5.19 De finansiella transaktionerna klassificeras i kategorier som delas upp i underkategorier, av vilka vissa därtill delas upp i underpositioner. Klassificeringen av transaktionerna i finansiella tillgångar och skulder svarar mot klassificeringen av finansiella tillgångar och skulder (se.5.06—5.08). Definitionerna av kategorierna, underkategorierna och underpositionerna och tilläggsförklaringarna tillhandahålls därför bara en gång i ENS — i denna del av kapitlet om de finansiella transaktionerna. I huvudtexten till kapitlet om balansräkningarna upprepas inte definitionerna och förklaringarna men en översikt av alla tillgångar och skulder som definieras i ENS finns i bilaga I kapitel 7. 5.20 Klassificeringen av finansiella transaktioner och av finansiella tillgångar och skulder grundar sig i första hand på de finansiella tillgångarnas likviditet och juridiska egenskaper. Klassificeringen innehåller inte funktionella kategorier med undantag för en memorandumpost som har samband med direkta investeringar i utlandet. Definitionerna av kategorier, underkategorier och underpositioner är i allmänhet oberoende av klassificeringen av institutionella enheter. Vid behov kan emellertid klassificeringen av finansiella tillgångar och skulder ytterligare detaljeras genom korsklassificering med klassificeringen av institutionella enheter. Inlåning mellan monetära finansinstitut kan tjäna som exempel. Vilken detaljnivå som behövs för klassificeringen av finansiella tillgångar och skulder beror på vilken sektor som skall analyseras.



Tabell 5.1 — Klassificering av finansiella transaktioner Klassificering av finansiella transaktioner Kod Monetärt guld och särskilda dragningsrätter (SDR) F.1 Monetärt guld F.11 Särskilda dragningsrätter (SDR) F.12 Sedlar, mynt och inlåning F.2 Sedlar och mynt F.21 Överförbar inlåning F.22 Övrig inlåning F.29 Värdepapper andra än aktier F.3 Värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat F.33 Kortfristiga F.331 Långfristiga F.332 Finansiella derivat F.34 Lån F.4 Kortfristiga F.41 Långfristiga F.42 Aktier och andra ägarandelar F.5 Aktier och andra ägarandelar, exklusive fondandelar F.51 Noterade aktier F.511 Icke noterade aktier F.512 Andra ägarandelar F.513 Fondandelar F.52 Försäkringstekniska reserver F.6 Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver och pensionsfonder F.61 Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver F.611 Hushållens nettofordran i pensionsfonder F.612 Förskottsbetalning av försäkringspremier och reserver för utestående fordringar F.62 Obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter F.7 Handelskrediter och förskott F.71 Övriga F.79 Memorandumpost: Direkta investeringar i utlandet F.m 5.21 Analyser av hur penningpolitiska åtgärder verkar kan kräva att det går att identifiera penningmängden i balansräkningarna och även i sektorernas och utlandets finansiella konton. Emellertid varierar definitionerna på penningmängden i olika länder och över tiden. Därtill består den av delar som oftast inte svarar mot kategorierna, underkategorierna eller underpositionerna av finansiella tillgångar och skulder så som de definieras i ENS. Vilka sektorer som är penningmängdsskapande, penningsmängdsinnehavare eller penningmängdsneutrala beror därtill på definitionen av de monetära aggregat som studeras. Därför definieras inte penningmängd i ENS. Dock presenteras i en bilaga till detta kapitel en metod som gör det möjligt att visa olika likviditetsmått i balansräkningarna och de finansiella kontona. 5.22 Innovationerna på de finansiella marknaderna har minskat användbarheten av en uppdelning i kortfristiga/långfristiga finansiella tillgångar och skulder. Men i de fall en löptidsanalys är viktig som vid analyser av räntesatser och kapitalavkastning kan det behövas en uppdelning på olika löptider. En indelning efter löptid medges därför i relevanta sammanhang som ett sekundärt klassificeringskriterium. Definition : Kortfristiga finansiella tillgångar (skulder) är finansiella tillgångar (skulder) vars ursprungliga löptid normalt är ett år eller mindre och i undantagsfall högst två år ( 73 ). Långfristiga finansiella tillgångar (skulder) är finansiella tillgångar (skulder) vars ursprungliga löptid normalt är mer än ett år och i undantagsfall mer än två år. 5.23 Många av kategorierna, underkategorierna och underpositionerna av finansiella tillgångar och skulder kan indelas efter de valutaslag de är utställda i.



Definition: Finansiella tillgångar (skulder) i nationell valuta är finansiella tillgångar (skulder) som är utställda i landets officiella valutaslag. Finansiella tillgångar (skulder) i utländsk valuta är finansiella tillgångar (skulder) som inte är utställda i landets officiella valutaslag. Finansiella tillgångar i utländsk valuta omfattar finansiella tillgångar som är utställda i en valutakorg, t.ex. ECU eller SDR, och finansiella tillgångar utställda i guld. En åtskillnad mellan nationell och utländsk valuta är särskilt användbar för kategorin sedlar, mynt och inlåning (AF.2). 5.24 Kategori F.1 består av två underkategorier av finansiella transaktioner: — Monetärt guld (F.11). — Särskilda dragningsrätter (SDR) (F.12). 5.25 De finansiella tillgångar som klassificeras i kategorin monetärt guld och SDR är de enda finansiella tillgångar för vilka det inte finns någon motsvarande skuld i ENS. Därför innebär transaktioner i monetärt guld och SDR (F.1) alltid att äganderätten till en finansiell tillgång förändras (se 5.02). 5.26



Definition: Underkategorin monetärt guld (F.11) består av alla transaktioner i monetärt guld (AF.11), dvs. guld som hålls som en del av valutareserven hos monetära myndigheter eller hos andra som står under effektiv myndighetskontroll. 5.27 Sektorn monetära myndigheter, som grundar sig på ett funktionellt begrepp, består av delsektorn centralbanken (S.121) och statliga institutioner som svarar för verksamheter som vanligtvis utförs av centralbanken. Sådana verksamheter är sedelutgivning, förvaltning av valutareserven och administration av fonder för valutakursstabilisering. Därför är guld normalt en finansiell tillgång endast för centralbanken eller staten. Emellertid, under vissa omständigheter kan andra finansiella företag äga guld som får säljas endast med de monetära myndigheternas uttryckliga medgivande. Under sådana reglerade omständigheter kan begreppet effektiv kontroll tillämpas på guld som ägs av andra finansiella företag än centralbanken. 5.28 Monetärt guld har vanligtvis formen av tackor med en renhet på minst 995/1000. 5.29 Transaktioner i monetärt guld består huvudsakligen av försäljningar och köp av monetärt guld mellan monetära myndigheter. Köp av monetärt guld registreras i kontot för finansiella transaktioner för de inhemska monetära myndigheterna som ökningar av deras finansiella tillgångar. De motsvarande posterna är minskningar av utlandets finansiella tillgångar. 5.30 Transaktioner i icke monetärt guld, dvs. annat guld än monetärt guld, behandlas som anskaffningar minus avyttringar av värdeföremål (om det enda syftet är att skapa en förmögenhetsreserv) och i annat fall som slutlig konsumtion eller insatsförbrukning och/eller lagerinvestering. Transaktioner i icke monetärt guld omfattar de monetära myndigheternas transaktioner i sådant guld som inte ingår i valutareserven. 5.31 Om monetära myndigheter ökar sina innehav av monetärt guld med icke monetärt guld eller frigör monetärt guld från innehaven för icke monetära ändamål anses de ha monetariserat respektive demonetariserat guld. Monetarisering eller demonetarisering av guld ger inte upphov till någon post i kontot för finansiella transaktioner; förändringen i balansräkningen motsvaras i stället av en post i kontot andra volymförändringar i tillgångar till följd av omklassificering, dvs. omklassificeringen av guld som värdeföremål (AN.13) till monetärt guld (AF.11) (se 6.32) eller omvänt, dvs. omklassificering av monetärt guld till guld som värdeföremål. 5.32 Inlåning, värdepapper och lån utställda i guld behandlas som andra finansiella tillgångar än monetärt guld och klassificeras tillsammans med liknande finansiella tillgångar i utländsk valuta i den relevanta kategorin. Icke monetära guldswappar, dvs. avtal som innebär ett tillfälligt byte av icke monetärt guld mot inlåning, behandlas som lån med en tillgång som säkerhet (se 5.81.e). 5.33



Definition: Underkategorien särskilda dragningsrätter (SDR) (F.12) består av alla transaktioner i SDR (AF.12), dvs. internationella reservtillgångar som skapats av Internationella Valutafonden (IMF) och tilldelats dess medlemmar för att öka medlemmarnas existerande reservtillgångar. 5.34 SDR betraktas inte som IMF:s skulder och de IMF-medlemmar som tilldelats SDR har inte en faktisk (ovillkorlig) skuld att betala tillbaka sina tilldelade SDR. SDR innehas uteslutande av offentliga organ, i regel centralbankerna, och är överförbara mellan deltagarna i IMF:s SDR-avdelning och andra av IMF utsedda innehavare (andra centralbanker och vissa internationella organ). SDR representerar varje innehavares garanterade och ovillkorliga rätt att erhålla annan reservtillgång, särskilt utländsk valuta. 5.35 Förändringar i en monetär myndighets innehav av SDR kan uppstå genom transaktioner i SDR, som innebär SDR-betalningar till eller SDR-överföringar från IMF, andra deltagare i IMF:s SDR-avdelning eller andra innehavare. De registreras i de monetära myndigheternas respektive utlandets konto för finansiella transaktioner. Förändringar i SDR kan också uppstå genom förändringar i värdet på SDR, vilka skall registreras i värderegleringskontot, eller genom tilldelningar och indragningar av SDR, vilka skall registreras i kontot för andra volymförändringar i tillgångar (se 6.27.a). 5.36



Definition: Kategorin sedlar, mynt och inlåning (F.2) omfattar alla transaktioner i sedlar, mynt och inlåning (AF.2), dvs. utelöpande sedlar och mynt och all sorts inlåning i nationell och utländsk valuta. 5.37 Kategorin F.2 delas in i tre underkategorier av finansiella transaktioner: — Sedlar och mynt (F.21). — Överförbar inlåning (F.22). — Övrig inlåning (F.29). Det kan vara svårt och i några länder analytiskt inte särskilt meningsfullt att skilja mellan överförbar och icke överförbar inlåning (för skillnaden mellan inlåning och lån se 5.74—5.76). 5.38



Definition: Underkategorin sedlar och mynt (F.21) omfattar alla transaktioner i utelöpande sedlar och mynt (AF.21), som vanligtvis används vid betalningar. 5.39 Underkategorin AF.21 omfattar a) utelöpande sedlar och mynt utgivna av inhemska monetära myndigheter, b) utelöpande sedlar och mynt utgivna av utländska monetära myndigheter och ägda av inhemska enheter. 5.40 Underkategorin AF.21 omfattar inte — sedlar och mynt som inte är utelöpande, t.ex. en centralbanks innehav av egna sedlar eller beredskapslager av sedlar, — jubileumsmynt som vanligtvis inte används vid betalningar. 5.41 Alla sektorer och utlandet kan inneha sedlar och mynt. De är utgivna av centralbanken, statlig myndighet, utlandet, och i undantagsfall andra monetära finansiella institutioner. Sedlar och mynt är en skuld hos den utgivande institutionella enheten. 5.42



Definition: Underkategorin överförbar inlåning (F.22) omfattar alla transaktioner i överförbar inlåning (AF.22), dvs. inlåning (i nationell eller utländsk valuta) som omedelbart kan omvandlas till kontanter eller som är överförbara med check, girering, debitering eller liknande utan någon form av märkbar begränsning eller straffavgift. 5.43 Underkategorin AF.22 omfattar överförbar inlåning hos inhemska och utländska monetära finansiella institutioner. De omfattar överförbar inlåning mellan finansiella institutioner, som t.ex. inlåning från andra monetära finansiella institutioner i centralbanken för att uppfylla obligatoriska krav på reserver, om sådan inlåning förblir överförbar, eller avräkningskonton och valutaswappar mellan centralbanker och/eller mellan andra monetära institutioner. 5.44 Alla sektorer och utlandet kan inneha överförbar inlåning. Den är skuld företrädesvis hos monetära finansiella institutioner och utlandet och ibland hos den offentliga sektorn. 5.45



Definition: Underkategorin övrig inlåning (F.29) omfattar alla transaktioner i övrig inlåning (AF.29), dvs. inlåning (i nationell eller utländsk valuta) som inte är överförbar. Övrig inlåning kan inte användas till att när som helst göra betalningar och kan inte omvandlas till kontanter eller överförbar inlåning utan någon form av märkbar begränsning eller straffavgift. 5.46 Underkategorin AF.29 omfattar a) inlåning på tid. Denna inlåning kan inte disponeras omedelbart eftersom den är bunden för viss tid eller måste sägas upp en viss tid i förväg före uttaget. Den omfattar t.ex. inlåning i centralbanken för obligatoriska reservkrav till den del insättarna inte kan disponera dem utan uppsägning eller annan begränsning, b) sparkonton, sparböcker, sparbevis eller inlåningsbevis som inte kan överlåtas eller, om det är teoretiskt möjligt, kan överlåtas i mycket begränsad omfattning, c) inlåning som ett led i sparprogram eller sparkontrakt. Denna inlåning innebär ofta en förpliktelse för insättaren att göra regelbundna inbetalningar under en viss period och det inbetalda kapitalet och den upplupna räntan blir inte disponibla förrän efter en viss tid. Denna inlåning kombineras ibland med erbjudande vid slutet av sparperioden om lån som står i viss proportion till det ackumulerade sparandet med syftet att köpa eller bygga en bostad, d) inlåningsbevis som är utställda av spar- och lånekassor, byggsparkassor, kreditföreningar och liknande, ibland kallade andelar, som juridiskt eller i praktiken kan lösas in på begäran eller efter en relativt kort uppsägning, e) sådana återbetalningspliktiga marginalbetalningar i samband med finansiella derivat som redovisas som skulder hos monetära finansiella institutioner (se 5.81.c), f) kortfristiga återköpsavtal (repor) som är skulder hos monetära finansiella institutioner (se 5.81.d) ( 74 ). 5.47 Underkategorin AF.29 omfattar inte överlåtbara inlåningsbevis och överlåtbara sparbevis (certifikat). Dessa klassificeras i kategorin värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (AF.33). 5.48 Underkategorien AF.29 omfattar vidare a) officiella ECU som innehas av centralbanken. Dessa finansiella tillgångar består av ECU som utgivits av EMI mot monetära reserver från medlemsstaternas centralbanker med syftet att genomföra EMS-avtalet. Dessa ECU kan användas av EMI och medlemsstaternas centralbanker som medel för avräkning och för transaktioner mellan dem och EMI. EMI kan ge monetära institutioner i tredje land samt internationella monetära institutioner status som Andra Innehavare av ECU ( 75 ), b) centralbankens finansiella fordringar och skulder uppkomna genom den mycket kortfristiga finansieringsmekanismen och den kortfristiga monetära stödmekanismen. Dessa administreras av EMI ( 76 ), c) finansiella fordringar på IMF som är delar av internationella reserver och som inte har formen av lån. De består av en IMF-medlems reservtranchställning vilken uppstår genom delbetalning av en medlems kvot av reservtillgångar och fondens nettoanvändning av medlemmens valuta, d) skulder till IMF som inte är i form av lån. De består av användning av krediter från fonden inom IMF:s ”General Resources Account”; den visar storleken på den del av en medlems egna valutor innestående hos IMF som medlemmen är förpliktigad att återköpa. 5.49 Alla sektorer och utlandet kan inneha annan inlåning. Den är skuld hos företrädesvis monetära finansiella institutioner och utlandet men också hos andra sektorer, t.ex. offentliga sektorn (se 5.74—5.76). 5.50



Definition: Kategorin värdepapper andra än aktier (F.3) består av alla transaktioner i värdepapper andra än aktier (AF.3), dvs. finansiella tillgångar som är innehavarinstrument, vilka vanligtvis är överlåtbara och i vilka det förekommer handel på andrahandsmarknader eller som kan användas för avräkning och som inte ger innehavaren någon form av äganderätt till den institutionella enhet som har givit ut dem. 5.51 Kategorin AF.3 omfattar finansiella tillgångar som vanligtvis representeras av dokument som är avsedda att omsättas och vars nominella värde bestäms vid utgivningen. Den omfattar växlar, obligationer, inlåningsbevis (certifikat), företagscertifikat, förlagsbevis, finansiella derivat och liknande instrument som vanligtvis är föremål för handel på de finansiella marknaderna (för skillnaden mellan värdepapper andra än aktier och lån, se 5.77—5.80). 5.52 Alla sektorer och utlandet kan äga värdepapper andra än aktier som finansiella tillgångar. De är skulder företrädesvis hos finansiella och icke-finansiella företag, staten, kommuner och utlandet. 5.53 Kategori F.3 delas in i två underkategorier av finansiella transaktioner: ( 77 ) — Värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.33). — Finansiella derivat (F.34). 5.54



Definition: Underkategorin värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.33) består av alla transaktioner i värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (AF.33), dvs. värdepapper andra än aktier som ger innehavaren den ovillkorliga rätten till en fast eller i kontrakt bestämd rörlig avkastning i form av kupongbetalningar (ränta) och/eller en bestämd fast summa på en eller flera specificerade dagar eller som börjar från en vid emissionen bestämd dag. 5.55 Underkategorin F.33 kan om det är relevant delas in i två underpositioner av finansiella transaktioner: — Kortfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.331). — Långfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.332). 5.56



Definition: Underpositionen kortfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.331) består av alla transaktioner i kortfristiga värdepapper andra än aktier (AF.331), dvs. värdepapper andra än aktier med en kortfristig ursprunglig löptid (se 5.22) utom finansiella derivat. 5.57 Kortfristiga värdepapper andra än finansiella derivat emitteras vanligen till underkurs. 5.58 Underposition AF.331 omfattar a) statsskuldväxlar och andra kortfristiga värdepapper som emitterats av den offentliga sektorn, inklusive sådana som getts ut av andra monetära finansiella institutioner för att uppfylla deras obligatoriska reservkrav, b) omsättningsbara kortfristiga papper som emitterats av finansiella och icke-finansiella företag. En mängd olika termer används för sådana papper, bl.a. certifikat, växlar, egna växlar, handelsväxlar, finansväxlar och inlåningsbevis, c) kortfristiga värdepapper som emitterats med stöd av långfristiga löften om försäljning (NIF — Note Issuance Facilites), d) bankaccepter. En bankaccept är finansiella företags accept av trattor, varuväxlar eller finansväxlar utställda av icke-finansiella företag med det ovillkorliga löftet att betala ett bestämt belopp en bestämd dag. Accepten representerar en ovillkorlig finansiell fordran för innehavarens del och en ovillkorlig skuld för det accepterande finansiella företaget. Den motsvarande transaktionen hos det finansiella företaget är en transaktion i ett kortfristigt lån från det finansiella företaget till sin kund. Därför rekommenderas att accepter behandlas som en faktisk skuld hos det accepterande finansiella företaget och en finansiell fordran hos innehavaren även om några medel inte har utväxlats. En flexibel tillämpning av denna rekommendation kan vara nödvändig med hänsyn till nationell praxis och variationer i konstruktionen av dessa instrument. 5.59 Underpositionen AF.331 omfattar inte värdepapper där handeln, om än teoretiskt möjlig, är mycket begränsad och vilka av denna orsak klassificeras som övrig inlåning (AF.29) eller kortfristiga lån (AF.41) efter vad som anses lämpligt (se 5.74—5.76). 5.60



Definition: Underpositionen långfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.332), består av alla transaktioner i långfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (AF.332), dvs. värdepapper andra än aktier med en långfristig ursprunglig löptid (se 5.22), exklusive finansiella derivat. 5.61 Långfristiga värdepapper emitteras vanligtvis med kupong. 5.62 Underpositionen AF.332 omfattar a) innehavarobligationer, b) förlagsobligationer, ofta benämnda förlagslån, c) obligationer med valfria löptider, av vilka den senaste ligger mer än ett år framåt i tiden, d) odaterade eller eviga obligationer, e) skuldförbindelse med rörlig ränta (FRN — floating rate notes), f) indexreglerade värdepapper, vars värde är knutet till ett prisindex, priset på en råvara eller ett valutakursindex, g) diskonteringsobligationer och nollkupongare, h) eurobonds. En obligationsemission, som placeras samtidigt på marknaden i minst två länder och som är utställd i en valuta som inte behöver vara någon av dessa länders, vanligtvis genom internationella syndikat av finansiella företag från olika länder, i) privat emitterade obligationer, dvs. obligationer som genom bilaterala avtal riktar sig till vissa placerare, om de åtminstone potentiellt kan bli föremål för handel; om inte, skall de behandlas som långfristiga lån, j) lån som de facto har blivit föremål för handel. Detta skall tolkas så att det endast gäller om de omsätts på organiserade andrahandsmarknader (se 5.79), k) värdepapper som ett resultat av konvertering av lån. En konvertering innebär två finansiella transaktioner: likvidation av lånet och skapandet av det nya värdepapperet, l) förlagslån och obligationer som kan konverteras till aktier antingen i det emitterande bolaget eller i ett annat bolag, så länge de inte har konverterats. En konvertering innebär två finansiella transaktioner: likvidation av förlagslånet eller obligationslånet och emissionen av aktier. Om konverteringsoptionen kan skiljas från det underliggande papperet skall denna betraktas som en särskild finansiell tillgång och klassificeras i underkategorin finansiella derivat (AF.34) (se 5.67.a och 5.67.b), m) aktier och obligationer med fast avkastning men utan rätt att få del av restvärdet när ett bolag upplöses, inklusive preferensaktier utan äganderätt. 5.63 Underpositionen AF.332 omfattar vidare finansiella tillgångar som emitterats i samband med värdepapperiseringen av lån, inteckningslån, kreditkortsfordringar, utestående fordringar och andra tillgångar. Ibland ersätter det nyemitterade värdepapperet den ursprungliga tillgången, som annulleras. Alternativt överförs den ursprungliga tillgången till en annan institutionell enhet och de nya värdepapperen ersätter den ursprungliga tillgången i den ursprungliga institutionella enhetens balansräkning. I detta fall skall den ursprungliga tillgången registreras i balansräkningen för den nya institutionella enhet som innehar den. 5.64 Underposition F.332 omfattar inte — transaktioner i värdepapper som ingår i återköpsavtal. Återköpsavtal klassificeras i underkategorin övrig inlåning (se 5.46.f) eller i kategorin lån (se 5.81.d) beroende på vilka institutionella enheter som berörs. Papper som är utlånade eller som är föremål för återköp byter inte balansräkning och förblir klassificerade i AF.332, — transaktioner i värdepapper som inte är föremål för handel. De klassificeras i underkategorin långfristiga lån, — transaktioner i lån som inte är föremål för handel, inklusive sådana lån som sålts till tredje man men för vilka det inte finns någon organiserad andrahandsmarknad (se 5.79). 5.65



Definition: Underkategorin finansiella derivat (F.34) består av alla transaktioner i finansiella derivat (AF.34), dvs. finansiella tillgångar som är baserade på eller härledda från ett annat underliggande instrument. Det underliggande instrumentet är vanligtvis en annan finansiell tillgång men kan också vara en råvara eller ett index. 5.66 Finansiella derivat kallas också sekundära instrument och eftersom motivet för deras tillkomst ofta är att undvika risker kallas de också riskgarderingsinstrument (hedging instruments). Endast de sekundära instrument som har ett marknadsvärde eftersom de är föremål för handel eller kan avräknas på marknaden är finansiella tillgångar i ENS och klassificeras i underkategorin AF.34 (se 5.05). 5.67 Underkategorin AF.34 omfattar a) omsättningsbara optioner och OTC-optioner. Optioner är villkorade tillgångar som ger innehavaren rätten men inte skyldigheten att köpa från (när det gäller en köpoption) eller sälja till (när det gäller en säljoption) utfärdaren av optionen (option writer) finansiella eller icke-finansiella tillgångar (det underliggande instrumentet) till ett i förväg bestämt pris (strike price) inom en given tidsperiod (amerikansk option) eller på en given dag (europeisk option). Köparen av optionen betalar en premie (optionspriset) för utfärdarens åtagande att sälja eller köpa en bestämd mängd av den underliggande tillgången eller att på köparens anmodan tillhandahålla lämplig gottgörelse. Åtagandet skall behandlas som en skuld hos optionsutfärdaren eftersom optionspriset representerar den aktuella kostnaden för utfärdaren att köpa sig fri från den villkorade skulden, b) warrants. De är form av omsättningsbara optioner, som ger innehavarna rätten att av utfärdaren (vanligtvis ett bolag) köpa ett bestämt antal aktier eller obligationer under speciella villkor inom en bestämd tidsperiod. Det finns också valuta-warrants vars värde baseras på den mängd av en valuta som behövs för att köpa en annan vid eller före stängningsdagen samt en cross-valuta-warrants bunden till en tredje valuta. Warrants-utfärdaren anses ha tagit på sig en skuld som representerar den aktuella kostnaden att köpa sig fri från den villkorade skulden, c) futures, men endast om de har ett marknadsvärde på grund av att de är föremål för handel eller kan avräknas. Futures är åtaganden att leverera eller mottaga en leverans av en bestämd mängd av en råvara avstandardkvalitet, utländsk valuta eller ett värdepapper till ett fastställt pris på en bestämd leveransdag inom en bestämd leveransperiod. Futures kan också baseras på ett index i stället för på bestämda finansiella eller icke-finansiella tillgångar, ▼M5 d) swappar, men endast om de har ett marknadsvärde på grund av att de är förmål för handel eller kan avräknas. Swappar är avtal enligt kontrakt mellan två parter som kommer överens om att byta betalningsströmmar på lika stora skuldbelopp under en viss tid och enligt förutbestämda regler. De mest förekommande varianterna är ränteswappar, valutaswappar och valutaränteswappar (cross currency interest swaps). Ränteswappar innebär ett byte av räntebetalningar av olika karaktär, t.ex. fast ränta mot rörlig ränta, två olika rörliga räntor, fast ränta i en valuta och rörlig ränta i en annan etc. Valutaswappar (inklusive alla terminskontrakt) är valutaaffärer enligt en förutbestämd växelkurs. Valutaränteswappar innebär ett byte av bestämda belopp i två olika valutor med påföljande betalningsströmmar som inbegriper både ränte- och betalningsflöden, under en viss tid och enligt förutbestämda regler. Ingen av de betalningar som följer av dessa skall betraktas som kapitalinkomst inom systemet, och alla betalningar skall bokföras på kontot för finansiella transaktioner, e) framtida räntesäkringsavtal (FRA – forward rate agreements), men endast om de har ett marknadsvärde på grund av att de är föremål för handel eller kan avräknas. FRA är avtal enligt kontrakt enligt vilka två parter i syfte att skydda sig mot ränteförändringar kommer överens om att ränta på en bestämd avräkningsdag skall betalas på ett fiktivt lånebelopp som aldrig lånats upp eller ut. Betalningarna relateras till skillnaden mellan den överenskomna räntesatsen och marknadsräntan på avräkningsdagen. Dessa betalningar betraktas inte som kapitalinkomst i systemet utan skall bokföras som finansiella derivat. ▼B 5.68 Underkategorin AF.34 omfattar inte — det underliggande instrumentet som det finansiella derivatet baseras på, — återbetalningspliktiga marginalbetalningar i samband med finansiella derivat. De klassificeras som övrig inlåning (AF.29) (se 5.46.e) eller lån (AF.4) (se 5.81.c) beroende på vilka institutionella enheter som berörs, — sekundära instrument, som inte är föremål för handel och inte kan avräknas på marknaden. 5.69



Definition: Kategorin lån (F.4) består av alla transaktioner i lån (AF.4), dvs. finansiella tillgångar som skapas när långivare — antingen direkt eller genom mäklare — ger lån till låntagare, antingen bestyrkta genom icke överlåtbara dokument eller ej styrkta med dokument. 5.70 Vanligtvis karaktäriseras lån av följande egenskaper: — Lånevillkoren är fastställda antingen av det finansiella företag som beviljar lånet eller efter förhandlingar direkt mellan långivare och låntagare eller via mäklare. — Initiativet till lånet kommer vanligtvis från låntagaren. — Ett lån är en ovillkorlig skuld till långivaren, som skall återbetalas då det förfaller och som är räntebärande. 5.71 Kategori F.4 kan i de fall det är relevant delas upp i två underkategorier av finansiella transaktioner: — Kortfristiga lån (F.41). — Långfristiga lån (F.42). 5.72



Definition: Underkategorin kortfristiga lån (F.41) består av alla transaktioner i kortfristiga lån (AF.41), dvs. lån med en kortfristig ursprunglig löptid (se 5.22) och lån som skall betalas tillbaka vid uppsägning. 5.73



Definition: Underkategorin långfristiga lån (F.42) består av alla transaktioner i långfristiga lån (AF.42), dvs. lån med en långfristig ursprunglig löptid (se 5.22). 5.74 Skillnaden mellan transaktioner i lån (F.4) och transaktioner i inlåning (F.22 och F.29) kan ofta grundas på vem som tagit initiativet till transaktionen. Om initiativet har tagits av en låntagare klassificeras transaktionen i kategorin lån. Om initiativet har tagits av en långivare klassificeras transaktionen i en av underkategorierna för inlåning. Emellertid är det ofta en bedömningsfråga att avgöra vem som tagit initiativet till transaktionen. 5.75 Kortfristiga lån till inhemska eller utländska monetära finansiella institutioner skall normalt klassificeras i en av underkategorierna för inlåning (AF.22 och AF.29) medan kortfristig inlåning hos andra institutionella enheter än inhemska eller utländska monetära finansiella institutioner klassificeras i underkategorin kortfristiga lån (AF.41). Därför är inlåning företrädesvis skulder hos inhemska och utländska monetära finansiella institutioner (se 5.44 och 5.49), medan monetära finansiella institutioner normalt inte har några kortfristiga låneskulder i ENS. 5.76 Det kan vara analytiskt användbart att tillåta undantag från ovanstående regel. Exempel härpå är sparkonton i den offentliga sektorn och icke-monetära guldswappar mellan monetära finansiella institutioner (se 5.81.e) ( 78 ). 5.77 Skillnaden mellan transaktioner i lån (F.4) och transaktioner i värdepapper andra än aktier (F.3) kan grunda sig på graden av möjlighet att omsätta de finansiella tillgångarna på marknaden och innebörden av detta. 5.78 Värdepappersemissioner består av ett stort antal identiska dokument, vart och ett på ett jämnt belopp, som tillsammans utgör det upplånade beloppet. Lån däremot grundar sig i de flesta fall på ett enda dokument och transaktioner i lån sker mellan en långivare och en låntagare. Vid syndikerat lån är emellertid lånet beviljat av flera långivare. 5.79 Andrahandshandel i lån förekommer. Dock förekommer handel i individuella lån endast tillfälligtvis. Om ett lån kan säljas på en organiserad marknad skall det klassificeras i kategorin värdepapper andra än aktier. Vanligtvis innefattar detta en uttalad konvertering av det ursprungliga lånet (se 5.62.j och 5.62.k). 5.80 Standardlån erbjuds i de flesta fall av finansiella företag och de ges ofta till hushållen. Det finansiella företaget bestämmer villkoren och hushållen kan endast välja att acceptera eller inte acceptera lånen. I motsats till detta är icke-standardlån vanligtvis resultatet av förhandlingar mellan långivaren och låntagaren. Detta är ett viktigt kriterium som underlättar att skilja mellan icke-standardlån och värdepapper andra än aktier. När det gäller offentliga värdepappersemissioner bestämmer låntagaren emissionsvillkoren, möjligen efter konsultationer med banken/konsortieledaren. När det gäller privata värdepappersemissioner fastställer långivaren och låntagaren tillsammans emissionsvillkoren (se 5.62.i). 5.81 Kategorin AF.4 omfattar a) saldon på avräkningskonton, t.ex. koncernsaldon mellan icke-finansiella företag och deras utländska dotterbolag, men med undantag av saldon som är skulder hos monetära finansiella institutioner och som har klassificerats i en av underkategorierna för inlåning, b) anställdas fordringar till följd av vinstdelning, c) återbetalningspliktiga marginalinbetalningar i samband med finansiella derivat, vilka är skulder hos andra institutionella enheter än monetära finansiella institutioner (se 5.46.e), d) kortfristiga återköpsavtal (repor) vilka är skulder hos andra institutionella enheter än monetära finansiella institutioner (se 5.46.f) och långfristiga återköpsavtal, e) lån som härleds från icke-monetära guldswappar. Dessa är avtal som innebär tillfälligt byte av icke-monetärt guld mot inlåning. De liknar lån mot säkerhet i det att köparen av guldet betalar säljaren med lån mot säkerhet i guldet under avtalstiden och erhåller en återbäring från det bestämda priset när guldet återköps, f) lån som motpost till bankaccepter (se 5.58.d), g) finansiell leasing och avtal om köp på avbetalning ( 79 ), h) lån för att finansiera handelskrediter, i) inteckningslån, j) konsumtionskrediter, k) revolverande krediter, l) amorteringslån, m) lån som säkerhet för att uppfylla vissa förpliktelser. 5.82 Kategori AF.4 omfattar vidare a) finansiella fordringar och skulder som härrör från det medelfristiga stödet åt medlemsstaternas betalningsbalanser. Lånen administreras av EMI ( 80 ), b) finansiella fordringar på IMF i form av lån genom General Arrangements to Borrow eller genom särskilda låneavtal med medlemmarna, c) skulder till IMF i form av lån genom Structural Adjustment Facility, Enhanced Structural Adjustment Facility och Trust Fund. 5.83 Kategori AF.4 omfattar inte — obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (AF.7), inklusive handelskrediter och förskott (AF.71), — finansiella tillgångar och skulder till följd av utländsk äganderätt till fast egendom såsom mark och byggnader. De klassificeras i kategorin andra ägarandelar (AF.513) (se 5.95.f). 5.84 Lån kan vara finansiella tillgångar och skulder i alla sektorer och utlandet. Dock har monetära finansiella institutioner normalt inga kortfristiga låneskulder i ENS. 5.85 Underkategorierna kortfristiga lån och långfristiga lån delas inte in i underpositioner i ENS. Men trots det kan det vara analytiskt användbart att dela in särskilt de långfristiga lånen i konsumtionskrediter ( 81 ), inteckningslån ( 82 ) och andra lån. 5.86 Definition : Kategorin aktier och andra ägarandelar (F.5) består av alla transaktioner i aktier och andra ägarandelar (AF.5), dvs. finansiella tillgångar som representerar äganderätt till bolag eller kvasibolag. Dessa finansiella tillgångar berättigar vanligtvis innehavarna till en del av bolagens eller kvasibolagens vinster och till en del av nettotillgångar ( 83 ) vid en eventuell likvidering. Aktier utbjudna till försäljning, men ej förvärvade via emission registreras ej i ENS. Aktier och andra ägarandelar betraktas som amorterade när de återköps av det emitterande bolaget, eller då de utbyts mot ett företags nettotillgångar i händelse av likvidation. 5.87 Kategorin F.5 delas upp i två underkategorier av finansiella transaktioner: — Aktier och andra ägarandelar, exklusive fondandelar (F.51). — Fondandelar (F.52). 5.88



Definition: Underkategorin aktier och andra ägarandelar exklusive fondandelar (F.51) består av alla transaktioner i aktier och andra ägarandelar exklusive fondandelar (AF.51), dvs. finansiella tillgångar exklusive fondandelar som representerar äganderätt till bolag eller kvasibolag. Dessa finansiella tillgångar berättigar vanligtvis innehavarna till en del av bolagens eller kvasibolagens vinster och till en del av deras nettotillgångar vid en eventuell likvidering. 5.89 Underkategorin F.51 kan när det är relevant delas in i tre underpositioner av finansiella transaktioner: — Noterade aktier, exklusive fondandelar (F.511). — Icke noterade aktier, exklusive fondandelar (F.512). — Andra ägarandelar (F.513). 5.90



Definition: Underpositionen noterade aktier, exklusive fondandelar (F.511) består av alla transaktioner i noterade aktier, exklusive fondandelar (AF.511) och underpositionen icke noterade aktier, exklusive fondandelar (F.512) består av alla transaktioner i icke noterade aktier exklusive fondandelar (AF.512). Aktier representerar ägarintresse i bolagens kapital i form av värdepapper som i princip är överlåtbara. Underposition AF.511 omfattar sådana aktier vars pris noteras på en erkänd fondbörs eller annan form av andrahandsmarknad och AF.512 omfattar sådana aktier som inte är noterade. 5.91 Underpositionerna AF.511 och AF.512 omfattar a) aktier emitterade av aktiebolag: dvs. värdepapper som ger innehavarna delägarstatus och berättigar dem både till en del av den totalt utdelade vinsten och en del av nettotillgångarna vid en eventuell likvidering, b) inlösta aktier i aktiebolag: dvs. aktier där kapitalet återbetalats men som behålls av innehavarna, som fortsätter att vara delägare och berättigade till en del i vinsten efter det att utdelningarna på det återstående registrerade kapitalet betalats och också till en del i överskottet vid en eventuell likvidering, dvs. nettotillgångarna minus det återstående registrerade kapitalet, c) utdelningsaktier emitterade av aktiebolag; dvs. värdepapper 1) vilka allt efter land och omständigheter vid emissionerna har olika namn som t.ex stiftaraktier, vinstaktier, utdelningsaktier etc. och som inte ingår i det registrerade kapitalet, 2) vilka inte ger innehavarna delägarstatus i egentlig mening (rätt till del i återbetalning av det registrerade kapitalet, rätt till en avkastning på detta kapital, rösträtt på bolagsstämmor osv.), 3) vilka berättigar innehavarna till en del av den vinst som återstår efter det att utdelningarna på det registrerade kapitalet betalats och till en del av det återstående överskottet vid likvidering, d) preferensaktier eller aktier som ger rätt till del i utdelningen av restvärdet vid upplösningen av ett bolag. Dessa kan vara noterade eller onoterade på en erkänd fondbörs. 5.92 Underpositionerna AF.511 och AF.512 omfattar inte a) utbjudna men inte tecknade aktier. De registreras inte i ENS, b) förlagslån och obligationer som kan konverteras till aktier. De registreras i räkenskaperna i underkategorin AF.33 fram till dess att de konverteras (se 5.62.l), c) de andelar som har tecknats av komplementärerna i kommanditbolag. De klassificeras i underpositionen AF.513, d) statens tillskott av kapital till internationella organisationer, som juridiskt sett är aktiebolag. De klassificeras i underpositionen AF.513 (se 5.95.c). 5.93 Underpositionerna F.511 och F.512 omfattar inte fondaktier, dvs. sådana nya aktier som aktieägarna erhåller i proportion till sina innehav. Sådana emissioner som varken förändrar bolagets skulder till sina aktieägare eller aktieägarnas proportionella andelar i bolaget är inga finansiella transaktioner och registreras inte i ENS (se 6.56). Detsamma gäller för splitemissioner. 5.94



Definition: Underpositionen andra ägarandelar (F.513) består av alla transaktioner i andra ägarandelar (AF.513), dvs. alla former av ägarandelar som inte klassificeras i underpositionerna AF.511 och AF.512 eller underkategorin AF.52. 5.95 Underposition AF.513 omfattar a) alla former av ägarandelar i företag som inte är aktier; 1) komplementärernas andelar i kommanditbolag, 2) ägarandelar i företag vars ägare är delägare och inte aktieägare, 3) kapital investerat i handels- eller kommanditbolag, som är självständiga juridiska personer, 4) kapital investerat i ekonomiska föreningar, som är självständiga juridiska personer, b) den offentliga sektorns kapitalinvesteringar i offentligägda företag, som inte är aktiebolag men som genom speciallagstiftning är självständiga juridiska personer (se 2.16.c), c) statens kapitalinvesteringar i internationella organisationer, med IMF som enda undantag, även om dessa juridiskt sett är aktiebolag (t.ex. Europeiska investeringsbanken), d) EMI:s finansiella resurser som kommit från bidrag från de nationella centralbankerna ( 84 ), e) kapitalinvesteringar i finansiella och icke-finansiella kvasibolag (se 2.13.f). Storleken på dessa investeringar är lika med nya investeringar (kontant eller i natura) minus kapitaluttag (se 4.61), f) utländska enheters finansiella tillgångar mot konstruerade statistiska inhemska enheter (se 2.15) och omvänt. 5.96



Definition: Underkategorin fondandelar (F.52) består av alla transaktioner i fondandelar (AF.52), dvs. andelar som emitterats av en speciell typ av finansiella företag, vars enda ändamål är att investera de insamlade medlen på penningmarknaden, kapitalmarknaden och/eller fastighetsmarknaden. 5.97 Underkategorin AF.52 omfattar andelar emitterade av finansiella företag som, beroende på vilket land det gäller, kallas värdepappersfonder, aktiefonder och andra kollektiva investeringsprogram, t.ex. (UCITS), vare sig fonderna är öppna, delvis öppna eller slutna. Dessa andelar kan vara noterade eller icke noterade. Om de är icke noterade kan de vanligtvis inlösas på begäran till ett värde som motsvarar deras andelar i det finansiella företagets egna kapital. Detta egna kapital omvärderas regelbundet efter marknadspriserna på dess olika komponenter. 5.98 Definition : Kategorin försäkringstekniska reserver (F.6) består av alla transaktioner i försäkringstekniska reserver (AF.6), dvs. försäkringsföretags och (självständiga och icke självständiga) pensionsfonders försäkringstekniska avsättningar för att täcka förpliktelser mot försäkringstagare och förmånstagare såsom föreskrivs i rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om försäkringsföretags årsredovisningar och konsoliderade räkenskaper ( 86 ). 5.99 Kategori AF.6 omfattar — hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver, — hushållens nettofordran i pensionsfonder, — förskottsbetalningar av försäkringspremier, — reserver för utestående fordringar. 5.100 Försäkringstekniska reserver är finansiella tillgångar — hos försäkringstagare — vad avser hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver och pensionsfonder samt förskottsbetalningar av försäkringspremier, — hos förmånstagare — vad avser reserver för utestående fordringar. 5.101 Försäkringstekniska reserver är skulder — hos liv- och icke-livförsäkringsföretag och självständiga pensionsfonder som ingår i delsektorn försäkringsföretag och pensionsfonder (S.125), — hos icke-självständiga pensionsfonder som ingår i samma sektor som de institutionella enheter som bildat fonderna. Avsättningar och liknande fonder hos arbetsgivare för de anställdas pensioner (icke självständiga fonder) omfattas också av kategorin AF.6 om de beräknas enligt försäkringsmatematiska kriterier liknande dem som försäkringsföretag och självständiga fonder tillämpar. I annat fall är sådana avsättningar täckta av de aktier eller andra ägarandelar som emitterats av den institutionella enhet som gör avsättningarna. 5.102 Kategori AF.6 omfattar inte reserver upprättade av institutionella enheter klassificerade i delsektorn för socialförsäkring (S.1314). I ENS är dessa reserver inte skulder hos delsektorn för socialförsäkring. 5.103 Kategori F.6 är uppdelad i två underkategorier av finansiella transaktioner: — Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver och pensionsfonder (F.61). — Förskottsbetalningar av försäkringspremier och reserver för utestående fordringar (F.62). 5.104



Definition: Underkategorin hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver och pensionsfonder (F.61) består av alla transaktioner i hushållens nettofordran i livförsärkingsreserver och pensionsfonder (AF.61), tekniska avsättningar hos berörda företag och kvasibolag i syfte att — när de upprättade villkoren är uppfyllda — kunna infria kommande ersättnings- och understödsanspråk. 5.105 Underkategorin F.61 är uppdelad i två underpositioner av finansiella transaktioner: — Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver (F.611). — Hushållens nettofordran i pensionsfonden (F.612). 5.106



Definition: Underpositionen hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver (AF.611), dvs. tekniska avsättnigar för att täcka utelöpande risker och tekniska avsättnigar för bonusförpliktelser som ökar slutvärdet av bonuskapitalet eller liknande program. 5.107 Underpositionen AF.611 omfattar livförsäkringsavsättningar, avsättningar för bonus och premierabatter och tekniska avsättningar för livförsäkringsprogram där investeringsrisken tas av försäkringstagaren som det definieras i artiklarna 27, 29 och 31 i rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 för försäkringsföretags årsredovisningar och konsoliderade räkenskaper. 5.108 Transaktioner i hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver består av tillskott minus utfall, vilka måste skiljas från nominella kapitalvinster och kapitalförluster på försäkringsföretagens investerade kapital (se 6.57): Tillskott omfattar a) faktiska premieintäkter under den löpande räkenskapsperioden, b) plus premietillägg som svarar mot avkastningen av investeringarna av reserverna, som skall tillfalla försäkringstagarhushållen, c) minus administrationskostnader för livförsäkring. Utfall omfattar a) förfallna belopp till innehavare av kapitalförsäkringar och liknande försäkringsprogram och förfallna belopp till förmånstagare vid försäkrade personers död, b) plus betalningar på försäkringar som återköps före förfallodagen. 5.109 Livförsäkringsreserver är finansiella tillgångar hos inhemska eller utländska hushåll och skulder hos inhemska eller utländska försäkringsföretag. Beträffande gruppförsäkringar hos t.ex. ett bolag för de anställdas räkning skall de anställda och inte arbetsgivaren anses vara fordringsägarna eftersom de är att betrakta som de verkliga försäkringstagarna. 5.110



Definition: Under positionen hushållens nettofordran i pensionsfonder (F.612) består av alla transaktioner i hushållens pensionsfonder (AF.612), tekniska avsättningar hos självständiga och icke självständiga pensionsfonder som är grundade av arbetsgivare och/eller anställda eller grupper av egenföretagare för att tillförsäkra anställda eller egenföretagare pensioner. 5.111 Transaktioner i hushållens nettofordran i pensionsfonder består av tillskott minus utfall, vilka måste skiljas från nominella kapitalvinster och kapitalförluster på pensionsfondernas investerade kapital (se 6.57). Tillskott omfattar a) faktiska inbetalningar till pensionsfonder från anställda, arbetsgivare, egenföretagare eller annan institutionell enhet till förmån för individer eller hushåll med fordringar på fonderna och intjänade under den löpande redovisningsperioden, b) plus extra bidrag som motsvarar kapitalavkastningen från pensionsfondernas investeringar av reserverna, som skall tillfalla de deltagande hushållen, c) minus administrationskostnader för fonden under perioden. Utfall omfattar a) sociala förmåner som svarar mot de regelbundna utbetalningar eller andra förmåner som betalas till pensionärer eller deras anhöriga, b) plus sociala förmåner som består av engångsbelopp att betalas till personer när de går i pension. 5.112 Transaktioner i hushållens nettofordran i pensionsfonder omfattar inte medel som överförs från icke självständiga pensionsfonder till självständiga pensionsfonder klassificerade i delsektorn försäkringsföretag och pensionsfonder (S.125) som en följd av en ombildning av en fond till en annan. Detta skall registreras i kategorin andra förändringar i sektorklassificering och struktur (K.12.1) på kontot för andra volymförändringar i tillgångarna (se 6.30). 5.113 Nettofordran i pensionsfonder är finansiella tillgångar hos inhemska eller utländska hushåll och inte finansiella tillgångar hos den institutionella enhet som administrerar dem. 5.114



Definition: Underkategorin förskottsbetalningar av försäkringspremier och reserver för utestående fordringar (F.62) består av alla transaktioner i förskottsbetalningar av försäkringspremier och ersättningsreserver (AF.62), dvs. tekniska avsättningar hos försäkringsföretag och (självständiga och icke självständiga) pensionsfonder för a) den del av tecknade bruttopremier som hänför sig till den följande räkenskapsperioden (förskottsbetalningar av försäkringspremier) b) den beräknade totala slutliga kostnaden för att reglera alla krav som uppkommit genom händelser som har inträffat under räkenskapsperioden, antingen dessa är anmälda eller inte, minus belopp som redan betalats på sådana krav (reserver för utestående fordringar). 5.115 Förskottsbetalningar uppstår därför att försäkringspremier i allmänhet förfaller till betalning i början av den period som försäkringen täcker och denna period sammanfaller normalt inte med räkenskapsperioden. Vid slutet av perioden då balansräkningen sammanställs skall därför delar av de betalda försäkringspremierna under räkenskapsperioden täcka risker under den kommande perioden. Förskottsbetalningar av försäkringspremier beräknas på basis av förhållandet mellan involverade risker och den tid som återstår på kontraktets löptid. I kontot för finanisella transaktioner består förskottsbetalningar av försäkringspremier mellan försäkringstagare och försäkringsföretag av den del av premier som är förfallen till betalning under räkenskapsperioden men som avser att täcka utelöpande risker under den kommande perioden. 5.116 Förskottbetalningar av försäkringspremier är finansiella tillgångar hos försäkringstagarna. Om dessa förskottbetalningar avser livförsäkring är försäkringstagarna inhemska eller utländska hushåll. Om de avser icke livförsäkring kan försäkringstagarna tillhöra vilken sektor som helst i ekonomin eller utlandet. Vad de av försäkringstagarna betalda försäkringspremierna eller sociala avgifterna är avsedda för, kan tas som norm för att fördela förskottsbetalningarna mellan sektorerna i ekonomin och utlandet. 5.117 Reserver för utestående fordringar hålls av försäkringsföretag för att täcka de belopp de förväntas att betala vad gäller krav som ännu inte är reglerade, t.ex. därför att de är tvistiga. Giltiga krav som accepterats av försäkringsföretag anses förfallna till betalning när händelsen som givit upphov till kravet inträffar — oavsett hur lång tid det tar att reglera tvistiga krav. 5.118 Reserver för utestående fordringar är finansiella tillgångar hos förmånstagarna som kan tillhöra vilken sektor som helst i ekonomin eller utlandet. 5.119 Underkategorin AF.62 omfattar avsättningar för icke premieintäkter, andra försäkringstekniska avsättningar, utestående krav och utjämningsavsättningar så som finns definierat i artiklarna 25, 26, 28 och 30 i rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om försäkringsförtags årsredovisningar och konsoliderade räkenskaper. 5.120



Definition: Kategorin obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (F.7) består av alla transaktioner i obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (AF.7) dvs. finansiella fordringar som uppkommer som en motpost till en finansiell eller icke finansiell transaktion när det föreligger en tidsskillnad mellan transaktionen och den motsvarande betalningen. 5.121 Kategori F.7 omfattar transaktioner i finansiella fordringar som härrör från tidig eller sen betalning för transaktioner i varor eller tjänster, fördelningstransaktioner eller sekundärhandel med finansiella tillgångar. De består av motposttransaktioner om betalningen är förfallen men inte betald. Skulder som uppstår genom upplupna intäkter och förfallna men inte betalda skulder klassificeras också under denna kategori. 5.122 Kategori F.7 omfattar inte a) statistika diskrepanser andra än tidsskillnader mellan transaktioner i varor och tjänster, fördelningstransaktioner eller finansiella transaktioner och motsvarande betalningar, b) poster om vilka det inte föreligger tillräcklig information för att klassificera. Klassificeringen skall baseras på den information som finns tillgänglig, c) poster om vars innehåll över huvud taget inget är känt, d) den differens i betalnigsbalansen som kallas restpost (net errors and omissions), e) tidig eller sen betalning (inklusive förfallna men inte betalda skulder) i de fall finansiella tillgångar skapas eller att andra skulder än de som klassificeras i F.7 löses in. De förblir klassificerade i sin egen kategori. 5.123 Kategori F.7 delas upp i två underkategorier av finansiella transaktioner: a) Handelskrediter och förskott (F.71). b) Obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter, exlusive handelskrediter och förskott (F.79). 5.124



Definition: Underkategorin handelskrediter och förskott (F.71) består av alla transaktioner i handelskrediter och förskott (AF.71), dvs. finansiella fordringar i samband med kreditgivningen vid leverantörers och köpares transaktioner i varor och tjänster och förskottsbetalningar för produkter under framställning eller för beställda produkter och vilka är förbundna med sådana transaktioner. 5.125 Underkategorin AF.71 omfattar a) finansiella fordringar i samband med leverans av varor och tjänster, där betalning ej ägt rum, b) handelskredit som accepterats av factoringföretag utom när den är att betrakta som lån, c) upplupna lokalhyror, d) förfallna men inte betalda skulder beträffande varor och tjänster när dessa bevisligen inte är lån. 5.126 Underkategorin AF.71 omfattar inte lån för att finansiera handelskrediter. De klassificeras i AF.4 (se 5.81.h). 5.127 Handelskrediter och förskott kan vara finansiella tillgångar eller skulder hos alla sektorer och utlandet. 5.128



Definition: Underkatgorin obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter exklusive handelskrediter och förskott (F.79) består av alla transaktioner i obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter exlusive handelskrediter och förskott (AF.79), dvs. finansiella fordringar som uppkommer när det finns en tidsskillnad mellan fördelningstransaktioner eller finansiella transaktioner på sekundärmarknaden och den motsvarande betalningen. Den omfattar också finansiella fordringar som beror på upplupna intäkter. 5.129 Underkategorin AF.79 omfattar finansiella fordringar som uppkommer genom tidskillnad mellan upplupna transaktioner och gjorda betalningar av t.ex. a) skatter, b) sociala avgifter, c) löner, d) arrende för mark och mineraltillgångar, e) utdelningar, f) räntor, g) transaktioner i finansiella tillgångar på sekundärmarknaden. ▼M4 De belopp av skatter och sociala avgifter som skall erläggas till den offentliga sektorn och införas under AF 79, skall ej omfatta den del av dessa skatter och sociala avgifter, som ej förväntas bli erlagd, och utgör därför ett krav utan verkligt värde från den offentliga sektorn. ▼B 5.130 Den motsvarande finansiella transaktionen till förfallna räntor på finansiella tillgångar (se 5.17) skall helst registreras som återinvesterad i den fiansiella tillgången. Registreringen av räntor kommer dock att anpassas till nationell praxis. Om de förfallna räntorna inte registreras som återinvesterade i den finansiella tillgången skall de klassificeras i underkategorin F.79. 5.131 När räntorna förfaller till betalning registreras två finansiella transaktioner (se 5.17): för det första — om räntorna betalas — en transaktion i den finansiella tillgång som används för betalningen eller — om räntorna inte betalas — en ökning av förfallna men inte betalda räntor att registrera i underkategorin F.79; för det andra den motsvarande finansiella transaktionen som reducerar långivarens nettofordran på låntagaren. 5.132 Definition : Direkta investeringar i utlandet (F.m) består av alla transaktioner i direkta investeringar i utlandet (AF.m), dvs. finansiella investeringar som medför en varaktig relation mellan en inhemsk institutionell enhet i en ekonomi (”direktinvesterare”) och en inhemsk institutionell enhet i en annan ekonomi än investerarens (”direktinvesteringsföretag”). Direktinvesterarens syfte är att utöva en betydande grad av inflytande på ledningen av företaget i den andra ekonomin. Direkta investeringar om fattar både den inledande transaktionen mellan direktinvesteraren och direktinvesteringsföretaget och alla följande kapitaltransaktioner mellan dem och mellan närstående företag, både i bolagsform och andra företag ( 87 ). 5.133 Transaktioner i finansiella tillgångar och skulder som utgör direkta investeringar skall registreras under respektive kategori av finansiella transaktioner, t.ex. lån (F.4), aktier och andra ägarandelar (F.5) och obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (F.7). Emellertid skall de direkta investeringarna i utlandet inom varje kategori särredovisas som en memorandumpost.