2004R0021 — SV — 05.07.2010 — 005.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:

No

▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 21/2004

av den 17 december 2003

om upprättande av ett system för identifiering och registrering av får och getter och om ändring av förordning (EG) nr 1782/2003 samt direktiven 92/102/EEG och 64/432/EEG

I de medlemsstater där får- och getbeståndet är relativt litet kan det vara omotiverat att införa ett system för elektronisk identifiering, varför det är lämpligt att tillåta dessa medlemsstater att göra det frivilligt. Det bör även föreskrivas en möjlighet att enligt ett snabbförfarande anpassa de gränsvärden för beståndens storlek under vilka elektronisk identifiering får göras frivillig.

1998 inledde kommissionen ett projekt i stor skala om elektronisk identifiering av djur (IDEA) och den slutliga rapporten blev färdig den 30 april 2002. Projektet har visat att det genom elektronisk identifiering går att väsentligt förbättra identifieringssystemen för får och getter, under förutsättning att vissa villkor rörande de kompletterande åtgärderna uppfylls.

I artikel 14 i rådets direktiv 91/496/EEG av den 15 juli 1991 om fastställande av regler för hur veterinärkontroller skall organiseras för djur som importeras till gemenskapen från tredje land ( 4 ), fastslås det att identifiering och registrering enligt artikel 3.1 c i direktiv 90/425/EEG av sådana djur måste ske efter det att den veterinära kontrollen har utförts, utom när det rör sig om slaktdjur och registrerade hästdjur.

Enligt artikel 3.1 c i rådets direktiv 90/425/EEG av den 26 juni 1990 om veterinära och avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varor inom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknaden ( 3 ), skall djur som är föremål för handel inom gemenskapen identifieras enligt kraven i gemenskapens bestämmelser och registreras på ett sådant sätt att den anläggning, central eller organisation som djuren ursprungligen kommer från eller har vistats på under någon del av transporten kan spåras. Dessa identifierings- och registreringssystem skall före den 1 januari 1993 utsträckas till att omfatta även förflyttning av djur inom varje medlemsstat.

Artikel 1

1. Varje medlemsstat skall upprätta ett system för identifiering och registrering av får och getter i enlighet med bestämmelserna i denna förordning.

2. Denna förordning skall tillämpas utan att det påverkar andra gemenskapsregler om utrotning eller bekämpning av djursjukdomar och utan att det påverkar direktiv 91/496/EEG eller förordning (EG) nr 1782/2003.

Artikel 2

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

c) djurhållare: varje fysisk eller juridisk person som, även tillfälligt, är ansvarig för djur, med undantag av veterinärmottagningar eller veterinärkliniker.

Artikel 3

1. Systemet för identifiering och registrering av djur skall omfatta

c) transportdokument,

2. Kommissionen och den berörda medlemsstatens behöriga myndighet skall ha tillgång till alla uppgifter som omfattas av denna förordning. Medlemsstaterna och kommissionen skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att se till att dessa uppgifter är tillgängliga för alla berörda parter, inklusive konsumentorganisationer som erkänns av medlemsstaten, under förutsättning att den nationella lagstiftningen om dataskydd och sekretess iakttas.

Artikel 4

1. Alla djur vid en anläggning som är födda efter den 9 juli 2005 ►M1 eller anslutningen när det gäller Bulgarien och Rumänien ◄ skall identifieras i enlighet med punkt 2 inom en tidsperiod som det åligger medlemsstaten att fastställa, från och med djurets födelse och i alla händelser innan djuret lämnar den anläggning där det föddes. Tidsperioden får inte överstiga sex månader.

Medlemsstaterna får undantagsvis förlänga denna period utan att överskrida nio månader när det gäller djur som föds upp extensivt eller är frigående. Berörda medlemsstater skall informera kommissionen om undantag som beviljats. Om så krävs får tillämpningsbestämmelser fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 13.2.

2.

c) Dock får, fram till det datum som nämns i artikel 9.3, detta andra identifieringsmärke ersättas av det system som anges i punkt 5 i del A i bilagan, utom för djur som är föremål för handel inom gemenskapen.

d) De medlemsstater som genomför det system som avses i led c skall begära att kommissionen ger sitt godkännande i enlighet med förfarandet i artikel 13.2. Kommissionen skall i detta syfte granska den dokumentation som medlemsstaterna lägger fram och genomföra de revisioner som är nödvändiga för att utvärdera systemet. Efter revisionerna skall kommissionen inom 90 dagar från och med mottagandet av begäran om godkännande lägga fram en rapport för Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa åtföljd av ett utkast till lämpliga åtgärder.

3. För djur som är avsedda att slaktas innan de uppnått tolv månader och som inte är avsedda för handel inom gemenskapen eller för export till tredje land får den behöriga myndigheten emellertid tillåta den identifieringsmetod som avses i punkt 7 i del A i bilagan som ett alternativ till de identifieringsmärken som anges i punkt 2.

4. Alla djur som importeras från tredje land och som efter den 9 juli 2005 ►M1 eller anslutningen när det gäller Bulgarien och Rumänien ◄ har godkänts vid de kontroller som avses i direktiv 91/496/EEG samt stannar på gemenskapens territorium skall identifieras enligt punkt 2 på den destinationsanläggning där uppfödning bedrivs, inom en av medlemsstaten fastställd tidsfrist som inte får överstiga 14 dagar efter det att djuret har genomgått förutnämnda kontroller och i alla händelser innan det lämnar anläggningen.

Den ursprungliga identifiering som fastställts av tredje land skall föras in i anläggningens register enligt artikel 5, tillsammans med den identitetskod djuret tilldelats i destinationsmedlemsstaten.

Det är emellertid inte nödvändigt med identifiering enligt punkt 1 av ett djur som skall slaktas, om det transporteras direkt från den veterinära gränskontrollstationen till ett slakteri i medlemsstaten, där sådana kontroller som avses i första stycket genomförs och djuret slaktas inom fem arbetsdagar efter att ha genomgått dessa kontroller.

5. Alla djur som har sitt ursprung i en annan medlemsstat skall behålla sitt ursprungliga identifieringsmärke.

6. Inga identifieringsmärken får tas bort eller bytas ut utan den behöriga myndighetens tillstånd. Om ett identifieringsmärke blir oläsligt eller gått förlorat skall ett nytt märke med samma kod användas så snart som möjligt i enlighet med denna artikel. Förutom koden och tydligt skilt från denna får ersättningsmärkningen vara försedd med ett märke med ersättningsmärkningens löpnummer.

Behörig myndighet får emellertid under egen kontroll medge att ersättningsmärket är försett med en annan kod, så länge spårbarhetsmålet inte äventyras, särskilt när det gäller djur som identifieras enligt bestämmelserna i punkt 3.

7. Identifieringsmärkena skall tilldelas anläggningen, delas ut och fästas på djuren enligt ett förfarande som den behöriga myndigheten skall fastställa.

8. Medlemsstaterna skall meddela varandra och kommissionen modellen till det identifieringsmärke samt den metod för identifiering som används inom deras territorium.

9. Fram till och med den tidpunkt som anges i artikel 9.3 skall de medlemsstater som har genomfört elektronisk identifiering på frivillig grund enligt bestämmelserna i punkterna 4 och 6 i del A i bilagan se till att det enskilda elektroniska identifieringsnumret och specifikationer för det använda märket anges i det tillämpliga intyget i direktiv 91/68/EEG som medföljer de djur som är föremål för handel inom gemenskapen.

Artikel 5

1. Varje djurhållare med undantag för transportören skall föra ett aktuellt register med åtminstone uppgifter enligt del B i bilagan.

2. Medlemsstaterna får begära att djurhållaren i det i punkt 1 nämnda registret lägger till kompletterande uppgifter utöver dem i del B i bilagan.

3. Registret skall vara i ett format som är godkänt av den behöriga myndigheten, föras för hand eller vara datoriserat och ständigt finnas tillgängligt på anläggningen och, på begäran, för den behöriga myndigheten under en tidsperiod som skall fastställas av den behöriga myndigheten men som inte får understiga tre år.

4. Med avvikelse från punkt 1 är införandet i ett register av de uppgifter som krävs i del B i bilagan frivilligt i varje medlemsstat där en operativ elektronisk centraliserad databas redan innehåller dessa uppgifter.

5. Varje djurhållare skall på begäran till den behöriga myndigheten lämna alla uppgifter om ursprung, identifiering och i tillämpliga fall bestämmelseort för de djur han har ägt, hållit, transporterat, sålt eller slaktat under de senaste tre åren.

6. Medlemsstaterna skall till varandra och till kommissionen översända förlagan till det anläggningsregister som används inom deras territorium och eventuella avvikelser som beviljats från bestämmelserna i punkt 1.

Artikel 6

1. Från och med den 9 juli 2005 ►M1 eller anslutningen när det gäller Bulgarien och Rumänien ◄ skall ett djur, så snart det förflyttas inom det nationella territoriet mellan två olika anläggningar, åtföljas av ett transportdokument grundat på en modell upprättad av den behöriga myndigheten och innehållande åtminstone de uppgifter som står i del C i bilagan, ifyllt av djurhållaren om inte den behöriga myndigheten har gjort det.

2. Medlemsstaterna får på det i punkt 1 nämnda transportdokumentet tillägga eller låta tillägga kompletterande uppgifter utöver dem i del C i bilagan.

3. Djurhållaren på destinationsanläggningen skall förvara transportdokumentet under en tidsperiod som skall fastställas av den behöriga myndigheten men som inte får understiga tre år. Han skall på begäran förse den behöriga myndigheten med en kopia.

4. Med avvikelse från punkt 1 skall transportdokumentet vara frivilligt i varje medlemsstat där en centraliserad elektronisk databas är i drift, vilken innehåller minst den information som krävs enligt del C i bilagan med undantag av djurhållarens underskrift.

5. Medlemsstaterna skall till varandra och till kommissionen översända förlagan till det transportdokument som används inom deras territorium och eventuella avvikelser enligt punkt 4.

Artikel 7

1. Varje medlemsstat skall se till att den behöriga myndigheten har ett centralt register över alla anläggningar vilka har samband med djurhållare som utövar sin verksamhet på medlemsstatens territorium, utom transportörer.

2. Registret skall innehålla identitetskoden för anläggningen eller, om den behöriga myndigheten tillåter detta, för djurhållare som inte är transportör, djurhållarens verksamhet och produktionstyp (kött eller mjölk) samt de djurarter som hålls. När djurhållaren permanent håller djur, skall han regelbundet räkna antalet djur enligt de tidsfrister som fastställts av den behöriga myndigheten i medlemsstaten och i varje fall minst en gång om året.

3. En anläggning skall finnas med i registret till dess att det under tre år i rad inte har hållits några djur på anläggningen. Från och med den 9 juli 2005 ►M1 eller anslutningen när det gäller Bulgarien och Rumänien ◄ skall registret införlivas i den elektroniska databas som anges i artikel 8.1.

Artikel 8

1. Medlemsstaternas behöriga myndighet skall räknat från och med den 9 juli 2005 ►M1 eller anslutningen när det gäller Bulgarien och Rumänien ◄ upprätta en elektronisk databas i enlighet med del D.1 i bilagan.

2. Varje djurhållare, med undantag för transportören, skall inom 30 dagar för uppgifter om djurhållaren eller anläggningen och inom sju dagar för uppgifter om djurtransporter, till den behöriga myndigheten översända

a) den information som skall föras in i det centrala registret samt resultatet av räkningen enligt artikel 7.2 samt den information som är nödvändig för att inrätta databasen enligt punkt 1,

3. Medlemsstaternas behöriga myndighet får välja att upprätta en elektronisk databas med åtminstone uppgifter i enlighet med del D.2 i bilagan.

4. Medlemsstaterna får utöka den i punkterna 1 och 3 nämnda databasen med kompletterande uppgifter utöver dem i del D.1 och D.2 i bilagan.

5. Från och med den 1 januari 2008 är den i punkt 3 nämnda databasen obligatorisk.

Artikel 9

1. Riktlinjer och förfaranden för tillämpningen av systemet för elektronisk identifiering skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 13.2.

2. De beslut som avses i punkt 1 skall antas för att förbättra tillämpningen av systemet för allmän elektronisk identifiering.

▼M2

3. Från och med den 31 december 2009 ska den elektroniska identifieringen i enlighet med riktlinjerna i punkt 1 och i enlighet med de relevanta bestämmelserna i del A i bilagan vara obligatorisk för alla djur.

▼B

De medlemsstater där det totala antalet får och getter är högst 600 000 får emellertid göra denna elektroniska identifiering frivillig för djur som inte är föremål för handel inom gemenskapen.

De medlemsstater där det totala antalet getter är högst 160 000 får också göra den elektroniska identifieringen frivillig för getter som inte är föremål för handel inom gemenskapen.

▼M2

4. Medlemsstaterna får före den 31 december 2009 införa obligatorisk elektronisk identifiering för djur som är födda på deras territorium.

▼B

Artikel 10

1. Ändringar i bilagorna och åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av denna förordning skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 13.2.

Dessa åtgärder omfattar särskilt

c) nödvändiga övergångsbestämmelser för systemets igångsättningsperiod.

2. Följande uppgifter får uppdateras i enlighet med förfarandet i artikel 13.2:

Artikel 11

1. Medlemsstaterna skall meddela varandra och kommissionen vilken behörig myndighet som skall ansvara för att denna förordning efterlevs.

2. Medlemsstaterna skall se till att alla personer som ansvarar för identifiering och registrering av djur har fått instruktioner och vägledning om de relevanta bestämmelserna i bilagan, samt att lämpliga utbildningar och kurser finns tillgängliga.

Artikel 12

1. Medlemsstaterna skall vidta alla de åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna i denna förordning efterlevs. De föreskrivna kontrollerna skall inte påverka de kontroller som kommissionen utför i enlighet med artikel 9 i förordning (EG, Euratom) nr 2988/95.

2. Medlemsstaterna skall fastställa bestämmelser om vilka påföljder som skall tillämpas för överträdelser av denna förordning och skall vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de tillämpas. De påföljder som föreskrivs skall vara effektiva, proportionella och avskräckande.

3. Experter från kommissionen skall tillsammans med de behöriga myndigheterna

4. En medlemsstat på vars territorium det görs en kontroll på platsen skall bistå kommissionens experter med all hjälp de kan behöva för att fullgöra sina uppgifter.

Resultaten av kontrollerna skall diskuteras med den berörda medlemsstatens behöriga myndighet innan slutrapporten sammanställs och skickas ut.

5. Om kommissionen anser att kontrollresultaten så kräver, skall den se över situationen inom Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, vilken anges i artikel 13.1. Den får fatta nödvändiga beslut i enlighet med förfarandet i artikel 13.2.

6. Kommissionen skall övervaka utvecklingen på detta område. Mot bakgrund av denna utveckling och i enlighet med förfarandet i artikel 13.2 får kommissionen ändra eller upphäva de beslut som avses i punkt 5.

7. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall, vid behov, antas i enlighet med förfarandet i artikel 13.2.

Artikel 13

1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, vilken inrättats genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 178/2002 ( 14 ), nedan kallad ”kommittén”.

2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre månader.

3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.

Artikel 14

Förordning (EG) nr 1782/2003 ändras på följande sätt:

Artikel 15

Direktiv 92/102/EEG ändras på följande sätt:

”Medlemsstaterna kan med det förfarande som fastställs i artikel 18 i direktiv 90/425/EEG ges tillstånd att från den förteckning som avses i punkt 1 a undanta fysiska personer som håller ett enda svin avsett för egen användning eller konsumtion, eller av hänsyn till särskilda omständigheter, under förutsättning att djuret före eventuell flyttning genomgår de kontroller som fastställs i det här direktivet.”

c) Punkt 3 b första stycket skall ersättas med följande:

c) Punkt 4 skall utgå.

”I avvaktan på det beslut som avses i artikel 10 i detta direktiv och med undantag från artikel 3.1 c andra stycket i direktiv 90/425/EEG får medlemsstaterna tillämpa sina nationella system vid all flyttning av djur inom deras territorium. Dessa system skall göra det möjligt att identifiera den anläggning djuren kommer från och den där de föddes. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen vilka system de avser att införa i detta syfte från och med den 1 juli 1993 för svin. En medlemsstat kan, i enlighet med förfarandet i artikel 18 i direktiv 90/425/EEG, anmodas att göra nödvändiga ändringar i sitt system, om det inte uppfyller ovanstående krav.”

Artikel 16

Artikel 3.2 d i direktiv 64/432/EEG skall ersättas med följande:

Artikel 17

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Artiklarna 14, 15 och 16 skall tillämpas från och med den 9 juli 2005.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

▼M3

BILAGA

A. IDENTIFIERINGSMÄRKEN

c) lätt kan avlägsnas ur näringskedjan.

b) Ett öronmärke gjort av ett oföränderligt material; det ska inte kunna manipuleras, det ska vara lätt att avläsa under hela djurets livstid, det ska inte kunna återanvändas och de i punkt 2 föreskrivna koderna ska vara outplånliga.

5. Enligt det system som avses i artikel 4.2 c ska djuren identifieras per anläggning och individuellt, det ska finnas ett ersättningsförfarande när identifieringsmärket har blivit oläsligt eller har gått förlorat, som ska tillämpas i syfte att bekämpa epizootiska sjukdomar, under den behöriga myndighetens tillsyn och utan att spårbarheten mellan anläggningar äventyras, och det ska i samma syfte gå att spåra djurens förflyttningar inom det nationella territoriet.