1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 5 mars 1979
om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäk-
ringsrörelse
(79/267/EEG)
(EGT L 63, 13.3.1979, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 90/619/EEG av den 8 november 1990 L 330 50 29.11.1990
►M2Rådets direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992 L 360 1 9.12.1992
►M3Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
►M4Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 L 77 11 20.3.2002
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland(*) L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal (*) L 302 23 15.11.1985
►A3Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 5 mars 1979
om samordning av lagar och andra författningar om rätten att
starta och driva direkt livförsäkringsrörelse
(79/267/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 49 och 57 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella till-
synsregler för att göra det lättare att starta och drivalivförsäkringsverksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkraförsäkringstagare och förmånstagare i samtliga medlemsstater ett
tillräckligt skydd skall bestämmelserna avseende de finansiella krav
som ställs på livförsäkringsföretagen samordnas.
En indelning i försäkringsklasser är nödvändig, främst för att bestämma
vilka former av försäkringsverksamhet som omfattas av obligatoriskauktorisation.
Vissa ömsesidiga institut bör undantas från tillämpningsområdet för
detta direktiv, om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyllerskäliga villkor beträffande säkerhet och finansiella krav. Vissa institut,vars verksamhet täcker endast en mycket begränsad sektor och som ärbegränsad genom institutens stadgar, bör också undantas.
Medlemsstaterna tillämpar olika bestämmelser och olika praxis för
samtidig verksamhet avseende livförsäkring och annan försäkring änlivförsäkring. Nyetablerade företag bör inte medges att driva dessa tvåverksamhetsgrenar samtidigt. Medlemsstaterna bör däremot ha rätt attmedge redan etablerade företag som driver dessa verksamhetsgrenar
samtidigt att fortsätta med detta, förutsatt att varje verksamhetsgren
har sin egen ledning, detta för att försäkringstagarnas intressen, närdet gäller livförsäkring respektive annan försäkring än livförsäkring,skall tillvaratas och för att de finansiella minimiförpliktelser som åvilaren av dessa försäkringsgrenar inte skall bäras av den andra verksam-
hetsgrenen. Om något sådant företag önskar etablera sig i en
medlemsstat för att där driva verksamhet med livförsäkring, bör denför detta ändamål inrätta ett dotterföretag som under en övergångspe-riod kan utnyttja vissa förmånliga villkor. För redan etableradeföretag, som utövar samtidig verksamhet avseende livförsäkring ochannan försäkring än livförsäkring, bör en medlemsstat ha möjlighet att
föreskriva att företagen, om de är etablerade inom statens territorium,
skall upphöra med denna samtidiga verksamhet. Specialiserade företagbör stå under särskild tillsyn, när ett företag som meddelar annanförsäkring än livförsäkring tillhör samma finansiella företagsgruppsom ett livförsäkringsbolag.
Livförsäkringsverksamhet är föremål för officiell auktorisation och
tillsyn i varje medlemsstat. Villkoren för att bevilja eller återkalla ensådan auktorisation måste läggas fast. Ett beslut om avslag på enansökan om auktorisation eller om återkallande av en auktorisationmåste kunna göras till föremål för domstolsprövning.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 2
(1) EGT nr C 35, 28.3.1974, s. 9.
(2) EGT nr C 140, 13.11.1974, s. 44.
(3) EGT nr C 109, 19.9.1974, s. 1.
▼B
När det gäller tekniska reserver, inklusive premiereserven, kan samma
regler göras tillämpliga som gäller för annan försäkring än livförsä-kring, innebärande att reserverna skall vara lokaliserade till det land
där verksamheten bedrivs samt att det landets bestämmelser skall tillä-
mpas beträffande beräkningsmetod, placeringsslag och för värdering avtillgångarna. Även om det är önskvärt att dessa frågor samordnas, ärdet inte nödvändigt att detta sker inom ramen för detta direktiv, varförsådan samordning kan ske längre fram.
För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt
för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver — inklusivepremiereserver — av tillräcklig storlek för att kunna uppfylla sina
försäkringsåtaganden, en kompletterande reserv i form av en s.k.
solvensmarginal, som skall motsvaras av fria tillgångar och, med till-synsmyndighetens godkännande, av andra, dolda tillgångar. För attman skall kunna vara säker på att de krav som ställs på försäkrings-företagen är grundade på objektiva kriterier som tillförsäkrar företagav samma storlek likvärdiga konkurrensvillkor, bör solvensmarginalen
stå i förhållande till respektive företags totala åtaganden samt till arten
och storleken av de risker som hänför sig till de olika slag av verk-samhet som ligger inom ramen för detta direktiv. Solvensmarginalenbör därför vara olika stor beroende på om det rör sig om placeringsrisk,dödsfallsrisk eller förvaltningsrisk. Den bör följaktligen bestämmas på
grundval av premiereserven och den risksumma som företagens
åtaganden omfattar, av inbetalda premier eller bidrag, av endastreserver eller av tillgångar i tontiner.
Ett krav måste vara att det finns en garantifond som till storlek och
sammansättning ger garanti för att företagen redan vid sitt bildandeförfogar över tillräckliga resurser, och att solvensmarginalen inte vidnågot tillfälle vid utövandet av verksamheten underskrider ett visstsäkerhetsminimum. Denna garantifond skall i sin helhet eller till vissangiven del bestå av öppet redovisade tillgångar.
Det är nödvändigt att utforma bestämmelser för det fall att ett företags
ekonomiska ställning medför att det har svårt att uppfylla sinaförsäkringsåtaganden.
De samordnade reglerna för att driva direkt försäkringsverksamhet
inom gemenskapen skall i princip tillämpas på alla försäkringsföretagpå marknaden och följaktligen också på agenturer och filialer till
företag med huvudkontor utanför gemenskapen. Det bör emellertid
finnas särskilda bestämmelser om tillsyn över sådana agenturer och fili-aler med hänsyn till att dessa företags tillgångar befinner sig utanförgemenskapen.
Det är önskvärt att avtal av reciprok natur kan ingås med tredje land
för att ge möjlighet till lättnader i sådana särskilda bestämmelser, utanatt frångå principen att sådana agenturer och filialer inte skallbehandlas förmånligare än företag inom gemenskapen.
Vissa övergångsbestämmelser behövs, främst för att små och medels-
tora företag, som redan driver verksamhet, skall kunna anpassa sig tillde krav som medlemsstaterna måste införa enligt detta direktiv, varvidartikel 53 i fördraget skall gälla.
Artikel 52 i fördraget har varit direkt tillämplig efter övergångsperio-
dens utgång. Efter denna tidpunkt finns följaktligen inget behov av attanta direktiv som upphäver begränsningar i etableringsfriheten.
Bestämmelserna om vandelsintyg eller konkursfrihetsbevis i direktiv
73/240/EEG av den 24 juli 1973 om upphävande av begränsningar ietableringsfriheten för verksamhet med annan direkt försäkring änlivförsäkring(
1) innebär emellertid inte restriktioner i egentlig
bemärkelse och behövs även för livförsäkring. De skall därför ingå idetta samordningsdirektiv.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 3
(1) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 20.
▼B
Det är viktigt att de samordnade reglerna tillämpas enhetligt, och att
det därför skapas förutsättningar för ett nära samarbete mellan kommis-sionen och medlemsstaterna på detta område.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Detta direktiv rör rätten att starta och driva självständig direkt
försäkringsverksamhet, utövad av försäkringsföretag etablerade i enmedlemsstat eller som önskar etablera sig där, avseende de former avverksamhet som anges nedan.
1. Följande försäkringsformer, när dessa grundar sig på avtal:
a) Livförsäkring, dvs. försäkring som omfattar särskilt kapitalförsä-
kring för livsfall och/eller dödsfall, livförsäkring medåterbetalning av erlagda premier, tontiner, försäkring som utfallervid äktenskaps ingånde och försäkring som utfaller vid födelsen.
b) Livräntor.
c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag,
särskilt försäkring mot personskada inklusive arbetsoförmåga,försäkring mot dödsfall på grund av olyckshändelse och
försäkring mot invaliditet förorsakad av olyckshändelse eller
sjukdom, i de fall sådan försäkring tecknas som tillägg tilllivförsäkring.
d) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som
finns i Irland och i Storbritannien (”permanent health insurancenot subject to cancellation”).
2. Följande verksamhetsformer, när dessa grundar sig på avtal och i
den utsträckning de är föremål för tillsyn av de administrativa
myndigheter som svarar för tillsynen av privat försäkringsverk-
samhet►
M2 ◄:
a) Tontiner, som innebär inrättande av medlemssammanslutningar
för gemensam kapitalisering av bidragen och för fördelning av
därigenom uppbyggda medel bland de överlevande ellerförmånstagare till den avlidne.
b) Verksamhet avseende ”capital redemption” grundad på
försäkringstekniska beräkningar, som omfattar förpliktelser medfastställd varaktighet och beloppsstorlek mot inbetalning av ettengångsbelopp eller fastställda periodiska inbetalningar.
c) Förvaltning av pensionsfonder, dvs. verksamhet som för ifrågava-
rande företag består i att förvalta investeringar, speciellt av
tillgångar för täckning av reserverna i de verksamhetsenhetersom svarar för betalningar vid dödsfall, under försäkringstagarnaslivstid eller i händelse av nedläggning eller inskränkning av verk-samhetskälla.
d) Verksamhet som avses i c, när den är förenad med försäkring för
värdesäkring av kapital eller betalning av minimiränta.
e) Verksamhet som bedrivs av försäkringsföretag som avses i
kapitel 1, avdelning 4 i bok IV av den franska ”Code des assu-rances”.
3. Verksamhet som relateras till livslängd och som regleras i lagstift-
ningen rörande socialförsäkring, när sådan verksamhet bedrivs ellerförvaltas på egen riskav försäk ringsföretag i enlighet med lagstift-ningen i medlemsstaten.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 4
▼B
Artikel 2
Detta direktiv gäller ej
1. de försäkringsklasser som anges i bilagan till rådets första direktiv
73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andraförfattningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med
annan direkt försäkring än livförsäkring(
1), härnedan kallat det
första samordnings direktivet för annan försäkring än livförsäkring ;
dock med förbehåll för artikel 1.1 c i detta direktiv,
2. verksamhet som utövas av ömsesidiga understödsinstitut där
förmånerna varierar med tillgången på medel, medan bidragen frånmedlemmarna utgörs av ett fastställt belopp,
3. verksamhet som bedrivs av andra organisationer än företag som
avses i artikel 1, och som har till ändamål att tillhandahållaförmåner för anställda eller självständiga näringsidkare, som är
knutna till ett företag eller grupp av företag eller till en viss bransch
eller grupp av branscher, i händelse av dödsfall eller överlevnadeller vid nedläggning eller inskränkning av verksamhetskällan,oavsett om de åtaganden som verksamheten omfattar vid varjetillfälle helt motsvaras av premiereserven,
4. försäkring som omfattas av ett lagfäst socialförsäkringssystem, om
annat inte följer av bestämmelserna i artikel 1.3.
Artikel 3
Detta direktiv gäller ej
1. organisationer som tillhandahåller försäkringsförmåner endast vid
dödsfall och där storleken av förmånerna inte överstiger den genom-snittliga begravningskostnaden för en avliden eller där förmånernautgår i natura,
2. ömsesidiga institut, då
— stadgarna innehåller bestämmelser som medger uttag av extra
bidrag eller minskning av förmånerna eller uttag från andrapersoner som förbundit sig härtill, och
— den årliga premieinkomsten för de verksamheter som omfattas
av detta direktiv inte överstiger 5 000000 euro under tre på
varandra följande år; om detta belopp överskrids under tre på
varandra följande år skall bestämmelserna i detta direktiv gällafrån och med det fjärde året.
Denna artikel skall dock inte förhindra ömsesidiga försäkrings-
företag från att ansöka om att få, eller fortsätta att ha, licens enligtdetta direktiv.
Artikel 4
Detta direktiv gäller inte ”Versorgungsverband deutscher Wirtschaftsor-
ganisationen” i Tyskland eller ”Caisse d'épargne de l'État” i
Luxemburg, såvida inte deras stadgar ändras med avseende på omfatt-
ningen av deras verksamhet.
Detta direktiv skall inte omfatta pensionsverksamhet inom sådana
pensionsförsäkringsföretag som avses i den finska lagen om pensionerför arbetstagare (TEL) eller andra finska författningar på området underförutsättning att
a) pensionsförsäkringsbolag, som enligt finsk lag redan är skyldiga att
ha särskild bokföring och förvaltning för sin pensionsverksamhet,från dagen för anslutningen bildar särskilda bolag eller andrarättssubjekt för den verksamheten,1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 5
(1) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3.▼M4
▼B
▼A3
▼A3
b) de finska myndigheterna på ett icke-diskriminerande sätt tillåter alla
medborgare och företag från medlemsstater att enligt finsklagbedriva sådan verksamhet som anges i artikel 1, och som omfattas
av detta undantag, genom
— ägande eller delägande i befintliga försäkringsbolag eller bolags-
grupper, eller
— bildande av eller deltagande i nya försäkringsbolag eller bolags-
grupper, däribland pensionsförsäkringsbolag.
c) de finska myndigheterna, inom tre månader från dagen för anslut-
ningen, lämnar en rapport till kommissionen för godkännande omvilka åtgärder som har vidtagits för att skilja TEL-verksamhet frånnormal försäkringsverksamhet, som finska försäkringsbolagbedriver, och för att uppfylla alla krav i tredje livförsäkringsdirekt-ivet.
Artikel 5
I detta direktiv avses med
a)beräkningsenheten: den europeiska beräkningsenheten enligt defini-
tion i artikel 10 i finansförordningen av den 21 december 1977rörande Europeiska gemenskapernas allmänna budget(
1); varje
gång hänvisning görs i detta direktiv till beräkningsenheten skallvärdet i den nationella valutan fr.o.m. den 31 december varje år
vara det värde som gällde sista dagen i närmast föregående oktober
månad för vilken dag värden för den europeiska beräkningsenhetenfinns noterade i samtliga valutor inom gemenskapen,
b)valutamatchande tillgångar: sådana tillgångar, som motsvarar
försäkringsförpliktelser som kan krävas infriade i en viss valuta,och som är uttryckta eller realiserbara i samma valuta,
c)tillgångarnas lokalisering: förekomsten av tillgångar i form av lös
eller fast egendom i en medlemsstat, dockutan något k rav på depo-sition av lös egendom eller åtgärder som innebär en inskränkningavseende fast egendom som t.ex. inteckning; tillgångar som utgörsav fordringar skall anses belägna i den medlemsstat där de skall
infrias,
d)risksumma: det belopp som skall utbetalas vid dödsfall, minus
premiereserven för huvudrisken.
AVDELNING II
REGLER AVSEENDE FÖRETAG MED HUVUDKONTOR INOM
GEMENSKAPEN
Avsnitt A
Villkor för etablering
Artikel 6
Verksamhet som omfattas av detta direktiv får börja bedrivas endast
efter myndighets auktorisation.
Sådan auktorisation söks hos behörig myndighet i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats terri-
torium, och
b) varje företag som efter att ha beviljats sådan auktorisation som
krävs enligt första stycket, utvidgar verksamheten till en helförsäkringsklass eller till andra försäkringsklasser.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 6
(1) EGT nr L 356, 31.12.1977, s. 1.▼B
▼M2
▼M2
Artikel 7
1. En auktorisation skall gälla inom hela gemenskapen. Den ger ett
företag rätt att bedriva verksamhet där med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass som
förtecknats i bilagan. Den skall omfatta hela försäkringsklassen, såvidainte sökanden önskar försäkra endast vissa risker inom försäkring-sklassen.
De behöriga myndigheterna får begränsa den begärda auktorisationen
för en försäkringsklass till sådan verksamhet som anges i den verksam-hetsplan som avses i artikel 9.
Varje medlemsstat får bevilja auktorisation för verksamhet i två eller
flera försäkringsklasser om dess nationella lagstiftning medger att verk-samhet i sådana försäkringsklasser bedrivs samtidigt.
Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att ett försäkringsföretag som ansöker
om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: ”société anonyme/naamloze vennootschap”, ”société en
commandite par actions/commanditaire vennootschap op
aandelen”, ”association d'assurance mutuelle/onderlinge verze-keringsvereniging”, ”société coopérative/coöperatievevennootschap”,
— Danmark: ”aktieselskaber”, ”gensidige selskaber”, ”pensions-
kasser omfattet af lov om forsikringsvirksomhed (tværgåendepensionskasser)”,
— Frankrike: ”société anonyme”, ”société d'assurance mutuelle”,
”institution de prévoyance régie par le code de la sécurité
sociale”, ”institution de prévoyance régie par le code rural”,
och ”mutuelles régies par le code de la mutualité”,
— Grekland: ” ανώνυµη εταιπία ”,
— Irland: ”incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited”, ”societies registered under the Industrial
and Provident Societies Acts” och ”societies registered under theFriendly Societies Acts”,
— Italien: ”società per azioni”, ”società cooperativa”, ”mutua di
assicurazione”,
— Luxemburg: ”société anonyme”, ”société en commandite par
actions”, ”association d'assurances mutuelles”, ”société coopéra-tive”,
— Nederländerna: ”naamloze vennootschap”, ”onderlinge waar-
borgmaatschappij”,
— Portugal: ”sociedade anónima”, ”mutua de seguros”,— Spanien: ”sociedad anonima”, ”sociedad mutua”, ”sociedad
cooperativa”,
— Storbritannien: ”incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited”, ”societies registered under the Industrialand Provident Societies Acts”, ”societies registered or incorpo-rated under the Friendly Societies Act”, de försäkringsgivaresom uppträder under namnet Lloyd's,
— Tyskland: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit”, ”öffentlich-rechtliches Wettbewerbsversiche-rungsunternehmen”,
— Finland: ”keskinäinen vakuutusyhtiö”/”ömsesidigt försäkrings-
bolag”, ”vakuutusosakeyhtiö”/”försäkringsaktiebolag”, ”vakuutu-syhdistys”/”försäkringsförening”,1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 7
▼A3
▼A3
— Sverige: ”försäkringsaktiebolag”, ”ömsesidiga försäkringsbola-
g”,”understödsföreningar”,
— Österrike: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit”.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag när
denna har införts.
Medlemsstaterna får också, där så är lämpligt, etablera företag inom
ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt att ändamålet
för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på samma villkor som gällerprivaträttsligt verksamma företag.
b) begränsa sin näringsverksamhet till verksamhet som regleras i detta
direktiv och sådan verksamhet som är direkt anknuten till detta
område med uteslutande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 20.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfarenhet.
Om det dessutom finns nära förbindelser mellan försäkringsföretaget
och andra fysiska eller juridiska personer skall de behöriga myndighe-terna endast bevilja auktorisation om dessa förbindelser inte hindrar
myndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn.
De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar,
förordningar eller administrativa bestämmelser i ett tredje land, somgäller för en eller flera fysiska eller juridiska personer till vilka
företaget har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningen av
dessa bestämmelser, hindrar myndigheterna från att utöva en effektivtillsyn.
De behöriga myndigheterna skall kräva att försäkringsföretagen förser
dem med erforderliga uppgifter för att de fortlöpande skall kunnaövervaka att bestämmelserna i denna punkt efterlevs.
1a. Medlemsstaterna skall kräva att försäkringsföretagens huvud-
kontor skall vara belägna i samma medlemsstat som deras
stadgeenliga säte.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga en auktorisationsom endast täcker vissa risker inom en försäkringsklass, skall förete
en verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har en sådan solvensmar-
ginal som föreskrivs i artikel 19 och sådan garantifond som avses i
artikel 20.1 och 20.2.
3. Medlemsstaterna får dockinte anta bestämmelser med k rav på
förhandsgodkännande av eller löpande anmälan av allmänna ochsärskilda försäkringsvillkor, premietariffer, tekniska grunder som
särskilt används för beräkning av premietariffer eller tekniska avsätt-
ningar, eller formulär och andra tryckta handlingar som företagetavser att använda i sina mellanhavanden med försäkringstagarna.
Trots innehållet i första stycket får hemlandet, för kontroll av att
försäkringsföretagets försäkringsmatematiska grunder står i
överensstämmelse med nationella regler, kräva regelbunden under-rättelse om de tekniska grunder som använts vid beräkning avpremietariffer och tekniska avsättningar så länge detta krav inte görstill förutsättning för att företaget skall få driva rörelsen.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att bibehålla eller
införa lagar eller andra författningar som föreskriver godkännande avstiftelseurkund och bolagsordning samt att förete alla andra handlingarsom krävs för normal tillsyn.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 8
▼M2
▼M3
▼M2
▼M2
Senast fem år efter det att direktiv(1) har trätt i kraft skall kommis-
sionen till rådet överlämna en rapport om hur denna punkt hargenomförts.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c och 8.2 skall innehålla
uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av åtaganden som företaget avser att försäkra,
b) grundprinciperna för återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsatta
medel,därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren
e) en plan med detaljerade uppskattningar av intäkter och kostnader
avseende direkt försäkring, mottagen och avgiven återförsäkring,
f) en prognos för balansräkningen,
g) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsförplik-
telser och solvensmarginal.
Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en annan
medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga myndig-heter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje försäkrings-
företag som önskar etablera en filial i en annan medlemsstatsterritorium till underrättelse enligt punkt 1 samt att lämna uppgifterom följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga och
till vilken handlingar kan sändas och som också skall vara den
adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäktigade
ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud; denne skall ha tillräck-
liga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binder företaget iförhållande till tredje part och för att företräda det inför myndigheteroch domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd's får i händelse av tvist
i filialstaten på grund av ingångna förpliktelser de försäkrade inte
behandlas mindre gynnsamt än om tvisten hade förts mot företagav sedvanligt slag. Ombudet skall därför ha sådana befogenheteratt talan skall kunna väckas mot honom och att han skall kunnaingå bindande rättshandlingar för försäkringsgivarna i Lloyd's.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administrativastruktur eller finansiella situation eller hyser tvivel om företagsledarnaseller det befullmäktigade ombudets personliga lämplighet och
yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter i samband med den
planerade verksamheten, skall de inom tre månader från mottagandetav underrättelse enligt punkt 2 översända den erhållna informationentill filialstatens behöriga myndighet och underrätta det berördaföretaget om detta.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 9
(1) EGT nr L 360, 9.12.1992, s. 1.
▼M2
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att
försäkringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligtartiklarna 19 och 20.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den i
punkt 2 omnämnda informationen till de behöriga myndigheterna i fili-alstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inom tremånader från det att fullständig information föreligger. En vägran eller
underlåtenhet att överlämna information skall kunna bli föremål för
domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall de
behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från det att de
mottagit underrättelse enligt punkt 3 i tillämpliga fall underrätta den
behöriga myndigheten i hemlandet om de villkor som, med hänsyn tilldet allmänna bästa, gäller för verksamhet i filialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filialstaten
eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någon under-
rättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin verksamhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits enligt
punkt 2 b - 2 d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt besked till de
behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstaten minst en månad
innan ändringen företas så att de behöriga myndigheterna i hemlandetoch i filialstaten kan fullgöra sina uppgifter enligt punkterna 3 och 4.
Artikel 12
Varje beslut om avslag på en ansökan om auktorisation skall åtföljas av
en närmare motivering och ges företaget till känna.
Varje medlemsstat skall se till att ett beslut om avslag på en ansökan
om auktorisation kan göras till föremål för prövning av domstol.
Sådan rätt till domstolsprövning skall även finnas i de fall där behöriga
myndigheter inte behandlat en ansökan om auktorisation inom sexmånader från den dag ansökan mottogs.
Artikel 13
1. Med förbehåll för vad som anges i punkterna 3 och 7 får inget
företag auktoriseras både enligt detta direktiv och enligt direktiv 73/239/EEG.
2. Medlemsstaterna får dockföresk riva att
— företag som auktoriserats enligt detta direktiv även kan få auktori-
sation i enlighet med artikel 6 i direktiv 73/239/EEG för sådanarisker som anges i bilagan till det direktivet under försäkringsklas-serna 1 och 2,
— företag som har auktoriserats enligt artikel 6 i direktiv 73/239/EEG
får auktoriseras i enlighet med detta direktiv endast för sådana
risker som anges i bilagan till det direktivet under försäkringsklas-serna 1 och 2.
3. I den mån annat ej följer av punkt 6 får företag som avses i punkt
2 och sådana som vid tidpunkten för anmälan av detta direktiv samti-
digt driver verksamhet som täcks både av detta direktiv och av direktiv73/239/EEG fortsätta därmed, under förutsättning att det för varje verk-samhetsform upprättas en särskild förvaltning i enlighet med artikel 14.
4. Medlemsstaterna får föreskriva att de företag som avses i punkt 2
skall för hela sin verksamhet följa de redovisningsregler som gäller förföretag som auktoriserats enligt detta direktiv. I avvaktan på samord-ning i detta avseende får medlemsstaterna även i fråga om regler omlikvidation föreskriva att verksamhet som avser sådana risker somanges under försäkringsklasserna 1 och 2 i bilagan till direktiv 73/239/1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 10
▼B
▼M2
▼M2
EEG och som bedrivs av företag som avses i andra stycket skall följa
de regler som gäller för livförsäkringsverksamhet.
5. När ett företag bedriver sådan verksamhet som avses i bilagan till
direktiv 73/239/EEG har finansiella, affärsmässiga eller administrativakopplingar till ett annat företag som bedriver verksamhet som avses i
detta direktiv, skall de behöriga myndigheterna i de medlemsstater
inom vilkas territorier huvudkontoren för ovannämnda företag ärbelägna säkerställa att respektive företags redovisning inte förlorar itydlighet genom avtal mellan företagen eller genom någon åtgärd somskulle kunna påverka fördelningen av kostnader och intäkter.
6. Varje medlemsstat får föreskriva att företag med huvudkontor
belägna inom dess territorium skall, inom en tidsperiod som bestämsav medlemsstaten, upphöra med sådan samtidigt bedriven verksamhet
som de utövade vid den tidpunkt då detta direktiv anmäldes.
7. Bestämmelserna i denna artikel skall ses över på grundval av en
rapport från kommissionen till rådet mot bakgrund av en framtida
harmonisering av likvidationsreglerna och i vart fall före den 31december 1999.
Artikel 14
1. Den särskilda förvaltning som avses i artikel 13.3 skall organi-
seras på sådant sätt att den verksamhet som avses i detta direktiv hålls
avskild från den verksamhet som avses i det första samordningsdirekt-ivet för annan försäkring än livförsäkring, för att
— respektive intressen för livförsäkringstagare och försäkringstagare
till annan försäkring än livförsäkring inte skall åsidosättas och, isynnerhet för att avkastningen av livförsäkring skall komma
livförsäkringstagarna till godo på samma sätt som om försäkrings-
företaget endast bedrev verksamhet med livförsäkring,
— de finansiella minimikraven, särskilt när det gäller solvensmarginal,
som hänför sig till någon av de två verksamhetsformer som här
avses, dvs. en verksamhet enligt detta direktiv respektive en verk-samhet enligt det första samordningsdirektivet för annan försäkringän livförsäkring, inte belastar enbart den andra verksamhetsformen.
När de finansiella minimikraven uppfyllts enligt de villkor som anges i
andra strecksatsen i denna punkt, får företaget dock, förutsatt att till-synsmyndigheten är informerad härom, utnyttja de öppet redovisadeposterna i solvensmarginalen som vid tillfället är tillgängliga för den
ena eller andra verksamhetsformen.
Tillsynsmyndigheterna skall granska resultaten av båda verksamheterna
för att se till att bestämmelserna i denna punkt uppfylls.
2. a) Räkenskaper skall föras som utvisar hur resultaten för var och en
av de två verksamhetsformerna, livförsäkring och annan
försäkring än livförsäkring, uppnåtts. För detta ändamål skall
alla intäkter (premier, inbetalningar från återförsäkrare ochavkastning av placeringar) och alla kostnader (försäkringsersätt-ningar, förstärkning av tekniska reserver, återförsäkringspremieroch driftskostnader för försäkringsrörelsen) särredovisas med
hänsyn till deras ursprung. Poster som hänför sig till båda verk-
samhetsformerna skall föras enligt sådana fördelningsprincipersom godkänts av tillsynsmyndigheten.
b) Företagen skall på grundval av sin redovisning utarbeta en särre-
dovisning med specifikation av de poster som ingår i var och enav solvensmarginalerna enligt artikel 18 i detta direktiv och
artikel 16.1 i det första samordningsdirektivet för annan
försäkring än livförsäkring.
3. Om en av solvensmarginalerna är otillräcklig, skall tillsynsmyn-
digheterna med avseende på den verksamhetsform det gäller vidta deåtgärder som föreskrivs i respektive direktiv, oavsett resultatet av denandra verksamheten. Trots bestämmelserna i punkt 1, första stycket,andra strecksatsen, får bland dessa åtgärder ingå medgivande avöverföring från den ena verksamhetsformen till den andra.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 11
▼B
▼B
AVSNITT B
Villkor för utövande av försäkringsverksamhet
Artikel 15
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den ekonomiska tillsynen över
försäkringsföretag, inbegripet den del av verksamheten som företaget
bedriver genom filial eller med stöd av friheten att tillhandahållatjänster. Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där ettåtagande har gjorts har anledning att anta att verksamheten i ettförsäkringsföretag kan påverka dess finansiella sundhet, skall de infor-mera de behöriga myndigheterna i företagets hemland. Dessa skall
avgöra om företaget följer de försiktighetsprinciper som fastställs
genom detta direktiv.
2. Den finansiella tillsynen skall omfatta kontroll avseende
försäkringsföretagets hela verksamhet, dess solvens, skapandet avtekniska avsättningar, däri inbegripet premiereserv och de tillgångar
som svarar häremot, enligt de regler som hemlandet fastställt eller den
praxis som tillämpas i hemlandet, med iakttagande av de bestämmelsersom har antagits på gemenskapsnivå.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag har sunda metoder för administration och bokföring
och adekvata rutiner för intern kontroll.
Artikel 16
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat utövar
verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall filialstaten ge debehöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att, efter att ha
underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten, själva eller genom
därför utsedda ombud på plats kontrollera de uppgifter som ärnödvändiga för den finansiella tillsynen över företaget. Myndigheternai filialstaten får medverka i denna kontroll.
Artikel 17
1. Der Herkunftsmitgliedstaat verlangt, daß jedes Versicherungsun-
ternehmen ausreichende technische Rückstellungen, einschließlichmathematischer Rückstellungen, für seine gesamten Tätigkeiten bildet.
Storleken på dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i enlighet med följande principer:
A. i) Storleken på de tekniska livförsäkringsavsättningarna skall
beräknas efter en tillräckligt försiktig prospektiv försäkringsma-tematiskmetod med beak tande av alla åtaganden för framtidensåsom dessa framgår av försäkringsvillkoren för varje gällandeavtal, inbegripet
— alla garanterade förmåner inklusive garanterade
återköpsvärden,
— återbäringsbelopp som försäkringstagarna, kollektivt eller
individuellt, är berättigade till oavsett hur denna återbäring
benämns och oavsett om den är förvärvad, deklarerad ellertilldelad,
— alla optioner försäkringstagarna har rätt till enligt avtalsvill-
koren,
— omkostnader inklusive provisioner,
med hänsyn till framtida premieintäkter.
ii) En retrospektiv metod är tillåten, om det kan visas att därmed
beräknade tekniska avsättningar inte blir lägre än enligt entillräckligt försiktig prospektiv beräkning eller om en prospektivmetod inte är tillämplig för den berörda avtalstypen.
iii) En försiktig beräkning är inte liktydig med en beräkning på
grundval av de värden som anses mest sannolika, utan skall1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 12
▼M2
▼M2
innehålla en tillräcklig marginal för ogynnsamma avvikelser
från de relevanta faktorerna.
iv) Metoden vid beräkning av de tekniska avsättningarna skall inte
bara vara försiktig i sig, utan måste vara det även med beak-tande av den metod som används vid värdering av detillgångar som svarar mot dessa avsättningar.
v) Tekniska avsättningar skall beräknas separat för varje avtal.
Lämpliga approximeringar eller genomsnittsbaserade beräk-ningar tillåts emellertid när det är troligt att de ger ungefärsamma resultat som individuella beräkningar. Principen om
separat beräkning får inte på något sätt hindra skapandet av
ytterligare avsättningar för allmänna risker som inte är individu-aliserade.
vi) Om ett avtals beräknade återköpsvärde är garanterat skall de
beräknade premiereserverna för avtalet vid varje tidpunkt varaminst så stora som det garanterade värdet vid samma tid.
B. Den räntesats som skall användas skall väljas med försiktighet. Den
skall bestämmas enligt de regler som fastställs av den behörigamyndigheten i hemlandet med tillämpning av följande principer:
a) För alla avtal skall den behöriga myndigheten i företagets
hemland fastställa en eller flera maximiräntesatser, varvid
följande regler skall tillämpas:
i) Om avtal innehåller en garanterad räntesats skall den
behöriga myndigheten i hemlandet fastställa en enda maxi-miräntesats. Denna räntesats får variera beroende på i vilkenvaluta kontraktet har upprättats, under förutsättning att deninte överstiger 60 % av räntesatsen på statsobligationer i den
valuta avtalet upprättats. I det fall avtalet upprättats i ecu,
skall denna gräns bestämmas i förhållande till de lån i ecusom gemenskapens institutioner har upptagit.
Om en medlemsstat, till följd av andra meningen i
föregående stycke, beslutar att fastställa en maximiräntesatsför avtal upprättade i en annan medlemsstats valuta, skallden först tillfråga den behöriga myndigheten i den medlems-stat i vars valuta avtalet har upprättats.
ii) Om ett företags tillgångar inte värderats till inköpspriset får
en medlemsstat dockk räva att en eller flera maximiränte-satser beräknas med beaktande av avkastningen på demotsvarande tillgångar företaget vid tillfället har, med avdragför en försiktighetsmarginal och, i synnerhet i fråga om avtal
med periodiskpremie, dessutom med beak tande av den
förväntade avkastningen på framtida tillgångar. Försiktighets-marginalen och den eller de maximiräntesatser som tillämpaspå den beräknade avkastningen på framtida tillgångar skallfastställas av den behöriga myndigheten i hemlandet.
b) Fastställandet av en maximiräntesats innebär inte att ett företag
är skyldigt att tillämpa en räntesats som är så hög.
c) Hemlandet kan besluta att inte tillämpa punkt a för följande
avtalskategorier:
— Fondförsäkringsavtal (unit-linked).
— Försäkringsavtal med engångspremie för en tid av högst åtta
år.
— Försäkringsavtal utan rätt till återbäring och livränteavtal
utan återköpsvärde.
I de fall som avses i de sista två strecksatserna i första stycket
kan genom försiktigt val av räntesats hänsyn tas till den valutai vilken ett avtal upprättats och till däremot svarande tillgångarsom företaget vid tillfället har och, om företagets tillgångar tas
upp till marknadsvärde, den förväntade avkastningen på framtida
tillgångar.
Den räntesats som används får inte i något fall vara högre än den
avkastning som beräknats på tillgångarna i enlighet med de redo-visningsregler som gäller i hemlandet, minskad med lämpligtavdrag.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 13
▼M2
d) Medlemsstaten skall kräva att ett företag i sin redovisning gör
avsättning för att täcka ränteåtaganden gentemot försäkringsta-gare om den nuvarande eller förväntade avkastningen på
företagets tillgångar inte är tillräcklig för att täcka sådana
åtaganden.
e) Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter som
så begär skall underrättas om de maximiräntesatser som fastställsenligt a.
C. De statistiska beräkningselementen och antagandena om omkost-
nader skall väljas med försiktighet och med beaktande av i vilkenstat åtagandet gjorts, vilket slags försäkring det är frågan om ochde förvaltningskostnader och provisioner som kan förväntas.
D. I fråga om försäkringar med rätt till återbäring får i den metod som
används för beräkning av tekniska avsättningar hänsyn tas, antingen
implicit eller explicit, till framtida återbäringar av varje slag i
överensstämmelse med övriga antaganden om den framtida utveck-lingen samt den nuvarande metoden för fördelning av återbäring.
E. Reservering för framtida omkostnader får göras implicit, t.ex.
genom att framtida premier beräknas med avdrag för förvaltnings-kostnader. Den sammanlagda reserveringen, antingen explicit ellerimplicit, får dockinte vara mindre än vad resultatet av en försik tigbedömning av framtida utgifter skulle ge.
F. Metoden för beräkning av tekniska avsättningar får inte ändras från
år till år på grund av godtyckliga förändringar av metoden eller
beräkningsgrunderna och skall vara utformad så att återbäring-
smedlen fördelas på ett skäligt sätt under försäkringsavtalens löptid.
2. Försäkringsföretag skall ge allmänheten tillgång till uppgifter om
de grunder och metoder som används vid beräkning av de tekniskaavsättningarna, inklusive avsättningar för återbäring.
3. Hemlandet skall kräva av varje försäkringsföretag att de tekniska
avsättningarna för dess samlade verksamhet täcks av motsvarande till-gångar i enlighet med artikel 24 i direktiv 92/96/EEG. I fråga omverksamhet som utövas inom gemenskapen måste dessa tillgångar
finnas där. Medlemsstaterna får inte kräva att försäkringsföretagen har
sina tillgångar i en viss bestämd medlemsstat. Hemlandet får dockmedge lättnader i föreskrifterna om var tillgångarna skall finnas.
4. Om hemlandet medger att de försäkringstekniska avsättningarna
får täckas av fordringar hos återförsäkringsgivare skall de fastställa
den tillåtna procentsatsen. Medlemsstaten får i sådant fall inte frams-tälla krav på var de tillgångar som motsvarar dessa fordringar skallvara lokaliserade.
Artikel 18
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att alla försäkringsföretag som
har sitt huvudkontor inom dess territorium vid varje tidpunkt skall ha
en tillräcklig disponibel solvensmarginal i förhållande till sin samlade
verksamhet, som åtminstone motsvaras av kraven i detta direktiv.
2. Den disponibla solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i
försäkringsföretaget som är fria från alla förutsebara förpliktelser, med
avdrag för immateriella värden, inklusive följande:
a) Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg föreventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande kriterier
uppfylls:
i) I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att betalningar
från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträck-
ning detta inte medför att den disponibla solvensmarginalenunderstiger den föreskrivna nivån eller, efter det att företagethar upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.
ii) I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att, om sådana
betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 14
▼M4
▼M4
enskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna
skall underrättas minst en månad i förväg och under dennaperiod kunna förbjuda utbetalningen.
iii) De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får
endast ändras om de behöriga myndigheterna har förklarat siginte ha några invändningar mot ändringen, vilket dock intepåverkar tillämpningen av de kriterier som anges i leden i ochii.
b) Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
c) Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning.
d) I den utsträckning som detta medges i nationell lag: de vinstreserver
som redovisas i balansräkningen, om dessa kan användas till
täckande av förluster och inte har avsatts för utdelning tillförsäkringstagarna.
Den disponibla solvensmarginalen skall minskas med beloppet för de
egna aktier som försäkringsföretaget innehar direkt.
3. Den disponibla solvensmarginalen får också utgöras av följande:
a) Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital upp till
högst 50 % av den lägsta av den disponibla och den föreskrivnasolvensmarginalen, varav högst 25 % får bestå av förlagslån ellerkumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt att det finnsbindande avtal om att förlagslåne- eller preferensaktiekapitalet, i
händelse av att försäkringsföretaget går i konkurs eller likvidation,
skall ha prioritet efter alla övriga borgenärers fordringar och intefår betalas ut förrän alla andra vid tillfället utestående skulder harlösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
i) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
ii) För lån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden vara
minst fem år. Senast ett år före förfallodatum skall försäkrings-företaget till de behöriga myndigheterna för godkännande lämnaen plan för hur den disponibla solvensmarginalen skall kunnabehållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån då lånet löperut, såvida inte den andel av den disponibla solvensmarginalen
som motsvaras av lånet gradvis har minskat under minst de
senaste fem åren före förfallodatum. De behöriga myndigheternafår tillåta förtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsföretagetansöker om detta och förutsatt att dess disponibla solvensmar-ginal inte därigenom faller under den föreskrivna nivån.
iii) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägningstid, med
undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå i den dispo-
nibla solvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande frånde behöriga myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. Idet senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta debehöriga myndigheterna senast sex månader före det datum dådet avser att göra förtidsinlösen, och företaget skall därvid ange
den disponibla solvensmarginalen och den föreskrivna solven-
smarginalen, såväl före som efter återbetalningen. De behörigamyndigheterna skall endast godkänna återbetalningen omförsäkringsföretagets disponibla solvensmarginal inte därigenomfaller under den föreskrivna nivån.
iv) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden, under
vissa särskilt angivna omständigheter utöver avveckling av
försäkringsföretaget, skall förfalla till betalning före de avtaladeförfallodagarna.
v) Låneavtalet får ändras endast om de behöriga myndigheterna har
förklarat sig inte ha några invändningar mot den föreslagnaändringen.
b) Värdepapper utan fast löptid samt andra instrument, inbegripet
andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i led a, upptill 50 % av den lägsta av den disponibla solvensmarginalen ochden föreskrivna solvensmarginalen för det sammanlagda beloppet1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 15
▼M4
av de värdepapper och förlagslån som avses i a, om de uppfyller
följande villkor:
i) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den
behöriga myndighetens förhandsgodkännande.
ii) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet att
uppskjuta räntebetalningar.
iii) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin helhet ha
förmånsrätt efter samtliga prioriterade borgenärer.
iv) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste innehålla
bestämmelser om att lånekapital och obetalda räntor fåranvändas till förlusttäckning och möjliggöra för försäkringsföre-
taget att fortsätta sin verksamhet.
v) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.
4. På försäkringsföretagets ansökan med åtföljande bevis, hos den
behöriga myndigheten i hemlandet och med den myndighetens godkän-nande får den disponibla solvensmarginalen också utgöras av följande:
a) Fram till och med den 31 december 2009: ett belopp motsvarande
50 % av företagets framtida vinst, men inte mer än 25 % av det
belopp som är lägst av den disponibla solvensmarginalen och den
föreskrivna solvensmarginalen. Vinstens storlek erhålls genommultiplicering av den uppskattade årsvinsten med en faktor sommotsvarar försäkringsavtalens genomsnittliga återstående giltig-hetstid. Denna faktor får inte överstiga 6. Den uppskattade
årsvinsten får inte överstiga det aritmetiska medelvärdet av den
uppnådda vinsten under de senaste fem räkenskapsåren i de verk-samhetsgrenar som anges i artikel 1.1.
De behöriga myndigheterna får medge att sådana belopp ingår i den
disponibla solvensmarginalen endast
i) om en aktuariell rapport inlämnas till den behöriga myndigheten
med en beräkning av sannolikheten av dessa framtida vinstersuppkomst, och
ii) i den mån framtida vinster från dolda nettoreserver enligt led c
nedan inte redan beaktats,
b) Om zillmering inte tillämpas eller, om zillmering tillämpas och
denna inte uppgår till de tillägg för försäljningskostnader som ingåri premien: skillnaden mellan en ej zillmerad eller delvis zillmerad
försäkringsmatematisk avsättning och en försäkringsmatematisk
avsättning zillmerad med en faktor som motsvarar det tillägg förförsäljningskostnader som ingår i premien. Detta belopp får emel-lertid inte överstiga 3,5 % av summan av skillnaderna mellankapitalbeloppen för livförsäkringar och de försäkringsmatematiskaavsättningarna för samtliga försäkringsavtal där zillmering är
möjlig. Denna skillnad skall minskas med beloppet för varje ej
avskriven anskaffningskostnad som redovisas som tillgång.
c) Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar,
i den mån sådana dolda nettoreserver inte är av exceptionell natur.
d) Hälften av ännu ej inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så snart
den inbetalda delen uppgår till 25 % av nämnda kapital, upp till50 % av den lägsta av den disponibla och den föreskrivna solven-smarginalen.
5. Ändringar av punkterna 2, 3 och 4 i syfte att beakta en utveckling
som motiverar tekniska justeringar av de tillgångar som får motsvaraden disponibla solvensmarginalen skall antas enligt förfarandet i artikel2 i direktiv 91/675/EEG(
1).
Artikel 19
1. Om inte annat följer av artikel 20 skall den föreskrivna solven-
smarginalen bestämmas så som anges i punkterna 2–7 beroende påvilken försäkringsklass som avses.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 16
(1) EGT L 374, 31.12.1991, s. 32.
▼M4
2. För sådan försäkring som avses i artikel 1.1 a och b, med
undantag för försäkring knuten till investeringsfonder, och för sådanverksamhet som avses i artikel 1.3, skall minsta föreskrivna solven-
smarginalen motsvara summan av följande två resultat:
a) Första resultatet:
Ett tal som motsvarar 4 % av de försäkringstekniska avsättningarna
avseende direkt försäkringsverksamhet och mottagen återförsäkring
utan avdrag för avgiven återförsäkring skall multipliceras med ett
procenttal som för närmast föregående räkenskapsår motsvararförhållandet mellan de totala försäkringstekniska avsättningarna,beräknade efter avdrag för avgiven återförsäkring, och deförsäkringstekniska avsättningarna brutto. Detta procenttal får dock
inte var mindre än 85 %.
b) Andra resultatet:
För försäkringsavtal, där risksumman inte är negativ, multipliceras
ett tal motsvarande 0,3 % av det totala beloppet för sådan risk-summa, som försäkringsföretaget iklätt sig ansvar för, med ett talsom för närmast föregående räkenskapsår motsvarar förhållandetmellan det totala beloppet för den risksumma, som företaget förbliransvarigt för efter avgiven återförsäkring och retrocession, och det
totala beloppet för risksumman. Denna kvot får dock inte vara
mindre än 50 %.
När det gäller temporär dödsfallsförsäkring med en längsta löptid av
tre år skall denna multiplikationsfaktor vara 0,1 %. För sådana
försäkringar med en löptid på mer än tre år men högst fem år skalldenna faktor vara 0,15 %.
3. När det gäller sådan tilläggsförsäkring som avses i artikel 1.1 c
skall den föreskrivna solvensmarginalen motsvara den föreskrivna
solvensmarginalen för skadeförsäkringsföretag som föreskrivs i artikel
16a i direktiv 73/239/EEG, varvid artikel 17 i det direktivet inte skalltillämpas.
4. För det slag av permanent, icke uppsägbar, sjukförsäkring som
avses i artikel 1.1 d skall den föreskrivna solvensmarginalen motsvara
a) 4 % av de försäkringsmatematiska avsättningarna, beräknade i
enlighet med punkt 2 a i denna artikel, samt
b) den föreskrivna solvensmarginalen för skadeförsäkringsföretag som
föreskrivs i artikel 16a i direktiv 73/239/EEG, varvid artikel 17 idet direktivet inte skall tillämpas. Villkoret i artikel 16a.6 b i detdirektivet om att avsättningar skall göras för stigande ålder kanemellertid ersättas med kravet att rörelsen skall vara gruppbaserad.
5. För sådan verksamhet som avses i artikel 1.2 b (kapitalisering-
sverksamhet) skall den minsta föreskrivna solvensmarginalen motsvara4 % av de försäkringsmatematiska avsättningarna enligt punkt 2 a idenna artikel.
6. För tontiner som avses i artikel 1.2 a skall den föreskrivna solven-
smarginalen motsvara 1 % av tillgångarna.
7. För försäkring som avses i artikel 1.1 a och b och som är knuten
till investeringsfonder samt för sådan verksamhet som avses i artikel1.2 c, d och e skall den föreskrivna solvensmarginalen motsvara
summan av följande:
a) 4 % av de tekniska avsättningarna enligt beräkning i punkt 2 a i
denna artikel, i den utsträckning försäkringsföretaget påtar sig enplaceringsrisk.
b) 1 % av de tekniska avsättningarna enligt beräkning i punkt 2 a i
denna artikel, i den utsträckning företaget inte påtar sig någonplaceringsrisk, men det belopp som avsatts till täckande av drifts-kostnaderna fastställts för en period som överstiger fem år.
c) 25 % av de driftsutgifter som netto kan hänföras till dessa avtal för
det senaste räkenskapsåret, i den utsträckning försäkringsföretagetinte påtar sig någon placeringsrisk, och det belopp som avsatts till1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 17
▼M4
täckande av driftskostnaderna inte fastställts för en period som
överstiger fem år.
d) 0,3 % av risksumman beräknad enligt punkt 2 b i denna artikel, i
den utsträckning försäkringsföretaget försäkrar dödsfallsrisk.
Artikel 20
1. En tredjedel av den föreskrivna solvensmarginalen, fastställd
enligt artikel 19, skall utgöra garantifonden. Den skall bestå av sådanaposter som anges i artikel 18.2, 18.3 och, efter godkännande av debehöriga myndigheterna i hemlandet, artikel 18.4 c.
2. Garantifonden skall uppgå till minst 3 000000 euro.
Varje medlemsstat får föreskriva att den minsta garantifonden får
nedsättas med en fjärdedel, när det gäller ömsesidiga och liknandeinstitut samt tontiner.
Artikel 20a
1. Det belopp i euro som fastställs i artikel 20.2 skall ses över
årligen med början den den 20 september 2003, så att det avspeglarförändringar i det europeiska konsumentprisindexet för samtligamedlemsstater som offentliggörs av Eurostat.
Beloppet skall justeras automatiskt genom att grundbeloppet i euro höjs
med den procentuella förändringen av index för perioden mellanikraftträdandet av detta direktiv och tidpunkten för den senasteöversynen och rundas av uppåt till närmaste 100000-tal euro.
Om förändringen i procent sedan förra justeringen är mindre än 5 %
skall ingen justering göras.
2. Kommissionen skall årligen underrätta Europaparlamentet och
rådet om översynen och det justerade belopp som avses i punkt 1.
Artikel 21
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av till-
gångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses i artikel 17.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 17.3, artikel 24.1
- 24.3 och artikel 24.5 samt artikel 26.1 andra stycket, får medlemssta-terna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de
tillgångar, vare sig de är fast eller lös egendom, som ingår i auktorise-
rade försäkringsföretags tillgångar.
3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder för
sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egen-skap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt att deförsäkrades intressen tillgodoses.
Artikel 22
1. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
avstå från någon del av sin försäkringsverksamhet enligt artikel 1 tillen eller flera organisationer angivna i nationell lag.
2. Italien skall vidta alla åtgärder som behövs för att kravet, att
företag som är etablerade inom dess territorium skall avstå en del av
sin försäkringsverksamhet till Istituto Nazionale di Assicurazioni, är
avskaffat senast den 20 november 1994.
Artikel 23
1. Varje medlemsstat skall ålägga varje försäkringsföretag vars
huvudkontor är beläget inom dess territorium att årligen förete ettbokslut över hela verksamheten, som utvisar företagets ekonomiskaställning och solvens.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 18
▼M2
▼B
▼M1
▼B
▼M2
2. Medlemsstaterna skall ålägga försäkringsföretag med huvudkontor
inom deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammans medstatistiskdok umentation som behövs för tillsyn. De behöriga myndig-
heterna skall utväxla sådan information och dokumentation som
behövs för tillsynen.
3. Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
säkerställa att de behöriga myndigheterna har de befogenheter och de
resurser som behövs för övervakning av den verksamhet som bedrivsav försäkringsföretag med huvudkontor inom respektive medlemsstatsterritorium, inbegripet verksamhet som bedrivs utanför dess territorium,i enlighet med rådets direktiv som är tillämpliga på sådan verksamhet, isyfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessa befogenheter och resurser skall särskilt göra det möjligt för de
behöriga myndigheterna att
a) göra ingående undersökningar om företagets ställning och dess verk-
samhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående
försäkringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande företaget,
dess ledning eller personer med avgörande inflytande över företaget
för att se till att företagets verksamhet fortlöpande bedrivs i enlighet
med de lagar och andra författningar som gäller för företaget i varjemedlemsstat, och särskilt att företaget följer verksamhetsplanen tillden del denna är tvingande, samt för att förhindra eller mildra verk-ningarna av överträdelser som kan skada försäkringstagarnasintressen,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom tvångsmedel,
vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet att
inhämta alla upplysningar angående försäkringsavtal som innehas avförmedlare.
Artikel 24
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 17 får den
behöriga myndigheten i dess hemland, efter att ha underrättat de
behöriga myndigheterna i de medlemsstater där åtagandet skett om sinavsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga över sina tillgångar.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars solven-
smarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel 19, skall
den behöriga myndigheten i hemlandet kräva att företaget för godkän-nande av myndigheten framlägger en plan för hur en sund finansiellställning skall återställas.
I undantagsfall får den behöriga myndigheten när den bedömer att
företagets finansiella ställning kommer att ytterligare försämras, ävenbegränsa företagets rätt eller helt förbjuda företaget att fritt förfogaöver sina tillgångar. Myndigheten skall därvid underrätta de behörigamyndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkas territorier
företaget bedriver verksamhet om alla åtgärder den har vidtagit, varpå
dessa myndigheter på den första medlemsstatens begäran skall vidtasamma åtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den garantifond som
anges i artikel 20, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära
att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig finansiering tillmyndigheten för godkännade.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i andra medlems-stater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet om detta,varpå dessa myndigheter på den förstnämnda myndighetens begäranskall vidta samma åtgärder.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 19
▼M2
4. De behöriga myndigheterna får dessutom vidta alla åtgärder som
behövs för att säkerställa de försäkrades intressen i de situationer somanges i punkterna 1-3.
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag att fritt
förfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium om företa-gets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1-3, ochhemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar som skall omfattasav åtgärderna.
Artikel 24a
1. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplan
för försäkringsföretag, om dessa myndigheter bedömer att försäkring-
stagarnas rättigheter hotas. En sådan finansiell saneringsplan måsteåtminstone innehålla uppgifter eller bevis för de kommande tre räkens-kapsåren av följande slag:
a) Uppskattade driftskostnader, särskilt löpande allmänna omkostnader
och provisioner.
b) En detaljerad prognos över intäkter och kostnader avseende direkt
försäkring samt mottagen och avgiven återförsäkring.
c) Prognostiserad balansräkning.
d) En uppskattning av storleken på de medel som är avsedda att täcka
försäkringsförpliktelser och föreskriven solvensmarginal.
e) Företagets allmänna policy i fråga om återförsäkring.
2. Om försäkringstagarnas rättigheter är hotade på grund av att
försäkringsföretagets ekonomiska ställning försämras, skall medlems-staterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att kräva
att ett försäkringsföretag skall ha en högre föreskriven solvensmarginal
för att säkerställa att det kan uppfylla solvenskraven inom den närmastetiden. Nivån på denna högre föreskrivna solvensmarginal skallfastställas utifrån en sådan finansiell saneringsplan som avses i punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i den
disponibla solvensmarginalen, i synnerhet i de fall där dessa posters
marknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgångenav föregående räkenskapsår.
4. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
befogenhet att minska nedsättningen, på grundval av återförsäkring, avden solvensmarginal som fastställts i enlighet med artikel 19, om
a) återförsäkringsavtalen har ändrats eller försämrats i betydande
utsträckning sedan föregående räkenskapsår, eller
b) det inte finns någon, eller bara en obetydlig, risköverföring i
kontrakten för återförsäkring.
5. Om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan
för försäkringsföretaget i enlighet med punkt 1 skall de inte utfärdaintyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i detta direktiv, artikel14.1 a i rådets direktiv 90/619/EEG (andra livförsäkringsdirektivet)(
1)
och artikel 11.2 i rådets direktiv 92/96/EEG (tredje livförsäkringsdi-
rektivet)(2), så länge de anser att försäkringstagarnas rättigheter är
hotade enligt vad som avses i punkt 1.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 20
(1) EGT L 330, 29.11.1990, s. 50. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/
96/EEG (EGT L 360, 9.12.1992, s. 1).
(2) EGT L 360, 9.12.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparla-
mentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27).▼M4
▼M1
AVSNITT C
Återkallande av auktorisation
Artikel 26
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland, kan återkallas av samma
myndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen avstår
från den eller upphör att driva verksamhet under längre tid än sex
månader, såvida inte den berörda medlemsstaten har utfärdatbestämmelser om att auktorisationen i sådana fall automatisktupphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom föreskriven tid kunnat vidta de åtgärder som angivits i en
sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses i artikel 24,
d) allvarligt åsidosätter de förpliktelser företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta lämpligaåtgärder för att hindra företaget från att påbörja en ny verksamhet inom
deras territorier med stöd av reglerna om etableringsfrihet eller frihet
att tillhandahålla tjänster. Den behöriga myndigheten i hemlandet skalli samarbete med de övriga myndigheterna vidta alla åtgärder sombehövs för att säkerställa de försäkrades intressen och i synnerhetinskränka företagets rätt att fritt förfoga över sina tillgångar enligtartikel 24.1, 24.2 andra stycket eller 24.3 andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av
noggranna uppgifter om skälen härför och det berörda företaget skall
underrättas om beslutet.
AVDELNING III A
REGLER FÖR INOM GEMENSKAPEN ETABLERADE AGENTURER
ELLER FILIALER TILL FÖRETAG MED HUVUDKONTOR UTANFÖR
GEMENSKAPEN
Artikel 27
1. Varje medlemsstat skall föreskriva auktorisation för företag vars
huvudkontor är beläget utanför gemenskapen och som vill driva sådan
verksamhet som avses i artikel 1.
2. En medlemsstat får bevilja auktorisation om företaget uppfyller
minst följande villkor:
a) Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverksamhet
som sägs i artikel 1.
b) Det etablerar en agentur eller en filial inom medlemsstatens territo-
rium.
c) Det förbinder sig att på den plats där agenturen eller filialen är
belägen föra till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att därförvara alla handlingar som hör till verksamheten.
d) Det utser ett ombud som skall godkännas av behöriga myndigheter.
e) Det innehar tillgångar i den stat där verksamheten bedrivs av en
storlek som motsvarar minst hälften av det i artikel 20.2 a föresk-rivna minimibeloppet för garantifonden och deponerar en fjärdedelav detta minimibelopp som säkerhet.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 21
▼B
▼M2
▼M1
▼B
▼B
f) Det förbinder sig att hålla en solvensmarginal som motsvarar kraven
i artikel 29.
g) Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 11.1
och 11.2.
Artikel 28
Medlemsstaterna skall ålägga företagen att avsätta tillräckliga sådana
reserver som avses i artikel 17 till täckning av försäkringsförpliktelserinom respektive lands territorium. Medlemsstaterna skall se till attagenturen eller filialen har tillgångar som motsvarar sådana reserveroch som, i den utsträckning medlemsstaten så kräver, är valutamat-
chande.
Den lag som gäller i respektive medlemsstat skall tillämpas vid beräk-
ningen av sådana reserver, vid fastställandet av placeringsslag och vid
värderingen av tillgångarna, samt där så erfordras, vid fastställande av i
vilken utsträckning tillgångarna får användas för dessa reserver.
Medlemsstaten skall föreskriva att de tillgångar som svarar mot dessa
reserver skall finnas inom dess territorium. Dock skall bestämmelserna
i artikel 17.3 gälla.
Artikel 29
1. Varje medlemsstat skall ålägga inom sitt territorium etablerade
agenturer eller filialer att hålla en solvensmarginal i form av sådanatillgångar som anges i artikel 18. Minsta solvensmarginalen skallberäknas i enlighet med artikel 19. Vid beräkning av marginalen skall
dockhänsyn tas endast till den av agenturen eller filialen bedrivna
verksamheten.
2. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.
Denna garantifond får dockinte vara mindre än hälften av det minimi-
belopp som föreskrivs i artikel 20.2 a. Den initialdeposition som skall
göras enligt artikel 27.2 e skall inräknas i garantifonden.
Garantifonden och dess minsta volym skall vara sammansatt enligt
bestämmelserna i artikel 20.
3. De tillgångar som motsvarar minsta solvensmarginalen skall till
minst ett belopp motsvarande garantifonden finnas i den medlemsstatdär verksamheten bedrivs och utöver detta inom gemenskapen.
Artikel 30
1. Företag som har ansökt om eller beviljats auktorisation i mer än
en medlemsstat kan ansöka om följande förmåner, som får medgesendast gemensamt.
a) Den solvensmarginal som anges i artikel 29 skall beräknas på
grundval av hela den verksamhet som företaget bedriver inom ge-menskapen, varvid hänsyn skall tas endast till den verksamhet somutövas av samtliga agenturer eller filialer etablerade inom gemen-skapen.
b) Den deposition som krävs enligt artikel 27.2 e skall göras endast i
en av de berörda medlemsstaterna.
c) De tillgångar som motsvarar garantifonden får lokaliseras till vilken
som helst av de medlemsstater där företaget bedriver verksamhet.
2. En ansökan om förmåner enligt punkt 1 skall göras hos de
behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna. I ansökningen
skall den myndighet anges som i framtiden skall utöva tillsyn av deinom gemenskapen etablerade filalernas eller agenturernas soliditetmed avseende på deras samlade verksamhet. Företagets val avmyndighet skall motiveras. Depositionen skall göras i den medlems-staten.
3. Förmånerna enligt punkt 1 får beviljas endast om de behöriga
myndigheterna i samtliga medlemsstater som tillställts en ansökanmedger detta. Förmånerna skall börja gälla från och med det datum då1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 22
▼B
den utvalda tillsynsmyndigheten meddelar de övriga tillsynsmyndighe-
terna att den åtar sig att övervaka de inom gemenskapen etableradeagenturernas eller filialernas soliditet med avseende på deras samlade
verksamhet.
Den utvalda tillsynsmyndigheten skall från de övriga medlemsstaterna
erhålla den information som behövs för tillsynen av den samlade soli-diteten för de agenturer och filialer som etableras inom derasterritorium.
4. På begäran av en eller flera av de berörda medlemsstaterna skall
de enligt denna artikel beviljade förmånerna återkallas samtidigt av allaberörda medlemsstater.
Artikel 31
1. a) Om inte annat följer av vad som föreskrivs i b får agenturer och
filialer som avses i denna avdelning inte samtidigt inom en vissmedlemsstat bedriva sådan verksamhet som anges i bilagan tilldet första samordningsdirektivet för annan försäkring än livförsä-
kring och sådan verksamhet som omfattas av detta direktiv.
b) Om inte annat följer av vad som föreskrivs i c får medlemssta-
terna bestämma att de agenturer och filialer som avses i dennaavdelning och som vid tiden för anmälan av detta direktiv samti-digt bedriver båda verksamhetsformerna i en medlemsstat fårfortsätta med detta, förutsatt att det för varje verksamhetsform
upprättas en särskild förvaltning i enlighet med artikel 14.
c) Varje medlemsstat som med stöd av artikel 13.6 a och b föresk-
river att försäkringsföretag etablerade inom dess territorium skallupphöra med samtidigt bedrivande av de verksamhetsgrenar inomvilka de var verksamma vid tiden för anmälan av detta direktiv,
skall ställa detta krav även på agenturer och filialer som avses i
denna avdelning och som är etablerade inom dess territorium ochsamtidigt bedriver båda verksamhetsformerna där.
d) Medlemsstaterna får föreskriva att de agenturer och filialer som
avses i denna avdelning och vars huvudkontor samtidigt bedriver
båda verksamhetsformerna, och som i en medlemsstat vid tiden
för anmälan av detta direktiv enbart bedriver sådan verksamhetsom omfattas av detta direktiv, får fortsätta med sin verksamhetdär. Om företaget önskar bedriva sådan verksamhet som anges idet första samordningsdirektivet för annan försäkring än livförsä-kring inom samma territorium, får det endast genom ett
dotterföretag bedriva den verksamhet som avses i detta direktiv.
2. Artiklarna 23 och 24 skall också tillämpas på agenturer och fili-
aler som avses i denna avdelning.
Vid tillämpning av artikel 24 skall den tillsynsmyndighet som
övervakar den samlade soliditeten för agenturer eller filialer ges sammaställning som tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där huvudkontoretär beläget.
3. Om den i artikel 30.2 nämnda myndigheten återkallar en auktori-
sation, skall myndigheten anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i deövriga medlemsstater där företaget bedriver verksamhet, varpå dessaskall vidta de åtgärder som behövs. Om skälet till att återkalla auktori-
sationen är att solvensmarginalen beräknad enligt artikel 30.1 a är
otillräcklig, skall tillsynsmyndigheterna i de andra berörda medlemssta-terna också återkalla sina auktorisationer.
Artikel 31a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den nation-
ella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprättats inomdess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvisöverlåter sina bestånd av försäkringsavtal till acceptkontor som äretablerade i samma medlemsstat, förutsatt att de behöriga myndighe-terna i den medlemsstaten eller, i tillämpliga fall, i den medlemsstat1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 23
▼M2
▼M2
som avses i artikel 30 intygar att acceptkontoret även sedan hänsyn
tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den nation-
ella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprättats inomdess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvisöverlåter sina bestånd av försäkringsavtal till försäkringsföretag med
huvudkontor i en annan medlemsstat, förutsatt att de behöriga myndig-
heterna i den medlemsstaten intygar att acceptkontoret även sedanhänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den nationella
lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, som upprättats inom
dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvisöverlåter sina bestånd av försäkringsavtal till en agentur eller filial,som omfattas av denna avdelning och som upprättats i en annanmedlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa att de behöriga myndighe-
terna i acceptkontorets hemland eller, i tillämpliga fall, i den
medlemsstat som avses i artikel 30 kan intyga att acceptkontoret ävensedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal, attlagstiftningen i acceptkontorets hemland tillåter en sådan överlåtelsesamt att hemlandet har medgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1-3 skall den medlemsstat där den
överlåtande agenturen eller filialen är belägen, om åtagandet inte gjortsi samma stat, inhämta medgivande från behöriga myndigheter i denmedlemsstat där åtagandet gjorts, innan den godkänner överlåtelsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinayttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågade myndig-
heterna inte lämnar något svar inom denna tid skall detta anses
likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall offentlig-
göras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning i den
medlemsstat där åtagandet gjorts. Sådana överlåtelser skall automatiskt
vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varje annan personsom har rättigheter eller skyldigheter till följd av de överlåtna avtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom en
bestämd tid efter överlåtelsen.
Artikel 32
Gemenskapen får genom avtal som med stöd av fördraget träffas med
ett eller flera tredje länder, och på villkor om reciprocitet, medge
tillämpning av bestämmelser som avviker från bestämmelserna i dettaavsnitt, för att garantera ett tillfredsställande skydd för försäkringsta-garna inom medlemsstaterna.
AVDELNING III B
REGLER FÖR DOTTERFÖRETAG TILL MODERFÖRETAG FÖR
VILKA ETT TREDJE LANDS LAG GÄLLER OCH FÖR SÅDANA
MODERFÖRETAGS FÖRVÄRV AV AKTIER ELLER ANDELAR
Artikel 32a
Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall
a) underrätta kommissionen om varje auktorisation av ett direkt eller
indirekt dotterföretag till ett eller flera moderföretag för vilka tredjelands lag gäller; kommissionen skall därefter underrätta denkommitté som avses i artikel 32b.6 om detta,
b) underrätta kommissionen närhelst ett sådant moderföretag förvärvar
aktier eller andelar i ett försäkringsföretag hemmahörande i gemen-skapen så att det senare blir det förras dotterföretag. Kommissionen1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 24
▼B
▼M1
▼M1
skall därefter underrätta den kommitté som avses i artikel 32b.6 om
detta.
När auktorisation beviljas för ett direkt eller indirekt dotterföretag till
ett eller flera moderföretag för vilka tredje lands lag gäller, skall
företagsgruppens struktur närmare anges i den anmälan som debehöriga myndigheterna skall göra till kommissionen.
Artikel 32b
1. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla svårig-
heter av allmän natur som deras försäkringsföretag mött vid etableringeller utövande av verksamhet i tredje land.
2. Kommissionen skall senast sex månader före den dag som avses i
andra stycket i artikel 30 i direktiv 90/619/EEG(
1), och därefter peri-
odvis upprätta rapporter om i vad mån tredje länder gerförsäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen sådan behandlingsom avses i punkterna 3 och 4, med avseende på etablering ochutövande av försäkringsverksamhet samt förvärv av aktier eller andelar
i tredje lands försäkringsföretag. Kommissionen skall till rådet
överlämna rapporterna jämte lämpliga förslag.
3. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 2 eller genom annan informa-tion, att ett tredje land inte erbjuder försäkringsföretag hemmahörandei gemenskapen effektivt marknadstillträde, jämförbart med det som ge-
menskapen erbjuder försäkringsföretag från samma tredje land, får
kommissionen lämna förslag till rådet om lämpligt mandat för under-handlingar med ändamål att uppnå jämförbara konkurrensmöjligheterför försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen. Rådet skallbesluta med kvalificerad majoritet.
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 2 eller genom annan informa-
tion, att försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen inte fårnationell behandling i ett tredje land, innebärande samma konkur-rensmöjligheter som erbjuds inhemska försäkringsföretag, och attkravet på effektivt marknadstillträde inte uppfylls, får kommissionenta initiativ till underhandlingar med ändamål att åstadkomma rättelse.
I fall som avses i första stycket i denna punkt får, utöver initiativ till
underhandlingar, när som helst beslutas i den ordning som föreskrivs iartikel 32b.6 att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall begränsaeller uppskjuta prövning
— av inneliggande eller framtida ansökningar om auktorisation, och
— av förvärv av aktier eller andelar, då ansökningarna gjorts av
direkta eller indirekta moderföretag för vilka det tredje landets lag
gäller.
Sådana åtgärder får inte gälla för längre tid än tre månader.Före utgången av tremånadersperioden får rådet, med beaktande av
resultaten av underhandlingarna, med kvalificerad majoritet beslutaöver ett förslag av kommissionen huruvida åtgärderna skall bestå.
Sådana begränsningar eller uppskov får inte tillämpas i fall då ansök-
ningen om etablering av ett dotterföretag eller om tillstånd attförvärva aktier eller andelar i försäkringsföretag hemmahörande i ge-menskapen gjorts av ett försäkringsföretag, som är auktoriserat igemenskapen, eller av ett där auktoriserat dotterföretag till ettförsäkringsföretag.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 25
(1) EGT Nr L 330, 29.11.1991, s. 50.
▼M1
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom att något av
de fall som avses i punkterna 3 och 4 har uppstått, skall medlemssta-terna på kommissionens begäran underrätta denna
a) om varje ansökan om auktorisation av ett direkt eller indirekt dotter-
företag till ett eller flera moderföretag för vilka vederbörande tredjelands lag gäller,
b) om avsikter som ett sådant företag har att förvärva en ägarandel i ett
försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen, så att det senare
skulle bli dotterföretag till det förra.
Denna skyldighet att lämna information skall upphöra så snart en
överenskommelse har träffats med det tredje land, som avses i punk-terna 3 eller 4, eller då de åtgärder som avses i punkt 4 andra ochtredje styckena upphör att gälla.
6. Kommissionen skall biträdas av en kommitté sammansatt av
representanter från medlemsstaterna och under ordförandeskap av enföreträdare för kommissionen.
Kommissionens företrädare skall till kommittén överlämna ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tidsom ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är.
Kommittén skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel
148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta påförslag av kommissionen. Medlemsstaternas representanters röster skallges en vikt motsvarande vad som sagts i den nämnda artikeln.Ordföranden får inte delta i omröstningen.
Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av
kommittén.
Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén, eller om inget yttrande
avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet vilka åtgärdersom skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom den tid som bestäms i varje
beslut som skall antas av rådet enligt denna punkt, men som inte fårvara längre än tre månader från dagen för hänskjutandet till rådet, skall
kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas,
såvida inte rådet genom enkel majoritet har avvisat förslaget.
7. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i
överensstämmelse med gemenskapens förpliktelser enligt internatio-nella överenskommelser, bilaterala eller multilaterala, angående rättför försäkringsföretag att starta och driva verksamhet.
AVDELNING IV
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH ANDRA BESTÄMMELSER
Artikel 33
1. Medlemsstaterna skall medge företag som avses i avdelning II,
vilka vid tidpunkten för ikraftträdandet av de bestämmelser genom
vilka detta direktiv genomförs tillhandahåller försäkring i en eller fleraav de försäkringsklasser som anges i bilagan, en tid av fem år fr.o.mdagen för anmälan av detta direktiv för att kunna uppfylla vad somkrävs enligt artiklarna 18, 19 och 20.
2. Medlemsstaterna får dessutom
a) medge företag som avses i punkt 1, vilka vid utgången av femårspe-
rioden inte fullt ut uppnått föreskriven solvensmarginal, enytterligare frist på högst två år, om företaget enligt artikel 24meddelat tillsynsmyndigheten för dess godkännande de åtgärdersom företaget avser att vidta,
b) för de företag som avses i punkt 1 dock ej ömsesidiga institut som
avses i artikel 3.2 andra strecksatsen, andra meningen och som vidutgången av den angivna femårsperioden inte har en solvensmar-ginal beräknad enligt artikel 19, vilken utan avdrag föråterförsäkring uppgår till den minsta garantifond som avses i artikel1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 26
▼B
▼B
20.2 a och b, medge undantag från kravet att garantifonden skall
inrättas före utgången av det räkenskapsår då solvensmarginalenuppnår detta minimibelopp.
Det uppskov som sålunda medges företag att upprätta en minsta
garantifond får i inget fall överstiga tio år räknat från dagen föranmälan av detta direktiv.
3. De företag som vill utvidga verksamheten enligt artikel 8.2 eller
artikel 10, får göra detta endast under förutsättning att de omgåendeföljer bestämmelserna i detta direktiv.
4. Ett företag som har en annan associationsform än vad som anges i
artikel 8 kan under en tid av tre år från anmälan av detta direktiv fort-
sätta att bedriva sin nuvarande verksamhet i den form företaget har vid
tidpunkten för sådan anmälan. Företag som etableras i Storbritannien”by Royal Charter” eller ”by private Act” eller ”by special PublicAct” får under obegränsad tid fortsätta att bedriva verksamhet ioförändrad form.
Berörda medlemsstater skall göra upp en förteckning över sådana
företag och översända den till övriga medlemsstater och kommissionen.
5. Företag som enligt sitt ändamål bedriver livförsäkringsverksamhet
och insättarverksamhet får fortsätta med dessa verksamhetsgrenar, dockatt insättarverksamheten måste upphöra inom tre år från dagen föranmälan av detta direktiv. Med avvikelse från detta får ”Caisse géné-
rale d'épargne et de retraite (CGER)/Algemene Spoor- en Lifrentekas
(ASLK)” i Belgien, sammanslutningar registrerade enligt ”the FriendlySocieties Acts” i Storbritannien och ”Banca nazionale delle communi-cazioni” i Italien fortsätta den verksamhet de bedrev vid anmälan avdetta direktiv.
6. Företag som samtidigt bedriver båda verksamhetsformerna på de
villkor som anges i artikel 13 skall medges en frist av fem år från ochmed dagen för anmälan av detta direktiv för att uppfylla bestämmel-serna i artikel 14.
7. På begäran av företag som uppfyller kraven i artiklarna 17—20
skall medlemsstaterna upphöra att tillämpa bestämmelser som innebär
restriktioner som avser bl.a. pantsättning, deposition eller ställande av
säkerhet.
Artikel 34
Medlemsstaterna skall tillåta agenturer eller filialer som avses i avdel-
ning III och som vid ikraftträdandet av bestämmelserna förgenomförandet av detta direktiv bedriver verksamhet inom en eller
flera av de i bilaga 1 angivna försäkringsklasserna och inte utvidgar
verksamheten på sätt som avses i artikel 10.2, en frist på högst fem årfrån dagen för anmälan av detta direktiv att uppfylla villkoren enligtartikel 29.
Artikel 36
Under en tid som utlöper vid ikraftträdandet av ett avtal ingånget med
tredje land enligt artikel 32 och senast vid utgången av en tidsfrist på
fyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv, får varje medlemsstat,till förmån för företag hemmahörande i vederbörande tredje land ochetablerade inom medlemsstatens territorium, fortsätta att tillämpa debestämmelser som gällde för dessa företag den 1 januari 1979 med
avseende på valutamatchande tillgångar och de tekniska reservernas,
inklusive premiereservens, lokalisering, förutsatt att anmälan görs tillde övriga medlemsstaterna och kommissionen samt att gränserna förde lättnader som medges enligt artikel 17.2 till förmån för de avmedlemsstaternas företag som etablerats inom territoriet inte översk-rids.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 27
▼M2
▼B
▼B
Artikel 37
1. När ett värdland av sina egna medborgare kräver vandelsintyg
eller bevis om att de inte varit försatta i konkurs, skall medlemsstaten,när det gäller medborgare i andra medlemsstater, som tillräckligt bevisgodta ett utdrag ur kriminalregistret eller, i avsaknad därav, motsva-rande handlingar, utfärdade av en behörig rättslig eller administrativ
myndighet i den medlemsstat där utlänningen har medborgarskap eller
senast har uppehållit sig och som visar att dessa krav är tillgodosedda.
2. Om den medlemsstat där utlänningen har medborgarskap eller
senast har uppehållit sig inte utfärdar sådana handlingar som avses i
punkt 1, får dessa ersättas av en förklaring under ed eller, i stater där
inga bestämmelser om edgång finns, av en försäkran av vederbörandeinför en behörig rättslig eller administrativ myndighet eller, i förekom-mande fall, inför en notarie i den medlemsstat där utlänningen harmedborgarskap eller senast har uppehållit sig, varpå myndigheten eller
notarien utfärdar ett intyg om edgång eller avgiven försäkran. En
förklaring beträffande frihet från konkurs får också avges inför enbehörig näringsorganisation i samma land.
3. Handlingar som utfärdas i enlighet med punkt 1 eller 2 får vid
ingivandet inte vara äldre än tre månader.
4. Medlemsstaterna skall inom 18 månader från dagen för anmälan
av detta direktiv utse de myndigheter och organisationer som skall habehörighet att utfärda handlingar som avses i punkterna 1 och 2 och
skall genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om
detta.
Inom samma tidsfrist skall varje medlemsstat underrätta övriga
medlemsstater och kommissionen om de myndigheter och organisa-
tioner till vilka de i denna artikel nämnda handlingarna skall ges in
till stöd för en ansökan att inom ifrågavarande medlemsstat bedrivasådan verksamhet som avses i artikel 1.
AVDELNING V
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 38
Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett
nära samarbete i syfte att underlätta tillsynen av direkt försäkringsrö-
relse inom gemenskapen och vid uppföljningen av de svårigheter somkan uppkomma vid tilllämpningen av detta direktiv.
Artikel 39
1. Inom en tid av sex år från dagen för anmälan av detta direktiv
skall kommissionen till rådet överlämna en rapport över verkningarnapå försäkringsmarknaden i medlemsstaterna av de finansiella krav somföreskrivs i detta direktiv. Om så behövs skall kommissionen till rådet
överlämna interimsrapporter före utgången av den övergångsperiod
som anges i artikel 33.1.
2. Efter en tid av tio år från anmälan av detta direktiv skall kommis-
sionen till rådet överlämna en rapport om den verksamhet som
bedrivits av de två slag av företag som omfattas av detta direktiv, dvs.
företag som samtidigt bedriver verksamhet inom de försäkringsgrenarsom behandlas i det första samordningsdirektivet för annan försäkringän livförsäkring och verksamhet som omfattas av detta direktiv samtföretag som endast bedriver sådan verksamhet som omfattas av dettadirektiv.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 28
▼B
3. Rådet skall på förslag av kommissionen vartannat år göra en
granskning och vid behov ompröva de belopp som i detta direktivuttrycks i beräkningsenheter, varvid den ekonomiska och monetära
utvecklingen inom gemenskapen skall beaktas. Kommissionen skall
till rådet överlämna sitt första förslag i detta avseende samtidigt medett förslag rörande annan försäkring än livförsäkring enligt artikel 3 idirektiv 76/580/EEG(
1) och senast fyra år efter anmälan av detta
direktiv.
Artikel 40
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från anmälan av detta direktiv
ändra sina nationella bestämmelser så att de överensstämmer med
direktivet och skall genast underrätta kommissionen om detta. De
ändrade bestämmelserna skall, om inte annat följer av artiklarna33—36, tillämpas inom 30 månader från dagen för anmälan av dettadirektiv.
Artikel 41
Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna se till att till
kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i lagaroch andra författningar som de antar inom det område som omfattas
av detta direktiv.
Artikel 42
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 29
(1) EGT nr L 189, 13.7.1976, s. 13.
▼B
BILAGA
Försäkringsklasser
I. Försäkring som avses i artikel 1.1 a, b och c med undantag för de som
anges i II och III.
II. Försäkring som utfaller vid äktenskaps ingående, försäkring som utfaller
vid födelsen.
III. Försäkring som avses i artikel 1.1 a och b och som är anknuten till inve-
steringsfonder.
IV. ”Permanent health insurance” som avses i artikel 1.1 d.
V. Tontiner som avses i artikel 1.2 a.
VI. Verksamhet avseende ”capital redemption” som avses i artikel 1.2 b.
VII. Förvaltning av pensionsfonder som avses i artikel 1.2 c och d.
VIII. Verksamhetsformer som avses i artikel 1.2 e.
IX. Verksamhetsformer som avses i artikel 1.3.1979L0267 — SV — 20.03.2002 — 007.001 — 30