Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BRÅDETS DIREKTIV
av den 27 juli 1976
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om reflexanordningar för motorfordon och
släpvagnar till dessa fordon
(76/757/EEG)
(EGT L 262, 27.9.1976, s. 32)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"A1 Anslutningsakten för Grekland (*) L 291 17 19.11.1979
"A2 Anslutningsakten för Spanien och Portugal (*) L 302 23 15.11.1985
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 1
RÅDETS DIREKTIV
av den 27 juli 1976
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om reflexanord-
ningar för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon
(76/757/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
med beaktande av följande:
De tekniska krav som motorfordon måste uppfylla enligt nationell
lagstiftning avser bl.a. deras reflexanordningar.
Dessa krav skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna. Det är därför
nödvändigt att alla medlemsstater antar samma krav, antingen som till-
lägg till eller i stället för sina nuvarande bestämmelser, särskilt för att
därmed för alla fordonstyper medge det förfarande för EEG-typgodkän-
nande som beskrivs i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande
av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (3).
Rådet har i direktiv 76/756/EEG (4) fastställt gemensamma krav för
montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och
släpvagnar till dessa fordon.
Ett harmoniserat förfarande för typgodkännande av reflexanordningar
gör det möjligt för varje medlemsstat att kontrollera överensstämmelsen
med de gemensamma konstruktions- och provningskraven och att
underrätta övriga medlemsstater om sina resultat genom att översända
ett exemplar av det utfärdade typgodkännandeintyget för varje typ av
reflexanordning. Märkningen med ett EEG-typgodkännandemärke på
alla reflexanordningar som tillverkats i enlighet med den godkända typen
undanröjer behovet av tekniska kontroller på dessa reflexanordningar i
de övriga medlemsstaterna.
Det är önskvärt att hänsyn tas till de tekniska krav som antagits av FNs
ekonomiska kommission för Europa i dess reglemente nr 3 (Enhetliga
bestämmelser för godkännande av reflexanordningar för motorfor-
don) (5), vilket ingår som bilaga till avtalet av den 20 mars 1958 om
antagande av enhetliga bestämmelser för godkännande och ömsesidigt
erkännande av godkännande av utrustning och delar till motorfordon.
Tillnärmningen av nationell lagstiftning för motorfordon omfattar
medlemsstaternas ömsesidiga erkännande av de kontroller som var och
en av dem utför på grundval av gemensamma krav.!B
(1) EGT nr C 55, 13.5.1974, s. 14.
(2) EGT nr C 109, 19.9.1974, s. 26.
(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
(4) EGT nr L 262, 27.9.1976, s. 1.
(5) Ekonomiska kommissionen för Europa, dokument
E/ECE/324o
Tillägg 2.E/ECE/TRANS/5051976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 2
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Varje medlemsstat skall bevilja EEG-typgodkännande för varje typ
av reflexanordning som uppfyller de konstruktions- och provningskrav
som anges i bilagorna 0, 1, 3 och 5-12.
2. Den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkännande skall vidta
de åtgärder som är nödvändiga för kontroll av att serietillverkade
exemplar överensstämmer med den godkända typen, i den mån det är
nödvändigt och vid behov i samarbete med de behöriga myndigheterna i
övriga medlemsstater. En sådan kontroll skall begränsas till stickprover.
Artikel 2
Medlemsstaterna skall för varje typ av reflexanordning som de
godkänner i enlighet med artikel 1 tilldela tillverkaren eller dennes
representant ett EEG-typgodkännandemärke enligt mallen i bilaga 3.
Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra
användning av märken som kan leda till förväxling av reflexanordningar
som har typgodkänts i enlighet med artikel 1 och andra anordningar.
Artikel 3
1. Ingen medlemsstat får förbjuda att reflexanordningar släpps ut på
marknaden av skäl som hänför sig till deras konstruktion eller funktion
om de är försedda med EEG-typgodkännandemärke.
2. En medlemsstat får dock förbjuda att reflexanordningar som är
försedda med EEG-typgodkännandemärke släpps ut på marknaden om
dessa systematiskt avviker från den godkända typen.
Medlemsstaten skall genast underrätta övriga medlemsstater och
kommissionen om vidtagna åtgärder och ange skälen för sitt beslut.
Artikel 4
De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall inom en månad till
de behöriga myndigheterna i övriga medlemsstater sända ett exemplar av
typgodkännandeintygen, varav ett exempel visas i bilaga 2, för varje typ
av reflexanordning som har beviljats eller vägrats godkännande.
Artikel 5
1. Om den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkännande
konstaterar att ett antal reflexanordningar som är försedda med samma
EEG-typgodkännandemärke inte överensstämmer med den godkända
typen, skall medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa
att produktionen överensstämmer med den godkända typen. De behöriga
myndigheterna i medlemsstaten skall underrätta motsvarande myndig-
heter i övriga medlemsstater om vidtagna åtgärder som vid systematisk
brist på överensstämmelse kan medföra att EEG-typgodkännande
återkallas. De nämnda myndigheterna skall vidta samma åtgärder när
de av de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat underrättas om
sådan brist på överensstämmelse.
2. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall inom en månad
underrätta varandra om en eventuell återkallelse av EEG-typgodkännan-
de och om skälen till en sådan åtgärd.
Artikel 6
Av varje beslut som fattats i enlighet med de bestämmelser som antagits
för genomförande av detta direktiv, att vägra eller återkalla typgodkän-
nande för en reflexanordning eller förbjuda att den släpps ut på
marknaden eller används, skall i detalj framgå de skäl på vilka beslutet
grundas. Ett sådant beslut skall delges den berörda parten, som samtidigt!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 3
skall upplysas om vilka möjligheter till prövning som står till buds inom
ramen för gällande lagstiftning och inom vilken tid prövning skall
begäras.
Artikel 7
Ingen medlemsstat får vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller
nationellt typgodkännande för ett fordon av skäl som hänför sig till dess
reflexanordningar om dessa är försedda med EEG-typgodkännandemär-
ke och är monterade i enlighet med de krav som anges i direktiv
76/756/EEG.
Artikel 8
Ingen medlemsstat får vägra att registrera ett fordon eller förbjuda att det
saluförs, tas i bruk eller används av skäl som hänför sig till dess
reflexanordningar om dessa är försedda med EEG-typgodkännandemär-
ke och är monterade enligt de krav som anges i direktiv 76/756/EEG.
Artikel 9
I detta direktiv avses med fordon dels varje motorfordon som är avsett att
användas på väg, med eller utan karosseri, som har minst fyra hjul och
som är konstruerat för en högsta hastighet som överstiger 25 km/h, dels
släpvagnar till dessa fordon, med undantag för spårbundna fordon,
jordbrukstraktorer och lantbruksmaskiner och andra motorredskap.
Artikel 10
Varje ändring som är nödvändig för att anpassa kraven i bilagorna till den
tekniska utvecklingen skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 13 i
direktiv 70/156/EEG.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de bestämmelser som
är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 juli 1977 och skall
genast underrätta kommissionen om detta. De skall börja tillämpa dessa
bestämmelser senast den 1 oktober 1977.
2. Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna även se till att
kommissionen underrättas om alla förslag till lagar och andra författ-
ningar som de avser att anta inom det område som omfattas av detta
direktiv. Underrättelsen skall lämnas i så god tid att kommissionen
hinner lämna synpunkter på förslaget.
Artikel 12
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 4
Bilageförteckning
Bilaga 0 (*) Definitioner, överensstämmelse med godkänd typ, allmänna
föreskrifter, särskilda föreskrifter
Bilaga 1 Definitioner av tekniska termer
— Tillägg 1: Symboler och enheter
— Tillägg 2: Symboler
Bilaga 2 Mall för EEG-typgodkännandeintyg
Bilaga 3 Föreskrifter för EEG-typgodkännande och märkning
— Tillägg: Exempel på EEG-typgodkännandemärke
(Bilaga 4)
Bilaga 5 (*) ProvningsförfarandeBilaga 6 (*) Föreskrifter för form och mått
— Tillägg: Reflexanordningar för släpvagnar — Klass 3
Bilaga 7 (*) Föreskrifter om färg
Bilaga 8 (*) Fotometriska föreskrifterBilaga 9 (*) Beständighet mot yttre påverkanBilaga 10 (*) De optiska egenskapernas stabilitet med avseende på åldrandeBilaga 11 (*) VärmebeständighetBilaga 12 (*) FärgbeständighetTillägg till bilagorna: Provningarnas kronologiska ordning!
B
(*) De tekniska kraven i denna bilaga är lika med dem i reglemente nr 3 från
Ekonomiska kommissionen för Europa. Särskilt indelningen i punkter ärdensamma. När en punkt i reglemente nr 3 saknar motsvarighet i dettadirektiv anges därför dess nummer för fullständighetens skull inom parentes.1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 5
BILAGA 0
DEFINITIONER, ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP ,
ALLMÄNNA FÖRESKRIFTER, SÄRSKILDA FÖRESKRIFTER
(1.)
2. DEFINITIONER
2.1 Definitionerna av de tekniska termer som används i detta direktiv anges i
bilaga 1.
2.2 En typ av reflexanordning definieras av de exemplar och den beskrivande
litteratur som sänds in tillsammans med ansökan om EEG-typgodkännan-
de. Reflexanordningar kan anses höra till en typ om de har en eller flera
”reflekterande, optiska enheter” som är identiska med de på standardmo-dellen för den aktuella typen, och om deras övriga delar endast uppvisarsådana avvikelser från standardmodellen att de egenskaper som behandlas
i detta direktiv inte påverkas.
2.3 Reflexanordningar indelas i två klasser allt efter sina fotometriska
egenskaper: ”Klass I” och ”Klass III” (se 4.3 i bilaga 3).
(3.)
(4.)5. ÖVERENSSTÄMMELSE MED GODKÄND TYP
5.1 Varje anordning som är försedd med EEG-typgodkännandemärke skall
stämma överens med den typ som är godkänd med detta märke. Den
behöriga myndigheten som tilldelar EEG-typgodkännandemärket skallbehålla två provexemplar som tillsammans med EEG-typgodkännandein-tyget tjänar till att fastställa om de reflexanordningar med EEG-typgod-
kännandemärke som finns på marknaden uppfyller dessa krav.
(5.2)
(5.3)
6. ALLMÄNNA FÖRESKRIFTER
6.1 Reflexanordningar skall vara så konstruerade att de fungerar tillfredsstäl-
lande vid normal användning. De får dessutom inte ha något fel i utförandeeller konstruktion som inverkar menligt på deras effektiva funktion eller
bibehållande i gott skick.
6.2 De delar som ingår i reflexanordningar får inte vara enkla att ta isär.6.3 De optiska delarna i en reflexanordning får inte vara utbytbara.6.4 Reflexanordningens utvändiga yta måste vara enkel att rengöra. Ytan får
följdaktligen inte vara ojämn. Det får dock finnas utskjutande delar under
förutsättning att dessa inte försvårar rengöringen.
7. SÄRSKILDA FÖRESKRIFTER (PROVNINGAR)
7.1 Reflexanordningar måste även uppfylla kraven på mått och form, samt de
färgegenskaper och fotometriska, fysiska och mekaniska krav som
beskrivs i bilagorna 6-12.
7.2 Beroende på arten av de material som reflexanordningarna och särskilt
deras optiska enheter är framställda av kan de behöriga myndigheternabemyndiga laboratorierna att utesluta vissa överflödiga provningar, med
det uttryckliga förbehållet att detta påpekas separat under rubriken
”Anmärkningar” i EEG-typgodkännandeintyget.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 6
BILAGA 1
DEFINITIONER A V TEKNISKA TERMER
1.1 REFLEX-REFLEKTION
Med reflex-reflektion avses en reflektion där ljuset reflekteras i riktningar
som ligger nära den riktning från vilket ljuset kommer. Denna egenskap
bibehålls vid betydande ändringar av infallsvinkeln.
1.2 REFLEXOPTIK
Med reflexoptik avses en kombination av optiska komponenter som
medger reflex-reflektion.
1.3 REFLEXANORDNING
Med reflexanordning avses en anordning som används för att indikera
närvaron av ett fordon genom reflektion av ljuset från en ljuskälla som inteär ansluten till fordonet, när iakttagaren befinner sig nära ljuskällan.
I detta direktiv betraktas följande inte som reflexanordningar:— Reflexnummerplåtar.— De reflexskyltar som nämns i ADR.— Andra plåtar och reflexskyltar som måste användas i överens-
stämmelse med enskilda medlemsstaters bestämmelser vad avser
vissa fordonskategorier eller vissa användningssätt.
1.4 EN REFLEXANORDNINGS REFLEKTERANDE YTA
Med en reflexanordnings reflekterande yta avses den reflekterande ytan på
en reflexanordning i ett plan vinkelrätt mot referensaxeln och sombegränsas av de plan som berör ytterkanterna av reflexanordningensljusprojicerande yta och som är parallell med denna axel. För att bestämma
den reflekterande ytans nedre, övre och sidobegränsning skall endast
vertikala och horisontella plan användas.
1.5 REFERENSAXEL
Med referensaxel avses ljussignalens karakteristiska axel, vilken anges av
tillverkaren för användning som riktningsreferens (H = 0°, V = 0°) vidfotometriska mätningar och vid montering av reflexanordningar påfordonet.
1.6 REFERENSCENTRUM
Med referenscentrum avses skärningen mellan referensaxeln och den yttre
ljusavgivande ytan, vilken anges av tillverkaren av reflexanordningen.
1.7 SPRIDNINGSVINKEL
Med spridningsvinkel avses vinkeln mellan de räta linjer som förbinder
referenscentrum och mottagarens mittpunkt och belysningskällans mitt-
punkt.
1.8 INFALLSVINKEL
Med infallsvinkel avses vinkeln mellan referensaxeln och den räta linje
som förbinder referenscentrum och ljuskällans centrum.
1.9 VRIDNINGSVINKEL
Med vridningsvinkel avses den vinkel som reflexanordningen har vridits
runt sin referensaxel med start från ett givet läge.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 7
1.10 REFLEXANORDNINGENS ÖPPNINGSVINKEL
Med reflexsanordningens öppningsvinkel avses den största vinkel under
vilken den reflekterande ytan kan observeras, antingen från ljuskällan eller
från mottagarens mittpunkt.
1.11 BEL YSNING A V REFLEXANORDNINGEN
Med belysning av reflexanordningen avses den ljusstyrka som mäts i ett
plan vinkelrätt mot de infallande strålarna och som går genom referen-scentrum.
1.12 REFLEKTIONSKOEFFICIENT (CIL)
Med reflektionskoefficient avses reflekterad ljusstyrka i fastställd riktning
dividerad med belysningen av reflexanordningen vid given infalls-,reflektions- och vridningsvinkel.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 8
Tillägg 1
SYMBOLER OCH ENHETER
A = Arean av den reflekterande ytan på reflexanordningen (cm2).
C = Referenscentrum.NC = Referensaxel.
Rr = Mottagare, iakttagare eller mätanordning.
Cr = Mottagarens centrum.Ør = Mottagarens diameter Rr, om cirkulär (cm).Se = Ljuskälla.
Cs = Ljuskällans centrum.
Øs = Ljuskällans diameter (cm).De = Avstånd från centrum Cs till centrum C (m).D’e = Avstånd från centrum Cr till centrum C (m).
Anm: De och D ’e är i allmänhet mycket lika och under normala observations-
förhållanden skall man anta att De = D ’e.
D = Observationsavståndet till den reflekterande ytan vid vilket denna ser
kontinuerlig ut.
α= Observationsvinkel.
/betatwo= Infallsvinkel. I förhållande till linjen CsC, som alltid antas vara
horisontell, anges denna vinkel med: − (vänster), + (höger), + (upp)
eller − (ned) beroende på placeringen av källan Se i förhållande tillaxeln NC, när reflexanordningen betraktas.För varje riktning som definieras av två vinklar, vertikal och horisontell,
anges alltid den vertikala vinkeln först.
γ= Mätanordningens öppningsvinkel Rr sett från punkt C.
δ= Källans öppningsvinkel Se sett från punkt C.
ε= Rotationsvinkel. Denna vinkel är positiv för medurs rotation, när den
reflekterande ytan betraktas. Om reflexanordningen är märkt ”TOP”, tas
detta läge som utgångsläge.
E = Belysning av reflexanordningen (lux).CIL = Reflektionskoefficient (millicandela/lux). Vinklar uttrycks i grader och
minuter.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 9
Tillägg 2
SYMBOLER
VERTIKALPROJEKTION
!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 10
BILAGA 2
MALL FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDEINTYG
(Största format: A4 [210 × 297 mm])
!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 11
BILAGA 3
FÖRESKRIFTER FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDE OCH MÄRKNING
1. ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE
1.1 Ansökan om EEG-typgodkännande skall lämnas in av innehavaren av
handelsbeteckningen eller varumärket eller den som representerar honom.
1.2 För varje typ av reflexanordning skall ansökan följas av1.2.1 en kortfattad beskrivning av de tekniska specifikationerna för de material
som ingår i reflexanordningens optiska del,
1.2.2 tillräckligt detaljerade ritningar (i tre exemplar) som medger identifiering
av typen och som anger det geometriska läget för montering av
reflexanordningen på fordonet. Ritningarna skall ange det avsedda lägetför typgodkännandenumret och tilläggssymboler i förhållande till denrektangel som omger EEG-typgodkännandemärket,
1.2.3 provexemplar av reflexanordningen i rött; det antal exemplar som skall
inlämnas framgår av bilaga 5,
1.2.4 eventuellt två provexemplar i gult och/eller färglösa provexemplar i de fall
typgodkännandet samtidigt eller senare utvidgas till att omfatta gulaoch/eller färglösa anordningar.
2. MÄRKNING
2.1 Reflexanordningar som inlämnas för EEG-typgodkännande skall vara
försedda med
— sökandens handelsbeteckning eller varumärke, som skall vara klart
läsbart och outplånligt,
— ett eller flera ord ”TOP”, placerade horisontellt överst på den
reflekterande ytan, när detta krävs för att entydigt bestämma den ellerde vridningsvinklar som anges av tillverkaren.
2.2 På varje reflexanordning skall det finnas tillräckligt med plats för
EEG-typgodkännandemärke. Denna plats skall anges på de ritningar
som anges i 1.2.2.
3. EEG-TYPGODKÄNNANDE
3.1 Om alla exemplar som lämnas in i enlighet med 1 uppfyller kraven i punkt
6 och 7 i bilaga 0 skall EEG-typgodkännande beviljas och ett
typgodkännandenummer tilldelas.
3.2 Detta nummer får inte tilldelas någon annan typ av reflexanordning utom i
det fall där EEG-typgodkännandet utvidgas till en annan typ som endast
avviker i färg.
3.3 Om EEG-typgodkännande begärs för en typ av belysnings- och ljus-
signaleringsanordning som består av en reflexanordning och andra lyktor,
får ett gemensamt EEG-typgodkännandemärke tilldelas under förutsätt-ning att reflexanordningen uppfyller kraven i detta direktiv och att var ochen av de övriga lyktorna som ingår i den typ av belysnings- och
ljussignalanordning som ansökan avser överensstämmer med de sär-
direktiv som gäller för dessa.
4. MÄRKEN
4.1 Varje reflexanordning som överensstämmer med en typ som godkänts i
enlighet med detta direktiv skall vara försedd med ett EEG-typgodkän-
nandemärke.
4.2 Detta märke skall bestå av en rektangel som omger den gemena bokstaven
”e”, följd av en bokstavs- eller sifferkod som identifierar den medlemsstatsom har beviljat typgodkännandet:
1 för Tyskland
2 för Frankrike
3 för Italien!
B
!A21976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 12
4 för Nederländerna
6 för Belgien
9 för Spanien
11 för Förenade kungariket13 för LuxemburgDK för Danmark
GR för Grekland
IRL för IrlandP för Portugal
samt ett EEG-typgodkännandenummer motsvarande numret på EEG-
typgodkännandeintyget som utfärdats för den aktuella typen av reflex-
anordning.
4.3 EEG-typgodkännandemärket skall kompletteras med en tilläggssymbol,
bestående av den romerska siffran I eller III, vilken anger den klass somreflexanordningen har tilldelats när EEG-typgodkännandet beviljades.
4.4 EEG-typgodkännandenumret skall placeras i närheten av rektangeln som
omger bokstaven ”e”.
4.5 EEG-typgodkännandemärket och tilläggssymbolen skall sitta på glaset
eller ett av glasen så att det är outplånligt och klart läsbart även dåreflexanordningarna har monterats på fordonet.
4.6 I tillägget visas ett exempel på EEG-typgodkännandemärke tillsammans
med tilläggssymbolen.
4.7 När ett gemensamt EEG-typgodkännandenummer tilldelas, som nämns
under 3.3, för en typ av belysnings- och ljussignalanordning bestående av
en reflexanordning och andra lyktor får ett gemensamt EEG-typgodkän-
nandemärke anbringas, som består av
— en rektangel som omger bokstaven ”e”, följd av en bokstavs- eller
sifferkod som identifierar den medlemsstat som har beviljat kom-ponenttypgodkännandet,
— ett EEG-typgodkännandenummer,— de tilläggssymboler som krävs enligt de olika direktiv under vilka
EEG-typgodkännande har beviljats.
4.8 Måtten för de olika delarna i detta märke får inte understiga det största av
det minsta mått som anges för enskilda märkningar i direktiven under vilkaEEG-typgodkännande har beviljats.!
A2
!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 13
Tillägg
EXEMPEL PÅ EEG-TYPGODKÄNNANDEMÄRKE
Den reflexanordning som är försedd med ovanstående EEG-typgodkännandemärke är en reflexanordning som har
EEG-typgodkänts i Nederländerna (4) i klass I under nummer 216.!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 14
(BILAGA 4)
BILAGA 5
PROVNINGSFÖRFARANDE
5.1 Den som ansöker om EEG-typgodkännande skall inlämna tio provex-
emplar.
5.2 Efter kontroll av de allmänna föreskrifterna (punkt 6 i bilaga 0) och
föreskrifterna avseende form och mått (bilaga 6) skall de tio provex-emplaren undersökas med avseende på färgegenskaper (bilaga 7) och
CIL (bilaga 8) vid en observationsvinkel på 20 ’och en infallsvinkel
V = H = 0° eller, vid behov, i det läge som definieras i 8.4 och 8.4.1. Detvå reflexanordningarna som ger lägsta och högsta värde skall sedanprovas fullständigt som framgår av 8.3. Dessa två exemplar skall
behållas av laboratorierna enligt punkt 5.1 i bilaga 0 för de ytterligare
kontroller som kan bli nödvändiga. De övriga åtta exemplaren skall delasin i fyra grupper om två i varje:
Grupp 1 — De två exemplaren provas avseende motståndskraft mot
vatten (9.1) och sedan, om resultatet av detta prov ärtillfredsställande, avseende motståndskraften mot motor-bränslen och smörjoljor (9.3 och 9.4).
Grupp 2 — De två exemplaren utsätts, vid behov, för korrosions-
provning (9.2) och sedan provas motståndskraften förreflexanordningens baksida (9.5). Dessa exemplar provas
sedan avseende värmebeständighet (bilaga 11).
Grupp 3 — De två exemplaren utsätts för provning av de optiska
egenskapernas stabilitet med avseende på åldrande
(bilaga 10).
Grupp 4 — De två exemplaren utsätts för provning för färgbestän-
dighet (bilaga 12).
5.3 Efter de provningar som nämns i 5.2 skall reflexanordningarna i
respektive grupp ha
3.1 en färg som uppfyller de i bilaga 7 fastställda kraven; detta kontrolleras
med en kvalitativ metod och bekräftas, vid eventuell tveksamhet med enkvantitativ metod,
3.2 ett CIL-värde som uppfyller de i bilaga 8 fastställda kraven och som
dessutom efter provning uppnår minst 60 % av det värde som tidigare
uppnåtts med samma exemplar. Provningen skall uteslutande utförasmed en observationsvinkel på 20 ’och en infallsvinkel på V = H = 0°
eller, vid behov, i det läge som anges i 8.4 och 8.4.1.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 15
BILAGA 6
FÖRESKRIFTER FÖR FORM OCH MÅTT
6.1 FORM OCH MÅTT FÖR REFLEXANORDNINGAR I KLASS I
1.1 Den reflekterande ytan på reflexanordningar i klass I skall kunna
skrivas in i en cirkel med en diameter på 200 mm.
1.2 Formen av den reflekterande ytan skall vara enkel och får inte på
normalt observationsavstånd kunna förväxlas med en bokstav, ettnummer eller en triangel.
1.3 Som ett undantag från 1.2 är en form som liknar bokstäver och
nummer med enkla former som 0, I, U eller 8 tillåtna.
6.2 FORM OCH MÅTT FÖR REFLEXANORDNINGAR I KLASS III
2.1 Den reflekterande ytan för reflexanordningar i klass III skall ha form
som en liksidig triangel. Om ordet ”TOP” finns inskrivet i en vinkelinnebär detta att spetsen av denna vinkel skall monteras uppåt.
2.2 Den reflekterande ytan får i mitten ha ett trekantigt, icke-reflekterande
område, vars sidor är parallella med den yttre triangeln.
2.3 Den reflekterande ytan får vara sammanhängande. Det kortaste
avståndet mellan två närliggande optiska enheter får dock inte i någotfall överstiga 15 mm.
2.4 Den reflekterande ytan på en reflexanordning skall anses samman-
hängande om kanterna av de reflekterande ytorna hos närliggande,
separata optiska enheter är parallella och om nämnda optiska enheter
är jämnt fördelade över triangelns hela yta.
2.5 Om den reflekterande ytan inte är sammanhängande får antalet
separata reflexoptiska enheter inte understiga fyra på var sida avtriangeln spetsarna medräknade.
2.5.1 De separata reflexoptiska enheterna får inte vara utbytbara såvida de
inte består av godkända reflexanordningar i klass I.
2.6 Längden av yttersidorna för reflekterande ytor på trekantiga reflex-
anordningar i klass III, skall vara mellan 150 och 200 mm. Föranordningar med ursparningar skall sidornas minsta bredd, mätt i rät
vinkel till dessa, vara minst 20 % av längden mellan den reflekterande
ytans yttersta punkter.
6.3 Överensstämmelsen med ovanstående krav kan i tillämpliga fall ske
visuellt.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 16
Tillägg
REFLEXANORDNINGAR FÖR SLÄPV AGNAR — KLASS III
Anm: Dessa figurer är endast avsedda som exempel.!B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 17
BILAGA 7
FÖRESKRIFTER OM FÄRG
7.1 Dessa föreskrifter gäller endast färglösa, röda eller orangegula
reflexanordningar.
1.1 Reflexanordningarna kan bestå av en kombinerad reflexoptik och
filter, vilka skall vara så utformade att de inte kan separeras undernormal användning.
1.2 Färgning av reflexoptik och filter får inte ske genom målning eller
lackering.
7.2 När reflexanordningen belyses med CIE standardljuskälla A, med en
observationsvinkel på 20 ’och en infallsvinkel på V = H = 0°, eller, om
detta leder till en färglös ytreflektion, en vinkel på V = ± 5°, H = 0°,skall de trikromatiska koordinaterna för det reflekterade ljusflödet
ligga inom följande gränsvärden:
RÖTT: gräns mot gult: y 50,335
gräns mot purpur: z 40,008
ORANGEGULT: gräns mot gult: y 40,429
gräns mot rött: y 50,398
gräns mot vitt: z 40,007
2.1 För rött och orangegult skall överensstämmelse med föreskrifterna om
färg kontrolleras genom visuell jämförelse.
2.2 Om det vid denna provning uppstår tvivel, skall överensstämmelsen
med föreskrifterna om färg kontrolleras genom bestämning av de
trikromatiska koordinaterna för det mest tveksamma provexemplaret.
7.3 Färglösa reflexanordningar får inte ge upphov till selektiva reflektio-
ner. Detta innebär att de trikromatiska koordinaterna ”xm” och ”y” förstandardljuskälla A som används för att belysa reflexanordningen intefår ändras mer än 0,01 efter reflektion från reflexanordningen.
3.1 Detta skall kontrolleras genom visuell jämförelse enligt 2.1 där
kontrollfältet belyses med en ljuskälla för vilken de trikromatiska
koordinaterna avviker 0,01 från standardljuskällan A.
3.2 Vid tveksamhet skall de trikromatiska koordinaterna för provex-
emplaret med den största, selektiva reflektionen bestämmas.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 18
BILAGA 8
FOTOMETRISKA FÖRESKRIFTER
8.1 Vid ansökan om EEG-typgodkännande skall samtidigt referensaxeln
anges. Detta motsvarar en infallsvinkel på V = H = 0° i tabellen överreflektionskoefficienter (CIL).
8.2 Vid fotometriska mätningar skall endast beaktas den reflekterande yta
som befinner sig inom en cirkel med en diameter på 120 mm för klass
I. Ytan skall begränsas till 100 cm
2för klass I utan att ytan för
reflexoptiken behöver uppnå detta värde. Tillverkaren anger omkretsenav den yta som skall användas. För klass III beaktas hela denreflekterande ytan utan begränsning av storleken.
8.3 CIL-värdena för röda reflexanordningar får inte understiga de i
nedanstående tabell, uttryckt i millicandela per lux, för angivna
observationsvinklar och infallsvinklar:
KlassObservations-
vinkel αInfallsvinkel /betatwo
vertikal V
horisontell H0°
0°+ och − 10°
0°+ och − 5°
+ och − 20°
I2 0 ’ 100 50 50
1°30’ 5 2,5 2,5
(II)
III 20 ’ 150 75 75
1°30’ 7,5 3,75 3,75
Lägre CIL-värden än de i de två sista kolumnerna i ovanstående tabell
är inte tillåtna inom den rumsvinkel som har referenscentrum som
spets och som begränsas av de plan som skär varandra i följande linjer:
(V = + och − 10°, H = 0°) (V = + och − 5°, H = + och − 20°)
8.4 När CIL-värdet för en reflexanordning mäts för en vinkel /betatwopå V = H = 0°
skall kontrolleras om det uppstår någon speglingseffekt vid en mindre
vridning av anordningen. Om ett sådant fenomen uppträder utförs en
mätning för en vinkel /betatwolika med V= mellan − 5 och + 5, H = 0°. Det
valda läget skall vara det som motsvarar den lägsta reflektions-koefficienten (CIL) för ett av dessa lägen.
4.1 Med en infallsvinkel /betatwopå V = H = 0°, eller den vinkel som anges i 8.4,
och en observationsvinkel på 20 ’, skall reflexanordningar som inte är
märkta med ordet ”TOP” vridas runt sin referensaxel så att det lägsta
reflektionsvärdet (CIL) uppnås, vilket måste överensstämma med
värdet i 8.3. När CIL mäts för andra infalls- och observationsvinklarskall reflexanordningen placeras i ett läge som motsvarar det angivnavärdet för vridningsvinkeln ε.Om angivna värden inte erhålles kan
enheten vridas runt sin referensaxel mellan ± 5° från detta läge.
4.2 Vid en infallsvinkel /betatwopå V = H = 0°, eller den vinkel som anges i 8.4,
och en observationsvinkel på 20 ’, skall reflexanordningar som är
märkta med ordet ”TOP” vridas mellan − 5 och + 5° runt sin
referensaxel. CIL-värdet får inte i något läge som anordningen antar
under denna vridning understiga föreskrivet värde.
4.3 Om CIL-värdet för riktningen V = H = 0° och för ε=0 ° överstiger det
angivna värdet med 50 % eller mer skall alla mätningar för alla infalls-
och observationsvinklar utföras för ε= 0°.
8.5 Vid utförande av nödvändiga mätningar skall den metod användas som
rekommenderas av CIE för fotometri för reflexanordningar.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 19
BILAGA 9
BESTÄNDIGHET MOT YTTRE PÅVERKAN
9.1 MOTSTÅNDSKRAFT MOT V ATTEN
Efter demontering av alla löstagbara delar nedsänkes reflexanordning-
ar, oavsett om de är inbyggda eller monterade tillsammans med enlykta eller inte, under 10 minuter i vatten med en temperatur av 25 ± 5
°C så att den högsta punkten av den reflekterande ytan befinner sig
ungefär 20 mm under vattenytan. Detta prov upprepas efter vridning avreflexanordningen till 180° så att den reflekterande ytan är underst ochden motställda sidan täcks med ungefär 20 mm vatten.
1.1 Inget vatten får tränga in till den reflekterande ytan i reflexoptiken. Om
det vid inspektion klart och tydligt framgår att vatten har trängt in, har
reflexanordningen inte klarat provet.
1.2 Om det vid inspektion inte kan påvisas vatten, eller om tveksamhet
råder, skall CIL-värdet mätas enligt den i 5.3.2 beskrivna metoden näröverflödigt vatten har skakats bort från reflexanordningens utsida.
9.2 MOTSTÅNDSKRAFT MOT KORROSION
Reflexanordningarna skall vara så konstruerade att de behåller
föreskrivna fotometriska egenskaper och färgegenskaper under defuktighets- och korrosionsförhållanden som de normalt utsätts för. Denfrämre ytans motståndskraft mot att mattas och motståndskraften hos
baksidans skyddsbelag mot försämring skall provas när en väsentlig
metallkomponent visar sig känslig för korrosion.
Reflexanordningen, eller den lykta i vilken anordningen är inbyggd
eller med vilken den är sammanbyggd, utsätts efter demontering av alla
borttagbara delar för saltdimma under 50 timmar. Provningsperioden
skall bestå av två 24-timmars perioder med ett uppehåll på 2 timmar dåman låter provexemplaret torka.
Saltdimman skapas genom finfördelning av en saltlösning vid 35 ± 2
°C. Saltlösningen framställs genom lösning av 20 + 2 viktsdelar
natriumklorid i 80 delar destillerat vatten som innehåller högst 0,02 %föroreningar.
Omedelbart efter avslutad provning får provexemplaret inte visa tecken
på kraftig korrosion som kan försämra reflexanordningens funktion.
9.3 MOTSTÅNDSKRAFT MOT MOTORBRÄNSLEN
Reflexanordningens utvändiga yta och särskilt den reflekterande ytan
torkas lätt med en bomullsduk som dränkts in med en blandning avbensin och bensol (blandningsförhållande 90:10). Efter ungefär fem
minuter inspekteras ytan. Denna får inte visa några synliga
förändringar.
9.4 MOTSTÅNDSKRAFT MOT SMÖRJOLJOR
Reflexanordningens utvändiga yta och särskilt den reflekterande ytan
torkas lätt med en bomullsduk som dränkts in med motorsmörjolja.
Efter ungefär fem minuter rengörs ytan. Därefter mäts CIL-värdet
(5.3.2).
9.5 MOTSTÅNDSKRAFT HOS DEN ÅTKOMLIGA BAKSIDAN PÅ
REFLEXANORDNINGAR MED SPEGELBELÄGGNING
Reflexanordningens baksida skall borstas med en hård nylonborste och
sedan täckas eller omsorgsfullt vätas med en blandning av bensin och
bensol (blandningsförhållande 90:10) under en minut. Därefteravtorkas blandningen och reflexanordningen får torka.
Efter avslutad avdunstning utförs ett slipprov genom att baksidan
borstas med samma borste som tidigare.
Därefter mäts CIL-värdet (5.3.2) efter det att spegelns hela baksida har
täckts med svart tusch.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 20
BILAGA 10
DE OPTISKA EGENSKAPERNAS STABILITET MED A VSEENDE PÅ
ÅLDRANDE
10.1 Den myndighet som har beviljat EEG-typgodkännande får kontrollera de
optiska egenskapernas stabilitet som funktion av tiden hos en typ av
reflexanordning som är i bruk.
10.2 De behöriga myndigheterna i andra medlemsstater än den som har
beviljat EEG-typgodkännandet får utföra liknande kontroller inom sitt
territorium. Om en typ av reflexanordning systematiskt avviker vidanvändning skall de sända valda delar till den myndighet som har beviljatEEG-typgodkännandet, med anmodan om ett yttrande.
10.3 Vid brist på andra kriterier skall begreppet ”systematisk avvikelse” för
en typ av reflexanordning under användning tolkas i enlighet med punkt
6.1 i bilaga 0.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 21
BILAGA 11
VÄRMEBESTÄNDIGHET
11.1 Reflexanordningen skall under 12 timmar förvaras i torr luft vid en
temperatur på 65 ± 2 °C.
11.2 Efter denna provning får det inte finnas någon synlig sprickbildning eller
märkbar deformering av reflexanordningen och särskilt inte i de optiskadelarna.
11.3 Egenskaperna för färg och fotometri skall kontrolleras i enlighet med
5.3.1 och 5.3.2.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 22
BILAGA 12
FÄRGBESTÄNDIGHET
12.1 Den myndighet som har beviljat EEG-typgodkännandet får kontrollera
färgbeständigheten hos en typ av reflexanordning som är i bruk.
12.2 De behöriga myndigheterna i andra medlemsstater än den i vilken
EEG-typgodkännande har beviljats får utföra liknande kontroller inomsitt territorium. Om en typ av reflexanordning visar systematisk
avvikelse vid användning skall de sända valda delar för provning till
den myndighet som har beviljat EEG-typgodkännandet, med anmodanom ett yttrande.
12.3 Vid brist på andra kriterier skall begreppet ”systematisk avvikelse” för
en typ av reflexanordning under användning tolkas i enlighet med punkt6.1 i bilaga 0.!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 23
Tillägg till bilagorna
PROVNINGARNAS KRONOLOGISKA ORDNING
Bilaga ProvningProvexemplar
abcdefghi j
0.6 Allmänna föreskrifter: visuell kontroll × × × × ××××× ×
6. Former och mått: visuell kontroll × × × × ××××× ×
7. Färgegenskaper: visuell kontroll
trikromatiska koordinater vid tveksamhet××××××××× ×
8. Fotometri: begränsad till 20 ’o c h V = H = 0 ° ××××××××× ×
8.3 Fullständig × ×9.1 Vatten: 10 minuter i normalt läge × ×
10 minuter i omvänt läge × ×visuell kontroll × ×
5.3.1 Färgegenskaper: visuell kontroll × ×
trikromatiska koordinater vid tveksamhet × ×
5.3.2 Fotometri: begränsad till 20 ’och V = H = 0° × ×
9.3 Motorbränslen: fem minuter × ×
visuell kontroll × ×
9.4 Oljor: fem minuter × ×
visuell kontroll × ×
5.3.1 Färgegenskaper: visuell kontroll × ×
trikromatiska koordinater vid tveksamhet × ×
5.3.2 Fotometri: begränsad till 20 ’och V = H = 0° × ×
9.2 Korrosion: 24 timmar × ×
två timmars intervall × ×24 timmar × ×visuell kontroll × ×
9.5 Baksida: en minut × ×
visuell kontroll × ×
11. Värme: 12 timmar vid 65 ± 2 °C × ×
visuell kontroll avseende deformation × ×
5.3.1 Färgegenskaper: visuell kontroll × ×
trikromatiska koordinater vid tveksamhet × ×
5.3.2 Fotometri: begränsad till 20 ’och V = H = 0° × ×
10. De optiska egenskapernas stabilitet som
funktion av tiden
5.3.1 Färgegenskaper: visuell kontroll eller
trikromatiska koordinater
5.3.2 Fotometri: begränsad till 20 ’och V = H = 0°
12. Färgbeständighet5.3.1 Färgegenskaper: visuell kontroll eller
trikromatiska koordinater
5.3.2 Fotometri: begränsad till 20 ’och V = H = 0°
0.5.1 Förvaring av prove×emplar hos myndighet × ×!
B1976L0757 — SV — 01.01.1986 — 002.001 — 24