1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för
användning i livsmedel
(89/107/EEG)
(EGT L 40, 11.2.1989, s. 27)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 94/34/EG av den 30 juni 1994 L 237 1 10.9.1994
►M2Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstill-
satser som är godkända för användning i livsmedel
(89/107/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
i samarbete med Europaparlamentet (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
med beaktande av följande:
Skillnaderna i nationell lagstiftning i fråga om livsmedelstillsatser och
villkoren för deras användning hindrar den fria rörligheten för livs-
medel; de kan ge upphov till illojal konkurrens och därvid direkt
påverka den gemensamma marknadens upprättande eller funktion.
En tillnärmning av dessa lagar är därför nödvändig.
Dessa krav bör ingå i ett uttömmande direktiv som vid behov utarbetas
stegvis.
Utarbetandet av listor över kategorier av livsmedelstillsatser som skall
täckas av ett direktiv är en fråga som måste beslutas av rådet i enlighetmed artikel 100a i fördraget.
Användningen av sådana livsmedelstillsatser bör godkännas endast på
basis av erkända vetenskapliga och teknologiska kriterier som harfastställts av rådet.
När listor över tillsatser och användningsvillkor för dessa utarbetas bör
samråd ske med Vetenskapliga livsmedelskommittén som bildats
genom kommissionens beslut 74/234/EEG (
3), innan sådana
bestämmelser som kan påverka människors hälsa antas.
Listan över godkända tillsatser måste kunna anpassas till vetenskaplig
och teknisk utveckling; det kan i så fall vara lämpligt att utöver de
förfaranderegler som fastställts genom fördraget även ha ett systemsom tillåter medlemsstaterna att genom tillfälliga nationella åtgärderhjälpa till att finna en gemenskapslösning.
Frågor om att bestämma renhetskriterier för sådana livsmedelstillsatser
och utarbeta metoder för analys och provtagning är av teknisk naturoch bör anförtros kommissionen.
De nuvarande gemenskapsbestämmelserna om färgämnen, konserve-
ringsmedel, antioxidationsmedel och emulgeringsmedel,stabiliseringsmedel, förtjockningsmedel och geleringsmedel kommer
att behöva ändras med anledning av detta direktiv.
I alla de fall då rådet ger kommissionen befogenhet att genomföra
regler om livsmedel, bör bestämmelser skapas för ett förfarande som
gör det möjligt för medlemsstaterna och kommissionen att nära samar-
beta inom Ständiga livsmedelskommittén som bildats genomkommissionens beslut 69/414/EEG (
4).1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 99, 13.4.1987, s. 65 och EGT nr C 12, 16.1.1989.
(2) EGT nr C 328, 22.12.1986, s. 5.
(3) EGT nr L 136, 20.5.1974, s. 1.
(4) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Detta direktiv skall tillämpas på livsmedelstillsatser som hänför
sig till kategorierna i bilaga 1 och som används eller är avsedda attanvändas som ingredienser vid framställning eller beredning av ett livs-medel och som fortfarande finns kvar i den slutliga varan, om än iannan form, och som i det följande kallas ”livsmedelstillsatser”.
2. I detta direktiv avses med livsmedelstillsats : varje ämne som i sig
självt normalt inte konsumeras som ett livsmedel och som normalt inteanvänds som en typiskingrediens i livsmedel, oavsett om det har något
näringsvärde eller inte, och som när det tillsätts ett livsmedel för något
teknologiskt ändamål vid framställning, förädling, beredning, behand-ling, förpackning, transport eller förvaring av sådant livsmedelresulterar eller på goda grunder kan antas resultera i att tillsatsen ellerdess biprodukter direkt eller indirekt blir en beståndsdel i sådana livs-medel.
3. Detta direktiv skall inte tillämpas på
a) processhjälpmedel (
1),
b) ämnen som används för att skydda växter och växtprodukter i
enlighet med gemenskapsregler om växters sundhet,
c) aromämnen som används i livsmedel och som omfattas av rådets
direktiv 88/388/EEG (2),
d) ämnen som tillsätts livsmedel som berikningsmedel (till exempel
mineralämnen, spårämnen eller vitaminer).
Artikel 2
1. I fråga om varje kategori livsmedelstillsatser enligt bilaga 1 för
vilken listor har utarbetats i enlighet med artikel 3.3, får endast de livs-medelstillsatser som finns med i listorna användas vid framställningeller beredning av livsmedel och endast på de villkor som anges idessa.
2. Livsmedelstillsatser skall hänföras till någon av kategorierna i
bilaga 1 med utgångspunkt från den huvudfunktion som tillsatsen
normalt förknippas med. Att tillsatsen placeras i en viss kategori
utesluter dock inte att tillsatsen kan vara godkänd även för andra funk-tioner.
3. Livsmedelstillsatser skall upptas på en lista med utgångspunkt
från de allmänna kriterier som beskrivs i bilaga 2.
Artikel 3
1. Särskilda bestämmelser för tillsatserna i kategorierna i bilaga 1
skall fastställas i ett uttömmande direktiv som inkluderar nuvarande
särdirektiv om vissa kategorier tillsatser. Detta direktiv får emellertid
utarbetas stegvis.
2. Rådet skall på förslag av kommissionen i enlighet med det förfa-
rande som fastställts i artikel 100a i fördraget, anta
a) en uttömmande lista över godkända tillsatser,b) listan över de livsmedel som dessa tillsatser får användas i, villkoren
för att de skall få användas samt, i förekommande fall, en begräns-ning med hänsyn till det teknologiska syftet med deras användning,1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 3
(1) I detta direktiv avses med processhjälpmedel, varje substans som inte i sig
själv konsumeras som en livsmedelsingrediens som avsiktligt används vid
beredning av råvaror, livsmedel eller livsmedelsingredienser för att uppnå
ett visst teknologiskt syfte under behandlingen eller beredningen och somkan resultera i att det i slutprodukten finns en inte avsiktlig, men teknisk
oundviklig rest av detta ämne eller derivater av detta, under förutsättning
att dessa rester inte innebär någon hälsoriskoch inte har någon tek nologisk
effekt på den färdiga produkten.
(
2) EGT nr L 184, 15.7.1988, s. 61.
▼B
c) regler för tillsatser som används som bärare och lösningsmedel, vid
behov även med uppgift om deras renhetskriterier.
3. Följande skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i
artikel 11:
a) Renhetskriterier för ifrågavarande tillsatser.
b) Vid behov, de analysmetoder som behövs för att verifiera att de i a
angivna renhetskriterierna är uppfyllda.
c) Vid behov, förfarandet vid provtagning och metoderna för kvalitativ
och kvantitativ analys av livsmedelstillsatser i och på livsmedel.
d) Övriga regler som behövs för att trygga efterlevnaden av
bestämmelserna i artikel 2.
Artikel 3a
1. Utan hinder av artikel 3.2 a och 3.2 b skall rådet, enligt förfa-
randet i fördragets artikel 100a, på förslag från kommissionen tillåtaatt medlemsstaterna fortsätter att tillämpa förbud mot användning av
vissa tillsatser i vissa livsmedel som betraktas som traditionella, förut-
satt att
— sådana förbud var i kraft den 1 januari 1992, och
— de aktuella medlemsstaterna tillåter framställning och försäljning
inom sina territorier av samtliga livsmedel som inte betraktas somtraditionella och som uppfyller kraven i artikel 3.
2. Utan att det påverkar bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr
2081/92 (
1) och (EEG) nr 2082/92 (2), skall medlemsstaterna före den 1
juli 1994 till kommissionen överlämna en förteckning över livsmedel
som de betraktar som traditionella, med angivande av utförliga skäl till-sammans med de tillämpliga bestämmelser i lagstiftningen somförbjuder användning av vissa tillsatser i dessa livsmedel.
Kommissionen skall före den 1 april 1995 lämna förslag till rådet om
vilka kriterier som skall tillämpas vid besluten om huruvida en produkt
skall betraktas som traditionell och om vilka nationella förbud som kanfortsätta att tillämpas enligt dessa kriterier.
Rådet skall fatta sitt beslut om förslaget före den 1 april 1996.
3. Fram till dess att rådet har fattat det beslut som avses i punkt 2,
får medlemsstaterna fortsätta att tillämpa de förbud som har meddelatskommissionen enligt punkt 2 första stycket, förutsatt att dessa förbuduppfyller de allmänna villkoren i punkt 1.
Artikel 4
1. En medlemsstat som på grund av ny information eller en
omvärdering av befintlig information som gjorts efter det att dettadirektiv eller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 antagits,
på goda grunder anser att användningen av tillsatser i livsmedel, trots
att den sker i enlighet med detta direktiv eller någon lista som utarbe-tats enligt artikel 3, innebär en risk för människors hälsa, får tillfälligtupphäva eller begränsa tillämpningen av de aktuella bestämmelsernainom sitt territorium. Den skall omedelbart underrätta de andramedlemsstaterna och komissionen om detta och ange skälen för sitt
beslut.
2. Kommissionen skall snarast möjligt inom Ständiga livsmedels-
kommittén undersöka de skäl som den i punkt 1 angivnamedlemsstaten åberopat och sedan omedelbart avge sitt yttrande ochvidta lämpliga åtgärder.1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 4
(1) Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för
geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter
och livsmedel (EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 1).
(2) Rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd
för jordbruksprodukter och livsmedel (EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 9).▼M1
▼B
▼B
3. Om kommissionen anser det nödvändigt att ändra detta direktiv
eller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 för att kommatillrätta med de svårigheter som nämns i punkt 1 och för att säkerställa
skyddet för människors hälsa, skall den inleda förfarandet som
fastställs i artikel 11 i syfte att anta dessa ändringar. En medlemsstatsom har vidtagit skyddsåtgärder får i sådant fall behålla dessa tillsändringarna antagits.
Artikel 5
1. För att ta hänsyn till den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen
efter det att en lista enligt artikel 3 blivit antagen, får en medlemsstat
inom sitt territorium tillfälligt godkänna att en tillsats från någon av dekategorier som räknas upp i bilaga 1 och som inte ingår i den relevantalistan saluförs och används, under förutsättning att följande villkor äruppfyllda:
a) Godkännandet skall begränsas till en period av högst två år.b) Medlemsstaten skall se till att livsmedel som innehåller en tillsats
som den har godkänt är föremål för offentlig kontroll.
c) I godkännandet får medlemsstaten kräva att livsmedel som
framställts med en sådan tillsats skall förses med en särskildmarkering.
2. Medlemsstaten skall till de andra medlemsstaterna och till
kommissionen överlämna texten till varje godkännande som beslutatsenligt punkt 1 inom två månader från den dag då beslutet börjar gälla.
3. Innan den tvåårsperiod som anges i punkt 1 a är slut, får
medlemsstaten begära att kommissionen, i listan enligt artikel 3, tarupp den tillsats som varit föremål för nationellt godkännande i enlighetmed punkt 1 i denna artikel. Medlemsstaten skall samtidigt lägga frambevis, som från medlemsstatens synpunkt stöder uppfattningen att till-satsen bör ingå i listan och även ange hur tillsatsen skall användas. Om
kommissionen anser denna begäran berättigad, skall den inleda det
förfarande som fastställts i artikel 100a i fördraget för att ändra listani enlighet med artikel 3. Rådet skall fatta beslut på förslag av kommis-sionen inom 18 månader från den dag då ärendet förelades rådet.
4. Om kommissionen inte lägger fram något förslag enligt punkt 3
inom den i punkt 1 angivna tiden, eller om rådet inte fattar något beslutinom den period på 18 månader som anges i punkt 3, måste det nation-ella godkännandet upphävas. Samtidigt måste varje godkännande av
samma tillsats som lämnats av en annan medlemsstat upphävas.
5. Nytt godkännande för samma tillsats får bara lämnas om den
vetenskapliga eller tekniska utvecklingen efter upphävandet enligt
punkt 4 gör detta berättigat.
Artikel 6
Bestämmelser som kan ha betydelse för människors hälsa skall antas
efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén.
Artikel 7
1. Livsmedelstillsatser som inte är avsedda för försäljning till konsu-
menten får saluföras endast om deras förpackning eller behållare ärförsedd med följande information som måste vara väl synlig, klart
läsbar och outplånlig:
a) — För livsmedelstillsatser som säljs var för sig eller blandade med
varandra anges för varje tillsats det namn som fastställts genomtillämpliga gemenskapsbestämmelser kompletterat med tillsat-sens EEG-nummer eller, om sådana bestämmelser saknas, enbeskrivning av tillsatsen som är så noggrann att tillsatsen kan
skiljas från andra som den skulle kunna förväxlas med, i fallande
ordning i proportion till den sammanlagda vikten.
— När det i tillsatserna ingår andra ämnen eller material eller livs-
medelsingredienser för att underlätta förvaring, försäljning,standardisering, utspädning eller upplösning av en eller flera1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 5
▼B
livsmedelstillsatser, namnet på tillsatsen i enlighet med första
strecksatsen och en uppgift om varje komponent i fallandeordning i proportion till den sammanlagda vikten.
b) — Antingen uppgiften ”för användning i livsmedel”,
— eller uppgiften ”begränsad användning i livsmedel”,
— eller en noggrannare hänvisning till hur den är avsedd att
användas i livsmedel.
c) Vid behov, de särskilda anvisningarna för förvaring och användning.
d) En bruksanvisning, om avsaknaden av en sådan skulle hindra att till-
satsen används på rätt sätt.
e) Ett märke som gör det möjligt att identifiera sändningen eller
partiet.
f) Namn eller firmanamn och adress på tillverkaren eller förpackaren
eller på en säljare som är etablerad inom gemenskapen.
g) Uppgift om det procentuella innehållet av varje beståndsdel som är
föremål för en kvantitativ begränsning i ett livsmedel eller tillräckliginformation om sammansättningen för att köparen skall kunna följa
gemenskapsbestämmelser, eller om sådana saknas, nationella
bestämmelser för livsmedlet i fråga. Om samma kvantitativabegränsning gäller för en grupp beståndsdelar som används var försig eller tillsammans, får det sammanlagda procenttalet anges somen enda siffra.
h) Nettoinnehållet.
i) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som
artikel 3 hänvisar till.
2. Trots bestämmelserna i punkt 1 får den information som krävs i a
andra strecksatsen samt i d—g framgå endast av de dokument somavser partiet och som skall skickas tillsammans med eller före leve-ransen, under förutsättning att uppgiften ”avsedd för framställning av
livsmedel och inte för försäljning i detaljhandeln” anges på väl synlig
plats på den aktuella varans förpackning eller behållare.
Artikel 8
Livsmedelstillsatser som är avsedda att säljas till konsumenten får salu-
föras endast om deras förpackningar eller behållare är försedda med
följande information som måste vara väl synlig, klart läsbar ochoutplånlig:
a) Det namn under vilket varan säljs. Detta namn skall bestå av det
namn som fastställts i gemenskapsbestämmelser som gäller för den
aktuella varan samt varans EEG-nummer eller, om sådana
bestämmelser saknas, av en beskrivning av varan som är sånoggrann att varan kan skiljas från andra som den skulle kunnaförväxlas med.
b) Den information som fordras enligt artikel 7.1 a—f och h.
c) Datum för minsta hållbarhetstid enligt bestämmelserna i artikel 9 i
rådets direktiv 79/112/EEG (
1).
d) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som
artikel 3 hänvisar till.
Artikel 9
Artiklarna 7 och 8 skall inte inverka på mer detaljerade eller mer vitt-
gående lagar och andra författningar om mått och vikt eller som gällerpresentation, klassificering, förpackning och märkning av farliga ämnenoch preparat eller transporten av sådana ämnen.1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 6
(1) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.
▼B
Artikel 10
Medlemsstater får inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som
följer av artiklarna 7 och 8 i fråga om det sätt på vilket uppgifterna i
dessa artiklar skall anges.
De uppgifter som föreskrivs i artiklarna 7 och 8 skall anges på ett språk
som är lätt att förstå för köparen, såvida inte andra åtgärder har vidta-gits för att säkerställa att köparen är informerad. Denna bestämmelse
skall inte hindra att sådana uppgifter anges på olika språk.
Artikel 11
1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för livsme-
delskedjan och djurhälsa, nedan kallad ”kommittén”, inrättad genomartikel 58 i förordning (EG) nr 178/2002 (
1).
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (2) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att
säkerställa att livsmedelstillsatser som tillhör de kategorier som defini-
eras i bilaga 1 får saluföras endast om de stämmer överens med dedefinitioner och regler som fastställts i detta direktiv med tillhörandebilagor.
2. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller motsätta sig att
livsmedelstillsatser, livsmedel eller livsmedelsingredienser saluförs på
grunder som har med livsmedelstillsatserna att göra, om dessa uppfyllerbestämmelserna i detta direktiv, gällande särdirektiv och detuttömmande direktiv som artikel 3 hänvisar till.
3. Punkt 2 skall inte inverka på nationella bestämmelser som är
tillämpliga om motsvarande bestämmelser saknas i det uttömmandedirektiv som artikel 3 hänvisar till.
Artikel 13
Åtgärder för att anpassa gemenskapens gällande direktiv till detta
direktiv skall antas i enlighet med det förfarande som fastställts i
artikel 11.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för
att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan. De
skall genast underrätta kommissionen om detta. De vidtagna åtgärderna
skall
— två år efter anmälan av detta direktiv godkänna saluförande och
användning av livsmedelstillsatser som följer detta direktiv,
— senast tre år efter anmälan (
3) av detta direktiv förbjuda saluförande
och användning av livsmedelstillsatser som inte följer detta direktiv.
2. Punkt 1 skall inte inverka på gällande gemenskapsbestämmelser
eller de nationella bestämmelser som, i avsaknad av de uttömmande1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 7
(1) EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.
(2) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).
(3) Detta direktiv anmäldes hos medlemsstaterna den 28 december 1988.▼M2
▼B
▼B
direktiv som artikel 3 hänvisar till, gäller för vissa grupper av livsme-
delstillsatser eller anger de livsmedel i eller på vilka livsmedelstillsatsersom följer detta direktiv får användas.
Artikel 15
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 8
▼B
BILAGA 1
Kategorier av livsmedelstillsatser
Färgämne
KonserveringsmedelAntioxidationsmedel
Emulgeringsmedel
EmulgeringssaltFörtjockningsmedelGeleringsmedel
Stabiliseringsmedel (
1)
SmakförstärkareSyraSurhetsreglerande medel (
2)
Klumpförebyggande medel
Modifierad stärkelseSötningsmedel
Bakpulver
SkumdämpningsmedelYtbehandlingsmedel (
3)
Mjölbehandlingsmedel
Konsistensmedel
Fuktighetsbevarande medelKelatkomplexbildare (
4)
Enzym (4)(5)
SvällningsmedelDrivgas och förpackningsgas1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 9
(1) Denna kategori omfattar även skumstabiliserande medel.
(2) Dessa kan verka som tvåvägs-surhetsreglerande medel.
(3) Dessa ämnen inkluderar glidmedel
(4) Att dessa termer tas med på denna lista är beroende av framtida beslut eller omnäm-
nande därav i märkningen av livsmedel.
(5) Endast de som används som tillsatser.
▼B
BILAGA 2
Allmänna kriterier för användning av livsmedelstillsatser
1. Livsmedelstillsatser kan bara godkännas om
— det kan visas att det finns ett rimligt teknologiskt behov och ändamålet
inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknologiskt genom-
förbara,
— de, i de mängder som de är föreslagna att användas, inte utgör någon
hälsorisk för konsumenten så långt man kan bedöma med ledning av
tillgängliga vetenskapliga bevis,
— de inte vilseleder konsumenten.
2. Användning av livsmedelstillsatser får endast övervägas om det kan bevisas
att användning av den föreslagna tillsatsen skulle ha påvisbara fördelar för
konsumenten, det är med andra ord nödvändigt att fastslå förekomsten av
det som vanligen anses som ”behov”. Användning av livsmedelstillsatser
bör tjäna ett eller flera av följande ändamål som anges i a—d och endast då
dessa ändamål inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknolo-
giskt genomförbara och tillsatserna inte utgör någon hälsorisk för
konsumenten:
a) Att bevara livsmedlets näringsvärde. En avsiktlig sänkning av ett livsme-
dels näringsvärde kan försvaras endast om livsmedlet inte utgör någon
viktig del i en normal diet eller om tillsatsen är nödvändig för frams-
tällning av livsmedel för konsumentgrupper med speciella dietbehov.
b) Att tillföra nödvändiga ingredienser eller beståndsdelar till livsmedel som
framställs för konsumentgrupper med speciella dietbehov.
c) Att öka hållbarheten eller stabiliteten hos ett livsmedel eller att förbättra
dess sensoriska egenskaper, under förutsättning att detta inte förändrar
livsmedlets natur, substans eller kvalitet så att konsumenten vilseleds.
d) Att fungera som hjälpmedel vid framställning, förädling, beredning,
förpackning, transport eller förvaring av livsmedel, under förutsättning
att tillsatsen inte används för att dölja effekterna av bristfälliga råvaror
eller inte önskvärda (däribland ohygieniska) metoder eller tekniker i
samband med någon av dessa aktiviteter.
3. För att bedöma de eventuella skadliga effekterna av en livsmedelstillsats eller
derivat av en sådan måste den genomgå lämplig toxikologisk undersökning
och utvärdering. Utvärderingen bör också ta hänsyn till exempelvis kumula-
tiva, synergistiska eller förstärkande effekter av användningen samt
människokroppens intolerans mot främmande ämnen.
4. Alla livsmedelstillsatser måste hållas under ständig kontroll och omvärderas
när helst detta är nödvändigt mot bakgrund av ändrade villkor för använd-
ningen och ny vetenskaplig information.
5. Livsmedelstillsatser måste alltid uppfylla de godkända renhetskriterierna.
6. Godkännande av livsmedelstillsatser måste
a) ange de livsmedel som dessa tillsatser får användas i och användningsvill-
koren för dessa,
b) begränsas till den lägsta möjliga nivån för att uppnå den önskade effekten,
c) ta hänsyn till godtagbart dagligt intag eller motsvarande som fastställts för
livsmedelstillsatsen och det sannolika dagliga intaget av den från samtliga
källor. I de fall livsmedelstillsatsen skall användas i livsmedel som är
avsedda för speciella konsumentgrupper, bör hänsyn tas till det möjliga
dagliga intaget av livsmedelstillsatsen inom dessa konsumentgrupper.1989L0107 — SV — 20.11.2003 — 002.001 — 10