2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSFÖRORDNING(EG)nr539/2001
avden15mars2001
om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha
visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars
medborgareärundantagnafråndettakrav
(EGT L 81, 21.3.2001, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 2414/2001 av den 7 december 2001 L 327 1 12.12.2001
▼B
RÅDETSFÖRORDNING(EG)nr539/2001
avden15mars2001
omfastställandeavförteckningenövertredjeländervarsmedbor-
gare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttregränserna och av förteckningen över de tredje länder vars
medborgareärundantagnafråndettakrav
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-pen, särskilt artikel 62.2 b i i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (
1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2), och
av följande skäl:
(1) Av artikel 62.2 b i i fördraget följer att rådet skall besluta om
regler om visering för vistelser som inte är avsedda att vara längreän tre månader, och att det i detta avseende bland annat skall
fastställa en förteckning över tredje länder vars medborgare är
skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna ochöver de länder vars medborgare är undantagna från detta krav.Enligt artikel 61 ingår fastställandet av dessa förteckningar blandde stödåtgärder som är direkt relaterade till den fria rörlighetenför personer i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.
(2) Denna förordning utgör en utveckling av Schengenregelverket ienlighet med protokollet om införlivande av Schengenregelverketinom Europeiska unionens ramar, nedan kallat Schengenproto-kollet. Den påverkar inte de skyldigheter som medlemsstaternahar och som följer av detta regelverk enligt bilaga A i beslut
1999/435/EG av den 20 maj 1999 om fastställande av Schengen-
regelverket i syfte att i enlighet med relevanta bestämmelser iFördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen ochFördraget om Europeiska unionen fastställa den rättsliga grundenför samtliga de bestämmelser eller beslut som utgör Schengen-
regelverket (
3).
(3) Denna förordning utgör en fortsättning av utvecklingen av de
bestämmelser om vilka ett utökat samarbete har medgivits genomSchengenprotokollet och rör det område som åsyftas i artikel 1.B ibeslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa tillämpnings-
föreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan Europeiska
unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge omdessa båda staters associering till genomförandet, tillämpningenoch utvecklingen av Schengenregelverket (
4).
(4) Med tillämpning av artikel 1 i protokollet om Förenade kunga-
rikets och Irlands ställning, som fogas till Fördraget om
Europeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europeiskagemenskapen, deltar inte Irland och Förenade kungariket iantagandet av denna förordning. Utan att det påverkar tillämp-ningen av artikel 4 i ovannämnda protokoll gäller därförbestämmelserna i denna förordning varken Irland eller Förenade
kungariket.
(5) Fastställandet av vilka tredje länder vars medborgare är skyldiga
att inneha visering och vilka tredje länder som är undantagna fråndetta krav görs genom en väl avvägd bedömning i varje enskiltfall av olika kriterier kopplade bland annat till olaglig invandring,
allmän ordning och säkerhet samt Europeiska unionens yttre
förbindelser med tredje land, samtidigt som hänsyn också tas tillkonsekvenserna för den regionala sammanhållningen och ömsesi-2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 2
(1) EGT C 177 E, 27.6.2000, s. 66.
(2) Yttrande av den 5 juli 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT L 176, 10.7.1999, s. 1.
(4) EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.
▼B
digheten. En gemenskapsmekanism bör föreskrivas som gör det
möjligt att genomföra denna ömsesidighetsprincip, om något avde tredje länderna i bilaga II till denna förordning skulle besluta
att medborgarna i en eller flera medlemsstater är skyldiga att
inneha visering.
(6) Eftersom den fria rörligheten för medborgare i Island, Liechten-
stein och Norge säkerställs inom ramen för avtalet om Europeiska
ekonomiska samarbetsområdet, omnämns inte dessa länder i denförteckning som återfinns i bilaga II till denna förordning.
(7) För statslösa personer och konventionsflyktingar bör frågan om de
är skyldiga att inneha visering eller ej avgöras med hänsyn till det
tredje land i vilket dessa personer är bosatta och som har utfärdatderas resehandlingar, utan att detta påverkar de skyldigheter somföljer av internationella avtal undertecknade av medlemsstaterna,särskilt den europeiska överenskommelsen om avskaffande av
viseringstvång för flyktingar som undertecknades i Strasbourg
den 20 april 1959. Medlemsstaterna kan likväl, med tanke på deskillnader som finns mellan nationella regler för statslösapersoner och för konventionsflyktingar, avgöra om dessakategorier av personer är skyldiga att inneha visering, om dettredje land i vilket de är bosatta och som har utfärdat deras
resehandlingar är ett av de tredje länder vars medborgare inte är
skyldiga att inneha visering.
(8) I vissa fall är ett särskilt viseringssystem motiverat, och då fårmedlemsstaterna undanta vissa kategorier av personer från
skyldigheten att inneha visering alternativt ålägga dem denna
skyldighet, bland annat i enlighet med folkrätten eller sedva-nerätten.
(9) För att säkerställa öppenhet i systemet och information tillberörda personer, skall medlemsstaterna underrätta övrigamedlemsstater och kommissionen om de åtgärder som de harvidtagit enligt denna förordning. Av samma skäl skall dessauppgifter även offentliggöras i Europeiska gemenskapernas
officiella tidning .
(10) Villkoren för inresa på medlemsstaternas territorium eller för
utfärdande av visering strider inte mot de bestämmelser som förnärvarande styr erkännandet av resehandlingars giltighet.
(11) För att se till att den gemensamma viseringsordningen fungerarväl är det enligt proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördragetnödvändigt och lämpligt att använda sig av en förordning för attfastställa förteckningen över de tredje länder vars medborgare är
skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och
förteckningen över de länder vars medborgare är undantagna fråndetta krav.
(12) Genom denna förordning föreskrivs en fullständig harmoniseringi fråga om tredje länder vars medborgare är skyldiga att innehavisering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser och tredjeländer vars medborgare är undantagna från detta krav.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medborgare i tredje länder som anges i förteckningen i bilaga I
skall ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser.
2.►M1Medborgare i de tredje länder som anges i förteckningen i
bilaga II skall vara undantagna från det krav som anges i punkt 1 när det
gäller vistelser som sammanlagt inte överstiger tre månader. ◄
3. Medborgare i nya tredje länder som tidigare utgjorde del av länder
som anges i förteckningarna i bilagorna I och II skall omfattas avpunkterna 1 och 2 till dess rådet beslutar annat enligt det förfarande somföreskrivs i den relevanta bestämmelsen i fördraget.2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
4. Om något av de tredje länder som anges i förteckningen i bilaga II
inför viseringsskyldighet för medborgare från en medlemsstat skallnedanstående bestämmelser tillämpas utan att avtal om undantag från
viseringsskyldighet som ingåtts av gemenskapen med detta tredje land
åsidosätts.
a) Medlemsstaten kan skriftligen underrätta kommissionen och rådet om
att det tredje landet har återinfört viseringsskyldigheten.
b) Om en sådan underrättelse görs, skall medlemsstaterna ha skyldighet
att tillfälligt ålägga medborgarna i det berörda tredje landet
viseringsskyldighet 30 dagar efter underrättelsen, om inte rådet
dessförinnan med kvalificerad majoritet beslutar annat,
c) Tillfälligt införande av viseringsskyldighet skall offentliggöras i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning innan viseringsskyldig-
heten träder i kraft.
d) Kommissionen skall behandla varje begäran från rådet eller från en
medlemsstat om att lägga fram förslag till rådet om ändring avbilagorna till denna förordning så att det berörda tredje landet införs ibilaga I och stryks i bilaga II.
e) Om det tredje landet, innan rådet antar en sådan ändring av bilagorna
till denna förordning, upphäver sitt beslut om att införa visering-sskyldighet skall den berörda medlemsstaten omedelbart skriftligenunderrätta kommissionen och rådet om upphävandet.
f) Detta meddelande skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas
officiella tidning . Det tillfälliga införandet av viseringsskyldighet för
medborgare i det tredje land som berörs skall upphävas sju dagar
efter den dag då meddelandet offentliggörs.
Artikel 2
I denna förordning avses med visering ett tillstånd som utfärdats av en
medlemsstat eller ett beslut som fattats av en medlemsstat och som krävs
i samband med
— inresa för en vistelse i denna medlemsstat eller i flera medlemsstater,
för en tid som sammanlagt inte överstiger tre månader eller i
samband med
— inresa för transitering genom denna medlemsstats eller flera
medlemsstaters territorium med undantag för flygplatstransitering.
Artikel 3
Utan att det påverkar de skyldigheter som härrör från den europeiska
överenskommelsen om avskaffande av viseringstvång för flyktingar somundertecknades i Strasbourg den 20 april 1959 skall statslösa ochkonventionsflyktingar
— omfattas av krav på visering, om det tredje land som de är bosatta i
och som har utfärdat deras resedokument är ett tredje land som angesi förteckningen i bilaga I,
— kunna undantas från viseringskravet om det tredje land som de är
bosatta i och som har utfärdat deras resedokument är ett tredje landsom anges i förteckningen i bilaga II.
Artikel 4
1. En medlemsstat får föreskriva undantag från viseringskravet i
artikel 1.1 eller från undantag enligt artikel 1.2 från detta krav för
a) innehavare av diplomatpass, tjänstepass och andra officiella pass,
b) civil besättning på fartyg och luftfartyg,
c) besättning och hjälppersonal vid nödhjälps- eller räddningsflygningar
och för annan hjälppersonal vid katastrofer och olyckor,
d) civil besättning på fartyg som trafikerar internationella vattenvägar,
e) innehavare av passersedlar som vissa internationella mellanstatliga
organisationer utfärdar för sina tjänstemän.2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 4
▼B
2. En medlemsstat får från krav på visering undanta skolelever som är
medborgare i tredje länder som anges i bilaga I men som är bosatta i etttredje land som anges i bilaga II, när sådana elever deltar i en
organiserad skolresa tillsammans med en lärare vid institutionen.
3. En medlemsstat får föreskriva undantag från viseringsbefrielsen i
artikel 1.2 för personer som utövar avlönad verksamhet under sinvistelse.
Artikel 5
1. Senast tio arbetsdagar efter det att denna förordning har trätt i kraft
skall medlemsstaterna underrätta övriga medlemsstater och kommis-sionen om de åtgärder de har vidtagit med stöd av artikel 3 andra
strecksatsen och artikel 4. Ytterligare ändringar av dessa åtgärder skall
meddelas inom fem arbetsdagar.
2. De meddelanden som avses i punkt 1 skall i informationssyfte
offentliggöras av kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning .
Artikel 6
Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas behörighet att
erkänna stater och områdesenheter samt pass, identitetshandlingar och
resedokument som utfärdas av deras myndigheter.
Artikel 7
1. Rådets förordning (EG) nr 574/1999 (
1) skall ersättas av denna
förordning.
2. De slutliga versionerna av de gemensamma konsulära anvis-
ningarna och den gemensamma handboken, i den utformning de harefter verkställande kommitténs (Schengen) beslut av den 28 april 1999(SCH/Com-ex(99)13) ändras enligt följande:
1) Titeln till bilaga I del I i de gemensamma konsulära anvisningarna
samt till bilaga V del I i den gemensamma handboken skall ersättasmed följande:
”Gemensam förteckning över tredje länder vars medborgare är
skyldiga att inneha visering för de länder som är bundna avförordning (EG) nr 539/2001.”
2) Förteckningen i bilaga I del I i de konsulära anvisningarna samt i
bilaga V del I i den gemensamma handboken skall ersättas medförteckningen i bilaga I i denna förordning.
3) Titeln till bilaga I del 2 i de konsulära anvisningarna och till bilaga V
del 2 i den gemensamma handboken skall ersättas med följande:
”Gemensam förteckning över tredje länder vars medborgare är
undantagna från skyldigheten att inneha visering för de länder som ärbundna av förordning (EG) nr 539/2001.”
4) Förteckningen i bilaga I del 2 i de konsulära anvisningarna och i
bilaga V del 2 i den gemensamma handboken skall ersättas medförteckningen i bilaga II i denna förordning.
5) Del 3 i bilaga I i de konsulära anvisningarna och del 3 i bilaga V i
den gemensamma handboken skall utgå.
3. Verkställande Schengenkommitténs beslut av den 15 december
1997 (SCH/Com-ex (97)32) och av den 16 december 1998 (SCH/Com-ex(98)53, nr 2) skall upphöra att gälla.
Artikel 8
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 5
(1) EGT L 72, 18.3.1999, s. 2.▼M1
▼B
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Euro-peiska gemenskapen.2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 6
▼B
BILAGA I
Dengemensammaförteckningsomavsesiartikel1.1
1. STATER
Afghanistan
AlbanienAlgerietAngola
Antigua och Barbuda
Arabiska EmiratenArmenienAzerbajdzjanBahamasBahrainBangladeshBarbados
Belize
BeninBhutanBurkina FasoBurma/MyanmarBurundiBosnien och Hercegovina
Botswana
Centralafrikanska republikenColombiaDjiboutiDominicaDominikanska republikenDemokratiska republiken KongoEgypten
Ekvatorialguinea
ElfenbenskustenEritreaEtiopienF.d. jugoslaviska republiken MakedonienFijiFilippinernaFörbundsrepubliken Jugoslavien (Serbien och Montenegro)
Förenade Arabemiraten
GabonGambiaGeorgienGhanaGrenadaGuinea
Guinea-Bissau
GuyanaHaitiIndienIndonesienIrakIran2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 7
▼B
Jamaica
JordanienKambodjaKamerun
Kap Verde
KazakstanKenya Saint LuciaKinaKirgizistan
Kiribati
KomorernaKongoKuba
Kuwait
LaosLesothoLibanonLiberia
Libyen
MadagaskarMalawiMaldiverna
Mali
MarockoMarshallöarnaMauritiusMauretanien
Mikronesien
MoldovaMongolietMoçambique
Namibia
NauruNepalNiger
Nigeria
NordkoreaNordmarianernaOmanPakistan
Palau
Papua Nya GuineaPeruQatar
Rwanda
RysslandSaint Vincent och GrenadinernaSaint Kitts och NevisSalomonöarna
Samoa
São Tomé och PríncipeSaudiarabienSenegal
Seychellerna2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 8
▼B
Sierra Leone
SomaliaSri LankaSudan
Surinam
SwazilandSydafrika
Syrien
TadzjikistanTanzaniaTchad
Thailand
TogoTonga
Trinidad och Tobago
TunisienTurkmenistanTurkiet
Tuvalu
UgandaUkraina
Uzbekistan
VanuatuVietnamVitryssland
Yemen
ZambiaZimbabwe
2. TERRITORIELLA ENHETER OCH MYNDIGHETER SOM INTE
ERKÄNNS SOM STATER AV SAMTLIGA MEDLEMSSTATER
Palestinska myndigheten
Taiwan
Östtimor2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 9
▼B
BILAGA II
Dengemensammaförteckningsomavsesiartikel1.2
1. STATER
Andorra
ArgentinaAustralienBoliviaBrasilienBruneiBulgarienChileCosta RicaCypernEcuadorEl SalvadorEstlandFörenta staternaGuatemalaHeliga StolenHondurasIsraelJapanKanadaKroatien
Lettland
LitauenMalaysiaMaltaMexikoMonacoNicaraguaNya ZeelandPanamaParaguayPolenRumänien ►
M1 ◄
San MarinoSchweizSingaporeSlovakienSlovenienSydkoreaTjeckienUngernUruguayVenezuela2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 10
▼B
2. FOLKREPUBLIKEN KINAS SPECIELLA ADMINISTRATIVA
REGIONER
Hongkong SAR(1)
Macao SAR(2)2001R0539 — SV — 01.01.2002 — 001.001 — 11
(1) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av pass
med beteckningen ”Hong Kong Special Administrative Region”.
(2) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av pass
med beteckningen ”Região Administrativa Especial de Macau”.