7.

Alstring av erforderlig fältstyrka 7.1 Provmetodik 7.1.1 ”Substitutionsmetoden” skall användas för att upprätta fältförhållandena för mätningar. 7.1.2 Kalibreringsfas Vid varje mätfrekvens, skall en effektnivå matas in i den fältalstrande anordningen för att producera den erforderliga fältstyrka vid referenspunkten (enligt definitionen i punkt 5) på mätplatsen med fordonet frånvarande, den nivå på frameffekt, eller annan parameter som har direkt samband med den frameffekt som behövs för att definiera fältet, skall mätas och resultaten registreras. Mätfrekvenserna skall ligga i området 20—1 000 MHz. Kalibrering skall utföras, med början vid 20 MHz, i steg som inte är större än 2 % av föregående frekvens med avslutning vid 1 000 MHz. Dessa resultat skall användas för typgodkännandemätningar om inga förändringar inträffar i anläggningarna eller utrustningar som gör det nödvändigt att göra om förfarandet. 7.1.3 Mätfas Fordonet skall sedan placeras inne i mätanläggningen enligt de krav som finns i punkt 5. Den erforderliga frameffekten som definierats i punkt 7.1.2 vid varje frekvens som definierats i punkt 6.1.1 skall sedan matas in i den fältalstrande anordningen. 7.1.4 Den parameter som valdes i punkt 7.1.2 för att definiera fältet skall också användas för att fastställa fältstyrkan under mätningen. 7.1.5 Den fältalstrande anordningen och dess uppställning under mätningen skall vara enligt samma specifikation som den som användes under förfarandet som ufördes i punkt 7.1.2. 7.1.6 Mätanordning för fältstyrka En lämplig kompakt mätanordning för fältstyrka skall användas för att bestämma fältstyrkan under substitutionsmetodens kalibreringsfas. 7.1.7 Under substitutionsmetodens kalibreringsfas, skall fascentrumet i mätanordningen för fältstyrka placeras vid referenspunkten. 7.1.8 Om en kalibrerad mottagarantenn används som mätanordning för fältstyrka, skall avläsningar erhållas i tre ömsesidigt rätvinkliga riktningar och det motsvarande isotropiska värdet i avläsningen skall räknas som fältstyrkan. 7.1.9 För att ta med olika fordonsgeometrier i beräkningen, kan ett antal antennlägen och referenspunkter behöva upprättas för en given mätanläggning. 7.2 Fälstyrkeprofil 7.2.1 Under kalibreringsfasen i substitionsmetoden (innan ett fordon körs in på mätområdet), skall fältstyrkan i åtminstone 80 % av kalibreringsstegen inte vara minde än 50 % den nominella fältstyrkan, vid följande placeringar: a) För alla fältalstrande anordningar, 0,50 ± 0,05 m vid endera sidan av referenspunkten i en linje som passerar genom referenspunkten och på samma höjd som referenspunkten, och i rät vinkel mot fordonets längsgående symmetriplan. b) När ett transmissionsledningssystem används, 1,50 ± 0,05 m på en linje som passerar genom referenspunkten vid samma höjd som referenspunkten och längs med linjen av längsgående symmetriplan. 7.3 Kammarresonans Utan att klara de omständigheter som ges i punkt 7.2.1 ovan, skall mätningar inte göras i kammarresonanta frekvenser. 7.4 Egenskaper hos mätsignalerna som skall alstras 7.4.1 Högsta kurvutsvängning Toppvärdet för mätsignalerna skall vara detsamma som toppvärdet för en omodulerad sinuskurva vars effektivvärde i volt/m är definierat i punkt 6.4.2 i bilaga I (se fjärde tillägget till denna bilaga). 7.4.2 Mätsignalens kurvform Mätsignalen skall vara en sinuskurva av en radiofrekvens, amplitudmodulerad med en sinussignal på 1 kHz vid ett modulationsdjup på 0,80 ± 0,04 m. 7.4.3 Modulationsdjup Modulationsdjupet m är definierat som