02015R2446 — SV — 01.05.2016 — 000.003

Den här texten är endast avsedd som ett dokumentationshjälpmedel och har ingen rättslig verkan. EU-institutionerna tar inget ansvar för innehållet. De autentiska versionerna av motsvarande rättsakter, inklusive ingresserna, publiceras i Europeiska unionens officiella tidning och finns i EUR-Lex. De officiella texterna är direkt tillgängliga via länkarna i det här dokumentet

Ändrad genom:





Rättad genom:









▼B

KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2015/2446

av den 28 juli 2015

om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 vad gäller närmare regler avseende vissa bestämmelser i unionens tullkodex







AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER







KAPITEL 1

Tullagstiftningens tillämpningsområde, tullens uppgifter och definitioner

Artikel 1

Definitioner

I denna förordning avses med

1. jordbrukspolitiska åtgärder: bestämmelser avseende import och export för produkter som omfattas av bilaga 71-02, punkterna 1, 2 och 3.

2. ATA-carnet: ett internationellt tulldokument för tillfällig införsel som utfärdats i enlighet med ATA-konventionen eller Istanbulkonventionen.

3. ATA-konventionen: tullkonventionen om ATA-carneten för tillfällig införsel av varor, utfärdad i Bryssel den 6 december 1961.

4. Istanbulkonventionen: konventionen om temporär import, utfärdad i Istanbul den 26 juni 1990.

5. bagage: alla varor som, oavsett transportsätt, transporteras i samband med en resa som görs av en fysisk person.

6. kodexen: Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 av den 9 oktober 2013 om fastställande av en tullkodex för unionen.

7. unionsflygplats: en flygplats som är belägen inom unionens tullområde.

8. unionshamn: en hamn som är belägen inom unionens tullområde.

9. konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande: konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande ( 1 ).

10. land som omfattas av gemensam transitering: ett annat land än en medlemsstat i unionen som är part i konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande.

11. tredjeland: ett land eller territorium utanför unionens tullområde.

12. CPD-carnet: ett internationellt tulldokument för tillfällig införsel av transportmedel som utfärdats i enlighet med Istanbulkonventionen.

13. avgångstullkontor: det tullkontor där tulldeklaration för hänförande av varor till ett förfarande för transitering godtas.

14. destinationstullkontor: det tullkontor där de varor som hänförts till ett förfarande för transitering anmäls så att förfarandet kan slutföras.

15. tullkontor för första införsel: det tullkontor som är behörigt för tullövervakningen vid den plats där det transportmedel på vilket varorna transporteras anländer till unionens tullområde från ett territorium utanför detta område.

16. exporttullkontor: det tullkontor där exportdeklarationen eller deklarationen om återexport inges för varor som förs ut ur unionens tullområde.

17. hänförandetullkontor: det tullkontor som anges i det tillstånd till ett särskilt förfarande som avses i artikel 211.1 i kodexen, och som har behörighet att frigöra varor för ett särskilt förfarande.

18. registrerings- och identitetsnummer för ekonomiska aktörer (EORI-nummer): ett unikt identifieringsnummer inom unionens tullområde, tilldelat av en tullmyndighet till en ekonomisk aktör eller en annan person i syfte att registrera denne för tulländamål.

19. exportör:

a) en person etablerad inom unionens tullområde som vid tidpunkten för deklarationens godtagande har ett avtal med mottagaren i det berörda tredjelandet och har befogenhet att besluta om att varorna ska föras till en destination utanför unionens tullområde.

b) en privatperson som transporterar de varor som ska exporteras, om dessa varor ingår i denna privatpersons personliga bagage.

c) i övriga fall, den person som är etablerad inom unionens tullområde och som har befogenhet att besluta om att varorna ska föras till en destination utanför unionens tullområde.

20. allmänt erkända redovisningsprinciper: de principer som i ett land vid en given tidpunkt åtnjuter allmänt erkännande eller stöd i fackkretsar i fråga om de ekonomiska resurser och förpliktelser som ska bokföras som tillgångar och skulder, de ändringar av tillgångar och skulder som ska bokföras, hur tillgångarna och skulderna och ändringarna av dessa ska mätas, vilka upplysningar som ska offentliggöras och hur de ska offentliggöras, samt vilka finansiella rapporter som ska upprättas.

21. icke-kommersiella varor:

a) varor som ingår i sändningar som sänds av en privatperson till en annan, om dessa sändningar

i) är av tillfällig natur,

ii) innehåller varor som enbart är avsedda för mottagarens eller dennes familjs personliga bruk, och varornas beskaffenhet eller mängd inte tyder på något kommersiellt syfte,

iii) sänds till mottagaren av avsändaren utan betalning av något slag,

b) varor som ingår i resandes personliga bagage, om sändningarna

i) är av tillfällig natur, och

ii) består uteslutande av varor för resandenas eller deras familjers personliga bruk, eller av varor som är avsedda som gåvor; sådana varors beskaffenhet eller mängd får inte tyda på att de importeras eller exporteras i kommersiellt syfte.

22. huvudreferensnummer (MRN): det registreringsnummer som den behöriga tullmyndigheten tilldelat deklarationer eller anmälningar som avses i artikel 5.9–5.14 i kodexen, tilldelat TIR-transiteringar eller tilldelat bevis för tullstatus som unionsvaror.

23. tid för avslutande av förfarandet: den tid inom vilken varor som hänförts till ett särskilt förfarande, utom transitering, eller förädlade produkter ska hänföras till ett påföljande tullförfarande, ska förstöras, ska ha förts ut ur unionens tullområde eller ska hänföras till deras föreskrivna slutanvändning. Vid passiv förädling avses med tid för avslutande av förfarandet den tid inom vilken de temporärt exporterade varorna får återimporteras till unionens tullområde i form av förädlade produkter och hänföras till förfarandet för övergång till fri omsättning, för att varorna ska kunna omfattas av fullständig eller partiell befrielse från importtullar.

24. varor i postförsändelse: andra varor än brevförsändelser, inneslutna i ett postpaket eller paket och transporterade under ansvar av eller av en postoperatör i enlighet med bestämmelserna i världspostkonventionen, antagen den 10 juli 1984 inom ramen för Förenta nationerna.

25. postoperatör: en operatör som är etablerad i och som utsetts av en medlemsstat att tillhandahålla internationella tjänster som regleras i världspostkonventionen.

26. brevförsändelse: brev, vykort och brev med blindskrift och trycksaker som inte är belagda med import- eller exporttull.

27. passiv förädling IM/EX: import i förväg av förädlade produkter som framställts av likvärdiga varor inom ramen för förfarandet för passiv förädling, före exporten av de varor de ersätter, i enlighet med artikel 223.2 d i kodexen.

28. passiv förädling EX/IM: export av unionsvaror enligt förfarandet för passiv förädling före import av förädlade produkter.

29. aktiv förädling EX/IM: export i förväg av förädlade produkter som framställts av likvärdiga varor inom ramen för förfarandet för aktiv förädling, före importen av de varor de ersätter, i enlighet med artikel 223.2 c i kodexen.

30. aktiv förädling IM/EX: import av icke-unionsvaror enligt förfarandet för aktiv förädling före export av förädlade produkter.

31. privatperson: andra fysiska personer än beskattningsbara personer som agerar i denna egenskap enligt definitionen i rådets direktiv 2006/112/EG.

32. allmänt tullager av typ I: ett allmänt tullager där de skyldigheter som avses i artikel 242.1 i kodexen ligger hos tillståndshavaren och den person som är ansvarig för förfarandet.

33. allmänt tullager av typ II: ett allmänt tullager där de skyldigheter som avses i artikel 242.2 i kodexen ligger hos den person som är ansvarig för förfarandet.

34. ett enda transportdokument: i samband med tullstatus ett transportdokument utfärdat i en medlemsstat som täcker transporten av varorna från avgångsorten i unionens tullområde till destinationsorten inom detta område under ansvar av den fraktförare som utfärdar dokumentet.

35. särskilt skatteområde: en del av unionens tullområde där bestämmelserna i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt eller rådets direktiv 2008/118/EG av den 16 december 2008 om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv 92/12/EEG inte är tillämpliga.

36. övervakningstullkontor:

a) vid tillfällig lagring enligt avdelning IV i kodexen eller i fråga om andra särskilda förfaranden än transitering enligt avdelning VII i kodexen, det tullkontor som enligt tillståndet ska övervaka antingen den tillfälliga lagringen av varorna eller det berörda särskilda förfarandet.

b) vid förenklad tulldeklaration enligt artikel 166 i kodexen, centraliserad klarering enligt artikel 179 i kodexen och registrering i bokföringen enligt artikel 182 i kodexen, det tullkontor som enligt tillståndet ska övervaka hänförandet av varor till det berörda tullförfarandet.

37. TIR-konventionen: tullkonventionen om internationell transport av gods upptaget i TIR-carnet, utfärdad i Genève den 14 november 1975.

38. TIR-transitering: befordran av varor inom unionens tullområde i enlighet med TIR-konventionen.

39. omlastning: lastning eller lossning av produkter och varor ombord på ett transportmedel till ett annat transportmedel.

40. resande: varje fysisk person som

a) tillfälligt kommer in i unionens tullområde och som vanligtvis inte är bosatt där, eller

b) återvänder till unionens tullområde där han eller hon vanligtvis är bosatt, efter att tillfälligt ha lämnat detta område, eller

c) tillfälligt lämnar unionens tullområde där han eller hon vanligtvis är bosatt, eller

d) lämnar unionens tullområde efter en tillfällig vistelse utan att vanligtvis vara bosatt där.

41. avfall och skrot: endera av följande:

a) varor eller produkter som klassificeras som avfall och skrot i enlighet med Kombinerade nomenklaturen.

b) inom ramen för slutanvändning eller aktiv förädling, varor eller produkter som är en följd av en förädlingsprocess vilka har inget eller lågt ekonomiskt värde och som inte kan användas utan ytterligare förädling.

42. lastpall: en anordning på vilken en kvantitet varor kan samlas för att forma en lastenhet för transport eller för hantering eller stuvning med hjälp av mekaniska anordningar. Denna anordning består av två plattformar åtskilda av stöd eller av en enkel plattform med sockel; dess höjd är reducerad till minsta möjliga för att den ska kunna hanteras med hjälp av gaffel- eller lastpalltruckar; den får även ha en överbyggnad.

43. unionsfabriksfartyg: fartyg som är registrerade i en del av en medlemsstats territorium utgörande en del av unionens tullområde, som seglar under en medlemsstats flagg och som inte fångar produkter från havsfiske men som bereder sådana produkter ombord.

44. unionsfiskefartyg: fartyg som är registrerade i en del av en medlemsstats territorium utgörande en del av unionens tullområde, som seglar under en medlemsstats flagg, som fångar produkter från havsfiske och som i förekommande fall bereder dessa produkter ombord.

45. reguljär fartygslinje: en tjänst som transporterar varor på fartyg som endast trafikerar mellan unionshamnar och som inte avgår från, anlöper eller gör uppehåll i någon plats utanför unionens tullområde eller någon plats i en unionshamns frizon.







KAPITEL 2

Personers rättigheter och skyldigheter enligt tullagstiftningen







Avsnitt 1

Tillhandahållande av information







Underavsnitt 1

Gemensamma uppgiftskrav för utbyte och lagring av uppgifter

Artikel 2

Gemensamma uppgiftskrav

(Artikel 6.2 i kodexen)

1. Utbyte och lagring av uppgifter som krävs för ansökningar och beslut ska omfattas av de gemensamma uppgiftskraven i bilaga A.

2. Utbyte och lagring av uppgifter som krävs för deklarationer, underrättelser, meddelanden, anmälningar och bevis för tullstatus ska omfattas av de gemensamma uppgiftskraven i bilaga B.

▼M1

3. Genom undantag från punkt 1 i denna artikel och till den dag då den första fasen i uppgraderingen av det system för bindande klassificeringsbesked och det Surveillance 2-system som avses i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU införs, ska kolumn 1a i bilaga A till denna förordning inte tillämpas och de respektive uppgiftskrav som anges i bilagorna 2–5 till kommissionens delegerade förordning (EU) 2016/341 ( 2 ) tillämpas.

Genom undantag från punkt 1 i denna artikel och till den dag då det system för godkända ekonomiska aktörer som avses i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU uppgraderas, ska kolumn 2 i bilaga A till denna förordning inte tillämpas och de respektive uppgiftskrav som anges i bilagorna 6 och 7 till delegerad förordning (EU) 2016/341 tillämpas.

4. Genom undantag från punkt 2 i denna artikel och till de respektive datum då de relevanta it-system som avses i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU införs eller uppgraderas, ska de gemensamma uppgiftskrav som anges i bilaga B till denna förordning inte tillämpas i fråga om de it-system som förtecknas i bilaga 1 till delegerad förordning (EU) 2016/341.

När det gäller de it-system som förtecknas i bilaga 1 till delegerad förordning (EU) 2016/341 och till de respektive datum då de relevanta it-system som avses i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU införs eller uppgraderas, ska det utbyte och den lagring av uppgifter som krävs för deklarationer, underrättelser, anmälningar och meddelanden samt bevis för tullstatus omfattas av de uppgiftskrav som anges i bilaga 9 till delegerad förordning (EU) 2016/341.

I de fall uppgiftskraven för utbyte och lagring av uppgifter som krävs för deklarationer, underrättelser, anmälningar och meddelanden samt bevis för tullstatus inte anges i bilaga 9 till delegerad förordning (EU) 2016/341 ska medlemsstaterna säkerställa att de respektive uppgiftskraven är utformade så att det garanteras att bestämmelserna om sådana deklarationer, underrättelser, anmälningar och meddelanden samt bevis för tullstatus kan tillämpas.

5. Till den dag då det system för tullbeslut enligt kodexen som avses i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU införs, får tullmyndigheterna besluta att lämpliga alternativa uppgiftskrav till de som anges i bilaga A till denna förordning ska tillämpas i fråga om följande ansökningar och tillstånd:

a) Ansökningar om och tillstånd till förenkling av fastställandet av belopp som utgör en del av varors tullvärde.

b) Ansökningar om och tillstånd till samlade garantier.

c) Ansökningar om och tillstånd till betalningsanstånd.

d) Ansökningar om och tillstånd till drift av anläggningar för tillfällig lagring, enligt artikel 148 i kodexen.

e) Ansökningar om och tillstånd till reguljär fartygslinje.

f) Ansökningar om och tillstånd till status som godkänd utfärdare.

g) Ansökningar om och tillstånd till status som godkänd vägare av bananer.

h) Ansökningar om och tillstånd till egenbedömning.

i) Ansökningar om och tillstånd till status som godkänd mottagare för TIR-transitering.

j) Ansökningar om och tillstånd till status som godkänd avsändare för unionstransitering.

k) Ansökningar om och tillstånd till status som godkänd mottagare för unionstransitering.

l) Ansökningar om och tillstånd till att använda förseglingar av en särskild typ.

m) Ansökningar om och tillstånd till att använda transiteringsdeklarationer med en reducerad datauppsättning.

n) Ansökningar om och tillstånd till att använda ett elektroniskt transportdokument som tulldeklaration.

6. Om en medlemsstat i enlighet med punkt 5 beslutar att alternativa uppgiftskrav ska tillämpas ska den säkerställa att dessa alternativa uppgiftskrav gör det möjligt för medlemsstaten att kontrollera att villkoren för beviljande av tillståndet i fråga är uppfyllda och att de innefattar åtminstone följande:

a) Identifiering av den sökande/tillståndshavaren (dataelement 3/2 Identifiering av den som ansöker om eller innehar tillståndet eller beslutet, eller, om ett giltigt Eori-nummer för den sökande saknas, dataelement 3/1 Sökande/Innehavare av tillståndet eller beslutet).

b) Typen av ansökan eller tillstånd (dataelement 1/1 Typ av ansökan/beslut).

c) Huruvida tillståndet kan användas i en eller flera medlemsstater (dataelement 1/4 Geografisk giltighet – unionen), i tillämpliga fall.

7. Till den dag då systemet för tullbeslut enligt kodexen införs får tullmyndigheterna tillåta att de uppgiftskrav för ansökningar och tillstånd som anges i bilaga 12 till delegerad förordning (EU) 2016/341 ska tillämpas i stället för de uppgiftskrav som anges i bilaga A till den här förordningen, när det gäller följande förfaranden:

a) Ansökningar om och tillstånd till att använda förenklad deklaration.

b) Ansökningar om och tillstånd till centraliserad klarering.

c) Ansökningar om och tillstånd till registrering av uppgifter i deklarantens bokföring.

d) Ansökningar om och tillstånd till att använda förfarandet för aktiv förädling.

e) Ansökningar om och tillstånd till att använda förfarandet för passiv förädling.

f) Ansökningar om och tillstånd till att använda förfarandet för slutanvändning.

g) Ansökningar om och tillstånd till att använda förfarandet för tillfällig införsel.

h) Ansökningar om och tillstånd till drift av anläggningar för lagring av varor i tullager.

8. Trots vad som sägs i punkt 7 och till de respektive datum då det automatiserade exportsystemet enligt kodexen införs eller de nationella importsystemen uppgraderas ska, i de fall en ansökan om tillstånd baseras på en tulldeklaration i enlighet med artikel 163.1 i denna förordning, tulldeklarationen också innehålla följande uppgifter:

a) Uppgiftskrav som är gemensamma för samtliga förfaranden:

— Typ av förädling eller användning av varorna.

— Tekniska beskrivningar av varorna och/eller de förädlade produkterna och metoder för att identifiera dem.

— Beräknad tid för att avsluta förfarandet.

— Föreslaget avslutningskontor (ej för slutanvändning).

— Plats för förädling eller användning.

b) Särskilda uppgiftskrav för aktiv förädling:

— Koder för ekonomiska villkor som avses i tillägget till bilaga 12 till delegerad förordning (EU) 2016/341.

— Uppskattad avkastningsgrad eller metod för att fastställa denna.

— Huruvida beräkningen av importtullbeloppet bör ske i enlighet med artikel 86.3 i kodexen (ange ”ja” eller ”nej”).

▼B







Underavsnitt 2

Registrering av personer hos tullmyndigheterna

Artikel 3

Datainnehållet i EORI-registreringen

(Artikel 6.2 i kodexen)

Vid registreringen av en person ska tullmyndigheterna samla in och lagra de data som fastställs i bilaga 12-01 vad gäller denna person. Dessa data ska utgöra EORI-registreringen.

▼M1

Genom undantag från första stycket och till den dag då det EORI-system som föreskrivs i bilagan till genomförandebeslut 2014/255/EU uppgraderas, ska de gemensamma uppgiftskrav som anges i bilaga 12-01 inte tillämpas.

Till den dag då EORI-systemet uppgraderas ska medlemsstaterna samla in och lagra följande data som anges i bilaga 9 tillägg E till delegerad förordning (EU) 2016/341, vilka ska utgöra EORI-registreringen:

a) De data som förtecknas i punkterna 1–4 i bilaga 9 tillägg E till delegerad förordning (EU) 2016/341.

b) Om det krävs enligt nationella system, de data som förtecknas i punkterna 5–12 i bilaga 9 tillägg E till delegerad förordning (EU) 2016/341.

Medlemsstaterna ska regelbundet överföra de data som insamlas i enlighet med tredje stycket i denna artikel till EORI-systemet.

Genom undantag från andra och tredje stycket i denna artikel ska det vara frivilligt för medlemsstaterna att samla in de dataelement som förtecknas i avdelning I kapitel 3 punkt 4 i bilaga 12-01. Om det elementet samlas in av medlemsstaterna ska det överföras till EORI-systemet så snart som möjligt efter att det systemet uppgraderats.

▼B

Artikel 4

Inlämnande av uppgifter för EORI-registrering

(Artikel 6.4 i kodexen)

Tullmyndigheterna får tillåta personer att lämna in de uppgifter som krävs för EORI-registreringen med andra metoder än elektronisk databehandlingsteknik.

Artikel 5

Ekonomiska aktörer som inte är etablerade i unionens tullområde

(Artiklarna 22.2 och 9.2 i kodexen)

1. Ekonomiska aktörer som inte är etablerade i unionens tullområde ska registrera sig innan de gör följande:

a) I unionens tullområde inger en annan tulldeklaration än följande deklarationer:

i) En tulldeklaration som görs i enlighet med artiklarna 135–144.

ii) En tulldeklaration för hänförande av varor till förfarandet för tillfällig införsel eller en deklaration om återexport som avslutar detta förfarande.

iii) En tulldeklaration som görs enligt konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande ( 3 ) av en ekonomisk aktör som är etablerad i ett land som omfattas av gemensam transitering.

iv) En tulldeklaration som görs enligt förfarandet för unionstransitering av en ekonomisk aktör som är etablerad i Andorra eller San Marino.

b) Inger en summarisk ut- eller införseldeklaration i unionens tullområde.

c) Inger en deklaration för tillfällig lagring i unionens tullområde.

d) Är en fraktförare för transport till sjöss, på inre vattenvägar eller med flyg.

e) Är en fraktförare vars system är anslutet till tullens system och önskar få någon av de underrättelser som föreskrivs i tullagstiftningen avseende ingivande eller ändring av summariska införseldeklarationer.

2. Utan hinder av punkt 1 a ii ska ekonomiska aktörer som inte är etablerade i unionens tullområde registrera sig hos tullmyndigheterna innan de inger en tulldeklaration för hänförande av varor till förfarandet för tillfällig införsel eller en deklaration om återexport som avslutar detta förfarande, om registrering krävs för användningen av systemet för gemensam garantihantering.

3. Utan hinder av punkt 1 a iii ska ekonomiska aktörer etablerade i ett land som omfattas av gemensam transitering registrera sig hos tullmyndigheterna innan de inger en tulldeklaration enligt konventionen om ett gemensamt transiteringsförfarande, om denna deklaration inges i stället för en summarisk införseldeklaration eller används som en deklaration före avgång.

4. Utan hinder av punkt 1 a iv ska ekonomiska aktörer etablerade i Andorra eller San Marino registrera sig hos tullmyndigheterna innan de inger en tulldeklaration enligt förfarandet för unionstransitering, om denna deklaration inges i stället för en summarisk införseldeklaration eller används som en deklaration före avgång.

5. Genom undantag från punkt 1 d ska ekonomiska aktörer som är fraktförare vid sjötransport, transport på inre vattenvägar eller lufttransport inte registrera sig hos tullmyndigheterna, om de tilldelats ett unikt identifieringsnummer i ett tredjeland inom ramen för ett tredjelands program för handelspartnerskap som erkänts av unionen.

6. När registrering krävs enligt denna artikel, ska det ske hos de tullmyndigheter som ansvarar för den plats där den ekonomiska aktören inger en deklaration eller ansöker om ett beslut.

Artikel 6

Personer som inte är ekonomiska aktörer

(Artikel 9.3 i kodexen)

1. Personer som inte är ekonomiska aktörer ska registrera sig hos tullmyndigheterna om ett av följande villkor är uppfyllt:

a) Sådan registrering krävs enligt medlemsstatens lagstiftning.

b) Personen i fråga utför verksamheter för vilka ett EORI-nummer måste tillhandahållas enligt bilaga A eller bilaga B.

2. Genom undantag från punkt 1 ska ingen registrering krävas när en annan person än en ekonomisk aktör vid enstaka tillfällen inger tulldeklarationer och tullmyndigheterna anser det vara berättigat.

Artikel 7

Ogiltigförklaring av ett EORI-nummer

(Artikel 9.4 i kodexen)

1. Tullmyndigheterna ska ogiltigförklara ett EORI-nummer i något av följande fall:

a) På begäran av den registrerade personen.

b) När tullmyndigheten har kännedom om att den registrerade personen har upphört med den verksamhet som kräver registrering.

2. Tullmyndigheten ska registrera datum för ogiltigförklaring av EORI-numret och ska meddela detta till den registrerade personen.







Avsnitt 2

Beslut med stöd av tullagstiftningen







Underavsnitt 1

Rätten att höras

Artikel 8

Tidsfrist för rätten att höras

(Artikel 22.6 i kodexen)

1. Fristen för sökande att framföra sin ståndpunkt innan ett beslut som skulle beröra dem negativt fattas ska vara 30 dagar.

2. Trots vad som sägs i punkt 1, om beslutet avser resultatet av kontrollen av varor för vilka ingen summarisk deklaration, deklaration för tillfällig lagring, deklaration om återexport eller tulldeklaration har ingetts, får tullmyndigheterna kräva att den berörda personen ska framföra sin ståndpunkt inom 24 timmar.

Artikel 9

Metoder för meddelande av skälen

(Artikel 6.3 a i kodexen)

Om det meddelande som avses i artikel 22.6 första stycket i kodexen skickas som en del av kontrollprocessen, får det skickas på annat sätt än med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik.

Om ansökan inlämnas eller beslut meddelas på annat sätt än med hjälp av elektronisk databehandlingsteknik, får meddelandet skickas på samma sätt.

Artikel 10

Undantag från rätten att höras

(Artikel 22.6 andra stycket i kodexen)

De särskilda fall där sökanden inte ges tillfälle att framföra sin ståndpunkt ska vara följande:

a) Om ansökan om ett beslut inte uppfyller villkoren i artikel 11.

b) Om tullmyndigheterna underrättar den person som ingett en summarisk införseldeklaration om att varorna inte ska lastas när det är fråga om containertrafik till sjöss och lufttrafik.

c) Om beslutet gäller en underrättelse till sökanden om ett kommissionsbeslut som avses i artikel 116.3 i kodexen.

d) Om ett EORI-nummer ska ogiltigförklaras.







Underavsnitt 2

Allmänna regler om beslut som fattas på ansökan

Artikel 11

Villkor för godtagande av en ansökan

(Artikel 22.2 i kodexen)

1. En ansökan om ett beslut som avser tillämpning av tullagstiftningen ska godtas under förutsättning att följande villkor är uppfyllda:

a) Sökanden är, om så krävs enligt det förfarande som ansökan avser, registrerad i enlighet med artikel 9 i kodexen.

b) Sökanden är, om så krävs enligt det förfarande som ansökan avser, etablerad i unionens tullområde.

c) Ansökan har lämnats in till en tullmyndighet som utsetts att ta emot ansökningar i medlemsstaten för den behöriga tullmyndighet som avses i artikel 22.1 tredje stycket i kodexen.

d) Ansökan avser inte ett beslut med samma syfte som ett tidigare beslut som riktats till samma sökande vilket, under den ettårsperiod som föregick ansökan, har upphävts eller återkallats av det skälet att sökanden har underlåtit att uppfylla en skyldighet som ålagts i det beslutet.

2. Genom undantag från punkt 1 d ska den frist som avses i den punkten vara tre år, om det tidigare beslutet upphävts enligt artikel 27.1 i kodexen, eller om ansökan är en ansökan om status som godkänd ekonomisk aktör som ingetts enligt artikel 38 i kodexen.

Artikel 12

Tullmyndighet som är behörig att fatta beslut

(Artikel 22.1 i kodexen)

Om det inte är möjligt att fastställa den behöriga tullmyndigheten i enlighet med artikel 22.1 tredje stycket i kodexen, ska den behöriga tullmyndigheten vara myndigheten för den plats där sökandens bokföring och dokumentation som gör det möjligt för tullmyndigheten att fatta ett beslut (huvudsaklig bokföring för tulländamål) förs eller är tillgänglig.

Artikel 13

Förlängning av tidsfristen för att fatta ett beslut

(Artikel 22.3 i kodexen)

1. Om den tullmyndighet som är behörig att fatta beslut efter godtagandet av ansökan anser det nödvändigt att begära ytterligare upplysningar från sökanden för att kunna fatta sitt beslut, ska den fastställa en tidsfrist på högst 30 dagar för när sökanden ska lämna dessa upplysningar. Tidsfristen för att fatta ett beslut enligt artikel 22.3 i kodexen ska förlängas med den tidsfristen. Sökanden ska underrättas om förlängningen av tidsfristen för att fatta ett beslut.

2. Om artikel 8.1 tillämpas ska tidsfristen för att fatta ett beslut enligt artikel 22.3 i kodexen förlängas med en period av 30 dagar. Sökanden ska underrättas om förlängningen.

3. Om den tullmyndighet som är behörig att fatta beslut har förlängt fristen för samråd med en annan tullmyndighet, ska tidsfristen för att fatta ett beslut förlängas med samma tid som förlängningen av samrådsfristen. Sökanden ska underrättas om förlängningen av tidsfristen för att fatta ett beslut.

4. Om det finns allvarliga skäl att misstänka en överträdelse av tullagstiftningen och tullmyndigheterna genomför utredningar av dessa skäl, ska tidsfristen för att fatta ett beslut förlängas med den tid som krävs för att genomföra dessa utredningar. Denna förlängning får inte överstiga nio månader. Sökanden ska underrättas om förlängningen såvida det inte äventyrar utredningen.

Artikel 14

Första giltighetsdatum

(Artikel 22.4 och 22.5 i kodexen)

Beslutet ska börja gälla från och med en annan dag än den dag då sökanden mottar det eller anses ha mottagit det, i följande fall:

a) Om beslutet är förmånligt för sökanden och denne har begärt ett annat datum för när beslutet ska få verkan, varvid beslutet ska börja gälla från och med den dag som sökanden har begärt, under förutsättning att den dagen infaller senare än den dag då sökanden mottar beslutet eller anses ha mottagit det.

b) Om ett tidigare beslut har utfärdats med en tidsbegränsning och om det enda syftet med det nuvarande beslutet är att förlänga dess giltighet, varvid beslutet ska börja gälla från och med dagen efter utgången av giltighetsperioden för det tidigare beslutet.

c) Om verkan av beslutet är förenat med villkoret att sökanden ska fullgöra vissa formaliteter, varvid beslutet ska börja gälla från och med den dag då sökanden mottar eller anses ha mottagit underrättelsen från den behöriga tullmyndigheten om att formaliteterna har fullgjorts på ett tillfredsställande sätt.

Artikel 15

Omprövning av ett beslut

(Artikel 23.4 a i kodexen)

1. Den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut ska ompröva ett beslut i följande fall:

a) När det har gjorts ändringar i den relevanta unionslagstiftning som påverkar beslutet.

b) Vid behov till följd av den övervakning som genomförts.

c) Vid behov på grund av de uppgifter som tillhandahållits av innehavaren av beslutet i enlighet med artikel 23.2 i kodexen eller av andra myndigheter.

2. Den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut ska meddela innehavaren av beslutet resultatet av omprövningen.

Artikel 16

Tillfällig indragning av ett beslut

(Artikel 23.4 b i kodexen)

1. Den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut ska tillfälligt dra in beslutet i stället för att upphäva, återkalla eller ändra det i enlighet med artiklarna 23.3, 27 eller 28 i kodexen om

a) denna tullmyndighet anser att det kan finnas tillräckliga skäl för att upphäva, återkalla eller ändra beslutet, men den ännu inte har alla nödvändiga uppgifter för att kunna besluta om upphävande, återkallelse eller ändring,

b) denna tullmyndighet anser att villkoren för beslutet inte är uppfyllda eller att innehavaren av beslutet inte uppfyller skyldigheterna enligt det beslutet, och det är lämpligt att tillåta att ge innehavaren av beslutet tid att vidta åtgärder för att säkerställa att villkoren uppfylls eller att skyldigheterna fullgörs,

c) innehavaren av beslutet begär en sådan tillfällig indragning, eftersom denne temporärt inte kan uppfylla villkoren för beslutet eller fullgöra sina skyldigheter enligt det beslutet.

2. I de fall som avses i punkt 1 b och c ska innehavaren av beslutet underrätta den tullmyndighet som är behörig att fatta beslut om de åtgärder som denne kommer att vidta för att se till att villkoren uppfylls eller skyldigheterna fullgörs, samt den tid som denne behöver för att vidta dessa åtgärder.

Artikel 17

Perioden för tillfällig indragning av ett beslut

(Artikel 23.4 b i kodexen)

1. I de fall som avses i artikel 16.1 a ska den period för tillfällig indragning som fastställts av den behöriga tullmyndigheten motsvara den tidsperiod som krävs för att tullmyndigheten ska kunna fastställa om villkoren för upphävande, återkallelse eller ändring är uppfyllda. Denna period får inte överstiga 30 dagar.

Om tullmyndigheten emellertid anser att innehavaren av beslutet kanske inte uppfyller kriterierna i artikel 39 a i kodexen, ska beslutet tillfälligt dras in tills det kan fastställas huruvida en allvarlig överträdelse eller upprepade överträdelser har begåtts av någon av följande personer:

a) Innehavaren av beslutet.

b) Den person som leder det företag som är innehavare av det berörda beslutet eller som utövar kontroll över dess ledning.

c) Den person som ansvarar för tullfrågor inom det företag som är innehavare av det berörda beslutet.

2. I de fall som avses i artikel 16.1 b och c ska den tillfälliga indragning som fastställs av den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut motsvara den tidsperiod som anmälts av innehavaren av beslutet i enlighet med artikel 16.2. Perioden för tillfällig indragning får, i tillämpliga fall, förlängas på begäran av innehavaren av beslutet.

Den tillfälliga indragningen får förlängas med den tidsperiod som den behöriga tullmyndigheten behöver för att kontrollera att dessa åtgärder säkerställer uppfyllandet av villkoren eller fullgörandet av skyldigheterna. Denna tidsperiod får inte överstiga 30 dagar.

3. Om, efter den tillfälliga indragningen av ett beslut, den tullmyndighet som är behörig att fatta beslut har för avsikt att upphäva, återkalla eller ändra det beslutet i enlighet med artiklarna 23.3, 27 eller 28 i kodexen, ska perioden för tillfällig indragning, såsom den fastställts i enlighet med punkterna 1 och 2 i denna artikel, i tillämpliga fall förlängas tills beslutet om upphävande, återkallelse eller ändring börjar gälla.

Artikel 18

Den tillfälliga indragningens upphörande

(Artikel 23.4 b i kodexen)

1. En tillfällig indragning av ett beslut ska upphöra när perioden för tillfällig indragning löper ut, om inte någon av följande situationer uppstår innan den perioden löper ut:

a) Den tillfälliga indragningen dras tillbaka på grund av att, i de fall som avses i artikel 16.1 a, det inte finns någon grund för att upphäva, återkalla eller ändra beslutet i enlighet med artiklarna 23.3, 27 eller 28 i kodexen, varvid den tillfälliga indragningen ska upphöra den dag då den dras tillbaka.

b) Den tillfälliga indragningen dras tillbaka på grund av att, i de fall som avses i artikel 16.1 b och c, innehavaren av beslut, på ett sätt som tillfredsställer den tullmyndighet som är behörig att fatta beslut, har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de villkor som föreskrivs för beslutet uppfylls eller att de skyldigheter som ålagts enligt det beslutet fullgörs, varvid den tillfälliga indragningen ska upphöra den dag då den dras tillbaka.

c) Det tillfälligt indragna beslutet upphävs, återkallas eller ändras, varvid den tillfälliga indragningen ska upphöra den dag då detta beslut upphävs, återkallas eller ändras.

2. Den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut ska meddela innehavaren av beslutet att den tillfälliga indragningen upphör.







Underavsnitt 3

Beslut som rör bindande besked

Artikel 19

Ansökan om beslut som avser bindande besked

(Artikel 22.1 tredje stycket och artikel 6.3 a i kodexen)

1. Genom undantag från artikel 22.1 tredje stycket i kodexen ska en ansökan om ett beslut som rör bindande besked och eventuella dokument som åtföljer eller styrker ansökan inges antingen till den behöriga tullmyndigheten i den medlemsstat där den sökande är etablerad, eller till den behöriga tullmyndigheten i den medlemsstat där det bindande beskedet ska användas.

2. Genom att lämna in en ansökan om ett beslut som rör bindande besked ska sökanden anses samtycka till att samtliga uppgifter i beslutet, inklusive eventuella fotografier, bilder och broschyrer, med undantag av konfidentiella uppgifter, görs tillgängliga för allmänheten på kommissionens webbplats. Om uppgifter offentliggörs ska skyddet för personuppgifter respekteras.

3. Om det inte finns något elektroniskt system för inlämnande av ansökningar om ett beslut som rör bindande ursprungsbesked, får medlemsstaterna tillåta att dessa ansökningar inges på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik.

Artikel 20

Tidsfrister

(Artikel 22.3 i kodexen)

1. Om kommissionen underrättar tullmyndigheterna om att fattande av beslut om bindande klassificeringsbesked och om bindande ursprungsbesked tillfälligt ska upphöra i enlighet med artikel 34.10 a i kodexen, ska tidsfristen för att fatta det beslut som avses i artikel 22.3 första stycket i kodexen förlängas tills kommissionen underrättar tullmyndigheterna om att en korrekt och enhetlig klassificering enligt tulltaxan eller bestämning av varors ursprung är garanterad.

Den förlängda period som avses i punkt 1 får inte överstiga tio månader, men i undantagsfall kan ytterligare en förlängning på högst fem månader tillämpas.

2. Den tidsperiod som avses i artikel 22.3 andra stycket i kodexen får överstiga 30 dagar, om det inte är möjligt att inom den perioden slutföra en analys som den tullmyndighet som är behörig att fatta ett beslut anser vara nödvändig för att fatta detta beslut.

Artikel 21

Underrättelse om beslut om bindande ursprungsbesked

(Artikel 6.3 a i kodexen)

När en ansökan om ett beslut om bindande ursprungsbesked har ingetts på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik får tullmyndigheterna underrätta sökanden om beslutet om bindande ursprungsbesked på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik.

Artikel 22

Begränsning av tillämpningen av regler om omprövning och tillfällig indragning

(Artikel 23.4 i kodexen)

Artiklarna 15–18 om omprövning och tillfällig indragning av beslut ska inte gälla beslut som rör bindande besked.







Avsnitt 3

Godkänd ekonomisk aktör







Underavsnitt 1

Förmåner som följer av status som godkänd ekonomisk aktör

Artikel 23

Lättnader avseende deklarationer före avgång

(Artikel 38.2 b i kodexen)

1. När en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd enligt artikel 38.2 b i kodexen (AEOS) för egen räkning inger en deklaration före avgång i form av en tulldeklaration eller en deklaration om återexport, ska inga andra uppgifter än de som ska anges i dessa deklarationer krävas.

2. ►C2 När en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd för en annan persons räkning som också är en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd inger en deklaration före avgång i form av en tulldeklaration eller en deklaration om återexport, ska inga andra uppgifter än de som ska anges i dessa deklarationer krävas. ◄

Artikel 24

Förmånligare behandling avseende riskbedömning och riskkontroll

(Artikel 38.6 i kodexen)

1. En godkänd ekonomisk aktör ska genomgå färre fysiska och dokumentbaserade kontroller än andra ekonomiska aktörer.

2. Om en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd har ingett en summarisk införseldeklaration eller, i de fall som avses i artikel 130 i kodexen, en tulldeklaration eller en deklaration för tillfällig lagring eller om en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd har ingett en anmälan och gett tillgång till de uppgifter som rör dennes summariska införseldeklaration i dennes datorsystem som avses i artikel 127.8 i kodexen, ska det tullkontor för första införsel som avses i artikel 127.3 första stycket i kodexen, om sändningen valts ut för fysisk kontroll, underrätta denna godkända ekonomiska aktör för säkerhet och skydd om detta. Denna underrättelse ska göras före varornas ankomst till unionens tullområde.

Underrättelsen ska göras tillgänglig även för fraktföraren om denne är en annan än den godkända ekonomiska aktör för säkerhet och skydd som avses i första stycket, förutsatt att fraktföraren är en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd och är ansluten till de elektroniska system som rör de deklarationer som avses i första stycket.

Denna underrättelse ska inte göras om det kan äventyra de kontroller som ska genomföras eller resultaten av dessa kontroller.

3. Om en godkänd ekonomisk aktör inger en deklaration för tillfällig lagring eller en tulldeklaration i enlighet med artikel 171 i kodexen, ska det tullkontor som är behörigt att ta emot denna deklaration för tillfällig lagring eller denna tulldeklaration, när sändningen har valts ut för tullkontroll, underrätta den godkända ekonomiska aktören om detta. Denna underrättelse ska göras innan varornas ankomst anmäls till tullen.

Denna underrättelse ska inte göras om det kan äventyra de kontroller som ska genomföras eller resultaten av dessa kontroller.

4. Om sändningar som deklareras av en godkänd ekonomisk aktör har valts ut för fysisk eller dokumentbaserad kontroll, ska dessa kontroller prioriteras.

På begäran av en godkänd ekonomisk aktör får kontroller utföras på en annan plats än den plats där varornas ankomst måste anmälas till tullen.

5. De underrättelser som avses i punkterna 2 och 3 ska inte gälla tullkontroller som bestäms på grundval av en deklaration för tillfällig lagring eller en tulldeklaration efter det att varornas ankomst anmälts.

Artikel 25

Undantag från förmånlig behandling

(Artikel 38.6 i kodexen)

Den förmånligare behandling som avses i artikel 24 ska inte tillämpas på några tullkontroller som rör särskilda förhöjda hot eller kontrollskyldigheter som föreskrivs i annan unionslagstiftning.

Tullmyndigheterna ska emellertid prioritera nödvändig handläggning och nödvändiga formaliteter och kontroller för sändningar som deklarerats av en godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd.







Underavsnitt 2

Ansökan om status som godkänd ekonomisk aktör

Artikel 26

Villkor för godtagande av en ansökan om status som godkänd ekonomisk aktör

(Artikel 22.2 i kodexen)

1. Utöver de villkor för godtagande av en ansökan som föreskrivs i artikel 11.1 ska den sökande, i syfte att ansöka om status som godkänd ekonomisk aktör, tillsammans med ansökan lämna in ett egenbedömningsformulär som tullmyndigheterna ska göra tillgängligt.

2. En ekonomisk aktör ska lämna in en enda ansökan om status som godkänd ekonomisk aktör som omfattar dennes samtliga fasta etableringsställen i unionens tullområde.

Artikel 27

Behörig tullmyndighet

(Artikel 22.1 tredje stycket i kodexen)

Om den behöriga tullmyndigheten inte kan fastställas i enlighet med artikel 22.1 tredje stycket i kodexen eller artikel 12 i denna förordning, ska ansökan inges till tullmyndigheterna i den medlemsstat där den sökande har ett fast etableringsställe och där uppgifterna om dennes allmänna logistikstyrning i unionen hålls eller finns tillgängliga såsom anges i ansökan.

Artikel 28

Tidsfrist för att fatta beslut

(Artikel 22.3 i kodexen)

1. Tidsfristen för att fatta det beslut som avses i artikel 22.3 första stycket i kodexen får förlängas med en period på upp till 60 dagar.

2. Om ett straffrättsligt förfarande pågår som ger upphov till tvivel om huruvida sökanden uppfyller de villkor som avses i artikel 39 a i kodexen, ska tidsfristen för att fatta beslutet förlängas med den tid som krävs för att slutföra dessa förfaranden.

Artikel 29

Datum då AEO-tillståndet börjar gälla

(Artikel 22.4 i kodexen)

Genom undantag från artikel 22.4 i kodexen ska tillståndet genom vilket status som godkänd ekonomisk aktör beviljas (AEO-tillstånd) få verkan den femte dagen efter det att beslutet har fattats.

Artikel 30

Rättslig verkan av tillfällig indragning

(Artikel 23.4 b i kodexen)

1. Om ett AEO-tillstånd dras in tillfälligt på grund av bristande efterlevnad av något av de kriterier som anges i artikel 39 i kodexen, ska ett beslut avseende den berörda godkända ekonomiska aktören som bygger på AEO-tillståndet i allmänhet eller på något av de specifika kriterier som ledde till att AEO-tillståndet dragits in tillfälligt, dras in av den tullmyndighet som har fattat beslutet.

2. Indragningen av ett beslut rörande tillämpningen av tullagstiftningen som fattats med avseende på en godkänd ekonomisk aktör får inte automatiskt leda till att AEO-tillståndet dras in.

3. När ett beslut om en person som är både godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd och godkänd ekonomisk aktör för tullförenklingar (AEOC) som avses i artikel 38.2 a i kodexen dras in i enlighet med artikel 16.1 på grund av att de villkor som föreskrivs i artikel 39 d i kodexen inte har uppfyllts, ska personens AEOC-tillstånd dras in tillfälligt men dennes AEOS-tillstånd fortsätta att gälla.

När ett beslut om en person som är både godkänd ekonomisk aktör för säkerhet och skydd och godkänd ekonomisk aktör för tullförenklingar dras in i enlighet med artikel 16.1 på grund av att de villkor som föreskrivs i artikel 39 e i kodexen inte har uppfyllts, ska personens AEOS-tillstånd dras in tillfälligt men dennes AEOC-tillstånd fortsätta att gälla.







AVDELNING II

FAKTORER SOM SKA LÄGGAS TILL GRUND FÖR TILLÄMPNINGEN AV IMPORT- ELLER EXPORTTULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE VARUHANDEL







KAPITEL 1

Varors ursprung







Avsnitt 1

Icke-förmånsberättigande ursprung

Artikel 31

Varor som är helt framställda i ett enda land eller territorium

(Artikel 60.1 i kodexen)

Följande varor ska anses som helt framställda i ett enda land eller territorium:

a) Mineraliska produkter som utvunnits inom det landet eller territoriet.

b) Vegetabiliska produkter som skördats där.

c) Levande djur som fötts och uppfötts där.

d) Produkter som har erhållits från levande djur som uppfötts där.

e) Produkter från jakt eller fiske som bedrivits där.

f) Produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats av fartyg som är registrerade i det berörda landet eller territoriet och som för det landets eller territoriets flagg ur havet utanför ett lands territorialvatten.

g) Varor som framställts eller producerats ombord på fabriksfartyg av produkter som avses i led f och som har sitt ursprung i det landet eller territoriet, under förutsättning att dessa fartyg är registrerade i det landet eller territoriet och för dess flagga.

h) Produkter som tagits upp från havsbottnen eller dess underliggande lager utanför territorialvattnet under förutsättning att landet eller territoriet har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.

i) Avfall och skrot som härrör från tillverkningsprocesser och begagnade artiklar om de har samlats in där och endast är lämpade för återvinning av råmaterial.

j) Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som avses i leden a–i.

Artikel 32

Varor vars tillverkning sker inom mer än ett land eller territorium

(Artikel 60.2 i kodexen)

Varor som förtecknas i bilaga 22-01 ska anses ha genomgått en sista väsentlig bearbetning eller behandling som resulterar i tillverkningen av en ny produkt eller innebär ett viktigt steg i tillverkningen, i det land eller territorium där de regler som anges i den bilagan är uppfyllda eller som identifieras genom dessa regler.

Artikel 33

Bearbetning eller behandling som inte är ekonomiskt berättigad

(Artikel 60.2 i kodexen)

Bearbetning eller behandling som sker i ett annat land eller territorium ska inte anses vara ekonomiskt berättigad om det på grundval av tillgängliga fakta fastställs att syftet med denna verksamhet varit att undvika tillämpning av de åtgärder som avses i artikel 59 i kodexen.

För varor som omfattas av bilaga 22-01 ska de subsidiära kapitelreglerna gälla.

För varor som inte omfattas av bilaga 22-01, när den sista behandlingen eller bearbetningen inte anses vara ekonomiskt berättigad, ska varorna anses ha genomgått den sista väsentliga och ekonomiskt berättigade bearbetningen eller behandlingen, som resulterade i tillverkningen av en ny produkt eller innebar ett viktigt steg i tillverkningen, i det land eller territorium där den största delen av materialen har sitt ursprung, såsom detta fastställs på grundval av materialens värde.

Artikel 34

Minimal bearbetning eller behandling

(Artikel 60.2 i kodexen)

Följande ska inte betraktas som väsentlig, ekonomiskt berättigad bearbetning eller behandling för att ge ursprungsstatus:

a) Åtgärder för att bevara varan i gott skick under transport och lagring (ventilering, utspridning, torkning, borttagande av skadade delar och liknande åtgärder) eller åtgärder som underlättar transport.

b) Enklare åtgärder bestående i avlägsnande av damm, siktning eller sållning, sortering, klassificering, hoppassning, tvättning, delning.

c) Byte av förpackningar samt uppdelning och sammansättning av varusändningar, enklare förpackning i flaskor, burkar, säckar, fodral eller askar, uppsättning på kartor eller skivor samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.

d) Presentation av varor i satser eller ensembler eller presentation för försäljning.

e) Anbringande av märken, etiketter eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.

f) Enkel montering av delar för att skapa en komplett vara.

g) Demontering eller byte av användning.

h) En kombination av två eller flera av de åtgärder som anges i leden a–g.

Artikel 35

Tillbehör, reservdelar eller verktyg

(Artikel 60 i kodexen)

1. Tillbehör, reservdelar eller verktyg som levereras med varor som förtecknas i avdelningarna XVI, XVII och XVIII i Kombinerade nomenklaturen och som utgör en del av standardutrustningen ska anses ha samma ursprung som de varorna.

2. Viktiga reservdelar som används tillsammans med någon av de varor som förtecknas i avdelningarna XVI, XVII och XVIII i Kombinerade nomenklaturen och som tidigare övergått till fri omsättning i unionen ska anses ha samma ursprung som dessa varor, om införlivandet av sådana viktiga reservdelar vid tillverkningen inte skulle ha ändrat deras ursprung.

3. Vid tillämpningen av denna artikel ska med viktiga reservdelar avses delar som är

a) beståndsdelar utan vilka det inte kan säkerställas att den utrustning, maskin, apparat eller det fordon som har övergått till fri omsättning eller som tidigare exporterats fungerar tillfredsställande,

b) karakteristiska för dessa varor, och

c) avsedda att användas vid normalt underhåll av dessa varor och att ersätta delar av samma slag som är skadade eller har blivit oanvändbara.

Artikel 36

Neutrala element och förpackningar

(Artikel 60 i kodexen)

1. Vid fastställandet av om en vara har ursprung i ett land eller territorium ska ursprunget för följande element inte beaktas:

a) Energi och bränsle.

b) Anläggningar och utrustning.

c) Maskiner och verktyg.

d) Material som varken ingår i eller är avsedda att ingå i varornas slutliga sammansättning.

2. Om förpackningsmaterial och annat emballage, enligt den allmänna bestämmelsen 5 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 ( 4 ), betraktas som en del av produkten vid klassificeringen, ska de inte beaktas vid bestämningen av ursprung, utom om regeln i bilaga 22–01 för de berörda varorna är baserad på en mervärdesprocentsats.







Avsnitt 2

Förmånsberättigande ursprung

Artikel 37

Definitioner

I detta avsnitt gäller följande definitioner:

1. förmånsland: ett förmånsland inom det allmänna preferenssystemet (GSP) som förtecknas i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 978/2012 ( 5 ).

2. tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning.

3. material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar osv. som används vid tillverkningen av en produkt.

4. produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess.

5. varor: både material och produkter.

6. bilateral kumulation: ett system som gör det möjligt att betrakta produkter som har ursprung i unionen som material med ursprung i ett förmånsland, när de bearbetas ytterligare eller införlivas i en produkt i det landet.

7. kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet: ett system som gör det möjligt för produkter med ursprung i Norge, Schweiz eller Turkiet att betraktas som ursprungsmaterial i ett förmånsland, när de bearbetas ytterligare eller införlivas i en produkt i det förmånslandet och importeras till unionen.

8. regional kumulation: ett system som gör det möjligt för produkter som enligt detta avsnitt har ursprung i ett land som är medlem i en regional grupp att betraktas som material med ursprung i ett annat land i samma regionala grupp (eller i ett land i en annan regional grupp, om kumulation mellan dessa grupper är möjlig), när dessa produkter bearbetas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas där.

9. utvidgad kumulation: ett system som, förutsatt att kommissionen beviljar detta på begäran av ett förmånsland, gör det möjligt för vissa material med ursprung i ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt) att betraktas som material med ursprung i det berörda förmånslandet, när de bearbetas ytterligare eller införlivas i en produkt som tillverkas i det landet.

10. likvärdiga material: material som är av samma slag och har samma handelskvalitet och tekniska och fysiska egenskaper, och som inte kan skiljas från varandra när de införlivats i den färdiga produkten.

11. regional grupp: en grupp av länder mellan vilka regional kumulation tillämpas.

12. tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning).

13. värdet av material: tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i tillverkningslandet. Om värdet av de använda ursprungsmaterialen behöver fastställas, ska denna definition gälla i tillämpliga delar.

14. pris fritt fabrik: det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista behandlingen eller bearbetningen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material och alla andra kostnader för tillverkningen inkluderas i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.

När det faktiskt betalade priset inte återspeglar samtliga de kostnader för tillverkningen av en produkt som faktiskt uppstått i tillverkningslandet avses med priset fritt fabrik summan av alla dessa kostnader med avdrag för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras.

När den sista behandlingen eller bearbetningen har lagts ut på en tillverkare kan uttrycket ”tillverkare” i första stycket avse det företag som har anlitat underleverantören.

15. maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial: det maximala innehåll av icke-ursprungsmaterial som medges för att en tillverkning ska betraktas som en behandling eller bearbetning som är tillräcklig för att ge en produkt ursprungsstatus. Innehållet kan uttryckas som en procentandel av produktens pris fritt fabrik eller av nettovikten för dessa använda material som omfattas av en angiven grupp kapitel eller ett angivet kapitel, nummer eller undernummer.

16. nettovikt: vikten av själva varorna utan något slag av förpackningsmaterial och förpackningar.

17. kapitel, nummer och undernummer: de kapitel, nummer eller undernummer (med fyr- eller sexställig sifferkod) som används i Harmoniserade systemet, med hänsyn till de ändringar som gjorts enligt Tullsamarbetsrådets rekommendation av den 26 juni 2004.

18. klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst nummer eller undernummer i Harmoniserade systemet.

19. sändning: produkter som antingen

a) sänds samtidigt från en exportör till en mottagare, eller

b) omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura.

20. exportör: en person som exporterar varor till unionen eller till ett förmånsland och som kan styrka varornas ursprung, oavsett om denne är tillverkaren och oavsett om denne själv fullgör exportformaliteterna.

21. registrerad exportör:

a) en exportör som är etablerad i ett förmånsland och registrerad hos de behöriga myndigheterna i det landet med avseende på export av varor inom ramen för systemet, antingen till unionen eller ett annat förmånsland med vilket regional kumulation är möjlig, eller

b) en exportör som är etablerad i en medlemsstat och registrerad hos tullmyndigheterna i den medlemsstaten med avseende på export av varor med ursprung inom unionen som ska användas som material i ett förmånsland inom ramen för bilateral kumulation, eller

c) en vidaresändare av varor som är etablerad i en medlemsstat och registrerad hos tullmyndigheterna i den medlemsstaten i syfte att upprätta ersättningsförsäkringar om ursprung för att vidaresända ursprungsprodukter någon annanstans inom unionens tullområde eller, i tillämpliga fall, till Norge, Schweiz eller Turkiet (registrerad vidaresändare).

22. ursprungsförsäkran: en av exportören eller vidaresändaren upprättad försäkran om att de produkter som den avser uppfyller systemets ursprungsregler.







Underavsnitt 1

Utfärdande eller upprättande av ursprungsbevis

Artikel 38

Sätt att ansöka om och utfärda informationsblad INF 4

(Artikel 6.3 a i kodexen)

1. Ansökan om informationsblad INF 4 får göras på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik och ska uppfylla de uppgiftskrav som anges i bilaga 22-02.

2. Informationsbladet INF 4 ska uppfylla de uppgiftskrav som anges i bilaga 22-02.

Artikel 39

Sätt att ansöka om och utfärda tillstånd att agera som godkänd exportör

(Artikel 6.3 a i kodexen)

Ansökan om status som godkänd exportör för upprättande av förmånsursprungsbevis får inges och tillstånd att agera som godkänd exportör får utfärdas på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik.

Artikel 40

Sätt att ansöka om att bli registrerad exportör

(Artikel 6.3 a i kodexen)

Ansökan om att få bli registrerad exportör kan inges på annat sätt än genom elektronisk databehandlingsteknik.







Underavsnitt 2

Definition av begreppet ursprungsprodukterTillämplig inom ramen för unionens allmänna preferenssystem

Artikel 41

Allmänna principer

(Artikel 64.3 i kodexen)

Följande produkter ska anses ha ursprung i ett förmånsland:

a) Produkter som helt framställts i det landet enligt artikel 44.

b) Produkter som framställts i det landet och som innehåller material som inte helt framställts där, förutsatt att dessa material har genomgått tillräcklig behandling eller bearbetning enligt artikel 45.

Artikel 42

Territorialprincip

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. De villkor för erhållande av ursprungsstatus som anges i detta underavsnitt ska uppfyllas i det berörda förmånslandet.

2. Begreppet ”förmånsland” ska innefatta och får inte sträcka sig utöver det landets territorialvatten i den mening som avses i Förenta nationernas havsrättskonvention (Montego Bay-konventionen av den 10 december 1982).

3. Om ursprungsprodukter som exporterats från förmånslandet till ett annat land återinförs ska de betraktas som icke-ursprungsprodukter, om det inte på ett för behöriga myndigheter tillfredsställande sätt kan visas att följande villkor är uppfyllda:

a) Att de återinförda produkterna är samma varor som de som exporterades.

b) Att produkterna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävs för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.

Artikel 43

Icke-manipulation

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. De produkter som deklareras för övergång till fri omsättning i unionen ska vara samma produkter som de som exporterats från det förmånsland där de anses ha sitt ursprung. De får inte ha ändrats eller omvandlats på något sätt eller ha varit föremål för andra åtgärder än sådana för att bevara dem i gott skick eller för att anbringa märkning, etiketter, förseglingar eller annan dokumentation för att säkerställa efterlevnaden av särskilda inhemska krav som gäller inom unionen, innan de deklareras för övergång till fri omsättning.

2. De produkter som importeras till ett förmånsland för kumulation enligt artikel 53, 54, 55 eller 56 ska vara samma produkter som de som exporterats från det land där de anses ha sitt ursprung. De får inte ha ändrats eller omvandlats på något sätt eller har varit föremål för andra åtgärder än sådana för att bevara dem i gott skick, innan de deklareras för det relevanta tullförfarandet i importlandet.

3. Lagring av produkter får äga rum, förutsatt att de kvarstår under tullövervakning i transitlandet eller transitländerna.

4. Uppdelning av sändningar får äga rum, om den görs av exportören eller på dennes ansvar, förutsatt att de berörda varorna kvarstår under tullövervakning i transitlandet eller transitländerna.

5. Punkterna 1–4 ska anses ha efterlevts om inte tullmyndigheterna har skäl att tro motsatsen; i sådana fall kan de begära att deklaranten uppvisar intyg på efterlevnad, vilka kan vara av alla slag, däribland transportavtalsdokument såsom konossement eller faktabevis eller konkret bevisning grundad på märkning eller numrering av kollin eller bevisning som rör själva varorna.

Artikel 44

Helt framställda produkter

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Följande produkter ska anses som helt framställda i ett förmånsland:

a) Mineraliska produkter som utvunnits ur deras jord eller havsbotten.

b) Växter och vegetabiliska produkter som har odlats eller skördats där.

c) Levande djur som fötts och uppfötts där.

d) Produkter som har erhållits från levande djur som uppfötts där.

e) Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.

f) Produkter från jakt och fiske som utövats där.

g) Produkter från vattenbruk, om fisken, kräftdjuren och blötdjuren fötts och uppfötts där.

h) Produkter från havsfiske och andra produkter som har hämtats ur havet utanför varje territorialvatten av dess fartyg.

i) Produkter som tillverkats ombord på dess fabriksfartyg uteslutande av de produkter som avses i led h.

j) Begagnade föremål som samlats in där och som endast är lämpade för återvinning av råvaror.

k) Avfall och skrot som uppkommit vid tillverkningsprocesser som ägt rum där.

l) Produkter som har utvunnits ur havsbottnen eller dess underliggande lager utanför varje territorialvatten, förutsatt att landet har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.

m) Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som avses i leden a–l.

2. Med ”dess fartyg” och ”dess fabriksfartyg” i punkt 1 h och i avses endast fartyg och fabriksfartyg som uppfyller följande krav:

a) De är registrerade i förmånslandet eller i en medlemsstat.

b) De för förmånslandets eller en medlemsstats flagg.

c) De uppfyller ett av följande villkor:

i) De ägs till minst 50 % av medborgare i förmånslandet eller i medlemsstater.

ii) De ägs av företag

— som har sitt huvudkontor och sin huvudsakliga verksamhetsort i förmånslandet eller i medlemsstater, och

— som till minst 50 % ägs av förmånslandet, medlemsstater eller offentliga organ eller medborgare i förmånslandet eller i medlemsstaterna.

3. Vart och ett av villkoren i punkt 2 kan uppfyllas i medlemsstater eller i olika förmånsländer, i den mån samtliga berörda förmånsländer omfattas av regional kumulation i enlighet med artikel 55.1 och 55.5. I detta fall ska produkterna anses ha ursprung i det förmånsland vars flagg förs av fartyget eller fabriksfartyget enligt punkt 2 b.

Första stycket ska gälla endast om villkoren i artikel 55.2 a, c och d är uppfyllda.

Artikel 45

Tillräckligt behandlade eller bearbetade produkter

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 47 och 48 ska produkter som inte är helt framställda i det berörda förmånslandet enligt artikel 44 anses ha ursprung där, förutsatt att villkoren i förteckningen i bilaga 22-03 för de berörda varorna är uppfyllda.

2. Om en produkt som har fått ursprungsstatus i ett land enligt punkt 1 bearbetas ytterligare i det landet och används som material i tillverkningen av en annan produkt, ska hänsyn inte tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts vid dess tillverkning.

Artikel 46

Genomsnitt

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Bedömningen av huruvida kraven i artikel 45.1 är uppfyllda ska göras separat för varje produkt.

Om emellertid regeln i fråga baseras på efterlevnad av ett maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial får värdet av sådant material beräknas som ett genomsnitt enligt punkt 2 i syfte att beakta fluktuationer i kostnader och växelkurser.

2. I det fall som avses i punkt 1 andra stycket ska ett genomsnittligt produktpris fritt fabrik och ett genomsnittligt värde av använt icke-ursprungsmaterial beräknas på grundval av summan av priserna fritt fabrik för all försäljning av produkterna under det föregående räkenskapsåret respektive summan av värdet av allt icke-ursprungsmaterial som använts i tillverkningen av produkterna under det föregående räkenskapsåret, enligt definitionen i exportlandet, eller, om siffror för ett fullständigt räkenskapsår inte är tillgängliga, en kortare period som inte bör underskrida tre månader.

3. Exportörer som har valt att beräkna genomsnittsvärden ska konsekvent tillämpa denna metod under det år som följer på referensräkenskapsåret eller, i tillämpliga fall, det år som följer på den kortare period som används som referensperiod. Exportörerna får upphöra att tillämpa denna metod om de under ett givet räkenskapsår, eller en given kortare representativ period på minst tre månader, registrerar att de fluktuationer i kostnader eller växelkurser som motiverat användningen av metoden har upphört.

4. De genomsnittsvärden som avses i punkt 2 ska användas som pris fritt fabrik respektive värdet av icke-ursprungsmaterial vid fastställandet av huruvida regeln om maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial har efterlevts.

Artikel 47

Otillräcklig behandling eller bearbetning

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig behandling eller bearbetning för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om kraven i artikel 45 är uppfyllda:

a) Åtgärder för att bevara produkten i gott skick under transport och lagring.

b) Uppdelning eller sammanföring av kollin.

c) Tvättning, rengöring; avlägsnande av damm, oxid, olja, färg eller andra beläggningar.

d) Strykning eller pressning av textilvaror.

e) Enklare målning eller polering.

f) Skalning och partiell eller fullständig malning av ris; polering och glasering av spannmål eller ris.

g) Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av kristallsocker.

h) Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.

i) Vässning, enklare slipning eller enklare tillskärning.

j) Siktning, sållning, sortering, klassificering, indelning i kategorier och hoppassning (inbegripet sammanföring av artiklar i satser).

k) Enklare förpackning i flaskor, burkar, säckar, fodral eller askar eller uppsättning på kartor eller skivor samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.

l) Anbringande eller tryckande av märken, etiketter, logotyper eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.

m) Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.

n) Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.

o) Enklare sammansättning av delar av artiklar i avsikt att framställa en komplett artikel eller isärtagning av produkter i delar.

p) Slakt av djur.

q) En kombination av två eller flera av de åtgärder som avses i leden a–p.

2. Vid tillämpning av punkt 1 ska åtgärder anses vara enkla när de kan vidtas utan några speciella färdigheter eller maskiner, apparater eller verktyg som särskilt tillverkats eller installerats för dessa åtgärder.

3. Alla åtgärder som vidtagits i ett förmånsland i fråga om en viss produkt ska beaktas när det fastställs om den behandling eller bearbetning som produkten genomgått ska anses vara otillräcklig i den mening som avses i punkt 1.

Artikel 48

Allmän tolerans

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Genom undantag från artikel 45 och om inte annat följer av punkterna 2 och 3 i denna artikel får icke-ursprungsmaterial som enligt villkoren i förteckningen i bilaga 22–03 inte får användas vid tillverkningen av en viss produkt ändå användas, förutsatt att deras totala värde eller nettovikt för produkten i fråga inte överskrider

a) 15 % av produktens vikt, när det gäller produkter som omfattas av kapitel 2 och 4–24 i Harmoniserade systemet, utom bearbetade fiskeriprodukter enligt kapitel 16,

b) 15 % av produktens pris fritt fabrik, när det gäller andra produkter, utom produkter som omfattas av kapitlen 50–63 i Harmoniserade systemet, för vilka de toleranser som anges i anmärkningarna 6 och 7 i del I i bilaga 22-03 ska tillämpas.

2. Tillämpningen av punkt 1 får inte medföra att någon av de procentsatser för maximalt innehåll av icke-ursprungsmaterial som anges i förteckningen i bilaga 22-03 överskrids.

3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla för produkter som är helt framställda i ett förmånsland enligt artikel 44. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 47 och 49.2 ska de toleranser som föreskrivs i de punkterna ändå tillämpas på summan av alla material som används i tillverkningen av en produkt och för vilka regeln i förteckningen i bilaga 22-03 för produkten i fråga föreskriver att sådana material måste vara helt framställda.

Artikel 49

Bedömningsenhet

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Bedömningsenheten för tillämpning av bestämmelserna i detta underavsnitt ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemet.

2. När en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma HS-nummer ska varje enskild varupost beaktas för sig vid tillämpningen av bestämmelserna i detta underavsnitt.

3. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.

Artikel 50

Tillbehör, reservdelar och verktyg

(Artikel 64.3 i kodexen)

Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med en utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset fritt fabrik för utrustningen, maskinen, apparaten eller fordonet.

Artikel 51

Satser

(Artikel 64.3 i kodexen)

Satser enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 b i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter.

När en sats består av både ursprungsprodukter och icke-ursprungsprodukter ska dock hela satsen anses ha ursprungsstatus, om värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.

Artikel 52

Neutrala element

(Artikel 64.3 i kodexen)

Vid fastställandet av om en produkt är en ursprungsprodukt ska ursprunget för följande element som kan ingå i tillverkningsprocessen inte beaktas:

a) Energi och bränsle.

b) Anläggningar och utrustning.

c) Maskiner och verktyg.

d) Andra varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.







Underavsnitt 3

Regler om kumulation och förvaltning av materiallagertillämplig inom ramen för unionens allmänna preferenssystem

Artikel 53

Bilateral kumulation

(Artikel 64.3 i kodexen)

Bilateral kumulation ska medge att produkter med ursprung i unionen betraktas som material med ursprung i ett förmånsland när de införlivats i en produkt som tillverkats i det landet, förutsatt att behandlingen eller bearbetningen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1.

Artiklarna 41–52 och de bestämmelser som gäller efterkontroll av ursprungsbevis ska i tillämpliga delar gälla export från unionen till ett förmånsland för tillämpning av bilateral kumulation.

Artikel 54

Kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet ska medge att produkter med ursprung i de länderna betraktas som material med ursprung i ett förmånsland, förutsatt att behandlingen eller bearbetningen där är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1.

2. Kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet ska inte gälla för produkter som omfattas av kapitlen 1–24 i Harmoniserade systemet.

Artikel 55

Regional kumulation

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Regional kumulation ska tillämpas för följande fyra separata regionala grupper:

a) Grupp I: Brunei, Filippinerna, Indonesien, Kambodja, Laos, Malaysia, Myanmar/Burma/Myanmar, Thailand och Vietnam.

b) Grupp II: Bolivia, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Nicaragua, Panama, Peru och Venezuela.

c) Grupp III: Bangladesh, Bhutan, Indien, Maldiverna, Nepal, Pakistan och Sri Lanka.

d) Grupp IV: Argentina, Brasilien, Paraguay och Uruguay.

2. Regional kumulation mellan länder i samma grupp ska tillämpas enbart om följande villkor är uppfyllda:

a) De länder som är involverade i kumulationen är, vid den tidpunkt då produkten exporteras till unionen, förmånsländer för vilka förmånsordningen inte tillfälligt upphävts i enlighet med förordning (EU) nr 978/2012,

b) Vid regional kumulation mellan länderna i samma regionala grupp ska de ursprungsregler som fastställs i underavsnitt 2 gälla.

c) Länderna i den regionala gruppen har åtagit sig att

i) efterleva bestämmelserna i detta underavsnitt eller se till att de efterlevs, och

ii) tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta underavsnitt både gentemot unionen och mellan dem själva.

d) Den regionala gruppens sekretariat eller ett annat behörigt gemensamt organ som företräder alla medlemmar i gruppen har meddelat kommissionen de åtaganden som avses i led c.

Vid tillämpning av led b ska, om den åtgärd som medför ursprung enligt del II i bilaga 22-03 inte är densamma för alla länder som är involverade i kumulationen, ursprunget för produkter som exporteras från ett land till ett annat land i den regionala gruppen för tillämpning av regional kumulation fastställas på grundval av den regel som skulle tillämpas om produkterna exporterades till unionen.

Om länderna i den regionala gruppen har uppfyllt bestämmelserna i första stycket c och d före den 1 januari 2011, ska ett nytt åtagande inte krävas.

3. De material som anges i bilaga 22-04 ska inte omfattas av regional kumulation enligt punkt 2 när

a) unionen inte tillämpar samma tullförmån för samtliga de länder som är involverade i kumulationen, och

b) de berörda materialen genom kumulation skulle omfattas av en tullbehandling som är förmånligare än den som skulle gälla vid direkt export till unionen.

4. Regional kumulation mellan förmånsländer i samma regionala grupp ska tillämpas endast på villkor att den behandling eller bearbetning som utförs i det förmånsland där materialen bearbetas ytterligare eller införlivas är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 22-05.

När villkoret i första stycket inte är uppfyllt och materialen har varit föremål för en eller flera av de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 b–q, ska det land som ska anges som ursprungsland på det ursprungsbevis som utfärdats eller upprättats för export av produkter till unionen vara det land i den regionala gruppen som svarar för den största andelen av värdet på använda material med ursprung i länder i den regionala gruppen.

Om produkterna exporteras utan ytterligare behandling eller bearbetning, eller endast varit föremål för åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 a, ska det land som ska anges som ursprungsland på det ursprungsbevis som utfärdats eller upprättats för export av produkter till unionen vara det förmånsland som anges på det ursprungsbevis som utfärdats eller upprättats i det förmånsland där produkterna tillverkades.

5. På begäran av myndigheterna i ett förmånsland i grupp I eller myndigheterna i ett förmånsland i grupp III får kommissionen bevilja regional kumulation mellan länder i dessa grupper, förutsatt att kommissionen är övertygad om att följande villkor är uppfyllda:

a) De villkor som fastställs i punkt 2 a och b är uppfyllda.

b) De länder som ska ingå i denna regionala kumulation har åtagit sig, och gemensamt meddelat detta åtagande till kommissionen, att

i) efterleva eller säkerställa efterlevnad av bestämmelserna i detta underavsnitt, underavsnitt 2 och övriga bestämmelser som gäller genomförandet av ursprungsreglerna, och

ii) tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta underavsnitt och underavsnitt 2 både gentemot unionen och mellan dem själva.

Den begäran som avses i första stycket ska underbyggas med bevisning för att villkoren i det stycket är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. Kommissionen ska besluta om begäran med beaktande av alla uppgifter rörande kumulationen som anses relevanta, inbegripet vilka material som ska kumuleras.

6. När regional kumulation mellan förmånsländer i grupp I eller grupp II beviljas, ska det medge att material med ursprung i ett land i en regional grupp ska betraktas som material med ursprung i ett land i den andra regionala gruppen när dessa material införlivas i en produkt som framställs där, förutsatt att behandlingen eller bearbetningen i det senare förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 och, i fråga om textilprodukter, även mer omfattande än de åtgärder som anges i bilaga 22-05.

När villkoret i första stycket inte är uppfyllt och materialen har varit föremål för en eller flera av de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 b–q, ska det land som ska anges som ursprungsland på ursprungsbeviset för export av produkter till unionen vara det land som deltar i kumulationen som svarar för den största andelen av värdet på använda material med ursprung i länder som deltar i kumulationen.

Om produkterna exporteras utan ytterligare behandling eller bearbetning, eller endast varit föremål för åtgärder som beskrivs i artikel 47.1 a, ska det land som ska anges som ursprungsland på det ursprungsbevis som utfärdats eller upprättats för export av produkter till unionen vara det förmånsland som anges på det ursprungsbevis som utfärdats eller upprättats i det förmånsland där produkterna tillverkades.

7. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) offentliggöra det datum då kumulation mellan länder i grupp I och grupp III enligt punkt 5 får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och, i tillämpliga fall, förteckningen över de material för vilka kumulation tillämpas.

8. Artiklarna 41–52 och bestämmelser som gäller utfärdande eller upprättande av ursprungsbevis och bestämmelser som gäller efterkontroll av ursprungsbevis ska i tillämpliga delar gälla export från ett förmånsland till ett annat för tillämpning av regional kumulation.

Artikel 56

Utvidgad kumulation

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. På begäran av ett förmånslands myndigheter får kommissionen bevilja utvidgad kumulation mellan ett förmånsland och ett land med vilket unionen har ett gällande frihandelsavtal enligt artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt), om följande villkor är uppfyllda:

a) De länder som är involverade i kumulationen har åtagit sig att efterleva bestämmelserna i detta underavsnitt, underavsnitt 2 och övriga bestämmelser som gäller genomförandet av ursprungsreglerna eller se till att de efterlevs, och att tillhandahålla det administrativa samarbete som krävs för ett korrekt genomförande av detta underavsnitt och underavsnitt 2, både gentemot unionen och mellan dem själva.

b) Det berörda förmånslandet har meddelat kommissionen det åtagande som avses i led a.

Den begäran som avses i första stycket ska innehålla en förteckning över de material som berörs av kumulation och ska underbyggas med bevisning för att villkoren i första stycket a och b är uppfyllda. Begäran ska adresseras till kommissionen. När de berörda materialen ändras ska en ny begäran lämnas in.

Material som omfattas av kapitel 1–24 i Harmoniserade systemet får inte omfattas av utvidgad kumulation.

2. Vid utvidgad kumulation enligt punkt 1 ska de använda materialens ursprung och den tillämpliga typen av ursprungsbevis bestämmas i enlighet med reglerna i det relevanta frihandelsavtalet. Ursprunget för de produkter som ska exporteras till unionen ska bestämmas i enlighet med ursprungsreglerna i underavsnitt 2.

För att en framställd produkt ska få ursprungsstatus är det inte nödvändigt att de material som har ursprung i ett land med vilket unionen har ett frihandelsavtal och som använts i ett förmånsland vid tillverkning av den produkt som exporteras till unionen har genomgått tillräcklig behandling eller bearbetning, förutsatt att behandlingen eller bearbetningen i det berörda förmånslandet är mer omfattande än de åtgärder som beskrivs i artikel 47.1.

3. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) offentliggöra det datum då utvidgad kumulation får verkan, de länder som är involverade i denna kumulation och förteckningen över de material för vilka kumulation tillämpas.

Artikel 57

Tillämpning av bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet i kombination med regional kumulation

(Artikel 64.3 i kodexen)

När bilateral kumulation eller kumulation med Norge, Schweiz eller Turkiet används i kombination med regional kumulation ska den framställda produkten få ursprung i ett av länderna i den berörda regionala gruppen, bestämt enligt artikel 55.4 första och andra stycket eller, i tillämpliga fall, enligt artikel 55.6 första och andra stycket.

Artikel 58

Bokföringsmässig uppdelning av unionsexportörers materiallager

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Om likvärdiga material med ursprungsstatus och icke-ursprungsstatus används i behandlingen eller bearbetningen av en produkt får medlemsstaternas tullmyndigheter på skriftlig begäran av ekonomiska aktörer etablerade i unionens tullområde tillåta att materialen förvaltas i unionen med hjälp av metoden med bokföringsmässig uppdelning utan att materialen lagras separat, när påföljande export till ett förmånsland inom ramen för bilateral kumulation ska ske.

2. Medlemsstaternas tullmyndigheter får bevilja det tillstånd som avses i punkt 1 på de villkor som de anser lämpliga.

Tillståndet får beviljas endast om det vid användning av den metod som avses i punkt 1 kan säkerställas att den kvantitet framställda produkter som kan anses ha ursprung i unionen vid varje tidpunkt är densamma som det antal som skulle ha erhållits om lagren skilts åt fysiskt.

Om ett tillstånd beviljas, ska metoden tillämpas och dess användning dokumenteras på grundval av de allmänna redovisningsprinciper som gäller i unionen.

3. Den som beviljats tillstånd att använda den metod som avses i punkt 1 ska upprätta eller, till dess att systemet för registrerade exportörer börjar tillämpas, ansöka om ursprungsbevis för den kvantitet produkter som kan anses ha ursprung i unionen. På begäran av medlemsstaternas tullmyndigheter ska tillståndshavaren lämna en redogörelse för hur kvantiteterna förvaltats.

4. Medlemsstaternas tullmyndigheter ska övervaka hur det tillstånd som avses i punkt 1 används.

De får återkalla tillståndet om

a) innehavaren på något sätt missbrukar tillståndet, eller

b) innehavaren inte uppfyller något av de andra villkor som föreskrivs i detta underavsnitt, underavsnitt 2 och övriga bestämmelser som gäller genomförandet av ursprungsreglerna.







Underavsnitt 4

Definition av begreppet ursprungsprodukter tillämplig inom ramen för ursprungsreglerna vid tillämpningen av bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av unionen beträffande vissa länder eller territorier

Artikel 59

Allmänna villkor

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Vid tillämpningen av de bestämmelser om förmånstull som unionen ensidigt antagit till förmån för vissa länder, grupper av länder eller territorier (nedan kallade förmånsland eller förmånsterritorium) ska, med undantag av de länder och territorier som avses i underavsnitt 2 i detta avsnitt och de utomeuropeiska länder och territorier som är associerade med unionen, följande produkter anses ha sitt ursprung i ett förmånsland eller förmånsterritorium:

a) Produkter som helt framställts i detta förmånsland eller förmånsterritorium i enlighet med artikel 60.

b) Produkter som framställts i detta förmånsland eller förmånsterritorium och vid vilkas tillverkning andra produkter än de som avses i led a har använts, förutsatt att dessa produkter har genomgått tillräcklig behandling eller bearbetning i enlighet med artikel 61.

2. Vid tillämpningen av detta underavsnitt ska produkter med ursprung i unionen enligt punkt 3 i denna artikel som i ett förmånsland eller förmånsterritorium är föremål för behandling eller bearbetning utöver den som beskrivs i artikel 62 anses ha ursprung i detta förmånsland eller förmånsterritorium.

3. Punkt 1 ska också i tillämpliga delar gälla för att bestämma ursprunget för de produkter som framställs i unionen.

Artikel 60

Helt framställda produkter

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Följande produkter ska anses helt framställda i ett förmånsland eller förmånsterritorium eller i unionen:

a) Mineraliska produkter som utvunnits ur dess jord eller havsbotten.

b) Vegetabiliska produkter som skördats där.

c) Levande djur som fötts och uppfötts där.

d) Produkter som har erhållits från levande djur som uppfötts där.

e) Produkter som har erhållits från slaktade djur som har fötts och uppfötts där.

f) Produkter från jakt och fiske som utövats där.

g) Produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats ur havet utanför deras territorialvatten av dess fartyg.

h) Produkter som tillverkats ombord på dess fabriksfartyg uteslutande av produkter som avses i led g.

i) Begagnade föremål som samlats in där och som endast är lämpade för återvinning av råvaror.

j) Avfall och skrot som uppkommit vid tillverkningsprocesser som ägt rum där.

k) Produkter som utvunnits från eller under havsbotten utanför dess territorialvatten, förutsatt att förmånslandet eller förmånsterritoriet eller en medlemsstat har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller lager under denna.

l) Varor som har tillverkats där uteslutande av de produkter som anges i leden a–k.

2. Med dess fartyg och dess fabriksfartyg i punkt 1 g och h avses endast fartyg och fabriksfartyg som uppfyller följande villkor:

a) De är registrerade i förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i en medlemsstat.

b) De för ett förmånslands eller förmånsterritoriums eller en medlemsstats flagg.

c) De ägs till minst 50 % av medborgare i förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i medlemsstater eller av ett bolag med huvudkontor i det förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i en av medlemsstaterna, och vars direktör eller direktörer, styrelseordförande samt majoriteten av styrelseledamöterna är medborgare i det förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i medlemsstaterna och vidare, i fråga om företag, vars kapital till minst hälften tillhör detta förmånsland eller förmånsterritorium eller medlemsstaterna eller offentliga organ eller medborgare i detta förmånsland eller förmånsterritorium eller i medlemsstaterna.

d) Befälhavaren och övriga befäl på fartyg och fabriksfartyg är medborgare i förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i medlemsstaterna.

e) Deras besättning består till minst 75 % av medborgare i förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i medlemsstaterna

3. Med begreppen förmånsland eller förmånsterritorium och union ska även avses det förmånslandets eller förmånsterritoriets eller medlemsstaternas territorialvatten.

4. Fartyg som är verksamma på öppna havet, inbegripet fabriksfartyg där den fångade fisken behandlas eller bearbetas ombord, ska anses ingå i det förmånslands eller förmånsterritoriums eller den medlemsstats territorium som de tillhör, förutsatt att de uppfyller de villkor som fastställs i punkt 2.

Artikel 61

Tillräckligt behandlade eller bearbetade produkter

(Artikel 64.3 i kodexen)

Vid tillämpningen av artikel 59 ska produkter som inte är helt framställda i ett förmånsland eller förmånsterritorium eller i unionen anses vara tillräckligt behandlade eller bearbetade under förutsättning att villkoren i förteckningen i bilaga 22-11 är uppfyllda.

Dessa villkor anger i fråga om alla produkter som omfattas av detta underavsnitt den behandling eller bearbetning som måste utföras på icke-ursprungsmaterial som används vid tillverkningen och tillämpas endast med avseende på sådana material.

Om en produkt, som erhållit ursprungsstatus därför att den uppfyller villkoren i förteckningen för denna produkt, används vid tillverkningen av en annan produkt, ska de tillämpliga villkoren för den produkt i vilken den införlivats inte vara tillämpliga på den, och ingen hänsyn ska tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts när den tillverkades.

Artikel 62

Otillräcklig behandling eller bearbetning

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig behandling eller bearbetning för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om kraven i artikel 61 är uppfyllda:

a) Åtgärder för att bevara produkten i gott skick under transport och lagring.

b) Uppdelning eller sammanföring av kollin.

c) Tvättning, rengöring; avlägsnande av damm, oxid, olja, färg eller andra beläggningar.

d) Strykning eller pressning av textilvaror.

e) Enklare målning eller polering.

f) Skalning, partiell eller fullständig malning, polering eller glasering av spannmål eller ris.

g) Tillsats av färg- eller smakämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av socker.

h) Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.

i) Vässning, enklare slipning eller enklare tillskärning.

j) Siktning, sållning, sortering, klassificering, indelning i kategorier och hoppassning (inbegripet sammanföring av artiklar i satser).

k) Enklare förpackning i flaskor, burkar, säckar, fodral eller askar eller uppsättning på kartor eller skivor samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.

l) Anbringande eller tryckande av märken, etiketter, logotyper eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.

m) Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.

n) Enkel tillsats av vatten eller utspädning, dehydratisering eller denaturering av produkter.

o) Enklare sammansättning av delar av artiklar i avsikt att framställa en komplett artikel eller isärtagning av produkter i delar.

p) Slakt av djur.

q) En kombination av två eller flera av de åtgärder som anges i leden a–p.

2. Alla åtgärder som vidtas i antingen ett förmånsland eller förmånsterritorium eller i unionen när det gäller en viss produkt ska beaktas tillsammans vid fastställande av huruvida den behandling eller bearbetning som produkten har genomgått ska anses vara otillräcklig i den mening som avses i punkt 1.

Artikel 63

Bedömningsenhet

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Bedömningsenheten för tillämpning av bestämmelserna i detta underavsnitt ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemet.

Av detta följer att

a) när en produkt som är sammansatt av en grupp eller en sammanföring av artiklar klassificeras enligt ett enda HS-nummer utgörs bedömningsenheten av helheten,

b) när en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma HS-nummer ska varje produkt beaktas för sig vid tillämpningen av bestämmelserna i detta underavsnitt.

2. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.

Artikel 64

Allmän tolerans

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Genom undantag från bestämmelserna i artikel 61 får icke-ursprungsmaterial användas vid tillverkning av en viss produkt, förutsatt att deras totala värde inte överstiger 10 % av produktens pris fritt fabrik.

Om i förteckningen ett eller flera procenttal har angivits för icke-ursprungsmaterialets högsta värde får tillämpningen av första stycket inte medföra att dessa procenttal överskrids.

2. Punkt 1 får inte tillämpas på produkter som omfattas av kapitlen 50–63 i Harmoniserade systemet.

Artikel 65

Tillbehör, reservdelar och verktyg

(Artikel 64.3 i kodexen)

Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset för ifrågavarande utrustning, maskin, apparat eller fordon, eller inte fakturerats särskilt.

Artikel 66

Satser

(Artikel 64.3 i kodexen)

Satser enligt definitionen i den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter. Varor i satser som består av såväl ursprungsprodukter som icke-ursprungsprodukter ska dock i sin helhet anses vara ursprungsprodukter, förutsatt att värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.

Artikel 67

Neutrala element

(Artikel 64.3 i kodexen)

För att avgöra om en produkt är en ursprungsprodukt eller ej, är det inte nödvändigt att bestämma ursprunget för följande, som kan ha använts vid dess tillverkning:

a) Energi och bränsle.

b) Anläggningar och utrustning.

c) Maskiner och verktyg.

d) Varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.







Underavsnitt 5

Territoriella villkor tillämpliga inom ramen för ursprungsreglerna för tillämpningen av bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av unionen beträffande vissa länder eller territorier

Artikel 68

Territorialprincip

(Artikel 64.3 i kodexen)

De villkor som anges i underavsnitt 4 och i detta underavsnitt i fråga om erhållande av ursprungsstatus ska kontinuerligt uppfyllas i förmånslandet eller förmånsterritoriet eller i unionen.

Om ursprungsprodukter som exporterats från förmånslandet eller förmånsterritoriet eller unionen till ett annat land återinförs, ska de anses vara icke-ursprungsprodukter om det inte på ett för behöriga myndigheter tillfredsställande sätt kan visas att följande villkor är uppfyllda:

a) Att de återinförda varorna är samma varor som de som exporterades.

b) Att varorna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävs för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.

Artikel 69

Direkttransport

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. Följande ska anses vara direkttransporterat från förmånslandet eller förmånsterritoriet till unionen eller från unionen till förmånslandet eller förmånsterritoriet:

a) Produkter som transporteras utan att passera genom något annat lands territorium.

b) Produkter som utgör en enda sändning och som transporteras genom andra länders territorier än förmånslandets eller förmånsterritoriets eller unionens, i förekommande fall med omlastning eller tillfällig lagring i dessa länder, förutsatt att produkterna kvarstår under tullmyndigheternas övervakning i transit- eller lagringslandet och att de inte genomgår annan behandling än lossning, omlastning eller någon åtgärd för att bevara dem i gott skick.

c) Produkter som transporteras utan avbrott i rörledningar genom ett annat territorium än det exporterande förmånslandets eller det exporterande förmånsterritoriets eller unionens territorium.

2. För att styrka att villkoren i punkt 1 b har uppfyllts ska för de behöriga tullmyndigheterna uppvisas något av följande:

a) Ett enda transportdokument som gäller transporten från exportlandet genom transitlandet.

b) Ett av tullmyndigheterna i transitlandet utfärdat intyg som innehåller

i) en exakt beskrivning av produkterna,

ii) datum för produkternas lossning och omlastning samt, i förekommande fall, namnen på de fartyg eller andra transportmedel som använts, och

iii) uppgift om de förhållanden under vilka produkterna befann sig i transitlandet.

c) I avsaknad av ovanstående, styrkande handlingar av alla slag.

Artikel 70

Utställningar

(Artikel 64.3 i kodexen)

1. För ursprungsprodukter som har sänts från ett förmånsland eller förmånsterritorium till en utställning i ett annat land och som efter utställningen sålts för att importeras till unionen, ska vid importen beviljas de tullförmåner som avses i artikel 59, förutsatt att produkterna uppfyller de krav i underavsnitt 4 och detta underavsnitt som ger dem rätt att anses som produkter med ursprung i det förmånslandet eller förmånsterritoriet och förutsatt att det på ett för unionens behöriga tullmyndigheter tillfredsställande sätt visas

a) att en exportör har sänt produkterna från förmånslandet eller förmånsterritoriet direkt till utställningslandet och ställt ut dem där,

b) exportören har sålt eller på annat sätt överlåtit produkterna till en person i unionen,

c) att produkterna under utställningen eller omedelbart därefter har sänts till unionen i samma skick som de sändes till utställningen, och

d) att produkterna, sedan de sändes till utställningen, inte har använts för annat ändamål än för demonstration på utställningen.

2. Ett varucertifikat EUR.1 ska inges till unionens tullmyndigheter på vanligt sätt. Utställningens namn och adress ska anges i certifikatet. Vid behov får ytterligare underlag begäras om produkternas beskaffenhet och de villkor under vilka de har ställts ut.

3. Bestämmelserna i punkt 1 ska tillämpas på alla handels-, industri-, jordbruks- eller hantverksutställningar samt på mässor eller offentliga visningar av liknande karaktär under vilka produkterna kvarstår under tullkontroll, dock med undantag för sådana som i privat syfte anordnas i butiker eller affärslokaler för försäljning av utländska produkter.







KAPITEL 2

Varors värde för tulländamål

Artikel 71

Förenkling

(Artikel 73 i kodexen)

1. Det tillstånd som avses i artikel 73 i kodexen kan beviljas om följande villkor uppfylls:

a) Tillämpningen av det förfarande som anges i artikel 166 i kodexen skulle under rådande omständigheter medföra oproportionerligt höga administrativa kostnader.

b) Det tullvärde som fastställs kommer inte att skilja sig avsevärt från det som fastställs i avsaknad av ett tillstånd.

2. Tillståndet ska beviljas på villkor att sökanden

a) uppfyller kriteriet i artikel 39 a i kodexen,

b) har ett bokföringssystem som är förenligt med de allmänt erkända redovisningsprinciper som tillämpas i den medlemsstat där bokföringen förs och som underlättar revisionsbaserade tullkontroller; bokföringssystemet ska upprätthålla en historik över uppgifter som ger en verifieringskedja från den tidpunkt då data förs in i en fil.

c) har en administrativ organisation som motsvarar typen och omfattningen av verksamheten och som är lämplig för att hantera varuflödet samt har interna kontroller som gör det möjligt att upptäcka olagliga eller oegentliga transaktioner.







AVDELNING III

TULLSKULD OCH GARANTIER







KAPITEL 1

Uppkomst av en tullskuld







Avsnitt 1

Bestämmelser som gäller både tullskuld vid import och tullskuld vid export







Underavsnitt 1

Regler för beräkning av import- eller