. Rådets förordning (EEG) nr 1249/92 av den 30 april 1992 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av
förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 28; svensk text;
EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (06) s. 151; finsk text: EYVL:n
erityispainos 1994, alue 05 (06), s. 151).
13. Rådets förordning (EEG) nr 1945/93 av den 30 juni 1993 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social
trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar
inom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
ning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om ändring av förordning
(EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG)
nr 1408/71 (EGT nr L 181, 23.7.1993, s. 1; spansk text: DO Edición espe-
cial 1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985 (04.F4)
p. 142; svensk text; EGT Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 63; finsk
text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 63).
14. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3095/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om
ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 samt förordning (EEG) nr 1945/
93 om ändring av förordning (EEG) nr 1247/92. (EGT nr L 335,
30.12.1995, s. 1).
15. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3096/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen och förordning (EEG) nr 574/72 om
tillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 10.)
16. Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och
uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen
för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-
lemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72
om tillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1.)1971R1408 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 150