2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) NR 1622/2000
av den 24 juli 2000
om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999 om den gemensamma
organisationen av marknaden för vin och införandet av en gemenskapskodex för oenologiska
metoder och behandlingar
(EGT L 194, 31.7.2000, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Kommissionens förordning (EG) nr 2451/2000 av den 7 november 2000 L 282 7 8.11.2000
►M2 Kommissionens förordning (EG) nr 885/2001 av den 24 april 2001 L 128 54 10.5.2001
►M3 Kommissionens förordning (EG) nr 1609/2001 av den 6 augusti 2001 L 212 9 7.8.2001
▼B
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) NR 1622/2000
av den 24 juli 2000
om vissa tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/1999
om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ochinförandet av en gemenskapskodex för oenologiska metoder och
behandlingar
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1493/1999 om den
gemensamma organisationen av marknaden för vin (1), särskilt
artiklarna 42, 44, 45, 46 och 80 i denna, och
av följande skäl:
(1) I avdelning V kapitel I i förordning (EG) nr 1493/1999 av den
17 maj 1999 och i flera av bilagorna till den förordningenfastställs generella regler för oenologiska behandlingar och
metoder. Därutöver hänvisas till de tillämpningsföreskrifter som
kommissionen skall anta.
(2) Fram till dess att förordning (EG) nr 1493/1999 antogs var dessa
regler utspridda i ett stort antal förordningar. Det är av intresse för
såväl de ekonomiska aktörerna i gemenskapen som för demyndigheter som ansvarar för att tillämpa gemenskapens regel-verk dels att samtliga bestämmelser samlas i en gemenskapskodexför oenologiska metoder och behandlingar och dels att deförordningar upphävs där denna fråga behandlas, dvs. kommis-
sionens förordningar (EEG) nr 1618/70 (
2), (EEG) nr 1972/78 (3),
senast ändrad genom förordning (EEG) nr 45/80 (4), (EEG)
nr 2394/84 (5), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2751/
86 (6), nr 305/86 (7), (EEG) nr 1888/86 (8), (EEG) nr 2202/89 (9),
(EEG) nr 2240/89 (10), (EEG) nr 3220/90 (11), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 1477/99 (12), (EG) nr 586/93 (13), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 693/96 (14), (EG) nr 3111/
93 (15), senast ändrad genom förordning (EG) nr 693/98 (16) och
(EG) nr 1128/96 (17).
(3) I denna gemenskapskodex bör de nuvarande reglerna ingå,samtidigt som de anpassas till de nya kraven i förordning (EG)nr 1493/1999. För att gemenskapslagstiftningen på området skallbli fullständig är det emellertid lämpligt att ändra dennalagstiftning så att den blir mer enhetlig. Den bör också förenklas,vissa brister som fortfarande finns bör avhjälpas och vissa regler
preciseras för att uppnå större rättssäkerhet i tillämpningen.
(4) I syfte att förenkla reglerna på området är det lämpligt att endast
beakta de tillämpningsföreskrifter som rådet uttryckligen hänvisar
till i ovan nämnda förordning (EG) nr 1493/1999. Därutöver bör2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 2
(1) EGT L 179, 14.7.1999, s. 1.
(2) EGT L 175, 8.8.1970, s. 17.
(3) EGT L 226, 17.8.1978, s. 11.
(4) EGT L 7, 11.1.1980, s. 12.
(5) EGT L 224, 21.8.1984, s. 8.
(6) EGT L 253, 5.9.1986, s. 11.
(7) EGT L 38, 13.2.1986, s. 13.
(8) EGT L 163, 13.6.1986, s. 19.
(9) EGT L 209, 21.7.1989, s. 31.
(10) EGT L 215, 26.7.1989, s. 16.
(11) EGT L 308, 8.11.1990, s. 22.
(12) EGT L 171, 7.7.1999, s. 6.
(13) EGT L 61, 13.3.1993, s. 39.
(14) EGT L 97, 18.4.1996, s. 17.
(15) EGT L 278, 11.11.1993, s. 48.
(16) EGT L 96, 28.3.1998, s. 17.
(17) EGT L 150, 25.6.1996, s. 13.
▼B
de regler som följer av artikel 28 och följande artiklar i fördraget
vara tillräckliga för att på det oenologiska området garantera frirörlighet för vinsektorns produkter.
(5) Det bör påpekas att denna kodex skall tillämpas utan att detpåverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser på andraområden, i synnerhet i livsmedelslagstiftningen, där sådana reglerkan förekomma redan nu eller komma att införas senare.
(6) Enligt artikel 42.5 i förordning (EG) nr 1493/1999 kan även andradruvsorter än de som i klassificeringen enligt artikel 19 i den
förordningen är upptagna som druvsorter för vinframställning,
eller produkter som härrör från dessa, få användas i gemenskapenför framställning av sådana produkter som avses i nämndaartikel 42.5. En förteckning bör upprättas över de sorter för vilkaundantag kan beviljas.
(7) Genom tillämpning av bilaga V till förordning (EG) nr 1493/1999bör en förteckning upprättas över kvalitetslikörviner framställdainom specificerade områden (kvalitetslikörviner fso) för vilkasärskilda regler för framställningen medges. För att göra detlättare att identifiera produkterna och för att underlätta handelnmellan medlemsstaterna bör det hänvisas till den varubeskrivning
som har fastställts i gemenskapsbestämmelser eller i nationella
bestämmelser.
(8) Genom tillämpning av bilaga IV till förordning (EG) nr 1493/1999 bör det fastställas gränser för användningen av vissa ämnensamt villkor för hur vissa av dessa ämnen får användas.
(9) Med hänsyn till de tekniska och vetenskapliga uppgifter som för
närvarande finns tillgängliga beträffande tillsats av lysozym,
särskilt när det gäller kvalitetsmässiga och hygieniska egenskaperhos de viner som behandlats på detta sätt, är det inte möjligt attklart fastställa gränserna för denna nya behandling, utan den börför närvarande inte få tillämpas och kompletterande experimentbör göras vid nästa regleringsår.
(10) I artikel 44 i förordning (EEG) nr 337/79 (1), ändrad genom
förordning (EEG) nr 3307/85 (2), föreskrivs, med verkan från och
med den 1 september 1986, en minskning med 15 mg/l av denhögsta tillåtna totala svaveldioxidhalten i andra viner änmousserande viner, likörviner och ett antal kvalitetsviner. För
att undvika avsättningssvårigheter för dessa viner till följd av de
ändrade produktionsreglerna gavs tillstånd för att viner frångemenskapen, med undantag för Portugal, som hade framställtsföre detta datum skulle få saluföras för direkt konsumtion. Detgavs också tillstånd för att viner från tredje land och från Portugalskulle få saluföras efter detta datum, under en övergångsperiod på
ett år räknat från ovan nämnda datum, om den totala svavel-
dioxidhalten överensstämde med gemenskapsbestämmelserna ochi förekommande fall med de spanska bestämmelser som gälldeföre den 1 september 1986. Dessa bestämmelser bör förlängaseftersom sådana viner fortfarande kan finnas kvar i lager.
(11) I artiklarna 12 och 16 i förordning (EEG) nr 358/79 (3) fastställs
en minskning, med verkan från den 1 september 1986, på 15 mg/l
av den totala svaveldioxidhalten i mousserande viner, mousse-rande kvalitetsviner och mousserande kvalitetsviner framställdainom specificerade områden. Vad gäller mousserande viner medursprung i gemenskapen, bortsett från Portugal, ges i artikel 22
första stycket i förordning (EEG) nr 358/79 möjlighet att avsätta
dessa produkter till dess att lagren har tömts, om de harframställts i enlighet med förordning (EEG) nr 358/79 i dessgällande lydelse före den 1 september 1986. Övergångsbe-stämmelser bör dessutom fastställas för importerademousserande viner och för mousserande viner med ursprung i2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 3
(1) EGT L 54, 5.3.1979, s. 1.
(2) EGT L 367, 31.12.1985, s. 39.
(3) EGT L 54, 5.3.1979, s. 130.
▼B
Spanien och Portugal som har framställts före den 1 september
1986, för att undvika svårigheter med att avsätta dessa produkter.Det bör tillåtas att dessa produkter får bjudas ut till försäljning
under en övergångsperiod efter den tidpunkten, om deras totala
svaveldioxidhalt är i överensstämmelse med gällande gemens-kapsbestämmelser före den 1 september 1986.
(12) I bilaga V punkt B 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 fastställsden högsta halten av flyktiga syror i vin. Undantag får medges förvissa kvalitetsviner fso och vissa bordsviner som har engeografisk beteckning eller som har en alkoholhalt på 13 % ellerhögre. På grund av särskilda framställningsmetoder och högalkoholhalt har vissa viner i de här kategorierna, med ursprung i
Tyskland, Spanien, Frankrike, Italien, Österrike och Förenade
kungariket, i regel en halt av flyktiga syror som är högre än densom föreskrivs i ovan nämnda bilaga V. För att dessa viner även ifortsättningen skall kunna framställas med de traditionellametoder som ger dem deras karaktäristiska egenskaper bör
undantag medges från ovan nämnda bilaga V punkt B 1.
(13) I enlighet med bilaga V punkt D 3 till förordning (EG) nr 1493/
1999 är det nödvändigt att närmare ange de vinodlingsområdendär sackaros traditionellt har tillsatts enligt den lagstiftning som
gällde den 8 maj 1970.
(14) Eftersom vinodlingen är av begränsad omfattning i Luxemburg
kan de behöriga myndigheterna genomföra en systematisk
analytisk kontroll av alla partier av produkter som används för
vinframställning. Så länge dessa förhållanden består är det intenödvändigt att lämna deklarationer om planerad berikning.
(15) Enligt Bilaga V punkt G 5 till förordning (EG) nr 1493/1999 skall
varje beriknings-, syratillsättnings- och avsyrningsprocess
anmälas till de behöriga myndigheterna. Detsamma gäller ifråga om de mängder socker eller koncentrerad druvmust ellerrenad koncentrerad druvmust som innehas av de fysiska ellerjuridiska personer som utför dessa processer. Dessa anmälningar
skall göra det möjligt att kontrollera de nämnda processerna.
Därför måste anmälningarna göras till den behöriga myndigheteni den medlemsstat där en sådan process äger rum. Anmälningarnamåste vara så precisa som möjligt och lämnas in till den behörigamyndigheten inom den tidsfrist som är lämplig för att denmyndigheten skall kunna utföra en effektiv kontroll i de fall det
rör sig om en höjning av alkoholhalten. När det gäller tillsättning
av syra och avsyrning räcker det med en senare kontroll. Avdenna anledning och för att förenkla administrationen bör det idessa fall vara tillåtet, med undantag för den första anmälan förvinåret, att anmälan sker genom en uppdatering av de register
som regelbundet kontrolleras av den behöriga myndigheten.
(16) I bilaga V punkt F 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 fastställs
vissa regler för sötning av viner. Dessa bestämmelser avser iförsta hand bordsvin. I enlighet med bilaga VI punkt G 2 till den
förordningen är de också tillämpliga på kvalitetsviner fso.
(17) Sötning får inte medföra berikning utöver de gränser som
fastställs i bilaga V punkt C till förordning (EG) nr 1493/1999.
Därför fastställs särskilda bestämmelser om detta i bilaga V
punkt F 1 till den förordningen. Dessutom är det alldelesnödvändigt med kontrollåtgärder, särskilt för att säkerställa attbestämmelserna i fråga följs.
(18) För att öka effektiviteten i dessa kontroller bör sötning endast ägarum i själva produktionen eller i ett led som ligger så nära pro-duktionen som möjligt. Därför bör sötning begränsas tillproduktionsledet och grossistledet.
(19) Kontrollorganen skall underrättas så snart en sötningsprocess ärplanerad. Det bör därför fastställas att den som avser attgenomföra sötning skall anmäla detta skriftligt till kontrollor-ganet. Detta förfarande kan dock förenklas om ett företag oftaeller kontinuerligt utför sötning.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 4
▼B
(20) Syftet med anmälan är att möjliggöra kontroll av sötningen.
Därför måste anmälningarna göras till den behöriga myndigheten
i den medlemsstat där en sådan process äger rum. Anmälningarnamåste vara så precisa som möjligt och lämnas in till den behörigamyndigheten innan processen äger rum.
(21) För att kontrollen skall vara effektiv måste de mängder druvmusteller koncentrerad druvmust som innehas av den berörda partendeklareras innan sötningen påbörjas. Denna deklaration kanendast fylla sin funktion om den förenas med skyldigheten attföra register över in- och utgående produkter som används vid
sötning.
(22) För att undvika att sackaros används vid sötning av likörvin bördet vara tillåtet att förutom koncentrerad druvmust använda renad
koncentrerad druvmust.
(23) Blandning ( ”coupage” ) är en vanligt förekommande oenologisk
metod. Med tanke på de effekter den kan få och för att undvika
missbruk är det nödvändigt att införa regler för hur metoden fåranvändas.
(24) Med”coupage” avses att vin eller must med olika ursprung eller
av olika kategorier blandas.
(25) Vad gäller vin eller must från samma vinodlingszon inom
gemenskapen eller från samma produktionsområde i tredje land,
är det av stor betydelse för handelsvärdet att det geografiskaursprunget eller druvsorten anges. Därför bör en blandning av vineller druvmust från samma vinodlingszon, men från olikageografiska områden inom denna zon, eller blandning av vin
och druvmust som härrör från olika druvsorter eller skördeår,
under förutsättning att beskrivningen av slutprodukten innehålleruppgifter om det geografiska ursprunget, druvsorten ellerskördeåret, betraktas som en blandning.
(26) I artikel 42.6 i förordning (EG) nr 1493/1999 förbjuds i principblandning av ett vitt bordsvin och ett rött bordsvin. Undantagmedges emellertid för områden där det är tradition att göra så.
(27) Till följd av detta undantag är det lämpligt att fastställa särskildatillämpningsföreskrifter för Spanien, varvid hänsyn måste tas tillvinsektorns struktur och till den långsamma förändringen i dessakonsumtionsmönster.
(28) I syfte att begränsa möjligheten att blanda vita bordsviner medröda bordsviner till just det här landet där den är nödvändig,måste det finnas garantier för att de viner som härrör från denna
metod inte kan konsumeras utanför Spanien.
(29) Under en begränsad period och i experimentsyfte är det lämpligt
att medlemsstaterna får tillåta vissa metoder eller behandlingar
som inte tillåts i förordning (EG) nr 1493/1999.
(30) Enligt artikel 46.3 i förordning (EG) nr 1493/1999 skall
analysmetoder fastställas för att bestämma sammansättningen av
de produkter som anges i artikel 1 i samma förordning, samt
regler för kontroll av huruvida dessa produkter har utsatts förnågon behandling som strider mot godkända oenologiskametoder.
(31) Bilaga VI punkt J 1 till förordning (EG) nr 1493/1999 innehållerbestämmelser om en analytisk undersökning som omfattaråtminstone en bedömning av de egenskaper hos det aktuellakvalitetsvinet fso som anges i punkt J 3.
(32) Det är nödvändigt att införa enhetliga analysmetoder för kontrollav de uppgifter som anges i dokumentationen för de aktuellaprodukterna, så att uppgifterna blir korrekta och jämförbara.
Dessa metoder bör därför vara obligatoriska för alla handels-
transaktioner och alla kontrollåtgärder. Med hänsyn tillkontrollkraven och de begränsade möjligheterna i detta avseendeinom handeln bör ännu ett visst antal rutinmetoder tillåtas för enbegränsad period, vilket gör det möjligt att snabbt och medtillräcklig säkerhet fastställa de nödvändiga faktorerna.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 5
▼B
(33) I kommissionens förordning (EEG) nr 2676/90 fastställdes
gemenskapens analysmetoder för vinsektorn (1). Med hänsyn till
giltigheten hos de metoder som anges där bör den förordningenbehållas, med undantag för vanliga metoder som inte längrebeskrivs.
(34) Det skall enligt artikel 80 i förordning (EG) nr 1493/1999 varamöjligt att fastställa tillfälliga bestämmelser för att underlätta
övergången till den ordning som föreskrivs genom den förord-
ningen. Det är lämpligt att använda denna möjlighet i syfte attundvika förluster för de aktörer som har betydande lager av vissaav de produkter som avses i den förordningen.
(35) De åtgärder som avses i denna förordning är förenliga medyttrandet från Förvaltningskommittén för vin.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Förordningens syfte
Utan att det påverkar den generella livsmedelslagstiftningen skall
gemenskapens regelverk i fråga om oenologiska behandlingar ochmetoder utgöras dels av avdelning V kapitel I i förordning (EG) nr 1493/
1999, dels av bilagorna till den förordningen samt denna kodex.
Denna kodex utgör tillämpningsföreskrifter för förordning (EG) nr 1493/
1999, särskilt i fråga om produkter som är avsedda att användas i
framställningen av vin (avdelning I) samt oenologiska behandlingar och
metoder som är tillåtna i gemenskapen (avdelning II och III).
AVDELNING I
BESTÄMMELSER OM VISSA DRUVOR OCH DRUVMUSTER
Artikel 2
Användning av vissa druvsorter
1. Det är förbjudet att framställa vin från druvor av sorter som
klassificerats endast som bordsdruvor.
2. Genom undantag från artikel 42.5 i förordning (EG) nr 1493/1999
får de druvsorter som anges i bilaga I till den här förordningen användasi gemenskapen för framställning av de produkter som avses i den
bestämmelsen.
Artikel 3
Användning av vissa produkter som inte har den naturliga
alkoholhalten i volymprocent för framställning av mousserandevin,mousserandevintillsattmedkoldioxidellerpärlandevintillsatt
med koldioxid
I bilaga II till den här förordningen anges de år då sådana produkter från
vinodlingszonerna A och B, som på grund av ogynnsam väderlek intehar den minsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som föreskrivs för
dessa zoner, får användas, på de villkor som anges i artikel 44.3 i
förordning (EG) nr 1493/1999, för framställning av mousserande vin,mousserande vin tillsatt med koldioxid eller pärlande vin tillsatt medkoldioxid.
Artikel 4
Användningavdruvmustfrånvissadruvsorterförframställningav
mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och mousserande2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 6
(1) EGT L 272, 3.10.1990, s. 1.
▼B
kvalitetsviner fso av aromatisk typ, samt undantag från denna
användning
1. I bilaga III A till den här förordningen upprättas en förteckning
över de druvsorter av vilka sådan druvmust, eller delvis jäst druvmust,får framställas som är avsedd att användas för framställning av cuvéentill mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ och mousserande
kvalitetsvin fso av aromatisk typ, i enlighet med bilaga V punkt I 3 a
och bilaga VI punkt K 10 a till förordning (EG) nr 1493/1999.
2. I bilaga III B till den här förordningen anges de undantag som
avses i bilaga V punkt I 3 a och i bilaga VI punkt K 10 a till förordning
(EG) nr 1493/1999 beträffande druvsorter och produkter som fåranvändas för framställning av cuvéen.
AVDELNING II
OENOLOGISKA METODER OCH BEHANDLINGAR
KAPITEL I
GRÄNSER OCH VILLKOR FÖR ANVÄNDNING AV VISSA ÄMNEN
SOM ÄR TILLÅTNA FÖR OENOLOGISKA ÄNDAMÅL
Artikel 5
Gränser för användning av vissa ämnen
De ämnen som är tillåtna för oenologiska ändamål enligt bilaga IV till
förordning (EG) nr 1493/1999 får endast användas inom de gränser som
anges i bilaga IV till den här förordningen.
Artikel 6
Polyvinylpolypyrrolidon
Polyvinylpolypyrrolidon, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 p
och punkt 3 y till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om
det uppfyller kraven och renhetskriterierna i bilaga V till den här
förordningen.
Artikel 7
Kalciumtartrat
Kalciumtartrat, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 v till
förordning (EG) nr 1493/1999 för att främja utfällning av vinsten, får
endast användas om bestämmelserna i bilaga VI till den här förord-ningen följs.
Artikel 8
Vinsyra
Det är tillåtet att använda vinsyra, vars användande för avsyrning
föreskrivs i bilaga IV punkt 1 m och i bilaga IV punkt 3 l i förordning(EG) nr 1493/1999 endast för produkter
— som härrör från druvsorterna Elbling och Riesling, och
— som kommer från druvor som skördats i vinodlingsområden i den
norra delen av vinodlingszon A enligt följande:
— Ahr
— Rheingau,— Mittelrhein,
— Mosel-Saar-Ruwer,
— Nahe,
— Rheinhessen,
— Rheinpfalz,— Moselle luxembourgeoise.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 7
▼B
Artikel 9
Kåda från Aleppotall
Kåda från Aleppotall, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 n till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas för framställning avett bordsvin av retsinatyp. Denna oenologiska metod får endast användas
— i Grekland,
— på druvmust från druvor vars sort, produktionsområde och
vinframställningsområde fastställs i grekiska bestämmelser som vari kraft den 31 december 1980,
— genom tillsats av högst 1 000 gram kåda per hektoliter produkt som
används före jäsningen eller, under förutsättning att den verkligaalkoholhalten i volymprocent inte är högre än en tredjedel av dentotala alkoholhalten i volymprocent, även under jäsningen.
Om Grekland har för avsikt att ändra de bestämmelser som avses i andra
strecksatsen skall kommissionen i förväg underrättas om detta. Omkommissionen inte framför några synpunkter inom två månader efter ettsådant meddelande får Grekland göra sådana ändringar.
Artikel 10
Betaglukanas
Betaglukanas, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 j och punkt 3
m till förordning (EEG) nr 1493/1999, får endast användas ombestämmelserna i bilaga VII till den här förordningen följs.
Artikel 11
Mjölksyrabakterier
Mjölksyrabakterier, vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 q och
punkt 3 z till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas ombestämmelserna i bilaga VIII till den här förordningen följs.
Artikel 12
Jonbytarhartser
De jonbytarhartser som får användas i enlighet med bilaga IV punkt 2 h
till förordning (EG) nr 1493/1999 är sampolymerer av styren eller
divinylbensen som innehåller grupper av sulfonsyra eller ammonium. Demåste överensstämma med bestämmelserna i rådets direktiv 89/109/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmning av medlemsstaternaslagstiftning om material och produkter avsedda att komma i kontakt med
livsmedel (
1), och med såväl gemenskapens som nationella tillämpnings-
föreskrifter för det direktivet. Dessutom får de inte under den kontrollsom görs med hjälp av den analysmetod som anges i bilaga IX till denhär förordningen förlora mer än 1 mg/l organiska ämnen till någon av deuppräknade lösningarna. Hartserna skall regenereras med hjälp avämnen som har godkänts för användning vid framställning av livsmedel.
Hartserna får endast användas om en oenolog eller tekniker kontrollerar
processen och om den äger rum på en anläggning som godkänts avmyndigheterna i den medlemsstat där hartserna används. Dessamyndigheter skall fastställa de godkända oenologernas och teknikernasuppgifter och ansvar.
Artikel 13
Kaliumferrocyanid
Kaliumferrocyanid, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 p till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om denna behand-ling sker under kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd avmyndigheterna i den medlemsstat där produkterna används, och vars2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 8
(1) EGT L 40, 11.2.1989, s. 38.
▼B
ansvarsområde skall fastställas, om det är nödvändigt, av den berörda
medlemsstaten.
Efter behandlingen skall vinet innehålla spår av järn.
Bestämmelser om kontroll av användningen av de produkter som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 14
Kalciumfytat
Kalciumfytat, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 p till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om varje behandlingsker under kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd avmyndigheterna i den medlemsstat där en av dessa behandlingar äger
rum, och vars ansvarsområde skall fastställas, om det är nödvändigt, av
den berörda medlemsstaten.
Efter behandlingen skall vinet innehålla spår av järn.Bestämmelser om kontroll av användningen av de produkter som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 15
DL vinsyra
DL vinsyra, vars användning regleras i bilaga IV punkt 3 s till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast användas om behandlingen
sker under kontroll av en oenolog eller tekniker som är godkänd av
myndigheterna i den medlemsstat där behandlingen sker, och varsansvarsområde skall fastställas, om det är nödvändigt, av den berördamedlemsstaten.
Bestämmelser om kontroll av användningen av den produkt som avses i
första stycket skall antas av medlemsstaterna.
Artikel 16
Elektrodialysbehandling
Elektrodialysbehandling för att säkerställa vinets vinsyrestabilisering,
vars användning regleras i bilaga IV punkt 4 b till förordning (EG)nr 1493/1999, får endast användas om bestämmelserna i bilaga X till denhär förordningen följs. Den är till och med den 31 juli 2001 förbehållenbordsvin.
Artikel 17
Ureas
Ureas för att minska ureahalten i vinerna, vars användning regleras i
bilaga IV punkt 4 c till förordning (EG) nr 1493/1999, får endast
användas om den överensstämmer med de bestämmelser och renhets-kriterier som anges i bilaga XI till den här förordningen.
Artikel 18
Tillsats av syre
Tillsats av syre, vars användning regleras i bilaga IV punkt 4 a till
förordning (EG) nr 1493/1999, får endast ske i form av rent syre tillsattmed kolsyra.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 9
▼B
KAPITEL II
GRÄNSER OCH SÄRSKILDA VILLKOR
Artikel 19
Innehåll av svaveldioxid
1. I bilaga XII till den här förordningen anges ändringar i förteck-
ningarna över viner i bilaga V punkt A 2 till förordning (EG nr 1493/
1999.
2. Så länge det finns lager kvar får följande viner saluföras för direkt
konsumtion:
— Andra viner än mousserande viner och likörviner, med ursprung i
gemenskapen med undantag för Portugal, som producerats före den 1september 1986, och
— andra viner än mousserande viner och likörviner, med ursprung i
tredje land och i Portugal, som importerats till gemenskapen före den
1 september 1987.
Detta får ske på villkor att den totala svaveldioxidhalten vid den
tidpunkt då vinet saluförs inte är högre än
a) 175 mg/l för röda viner,
b) 225 mg/l för vita viner och roséviner,
c) 225 mg/l för röda viner och 275 mg/l för vita viner och roséviner;
genom undantag från punkterna a) och b) skall detta vara tillåtet förviner med en restsockerhalt, uttryckt som invertsocker, på lägst 5 g/l.
Till dess att lagren har tömts får dessutom följande viner saluföras för
direkt konsumtion i produktionslandet eller för export till tredje land:
— Viner med ursprung i Spanien, som har framställts före den
1 september 1986 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger
de nivåer som fastställts i spanska bestämmelser som gällde före dentidpunkten.
— Viner med ursprung i Portugal, som har framställts före den 1 januari
1991 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger de nivåer somfastställts i portugisiska bestämmelser som gällde före dentidpunkten.
3. Till dess att lagren har tömts får mousserande viner med ursprung i
tredje land och i Portugal, och som importerats till gemenskapen föreden 1 september 1987, saluföras för direkt konsumtion. Detta får ske påvillkor att den totala svaveldioxidhalten inte är högre än
— 250 mg/l för mousserande viner,
— 200 mg/l för mousserande kvalitetsviner.
Till dess att lagren har tömts får dessutom följande viner saluföras för
direkt konsumtion i produktionslandet eller för export till tredje land:
— Viner med ursprung i Spanien, som har framställts före den
1 september 1986 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger
de nivåer som fastställts i spanska bestämmelser som gällde före den
tidpunkten.
— Viner med ursprung i Portugal, som har framställts före den 1 januari
1991 och vars totala svaveldioxidhalt inte överstiger de nivåer somfastställts i portugisiska bestämmelser som gällde före dentidpunkten.
Artikel 20
Halt av flyktiga syror
De viner för vilka det föreskrivs undantag från den högsta tillåtna halten
av flyktiga syror i enlighet med bilaga V punkt B 3 till förordning (EG)nr 1493/1999 anges i bilaga XIII till den här förordningen.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 10
▼B
Artikel 21
Användning av kalciumsulfat för vissa likörviner
De undantag beträffande användningen av kalciumsulfat som avses i
bilaga V punkt J 4 b till förordning (EG) nr 1493/1999 får endastmedges för följande spanska viner:
a)”Vino generoso” , enligt definitionen i bilaga VI punkt L 8 till
förordning (EG) nr 1493/1999;
b)”Vino generoso de licor” , enligt definitionen i bilaga VI punkt L 11
till förordning (EG) nr 1493/1999.
AVDELNING II
OENOLOGISKA METODER
KAPITEL I
BERIKNING
Artikel 22
Tillstånd att använda sackaros
Sackaros får i enlighet med bilaga V punkt D 3 till förordning (EG)
nr 1493/1999 användas i följande vinodlingsregioner:
a) Vinodlingszon A,
b) Vinodlingszon B,
c) Vinodlingszon C, med undantag för vinarealerna i Italien, Grekland,
Spanien, Portugal och de vinarealer i de franska departmenten övervilka följande appellationsdomstolar har domsrätt:
— Aix-en-Provence,
— Nîmes,— Montpellier,
— Toulouse,
— Agen,
— Pau,
— Bordeaux,— Bastia.
De nationella myndigheterna får emellertid undantagsvis ge tillstånd för
berikning genom chaptalisering i de franska departement som avses iföregående stycke. Frankrike skall utan dröjsmål underrätta kommis-sionen och övriga medlemsstater om sådana tillstånd.
Artikel 23
Berikning när väderleken har varit exceptionellt ogynnsam
I bilaga XIV till den här förordningen anges de år, samt i förekommande
fall även berörda vinodlingszoner, geografiska områden samt sorter, dåen höjning av den alkoholhalt i volymprocent som avses i bilaga Vpunkt C 3 till förordning (EG) nr 1493/1999, enligt förfarandet iartikel 75 i den förordningen, får ske på grund av exceptionelltogynnsam väderlek, i enlighet med punkt 4 i samma bestämmelse.
Artikel 24
Berikning av cuvéen till mousserande viner
I enlighet med bilaga V punkt H 4 och punkt I 5 samt bilaga VI
punkt K 11 till förordning (EG) nr 1493/1999 får medlemsstaterna tillåtaberikning av cuvéen på den plats där ett mousserande vin framställs.Detta får ske under följande förutsättningar:
a) Att ingen av beståndsdelarna i cuvéen tidigare har varit föremål för
berikning.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 11
▼B
b) Att dessa beståndsdelar endast härrör från druvor som har skördats i
medlemsstaten.
c) Att berikningsprocessen genomförs i ett enda arbetsmoment.
d) Att följande gränser inte överskrids:
— 3,5 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från vinodlingszon A,
om den naturliga alkoholhalten i volymprocent för varje
beståndsdel är minst 5 % vol.
— 2,5 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från vinodlingszon B,
förutsatt att den naturliga alkoholhalten i volymprocent för varjebeståndsdel är minst 6 % vol.
— 2 % vol. för en cuvée med beståndsdelar från
vinodlingszonerna C I a, C I b, C II, C III, förutsatt att den
naturliga alkoholhalten i volymprocent för varje beståndsdel är
minst 7,5 % vol., 8 % vol., 8,5 % vol. respektive 9 % vol.
Ovannämnda gränser påverkar inte tillämpningen av artikel 44.3 i
förordning (EEG) nr 1493/1999 på cuvéer som är avsedda förframställning av sådant mousserande vin som avses i bilaga Ipunkt 15 i den förordningen.
e) Att den använda metoden består i tillsättning av sackaros,
koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust.
Artikel 25
Administrativa regler för berikning
1. Anmälan enligt bilaga V punkt G 5 till förordning (EG) nr 1493/
1999 avseende höjning av alkoholhalten skall lämnas av de fysiska ellerjuridiska personer som utför processen inom den tidsfrist och under dekontrollvillkor som fastställts av de behöriga myndigheterna i denmedlemsstat där processen äger rum.
2. Den anmälan som avses i punkt 1 skall göras skriftligt och skall
innehålla följande uppgifter:
— namn och adress på den person som gör anmälan,
— den plats där processen skall utföras,— dag och klockslag då processen inleds,— beteckning på den produkt som är föremål för processen,— den metod som används i processen, samt närmare uppgifter om
vilken typ av produkt som skall användas i denna.
3. Medlemsstaterna får emellertid tillåta att en enda anmälan i förväg
lämnas in för flera processer eller för en viss bestämd period. En sådan
anmälan får endast godtas under förutsättning att företaget i enlighetmed punkt 6 för register över varje berikning och registrerar de uppgiftersom krävs i punkt 2.
4. Medlemsstaterna skall fastställa de villkor enligt vilka en
anmälningsskyldig, som på grund av force majeure är förhindrad att
utföra processen vid den tidpunkt som uppges i anmälan, skall lämna inen ny anmälan till den behöriga myndigheten så att den nödvändigakontrollen kan utföras.
Medlemsstaterna skall meddela kommission dessa bestämmelser
skriftligt.
5. Den anmälan som avses i punkt 1 skall inte krävas i Luxemburg.6. I enlighet med tillämpningsföreskrifterna för artikel 70 i förord-
ning (EG) nr 1493/1999 skall uppgifter om processen för höjning av
alkoholhalten skrivas in i registren över benämningar så snart själva
processen har avslutats.
Om det i en anmälan i förväg för flera processer inte sägs vilken dag och
vid vilken tidpunkt en process skall inledas skall detta skrivas in iregistret innan en process inleds.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 12
▼B
KAPITEL II
TILLSÄTTNING AV SYRA OCH AVSYRNING
Artikel 26
Administrativa regler för tillsättning av syra och avsyrning
1. Den anmälan som avses i bilaga V punkt G 5 till förordning (EEG)
nr 1493/1999 skall, vad gäller tillsättning av syra och avsyrning, lämnas
in av företagen senast två dagar efter det att den första processen under
ett vinår har utförts. Den skall gälla för alla processer under vinåret.
2. Den anmälan som avses i punkt 1 skall göras skriftligt och skall
innehålla följande uppgifter:
— namn och adress på den person som gör anmälan,
— processens art,
— den plats där processen har ägt rum.
3. Uppgifter om varje process med tillsättning av syra eller med
avsyrning skall skrivas in i registret i enlighet med tillämpningsföre-
skrifterna för artikel 70 i förordning (EG) nr 1493/1999.
KAPITEL III
GEMENSAMMA REGLER FÖR BERIKNING, TILLSÄTTNING AV
SYRA OCH AVSYRNING
Artikel 27
Tillsättning av syra och berikning av en och samma produkt
I bilaga XV till den här förordningen anges de fall då tillsättning av syra
och berikning av en och samma produkt i enlighet med bilaga I tillförordning (EG) nr 1493/1999 får ske i enlighet med bilaga V punkt E 7
till förordning (EG) nr 1493/1999, vilket skall beslutas i enlighet med
förfarandet i artikel 75 i förordning (EG) nr 1493/1999.
Artikel 28
Allmännavillkorförberikning,tillsättningavsyraochavsyrningav
andra produkter än vin
De processer som avses i bilaga V punkt G 1 till förordning 1493/1999
skall utföras i ett enda arbetsmoment. Medlemsstaterna får emellertidtillåta att vissa processer utförs i flera arbetsmoment under förutsättningatt detta tillvägagångssätt ger en bättre slutprodukt. I detta fall skall de
gränser som anges i bilaga V till förordning 1493/1999 gälla för samtliga
arbetsmoment.
Artikel 29
Undantagfrån de datumsomfastställs för berikning, tillsättning av
syra och avsyrning
Genom undantag från de datum som fastställs i bilaga V G 7) till
förordning (EG) nr 1493/1999 får processerna för berikning, tillsättningav syra och avsyrning utföras före de datum som anges i bilaga XVI tillden här förordningen.
KAPITEL IV
SÖTNING
Artikel 30
Tekniska regler för sötning
Sötning av bordsviner och kvalitetsviner fso får endast ske i produk-
tionsledet och grossistledet.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 13
▼B
Artikel 31
Administrativa regler för sötning
1. Fysiska eller juridiska personer som avser att genomföra sötning
skall lämna in en anmälan om detta till den behöriga myndigheten i den
medlemsstat där sötningen skall äga rum.
2. Dessa anmälningar skall vara skriftliga. De skall vara den behöriga
myndigheten tillhanda minst 48 timmar före den dag då sötning skall
äga rum.
Om sötning utförs av ett företag ofta eller kontinuerligt, kan
medlemsstaterna dock tillåta att en anmälan som omfattar flera processer
eller avser en angiven tidsperiod lämnas in till de behöriga myndighe-terna. En sådan anmälan får endast godtas under förutsättning attföretaget för register över varje sötning och registrerar de uppgifter somanges i punkt 3.
3. Anmälningar skall innehålla följande uppgifter:
a) För sötning enligt bilaga V punkt F 1 a , samt bilaga VI punkt G 2 till
förordning (EG) nr 1493/1999:
i) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i det
bordsvin eller det kvalitetsvin fso som skall sötas,
ii) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i den
druvmust som skall tillsättas,
iii) den totala och den verkliga alkoholhalten i bordsvinet eller
kvalitetsvinet fso efter sötning.
b) För sötning som genomförs enligt bilaga V punkt F 1 b, samt
bilaga VI punkt G 2 till förordning (EEG) nr 1493/1999:
i) mängden av samt den totala och den verkliga alkoholhalten i det
bordsvin eller det kvalitetsvin fso som skall sötas,
ii) mängden av och den totala och den verkliga alkoholhalten i den
druvmust, respektive mängden och densiteten av den koncen-trerade druvmust, som skall tillsättas,
iii) den totala och den verkliga alkoholhalten i bordsvinet eller
kvalitetsvinet fso efter sötning.
4. De personer som avses i punkt 1 skall föra ett register över
inkommande och avgående varor som visar vilka mängder druvmusteller koncentrerad druvmust som de innehar för sötningsändamål.
Artikel 32
Sötning av vissa importerade viner
Den sötning av importerade viner som avses i bilaga V punkt F 3 till
förordning (EG) nr 1493/1999 får ske på de villkor som föreskrivs iartiklarna 30 och 31 i den här förordningen.
Artikel 33
Särskilda regler för sötning av likörviner
1. Sötning enligt villkoren i bilaga V punkt J 6 a andra strecksatsen
till förordning (EG) nr 1493/1999 är tillåten för ”vino generoso de
licor” enligt definitionen i bilaga VI punkt L 11 till förordning (EG)
nr 1493/1999.
2. Sötning enligt villkoren i bilaga V punkt J 6 a tredje strecksatsen
till förordning (EG) nr 1493/1999 är tillåten för kvalitetslikörvinet fso”Madeira”.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 14
▼B
KAPITEL V
BLANDNING
Artikel 34
Definition
1. Med blandning ( ”coupage” ) enligt artikel 46.2 b i förordning (EG)
nr 1493/1999 avses blandning av viner eller must med ursprung i
a) olika stater,
b) olika vinodlingszoner i gemenskapen i den mening som avses i
bilaga III till förordning (EG) nr 1493/1999 eller i olika produk-
tionsområden i tredje land,
c) samma vinodlingszon i gemenskapen eller samma produktions-
område i tredje land, men
— av olika geografiskt ursprung, eller
— av olika druvsorter, eller— från olika skördeår,
såvida uppgifterna i dessa strecksatser förekommer eller skall
förekomma i beskrivningen av produkten i fråga, eller
d) olika vin- eller musttyper.
2. Följande vin- och musttyper skall betraktas som olika typer:
— rött vin och vitt vin, samt must eller vin som lämpar sig för
framställning av någon av dessa vintyper,
— bordsvin och kvalitetsvin fso, samt must eller vin som lämpar sig för
framställning av någon av dessa vintyper.
I tillämpningen av denna punkt skall rosévin betraktas som rött vin.
3. Följande skall inte betraktas som blandning:
a) tillsättning av koncentrerad druvmust eller renad koncentrerad
druvmust i syfte att höja den naturliga alkoholhalten,
b) sötning
— av ett bordsvin,
— av ett kvalitetsvin fso, om den produkt som används för sötningen
har sitt ursprung i samma specificerade område eller består av
rektifierad koncentrerad druvmust
c) framställning av ett kvalitetsvin fso enligt de traditionella metoder
som avses i bilaga VI punkt D 2 till förordning (EG) nr 1493/1999.
Artikel 35
Allmänna regler för blandning
1. Blandning av
— två eller flera bordsviner, eller
— viner som var för sig eller tillsammans med bordsviner lämpar sig för
att framställa bordsviner, eller
— två eller flera kvalitetsviner fso,
får inte ske om en av beståndsdelarna inte överensstämmer med
bestämmelserna i förordning (EG) nr 1493/1999 eller bestämmelserna iden här förordningen.
2. Blandning av å ena sidan färska druvor, druvmust, delvis jäst
druvmust eller ungt icke färdigjäst vin, i de fall en av dessa produkterinte har de egenskaper som krävs för att framställa ett vin som lämparsig för att ge ett bordsvin eller som är ett bordsvin, med å andra sidanprodukter som kan ge viner av dessa typer, eller med bordsvin, kan inte
anses ge ett vin som lämpar sig för framställning av ett bordsvin eller
som är ett bordsvin.
3. Om blandning sker, och utan att det påverkar tillämpningen av
bestämmelserna i föregående stycken, får endast sådana produkter som2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 15
▼B
framställs genom blandning av bordsviner inbördes och blandning av
bordsviner med viner som lämpar sig för att ge ett bordsvin anses varabordsviner, under förutsättning att de viner som lämpar sig för att ge ett
bordsvin har en total naturlig alkoholhalt i volymprocent på högst
17 % vol.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 44.7 i förordning
(EG) nr 1493/1999 och artikel 36 i den här förordningen får enblandning av ett vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin med
a) ett bordsvin endast anses ge ett bordsvin om blandningen sker i den
vinodlingszon där det vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin harproducerats;
b) ett annat vin som lämpar sig för att ge ett bordsvin endast anses ge ett
bordsvin om
— det andra vinet som lämpar sig för att ge ett bordsvin har sitt
ursprung i samma vinodlingszon och
— om blandningen sker i samma vinodlingszon.
5. Blandning av druvmust eller ett bordsvin som har undergått sådan
oenologisk behandling som avses i bilaga IV punkt 1 n till förordning(EG) nr 1493/1999 med druvmust eller ett vin som inte har undergått
sådan behandling får inte utföras.
Artikel 36
Särskilda regler för blandning av vita viner med röda viner i
Spanien
1. I enlighet med artikel 42.6 i förordning (EG) nr 1493/1999 får
blandning av ett vin som lämpar sig för framställning av vitt bordsvin
eller av ett vitt bordsvin med ett vin som lämpar sig för framställning avrött bordsvin, eller med ett rött bordsvin, utföras i Spanien fram till ochmed den 31 juli 2005, under förutsättning att den erhållna produkten harett rött bordsvins egenskaper.
2. Spanska röda bordsviner och rosébordsviner får endast ingå i
handeln med andra medlemsstater, eller exporteras till tredje land, om de
inte har blandats på det sätt som föreskrivs i punkt 1.
3. I tillämpningen av punkt 2 skall den av Spanien utsedda behöriga
myndigheten garantera ursprunget hos spanska röda bordsviner ochrosébordsviner genom att sätta en stämpel, som föregås av angivelsen”vin som inte härrör från blandning av rött och vitt vin”, i det fält somreserverats för officiella kommentarer i det dokument som föreskrivs iartikel 70 i förordning (EEG) nr 1493/1999.
KAPITEL VI
TILLSATS AV ANDRA PRODUKTER
Artikel 37
Tillsats av destillat i likörviner och i vissa kvalitetslikörviner fso
I bilaga XVII till den här förordningen anges egenskaperna för de
destillat av vin eller av torkade druvor som i enlighet med bilaga V
punkt J 2 a i andra strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999 fårtillsättas i likörviner och vissa kvalitetsviner fso.
Artikel 38
(Kompletterad med den gamla artikel 3)
1. I bilaga XVIII A till den här förordningen upprättas en förteckning
över de kvalitetslikörviner fso som enligt bilaga V punkt J 1 tillförordning (EG) nr 1493/1999 får framställas genom användning avdruvmust eller en blandning av denna produkt och vin.
2. I bilaga XVIII B till den här förordningen upprättas en förteckning
över de kvalitetslikörviner fso i vilka de produkter som avses i bilaga Vpunkt J 2 b till förordning (EG) nr 1493/1999 får tillsättas.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 16
▼B
Artikel 39
Tillsats av alkohol i pärlande vin
I tillämpningen av artikel 42.3 i förordning (EG) nr 1493/1999 får
tillsatsen av alkohol i pärlande vin leda till en höjning av den totala
alkoholhalten med högst 0,5 volymprocent. Alkoholen får endasttillsättas i form av expeditionslikör och under förutsättning att detta ären metod som är tillåten enligt gällande bestämmelser i denproducerande medlemsstaten samt att kommissionen och övrigamedlemsstater har informerats om dessa bestämmelser.
KAPITEL VII
VISSA VILLKOR FÖR MOGNADSLAGRING
Artikel 40
Mognadslagring av vissa likörviner
Mognadslagring på de villkor som föreskrivs i bilaga V punkt J 6 c till
förordning (EG) nr 1493/1999 får ske för kvalitetslikörvinet fso”Madeira”.
AVDELNING III
ANVÄNDNING FÖR FÖRSÖKSÄNDAMÅL AV NYA OENOLO-
GISKA METODER
Artikel 41
Allmänna bestämmelser
1. För sådana försöksändamål som avses i artikel 46.2 f i förordning
(EG) nr 1493/1999 får medlemsstaterna för en period på högst tre år
tillåta vissa oenologiska metoder och behandlingar som inte är tillåtnaenligt förordning (EG) nr 1493/1999 eller enligt den här förordningen,under förutsättning
— att metoderna eller behandlingarna uppfyller kraven i artikel 42.2 i
förordning (EG) nr 1493/1999,
— att de kvantiteter som omfattas av dessa metoder eller behandlingar
inte överskrider 50 000 hektoliter per år och per försök,
— att de produkter som framställs inte sänds utanför den medlemsstats
gränser i vilken försöket har utförts,
— att den berörda medlemsstaten, när ett försök inleds, underrättar
kommissionen och övriga medlemsstater om villkoren för varjetillstånd,
Med försök avses en eller flera processer som företas inom ramen för ett
väl definierat forskningsprojekt och som karaktäriseras av att det finnsett enda försöksprotokoll.
2. Innan den period som avses i punkt 1 har löpt ut skall
kommissionen från den berörda medlemsstaten få ett meddelande omdet tillåtna försöket. Kommissionen skall informera övriga medlems-stater om resultatet av försöket. I förekommande fall, och beroende pådetta resultat, får den berörda medlemsstaten lämna in en ansökan till
kommissionen om att ett försök skall få fortsätta under ytterligare en
period på högst tre år, eventuellt med större kvantiteter än under detförsta försöket. Som stöd för sin ansökan skall medlemsstaten lämna inen lämplig dokumentation.
3. I enlighet med förfarandet i artikel 75 i förordning (EG) nr 1493/
1999 skall kommissionen fatta beslut om den ansökan som avses ipunkt 2; samtidigt får beslut fattas om att försök på samma villkor fårfortsätta i andra medlemsstater.
4. Efter att ha samlat in all information om försöket i fråga kan
kommissionen, vid utgången av den period som avses i punkt 1 ellerpunkt 2, lägga fram ett förslag för rådet om ett permanent tillstånd förden oenologiska metod eller behandling som försöket avsett.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 17
▼B
AVDELNING IV
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 42
Vin som producerats före den 1 augusti 2000
Vin som producerats före den 1 augusti 2000 får saluföras för direkt
konsumtion efter detta datum, förutsatt att det uppfyller de gemenskaps-bestämmelser eller nationella bestämmelser som gällde före det datumet.
Artikel 43
Villkor för destillation, förflyttning och användning av sådana
produktersominteuppfyllerkraveniförordning(EG)nr1493/1999
eller i den här förordningen
1. Produkter som i enlighet med artikel 45.1 i förordning (EG)
nr 1493/1999 inte får saluföras eller levereras för direkt konsumtionskall förstöras. Medlemsstaterna får dock tillåta att vissa produkter förvilka de fastställer egenskaperna får användas på ett destilleri, i enättiksfabrik eller komma till industriell användning.
2. Dessa produkter får inte utan legitima skäl innehas av en producent
eller handlare, och de får endast förflyttas om mottagaren är ett
destilleri, en ättiksfabrik, ett företag som skall använda det i industrielltsyfte eller till industriprodukter, eller ett företag som skall destrueradem.
3. Medlemsstaterna får tillåta att denatureringsmedel eller igenkän-
ningsämnen tillsätts till sådant vin som avses i föregående stycke så att
detta lättare kan identifieras. Om goda skäl föreligger får medlems-
staterna också förbjuda de användningar som avses i första stycket ochse till att produkterna destrueras.
Artikel 44
Upphävande
1. Förordningarna (EEG) nr 1618/70, 1972/78, 2394/84, 305/86,
1888/86, 2094/86, 2202/89, 2240/89, 3220/90, 586/93, 3111/93, samt(EG) nr 1128/96 skall upphöra att gälla.
2. Förordning (EEG) nr 2676/90 skall tillämpas för produkter som
omfattas av förordning (EG) nr 1493/1999. Bestämmelserna i kapitel 1.5,kapitel 3.5, kapitel 5.3.2, kapitel 12.3, kapitel 16.3, kapitel 18.3,
kapitel 23.3, kapitel 25.2.3, kapitel 26.3, kapitel 27.3, kapitel 30.3,
kapitel 37.3 och kapitel 40.1.4 i bilagan till förordning (EEG) nr 2676/90upphävs från och med ►
M3den 1 augusti 2003 ◄.
Artikel 45
Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.
Den skall tillämpas från och med den 1 augusti 2000.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 18
▼B
BILAGA I
Förteckning över druvsorter som genom undantag från artikel 42.5 i
förordning (EG) nr 1493/1999 får användas för framställning av de
produkter som avses i den bestämmelsen
(artikel 2 i den här förordningen)
(p.m.)2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 19
▼B
BILAGA II
De år då sådana produkter med ursprung i vinodlingszonerna A och B som
inte har den lägsta naturliga alkoholhalt i volymprocent som föreskrivs i
förordning (EG) nr 1493/1999 får användas för framställning av mousse-
rande viner, mousserande viner tillsatta med kolsyra eller pärlande viner
tillsatta med kolsyra
(artikel 3 i den här förordningen)
(p.m.)2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 20
▼B
BILAGA III
A.Förteckning över druvsorter vars druvor får användasför framställning
av cuvéen för mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och
mousserande kvalitetsviner fso av aromatisk typ
(artikel 4 i den här förordningen)
Aleatico NΑσύρτικο( Assyrtiko)
Bourboulenc B
Brachetto NClairette B
Colombard B
Freisa NGamay N
Gewuerztraminer Rs
Girò NΤλυκααρύθρα( Glykerythra)
Huxelrebe
Macabeu BSamtliga malvoisie
Mauzac, vit och rosé
Monica NΜοσχοοεσσλααρο( Moschofilero)
Mueller-Thurgau B
Samtliga muscatParellada B
Perle B
Picpoul BPoulsard
Prosecco
Ποαεσστης( Roditis)
Scheurebe
Torbato
B.Undantag som avses i bilaga V punkt I 3 a och i bilaga VI punkt K 10 a
till förordning (EG) nr 1493/1999 i fråga om framställning av cuvéen till
mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ och mousserande kvalitets-
viner fso av aromatisk typ
Genom undantag från punkt K 10 a i bilaga VI får ett mousserande kvalitetsvin
fso av aromatisk typ framställas genom att viner som framställts av druvor av
sorten ”Prosecco” som skördats i särskilda specificerade områden med
urpsrungsbeteckningen Conegliano-Valdobbiadene och Montello e Colli Asolani
används för framställning av cuvéen.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 21
▼B
BILAGA IV
Gränsvärden för användningen av vissa ämnen
(artikel 5 i den här förordningen)
Nedan anges gränser och villkor för användning av de ämnen som avses i bilaga IV till förordning (EG)
nr 1493/1999:
ÄmnenAnvändning för färska druvor,
druvmust, delvis jäst druvmust,
delvis jäst druvmust framställd av
lätt torkade druvor, koncentrerad
druvmust, ungt icke färdigjäst vinAnvändning för delvis jäst druvmust
för direkt konsumtion, vin som
lämpar sig för framställning av
bordsvin, bordsvin, mousserande
vin, mousserande vin tillsatt med
koldioxid, pärlande vin, pärlande vin
tillsatt med koldioxid, likörvin och
kvalitetsvin fso
Preparat av jästcellvägg 40 g/hl 40 g/hl
Koldioxid (1) Högsta halt i behandlat vin:2 g/l
L-askorbinsyra (1) 150 mg/l
Citronsyra (1) Slutlig halt i behandlat vin:1 g/l
Metavinsyra 100 mg/lKopparsulfat 1 g/hl, på villkor att den behand-
lade produkten inte har en högre
halt av koppar än 1 mg/l
Kol för oenologiskt bruk 100 g torr produkt per hl 100 g torr produkt per hl
Näringssalter:diammonium-
fosfat eller ammoniumsulfat0,3 g/l (uttryckt i salt) (
2) 0,3 g/l (uttryckt i salt) för
framställning av mousserande
vin
Ammoniumsulfit eller ammo-
niumbisulfit0,2 g/l (uttryckt i salt) (2)
Tillväxtbefrämjande medel:
tiamin i form av tiaminhydrok-
lorid0,6 mg/l (uttryckt i tiamin) 0,6 mg/l (uttryckt i tiamin), för
framställning av mousserande
vin
Polyvinylpolypyrrolidon 80 g/hl 80 g/hlKalciumtartrat 200 g/hlKalciumfytat 8 g/hl
(1) Renhetskriterierna för denna produkt skall vara de kriterier som anges i kommissionens direktiv 96/77/EG av den
2 december 1996 om särskilda renhetskriterier för andra livsmedelstillsatser än färgämnen och sötnings-
medel(EGT L 339, 30.12.1996, s. 1), ändrat genom direktiv 98/86/EG(EGT L 334, 9.12.1998, s. 1).
(2) Dessa produkter får också användas tillsammans, upp till det totala gränsvärdet 0,3 g/l, utan att det påverkar
tillämpningen av det ovan nämnda gränsvärdet 0,2 g/l.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 22
▼B
BILAGA V
Bestämmelser och renhetskriterier för polyvinylpolypyrrolidon
(artikel 6 i den här förordningen)
Polyvinylpolypyrrolidon (PVPP), vars användning regleras i bilaga IV punkt 1 p
och punkt 3 y till förordning (EG) nr 1493/1999, är en polymer med statisk
nätstruktur:[poly 1(2-oxo-1-pyrolidinetylen)].
Den framställs genom polymerisation av N-vinyl-2-pyrrolidon i närvaro av en
katalysator, antingen natriumhydroxid eller N,N-divinylimidazolidin.
EGENSKAPER
Lätt pulver, vitt eller gräddvitt.Olösligt i vatten och organiska lösningsmedel.Olösligt i alkalier och starka mineralsyror.
PROV
1. FÖRLUST VID TORKNING
Mindre än 5 % under följande betingelser:2 g PVPP läggs i en kvartsdegel 70 mm i diameter. Torkas i torkskåp vid
100–105 ºC i 6 timmar. Avkyls i en exsickator och vägs.
Obs!Alla gränsvärden nedan avser torrsubstans.
2. ASKA
Askans vikt mindre än 0,5 % under följande betingelser:Återstoden från prov 1 inaskas fullständigt vid en maximitemperatur av
500–550 ºC och vägs därefter.
3. ARSENIK
Mindre än 2 ppm under följande betingelser:
Förbehandling av provet:
0,5 g PVPP läggs i en rundkolv av borosilikatglas placerad på en skiva med
hål i mitten så att halsen hålls snett. Tillsätt 5 ml ren svavelsyra p. a. och
10 ml ren salpetersyra p. a. och värm upp långsamt. Tillsätt en liten mängd
salpetersyra när blandningen börjar bli brun och fortsätt sedan med
uppvärmningen. Fortsätt på samma sätt tills vätskan har blivit färglös och
kolven fylls av vit ånga från svavelsyran. Låt svalna, tillsätt 10 ml vatten och
värm upp på nytt för att avlägsna nitrösa gaser tills vit ånga bildas. Upprepa
förfarandet ytterligare två gånger. Efter tredje gången kokas vätskan någon
sekund, kyls av och späds med vatten till 40 ml.
Reagenser p. a.
1.Koncentrerad arseniklösning (100 mg As/l)
Väg noggrant 0,132 g arseniktrioxid som dessförinnan torkats vid 100 ºC
och överför till en 500 ml E-kolv. Tillsätt 3 ml natriumhydroxid och
20 ml vatten. Skaka tills allt lösts upp. Neutralisera arseniklösningen
med 15 ml utspädd svavelsyra 10 % (w/w) och tillsätt mättat bromvatten
p. a. tills den gula färgen från fritt brom blir stabil (teoretiskt:7 ml).
Koka upp för att avlägsna överflödigt brom, överför till en 1000 ml
mätkolv och fyll till märket med destillerat vatten.
2.Utspädd arseniklösning (1 mg As/l)
Blandning:
Koncentrerad arseniklösning (100 mg/l) 10 ml
Destillerat vatten 1 000 ml
1 ml av lösningen innehåller 0,001 mg arsenik.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 23
▼B
3.Blyacetatbomull
Lägg absorberande bomull i 5 % blyacetatlösning (w/v) tillsatt med 1 %
ättiksyra. Låt bomullen rinna av och torka i fria luften. Förvara i väl
tillsluten flaska.
4.Absorberande bomull, torkad vid 100 ºC
Förvara i väl tillsluten flaska.
5.Papper med kvicksilver(I)-bromid
Häll en alkoholhaltig lösning av kvicksilver(I)-bromid 5 % i en
rektangulär skål. Sänk ner vitt filterpapper, 80 g/m2, klippt i bitar om
15 × 22 cm och dubbelvikt, i lösningen. Låt papperet rinna av och torka
på mörk plats upphängt på en icke-metallisk lina. Klipp 1 cm från
vikningen och 1 cm från nederkanterna. Klipp papperet i 15 × 15 mm
fyrkanter och förvara i en väl tillsluten flaska invirad i svart papper.
6.Tennkloridlösning
Behandla 20 g kallt tenngranulat p. a. med 100 ml ren saltsyra, d= 1,19.
Förvara i närvaro av metalliskt tenn i en lufttät flaska med ventilpropp.
7.Kaliumjodidlösning
Kaliumjod 10 g
Vatten ad 100 ml
8.Salpetersyra p. a. för bestämning av arsenik
Syra med en densitet av 1,38 vid 20 ºC, innehållande 61,5–65,5 %
salpetersyra HNO3. Den fasta återstoden får inte överstiga 0,0001 %.
Den får inte innehålla bly som kan spåras med ditison och inte heller mer
än 1 ppm kloratjoner, 2 ppm sulfatjoner, 2 ppm ortofosfatjoner eller
100 ppm arsenik.
9.Svavelsyra p. a. för bestämning av arsenik
Syra med en densitet av 1,831 till 1,835 vid 20 ºC, innehållande minst
95 % svavelsyra H2SO4. Den fasta återstoden får inte överstiga 0,0005 %.
Den får inte innehålla mer än 2 ppm tungmetaller, 1 ppm järn, 1 ppm
kloratjoner, 1 ppm nitratjoner, 5 ppm ammoniumjoner eller 20 ppb
arsenik.
10.Utspädd svavelsyra 20 % (v/v) (36 g H2SO4per 100 ml)
Blandning:
Ren svavelsyra p.a. 200 ml
Destillerat vatten 1 000 ml
11.Platinerad zink Ren zink, arsenikfri, som granulat eller i stänger.
Zinken platineras genom att placeras i en bägare och täckas med 1/
20 000 platinakloridlösning. Efter två timmar tvättas zinken i destillerat
vatten och den platinerade zinken får rinna av på flera lager läskpapper.
Torka och förvara i en torr flaska.
Kontrollera att 5 g sådan zink, som placerats i den nedan beskrivna
apparaturen tillsammans med 4,5 ml ren svavelsyra, utspädd med vatten till
40 ml, tillsatt med 2 droppar tennklorid och 5 ml kaliumjodidlösning 10 %,
inte efterlämnar någon fläck efter minst två timmar på kvicksilver(I)-
bromidpapper. Kontrollera också att 1 g arsenik som används på det sätt som
anges nedan efterlämnar en tydlig fläck.
Beskrivning av apparaturen:
Använd en 90–100 ml kolv tillsluten med en glaspropp försedd med ett
90 mm långt glasrör med en innerdiameter av 6 mm. Rörets nedre del är
avsmalnande och har ett hål i sidan för att förhindra stötkokning. Den övre
kanten har en planslipad yta som är vinkelrät mot rörets längdriktning.
Ytterligare ett glasrör med samma innerdiameter och 30 mm långt, som i
likhet med det första har en övre kant som är planslipad, kan anslutas till det
första glasröret och fästas med två spiralfjädrar eller gummiringar (se bilden).2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 24
▼B
Metod:
Placera en tuss torr absorberande bomull i utloppsröret vid A och därefter en
tuss blyacetatbomull.
Placera en bit kvicksilver(I)-bromidpapper mellan utloppsrörets två delar
vid B och sätt ihop rören.
Häll 40 ml svavelsyra, 2 droppar tennkloridlösning och 5 ml kaliumjodidlös-
ning i kolven. Låt stå i 15 minuter. Tillsätt 5 g platinerad zink och tillslut
omedelbart kolven med röret som dessförinnan satts ihop.
Låt reaktionen fortsätta tills den är avslutad (åtminstone 2 timmar). Tag i sär
apparaturen, lägg ner kvicksilver(I)-bromidpapperet i 10 ml kaliumjodidlös-
ning i en halvtimme och skaka emellanåt. Skölj noggrant och låt torka.
Den gula eller bruna fläcken skall vara osynlig eller blekare än den fläck som
erhålls vid ett parallelltest som utförs med 1 ml arseniklösning, 1 g/ml, tillsatt
med 4,5 ml ren svavelsyra och utspädd med vatten till 40 ml och därefter
tillsatt med 2 droppar tennklorid och 5 ml kaliumjodidlösning 10 %.
4. TUNGMETALLER
Uttryckta som bly, mindre än 20 ppm under följande betingelser:
Lös upp askan efter vägning i 1 ml ren saltsyra och 10 ml destillerat vatten.
Värm upp den för att påskynda upplösningen. Späd med destillerat vatten till
20 ml. 1 ml av lösningen innehåller mineralämnena från 0,10 g PVPP.
Häll 10 ml av asklösningen i ett 160 × 16 mm provrör tillsammans med 2 ml
ren natriumfluoridlösning 4 %, 0,5 ml ammoniumhydroxid, 3 ml vatten,
0,5 ml ren ättiksyra och 2 ml mättat svavelvätevatten.
Fällning får inte ske. Om brun färg uppstår skall den vara svagare än den färg
som uppstår i en referenslösning som bereds på följande sätt:
I ett 160 × 16 mm provrör hälls 2 ml lösning som innehåller 0,01 g bly (Pb) i
1 l (10 mg Pb/l), 15 ml vatten, 0,5 ml natriumfluorid 4 % (w/v), 0,5 ml ren
ättiksyra och 2 ml mättat svavelvätevatten. Provröret innehåller 20 g bly.
Obs!I den här koncentrationen fälls blysulfid endast ut i ättikssur miljö. En
fällning kan framkallas med tillsats av endast 0,05 ml saltsyra per 15 ml, men
i praktiken är det svårt att framställa en exakt koncentration.
Om 0,5 ml ättiksyra i stället ersätts med 0,5 ml saltsyra sker endast fällning
av koppar, kvicksilver osv.
Eventuellt närvarande järn, normalt som järn (III)-föreningar, oxiderar
vätesulfid och framkallar en svavelfällning som döljer den kolloidala
blysulfidfällningen. Komplexbundet med 0,5 ml natriumfluorid oxiderar
järn vätesulfid i långsammare takt.
Denna mängd räcker för att komplexbinda 1 mg järn (III). Öka mängden
natriumfluorid om det finns mer järn närvarande.
Produkter som innehåller kalcium skall filtreras efter tillsats av fluorid.
5. TOTALT KVÄVE
Mellan 11 och 12,8 % under följande betingelser:
Apparatur:
A. Apparaturen består av
1) En 1 l kolv A i borosilikatglas för uppvärmning, försedd med en tratt
med kran för påfyllning. Den kan värmas med gas eller el.
2) Ett förlängningsstycke C för uppsamling av den vätska som lämnar
absorptionskolven B.
3) En 500 ml absorptionskolv B med snedställd hals. Inledningsröret
skall nå ner till kolvens nedre del. Avledningsröret är försett med en
stänkfångare och utgör den övre delen av absorptionskolven. En tratt
försedd med kran leder in den vätska som skall behandlas samt den
alkaliska lösningen.
4) En 30 till 40 cm lodrät kylare som avslutas med en kula med spetsig
fattning.
5) Ett 250 ml förlag för uppsamling av destillatet.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 25
▼B
B. En 300 ml oval destillationskolv med lång hals för mineraliseringen.
Nödvändiga substanser:
Ren svavelsyra
MineraliseringskatalysatorNatriumhydroxid 30 % (w/w)
Ren borsyralösning 40 % (w/v)
0,1 N saltsyralösning
En blandad indikator bestående av bromkreosolgrönt och metylrött.
Kolven som används för uppvärmning skall fyllas med vatten som gjorts
svagt surt med 0,1 % svavelsyra. Före varje analys skall vätskan kokas med
avluftningsventilen P öppen för att avlägsna CO
2.
Metod
Väg noggrant upp ca 0,20 g PVPP och överför till destillationskolven. Tillsätt
2 g katalysator och 15 ml ren svavelsyra.
Värm över öppen låga och håll kolvens hals lutande tills lösningen är färglös
och kolvens sidor är fria från inaskade ämnen.
Späd med 50 ml vatten efter nedkylning och fortsätt sedan nedkylningen. För
över vätskan till absorptionskolven B med hjälp av filtret E. Tillsätt därefter
40–50 ml natriumhydroxid 30 % för att framkalla en basisk reaktion och
vattenångdestillera den ammoniak som bildas genom att samla upp destillatet
i 5 ml borsyralösning som dessförinnan hällts i förlaget tillsammans med
10 ml vatten, med rörets kulformiga avslutning nedsänkt i vätskan. Tillsätt 1
eller 2 droppar blandad indikator och samla upp 70 100 ml destillat.
Titrera destillatet med 0,1 N saltsyralösning tills indikatorn slår om till rosa-
violett.
1 ml 0,1 N saltsyralösning motsvarar 1,4 mg kväve.
Apparatur för vattenångdestillation av ammoniak
(enligt Parnas och Wagner)
Kranarna P och E kan ersättas med en plastförbindelse med
Mohrklämma.
6. LÖSLIGHET I VATTENHALTIG MILJÖ
Mindre än 0,5 % under följande betingelser:
Placera 10 g PVPP i en 200 ml kolv som innehåller 100 ml destillerat vatten.
Skaka om och låt stå i 24 timmar. Filtrera på ett ytfilter med en porvidd av
2,5 och därefter på ett ytfilter med en porvidd på 0,8 . Den rest som återstår
när filtratet indunstats till torrhet över vattenbad skall väga mindre än 50 mg.
7. LÖSLIGHET I SUR ALKOHOLHALTIG MILJÖ
Mindre än 1 % under följande betingelser:2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 26
▼B
Placera 1 g PVPP i en kolv som innehåller 500 ml av följande blandning:
Ättiksyra 3 g
Etanol 10 mlVatten 100 ml
Låt stå i 24 timmar. Filtrera på ett ytfilter med en porvidd på 2,5 och därefter
på ett ytfilter med en porvidd på 0,8 . Koncentrera filtratet över vattenbad.
Avsluta indunstningen över vattenbad i en tarerad kvartsdegel, 70 mm i
diameter. Den torra rest som återstår efter indunstningen skall väga mindre än10 mg, med hänsyn tagen till eventuell rest från indunstningen av
ättikssyraetanolblandningen på 500 ml.
8. EFFEKTIVITETEN HOS PVPP I FÖRHÅLLANDE TILL ADSORPTION
AV FENOLFÖRENINGAR
Den aktivitetsnivå som konstateras under följande betingelser skall vara
minst 30 %.
A.Reagenser
1. 0,1 N natriumhydroxidlösning.
2. 0,1 N salicylsyralösning.
(13,81 g salicylsyra löses i 500 ml metanol och späds till 1 l vatten.)
B.Metod
1. Väg 2–3 g PVPP i en 250 ml E-kolv och notera vikten, W, med en
noggrannhet av 0,001 g.
2. Beräkna provets torrsubstans och notera innehållet i procent, P, med
en noggrannhet av 1 decimal.
3. Tillsätt 0,1 N salicylsyralösning enligt följande formel:
43 × W × P = ml som skall tillsättas.
4. Tillslut kolven och skaka om under fem minuter.5. Häll blandningen vid 25 ºC i en büchnertratt med filter, ansluten till en
250 ml kolv. Vänta tills den tömts och det finns tillräckligt med filtrat
för att ta ut ett 50 ml prov (filtratet måste vara klart).
6. Pipettera 50 ml av filtratet i en 250 ml E-kolv.
7. Bestäm neutralisationspunkten med fenolftalein och 0,1 N natrium-
hydroxidlösning och notera volymen Vs.
8. Titrera på samma sätt 50 ml salicylsyra som referenslösning och
notera volymen V
b.
C.Beräkning
Aktivitet i% ¼Vb/C0Vs
Vb/C2100
Obs!
Alla gränsvärden i punkterna 2–8 avser torrsubstans.
9. FRI N-VINYLPYRROLIDON — HÖGST 0,1 %
Metod
Slamma upp 4,0 g av provet i 30 ml vatten, rör om under 15 minuter, överför
till en 250 ml E-kolv genom att hälla provet genom ett glasfilter med en
porvidd av 9–15 m (= typ G4). Tvätta återstoden med 100 ml vatten, tillsätt
500 mg natriumacetat till filtraten och titrera med 0,1 N jod tills jodfärgen
står kvar. Tillsätt ytterligare 3,0 ml 0,1 N jod, låt stå i 10 minuter och titrera
överflödigt jod med 0,1 N natriumtiosulfat, tillsatt med 3 ml löslig stärkelse
innan blandningen börjar skifta färg. Utför ett blankprov. Det åtgår endast
0,72 ml jod, vilket motsvarar högst 0,1 % vinylpyrrolidon.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 27
▼B
10. FRI N'N-DIVINYLIMIDAZOL — HÖGST 2 MG/KG
Princip
Bestämning med hjälp av gaskromatografi på kapillärkolonn av fri N'N-
divinylimidazolidin extraherat från olöslig PVPP med ett lösningsmedel
(aceton).
Internstandard
Lös upp 100 mg heptansyranitril (önantsyranitril), vägt med en noggrannhet
av 0,1 mg, i 500 ml aceton.
Beredning av provet
Väg ca 2–2,5 g polymer med en noggrannhet av 0,2 mg i en 50 ml E-kolv.
Tillsätt 5 ml internstandard med pipett och därefter ca 20 ml aceton. Skaka
blandningen under fyra timmar eller låt den stabilisera sig i minst 15 timmar.
Analysera lösningen ovanpå fällningen med hjälp av gaskromatografi.
Kalibreringslösning
Väg ca 25 mg N,N'divinylimidazolidin med en noggrannhet av 0,2 mg i en
kolv och fyll med aceton till 100 ml. Överför 2 ml av lösningen med pipetttill en annan 50 ml kalibreringskolv och fyll med aceton till 50 ml. Överför
2 ml av denna lösning till en annan kolv, tillsätt 5 ml internstandard (se ovan)
och fyll med aceton till 25 ml.
Betingelser för gaskromatografi
— Kolonn:”DB-Wax” (smält kvarts) kapillär
(tvärbundet Carbowax — 20 M), längd
30 m, innerdiameter 0,25 mm, skikttjocklek
0,5 µm.
— Programmerad tempera-
turskala:140 ºC till 240 ºC, 4 ºC per minut.
— Injektor:Splitinjektor, 220 ºC.
Splitutflöde 30 ml/mn
— Detektor:Termoelektronisk detektor (optimerad enligt
tillverkarens instruktioner), 250 ºC
— Bärargas:Helium, 1 bar (övertryck).
— Insprutad mängd:1 µl av lösningen ovanför provlösningens
fällning eller av kalibreringslösningen.
Metod:
Tillförlitlig bestämning av kalibreringsfaktorn för specifika analysförhål-
landen med hjälp av upprepade insprutningar av kalibreringslösning.
Analysera provet. Innehållet av N,N'-divinylimidazolidin i olöslig PVPP
får inte överstiga 0,1 %.
Beräkning av kalibreringsfaktorn:
f¼WD/C1ASt
WSt/C1AD
WD= använd mängd N,N'-divinylimidazolidin (mg)
WSt= mängd internstandard (mg)
ASt= topparea för internstandarden
AD= topparea för N,N'-divinylimidazolidin.
Beräkning av innehållet av N,N'divinylimidazolidin
CD¼1 000 /C1ƒ/C1AD/C1WSt
ASt:WSmg=kg ðÞ
CD= koncentration av N,N'- divinylimidazolidin (mg/kg)
f = kalibreringsfaktorA
D= topparea för N,N'- divinylimidazolidin2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 28
▼B
WSt= mängd internstandard som tillsatts provet (mg)
ASt= topparea för internstandarden
WS= använd provmängd (g).2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 29
▼B
BILAGA VI
Bestämmelser för kalciumtartrat
(artikel 7 i den här förordningen)
ANVÄNDNINGSOMRÅDE
Kalciumtartrat får tillsättas i vin som adjuvant för att främja utfällning av vinsten
och bidra till stabilisering av vinsten i vinet genom att den slutliga
koncentrationen av kaliumvätetartrater och kalciumtartrat sänks.
BESTÄMMELSER
— Den högsta tillåtna dosen anges i bilaga IV till den här förordningen.
— När kalciumtartrat tillsätts skall vinet skakas om och kylas av. Därefter skall
de kristaller som bildats separeras genom fysikaliska metoder.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 30
▼B
BILAGA VII
Bestämmelser för betaglukanas
(artikel 10 i den här förordningen)
1. Internationell klassificering för betaglukanaser:E.C. 3-2-1-58.
2. Betaglukanhydrolas (nedbrytning av glukan från Botrytis cinerea ).
3. Ursprung: Trichoderma harzianum .
4. Tillämpningsområde:nedbrytning av betaglukaner i viner, i synnerhet viner
gjorda på Botrytis-angripna druvor.
5. Högsta dosering:3 gram enzympreparat innehållande 25 % uppslammat
organiskt material (TOS) per hektoliter
6. Kemisk och mikrobiologisk renhet:
Förlust vid torkning Mindre än 10 %Tungmetaller Mindre än 30 ppmPb Mindre än 10 ppm
As Mindre än 3 ppm
Koliformer totalt IngaEscherichia coli Inga i ett prov på 25 g
Salmonella spp Inga i ett prov på 25 g
Aeroba bakterier totalt Mindre än 5 ×10
4bakterier/g2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 31
▼B
BILAGA VIII
Mjölksyrabakterier
(artikel 11 i den här förordningen)
SPECIFIKATIONER
Mjölksyrabakterier, vars användning regleras i bilaga IV.1 q och IV.3 z till
förordning (EG) nr 1493/1999, skall tillhöra släktena Leuconostoc, Lactobacillus
och/ellerPedococcus . De skall ha förmågan att omvandla äppelsyra i druvmust
eller vin till mjölksyra utan att smaken påverkas. De skall ha hållits åtskilda från
druvor, druvmust, vin eller produkter som framställts av druvor. Namnet på
släktet och arten samt uppgift om stammen skall framgå av etiketten, tillsammans
med uppgift om ursprung och stamodlaren.
Särskilt tillstånd krävs för att få utföra gentekniska experiment med mjölksyra-
bakterier.
TILLSTÅND
De skall användas i flytande eller fryst tillstånd eller som frystorkat pulver, i
renkultur eller blandkultur.
IMMOBILISERADE BAKTERIER
Substratet för framställning av immobiliserade mjölksyrabakterier skall vara inert
och tillåtet för användning vid vinframställning.
KONTROLLFORMER
Kemisk kontroll:
Samma krav för de undersökta ämnena som för andra enologiska preparat,
särskilt vad gäller tungmetaller.
Mikrobiologisk kontroll:
— Halten av förökningsdugliga mjölksyrabakterier skall vara minst 108/g eller
107/ml.
— Halten av mjölksyrabakterier av en annan art än de angivna stammarna skall
vara lägre än 0,01 % av den totala mängden förökningsdugliga mjölksyra-
bakterier.
— Halten av aeroba bakterier skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
— Det totala jästinnehållet skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
— Mögelinnehållet skall vara lägre än 103per gram pulver eller per ml.
TILLSATSER
Tillsatser som används vid beredning av mjölksyrabakteriekulturer eller vid
reaktivering av mjölksyrabakterier skall vara substanser som är tillåtna för
användning i livsmedel och skall uppges på etiketten.
FRAMSTÄLLNINGSDATUM
Tillverkaren skall uppge datum då varan lämnade fabriken.
ANVÄNDNING
Tillverkaren skall lämna en bruksanvisning eller ange reaktiveringsmetod.
KONSERVERING
Förvaringssättet skall framgå tydligt av etiketten.
ANALYSMETODER
— Mjölksyrabakterier:substrat A(1), B(2) eller C(3) med den användningsmetod
för stammen som angivits av tillverkaren.
— Aeroba bakterier:Bacto-Agar-substrat.
— Jäst:Malt-Wickerham-substrat.
— Mögel:Malt-Wickerham eller Czapeck-substrat.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 32
▼B
Substrat A
Jästextrakt 5 g
Köttextrakt 10 gTryptisk pepton 15 g
Natriumacetat 5 g
Ammoniumcitrat 2 gTween 80 1 gMangansulfat 0,050 g
Magnesiumsulfat 0,200 g
Glukos 20 gVatten 1 000 ml
pH 5,4
Substrat B
Tomatsaft 250 Ml
Jästextrakt Difco 5 gPepton 5 g
L-äppelsyra 3 g
Tween 80Mangansulfat 0,050 g
Magnesiumsulfat 0,200 g
Vatten 1 000 mlpH 4,8
Substrat C
Glukos 5 g
Trypton Difco 2 g
Pepton Difco 5 gLeverextrakt 1 g
Tween 80 0,05 g
Tomatsaft, utspädd 4,2 ggr filtrerad på Whatman nr I 1 000 mlpH 5,52000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 33
▼B
BILAGA IX
Bestämning av jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen
(artikel 12 i den här förordningen)
1. ANVÄNDNINGSOMRÅDE
Bestämning av jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen.
2. DEFINITION
Jonbyteshartsers förluster av organiska ämnen:förlusten av organiska ämnen
bestäms med hjälp av den metod som beskrivs nedan.
3. PRINCIP
Extraktionsvätskor får passera genom en kolonn som packats med hartser, och
mängden extraherat organiskt material bestäms gravimetriskt.
4. REAGENS
Alla reagens skall vara av analytisk kvalitet.
Extraktionsvätskor:4.1. Destillerat vatten eller avjoniserat vatten av motsvarande renhetsgrad.
4.2. Etanol, 15 % v/v. Bereds genom att 15 volymdelar absolut etanol blandas
med 85 volymdelar vatten (4.1).
4.3. Ättiksyra, 5 % m/m. Bereds genom att 5 viktdelar isättika blandas med
95 viktdelar vatten (4.1).
5. UTRUSTNING
5.1. Kromatografiska jonbyteskolonner.5.2. Mätglas, 2 l.
5.3. Indunstningsskålar som tål uppvärmning till 850 ºC i muffelugn.
5.4. Torkskåp, termostatstyrt till 105 ± 2 ºC.
5.5. Muffelugn, termostatstyrd till 850 ± 25 ºC.
5.6. Analysvåg med en noggrannhet av 0,1 mg.5.7. Indunstningsapparat, värmeplatta eller indunstningsapparat med infrarött
ljus.
6. UTFÖRANDE
6.1. Den jonbytesharts som analysen gäller tvättas och behandlas i enlighet
med tillverkarens anvisningar om hur den skall förberedas för användning
med livsmedel. Därefter hälls 50 ml av hartsen i var och en av tre
kromatografiska jonbyteskolonner (5.1).
6.2. Om hartsen är av anjonisk typ får de tre extraktionsvätskorna (4.1, 4.2
och 4.3) passera genom var sin packade kolonn (6.1) med en
strömningshastighet av 350-450 ml/h. Den första litern eluat från alla
tre kolonnerna kasseras och de följande två litrarna samlas upp i
mätglas (5.2). Beträffande katjonhartser, låt endast de två vätskorna 4.1
och 4.2 passera genom de hartspackade kolonnerna.
6.3. De tre eluaten indunstas över en värmeplatta eller en indunstningsapparat
med infrarött ljus (5.7) i var sin indunstningsskål (5.3) som rengjorts och
vägts i förväg (m0). Sätt in skålarna i torkskåpet (5.4) och låt torka till
konstant vikt (m1).
6.4. När den konstanta vikten (6.3) har noterats, läggs indunstningsskålen i
muffelugnen (5.5), där innehållet inaskas till konstant vikt (m2).
6.5. Beräkna mängden extraherat organiskt material (7.1). Om halten
överstger 1 mg/l görs ett blindprov på reagenser, och mängden extraherat
organiskt material beräknas på nytt.
Blindprovet utförs genom att punkterna 6.3 och 6.4 upprepas, men med
användning av två liter extraktionsvätska för att erhålla vikterna m3 och
m4 i punkt 6.3 respektive 6.4.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 34
▼B
7. BERÄKNING AV RESULTAT
7.1. Formler och beräkning av resultat
Mängden organiska ämnen i mg/l som extraherats urfrån jonbyteshart-
serna erhålls genom formeln
500 (m1 - m2)
där m1 och m2 anges i gram.Den korrigerade mängden organiska ämnen i mg/l som extraherats ur
jonbyteshartserna erhålls genom formeln
500 (m1 - m2 - m3 + m4)
där m1, m2, m3 och m4 anges i gram.
7.2. Skillnaden mellan resultaten från två parallella bestämningar som utförs
på samma hartsprov får inte överstiga 0,2 mg/l.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 35
▼B
BILAGA X
Bestämmelser för behandling genom elektrodialys
(artikel 15 i den här förordningen)
Denna behandling syftar till att säkerställa vinets stabilitet med avseende på
förhållandet mellan vinsyran och dess salter, kaliumvätetartrat och kalciumtartrat
(och andra kalciumsalter), genom selektiv extraktion av de överskottsjoner som
finns i vinet under inverkan av ett elektriskt fält, dels med membran som endast
är permeabla för anjoner, dels med membran som endast är permeabla för
katjoner.
1. TILLÄMPNINGSBESTÄMMELSER FÖR MEMBRANEN
1.1. Membranen placeras växelvis i ett ”filter-pressystem” eller annat
ändamålsenligt system som avgränsar avdelningarna för behandling
(vin) och koncentration (spillvatten).
1.2. De membran som är permeabla för katjoner skall vara anpassade till
extraktion av enbart katjoner, särskilt K+ och Ca2+.
1.3. De membran som är permeabla för anjoner skall vara anpassade till
extraktion av enbart anjoner, särskilt tartratjoner.
1.4. Membranen bör inte ge alltför stora förändringar av vinets fysikalisk-
kemiska egenskaper och sammansättning eller dess organoleptiska
karaktär. De skall uppfylla följande villkor:
— De skall vara tillverkade enligt god tillverkningssed och av ämnen
som är tillåtna i tillverkningen av plastmaterial avsedda att komma i
kontakt med de livsmedel som förtecknas i bilaga II till kommis-
sionens direktiv 90/128/EEG av den 23 februari 1990 (1).
— Den som använder utrustningen för elektrodialys skall kunna visa att
de membran som används har de egenskaper som tidigare beskrivits
och att byte av membranen utförs av specialutbildad personal.
— Membranen får inte avge några farliga ämnen i mängder som medför
fara för människors hälsa eller som skämmer livsmedlens smak eller
doft, och de skall motsvara de kriterier som fastställs i direktiv 90/
128/EEG.
— Vid användningen av membranen bör beståndsdelarna i dessa inte
påverka vinets beståndsdelar eller omvänt, på så sätt att det i den
behandlade produkten kan bildas nya ämnen som skulle kunna ha
toxiska effekter.
Stabiliteten hos nya elektrodialysmembran skall fastställas med hjälp av
en provlösning med liknande fysikalisk-kemiska egenskaper som vinet
för att det ska gå att studera om vissa ämnen eventuellt avges från
membranen.
Följande bestämningsmetod rekommenderas:
Provlösningen skall baseras på en vatten-alkohollösning som är buffrad
till samma pH och konduktivitet som vinet. Den skall ha följande
sammansättning:
— absolut etanol:11 liter
— kaliumvätetartrat:380 gram— kalciumtartrat:60 gram— koncentrerad svavelsyra:5 ml— destillerat vatten av högsta kvalitet:100 liter
Denna lösning används för att testa överföringen i en sluten krets i ett
membransystem för elektrodialys under spänning (1 volt/cell) med
50 liter/m
2för anjonmembran och katjonmembran till dess att lösningen
har avmineraliserats till 50 %. Som startlösning används en kalium-
kloridlösning med koncentrationen 5 g/l. De beståndsdelar som överförs
bestäms i såväl provlösningen som dialysatet.
De organiska molekylerna som ingår i membranets sammansättning och
som kan överföras till den behandlade lösningen analyseras kvantitativt.
En särskild kvantitativ analys för var och en av beståndsdelarna skall2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 36
(1) EGT L 75, 21.3.1990, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/91/EG (EGT L
310, 4.12.1999, s. 41).
▼B
göras av ett godkänt laboratorium. Halten i provlösningen skall vara lägre
än totalhalten för samtliga beståndsdelar, dvs. 50 mikrogram/l.
Generellt kan sägas att de allmänna reglerna för kontroll av material som
kommer i kontakt med livsmedel skall tillämpas för dessa membran.
2. BESTÄMMELSER FÖR ANVÄNDNINGEN AV MEMBRANEN
Det membranpar som används vid behandling för stabilisering av vinsyran
genom elektrodialys skall uppfylla följande villkor:
— Minskningen av vinets pH skall inte vara större än 0,3 pH-enheter.
— Minskningen av halten av flyktiga syror skall vara mindre än 0,12 g/l
uttryckt i ättiksyra (2 milliekvivalenter).
— Behandling genom elektrodialys skall inte påverka de beståndsdelar i vinet
som inte är joner, särskilt polyfenoler och polysackarider.
— Diffussionen av små molekyler som etanol skall begränsas och bör inte
medföra en minskning av alkoholhalten på mer än 0,1 volymprocent.
— Förvaring och rengöring av membranen skall göras enligt godkända
metoder med ämnen som får användas vid beredning av livsmedel.
— Membranen skall märkas för att det skall vara möjligt att bibehålla
ordningen i membransystemet.
— Den utrustning som används skall ha ett styrsystem som innebär att
instabiliteten hos varje vin beaktas, så att enbart överskottet av
kaliumvätetartrat och olika kalciumsalter elimineras.
— Behandlingen skall genomföras under överinseende av en godkänd enolog
eller kvalificerad tekniker.
Denna behandling skall anges i det register som avses i artikel 70.2 i
förordning (EG) nr 1493/1999.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 37
▼B
BILAGA XI
Bestämmelser för ureas
(artikel 17 i den här förordningen)
1. Internationell kod för ureas:EG-nr:3-5-1-5, CAS-nr:9002-13-5.
2. Aktivitet:ureas (verksamt i sur miljö), bryter ned urinämne till ammoniak och
koldioxid. Den angivna aktiviteten ligger på minst 5 enheter/mg, där 1 enhet
definieras som den mängd enzym som frigör 1 mikromol NH3per minut vid
37 ºC och en koncentration av urinämne på 5 g/l (pH 4).
3. Ursprung: Lactobacillus fermentum
4. Tillämpningsområde:nedbrytning av urinämne i sådant vin som skall lagras
under lång tid, när den ursprungliga koncentrationen urinämne är högre än
1 mg/l.
5. Högsta tillåtna dosering:75 mg enzympreparat per liter behandlat vin, dock
högst 375 enheter ureas per liter vin. I slutet av behandlingen skall all
resterande enzymaktivitet avlägsnas genom att vinet filtreras (porernas
diameter skall vara mindre än 1 mikrometer).
6. Kemisk och mikrobiologisk renhet:
Förlust vid torkning Mindre än 10 %Tungmetaller Mindre än 30 ppmPb Mindre än 10 ppm
As Mindre än 2 ppm
Koliformer totalt IngaSalmonella spp Inga i ett prov på 25 g
Aeroba bakterier totalt Mindre än 5 × 10
4bakterier/gram
Ureas som får användas vid behandling av vin skall produceras under
likvärdiga villkor som sådant ureas som behandlas i yttrandet från Veten-
skapliga livsmedelskommittén av den 10 december 1998.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 38
▼B
BILAGA XII
Undantag beträffande halten av svaveldioxid
(artikel 19 i den här förordningen)
Som komplement till bilaga V punkt A till förordning (EG) nr 1493/1999 skall
följande gränsvärden gälla för svaveldioxidhalten i viner som har en
restsockerhalt uttryckt i inverterat socker på lägst 5 g/l:
a) 300 mg/l för
— vita kvalitetsviner fso med den kontrollerade ursprungsbeteckningen
Gaillac,
— kvalitetsviner fso med ursprungsbeteckningarna Alto Adige och Trentino
som bär beteckningen ”passito” och/eller ”vendemmia tardiva”,
— kvalitetsvinerna fso Moscato di Pantelleria naturale och Moscato di
Pantelleria,
— bordsvin med följande geografiska beteckningar, om den totala alkohol-
halten i volymprocent överstiger 15 % och restsockerhalten överstiger 45 g/
l:
— Vin de pays de Franche-Comté,
— Vin de pays des coteaux de l'Auxois,— Vin de pays de Saône-et-Loire,
— Vin de pays des coteaux de l'Ardèche,
— Vin de pays des collines rhodaniennes,— Vin de pays du comté Tolosan,— Vin de pays des côtes de Gascogne,— Vin de pays du Gers,— Vin de pays du Lot,— Vin de pays des côtes Tarn,— Vin de pays de la Corrèze,— Vin de pays de l'Ile de Beauté,
— Vin de pays d'Oc
— Vin de pays des côtes de Thau,— Vin de pays des coteaux de Murviel;
b) 400 mg/l för
— vita kvalitetsviner fso med följande kontrollerade ursprungsbeteckningar:
Anjou-Coteaux de la Loire, Coteaux du Layon följt av namnet på
ursprungskommunen, Coteaux du Layon följt av namnet Chaume, Coteaux
de Saumur, Pacherenc du Vic Bilh, Alsace och Alsace grand cru följt av
benämningen ”vendanges tardives” eller ”sélection de grains nobles”,
— söta viner framställda av övermogna druvor, samt söta viner framställda av
lätt torkade druvor med ursprung i Grekland, med en restsockerhalt
uttryckt i inverterat socker på lägst 45 g/l, och med följande ursprung-
sbeteckningar:Samos ( Σάµος), Rhodos (Ρόδος), Patras (Πατρα), Rio
Patron (ΡίοΠατρών), Céphalonie (Κεφαλονία), Limnos (Λήµνος), Sitia
(Σητεία), Santorin (Σαντορίνη), Néméa (Νεµέα), Daphnès (∆αφνές);
Som komplement till bilaga V punkt A till förordning (EG) nr 1493/1999 skall
det övre gränsvärdet för svaveldioxidhalten höjas till 400 mg/l för vita viner med
ursprung i Kanada som har en restsockerhalt uttryckt i inverterat socker på lägst 5
g/l och för vilka benämningen ”Icewine” får användas.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 39
▼M2
▼B
BILAGA XIII
Halt av flyktiga syror
Genom undantag från bilaga V punkt B 1 till förordning (EG) nr 1493/1999
fastställs härmed den högsta halten av flyktiga syror
a)för tyska viner
till 30 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Eiswein” eller ”Beerenauslese”,
till 35 milliekvivalenter/l vad gäller kvalitetsviner fso som uppfyller kraven
för beteckningen ”Trockenbeerenauslese”;
b)för franska viner
till 25 milliekvivalenter/l för kvalitetsvinerna fso— Barsac,
— Cadillac,
— Cérons,
— Loupiac,
— Monbazillac,
— Sainte-Croix-du-Mont,— Sauternes,
— Anjou Coteaux de la Loire,
— Bonnezeaux,— Coteaux de l'Aubance,
— Coteaux du Layon,
— Coteaux du Layon, följt av namnet på ursprungskommunen,
— Coteaux du Layon, följt av namnet ”Chaume”,
— Quarts-de-Chaume,— Coteaux de Saumur,
— Jurançon,
— Pacherenc du Vic-Bilh,— Alsace och Alsace grand cru, som presenteras med benämningen
”vendanges tardives” eller ”sélection de grains nobles”,
— Arbois, följt av benämningen ”vin de paille”
— Côtes du Jura, följt av benämningen ”vin de paille”,
— L'Etoile, följt av benämningen ”vin de paille”,— Hermitage, följt av benämningen ”vin de paille”;
för bordsvin med följande geografiska beteckningar, om den totala
alkoholhalten i volymprocent överstiger 15 % och restsockerhalten överstiger
45 g/l:
— Vin de pays de Franche-Comté,
— Vin de pays des coteaux de l'Auxois,
— Vin de pays de Saône-et-Loire,— Vin de pays des coteaux de l'Ardèche,
— Vin de pays des collines rhodaniennes,
— Vin de pays du comté Tolosan,
— Vin de pays des côtes de Gascogne,
— Vin de pays du Gers,— Vin de pays du Lot,
— Vin de pays des côtes Tarn,
— Vin de pays de la Corrèze,— Vin de pays de l'Ile de Beauté,
— Vin de pays d'Oc,
— Vin de pays des côtes de Thau,
— Vin de pays des coteaux de Murviel;
för följande kvalitetslikörviner fso som presenteras med benämningen ”vin
doux naturel”:
— Banyuls,
— Banyuls rancio,
— Banyuls grand cru,
— Banyuls grand cru rancio,— Frontignan,2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 40
▼B
— Grand Roussillon,
— Grand Roussillon rancio,
— Maury,
— Maury rancio,— Muscat de Beaumes-de-Venise,— Muscat de Frontignan,— Muscat de Lunel,— Muscat de Mireval,— Muscat de Saint-Jean-de-Minervois,— Rasteau,— Rasteau rancio,
— Rivesaltes,
— Rivesaltes rancio,— Vin de Frontigan;
c)för italienska viner
till 25 milliekvivalenter/l för— kvalitetslikörvinerna fso ”Marsala”,
— kvalitetsvinerna fso Moscato di Pantelleria naturale, Moscato di
Pantelleria och Malvasia delle Lipari,
— de kvalitetsviner fso och kvalitetslikörviner fso som uppfyller villkoren för
benämningen ”vin santo”, ”passito”, ”liquoroso” eller ”vendemmia
tardiva”, och
— bordsvin med geografisk beteckning som uppfyller villkoren för benäm-
ningen ”vin santo”, ”passito”, ”liquoroso” eller ”vendemmia tardiva”,
— bordsviner framställda av druvsorten ”Vernaccia di Oristano B” som
skördats på Sardinien och som uppfyller kraven för beteckningen
”Vernaccia di Sardegna”;
d)för österrikiska viner
— till 30 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Beerenauslese” eller ”Eiswein”,
— till 40 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven för
beteckningen ”Ausbruch”, ”Trockenbeerenauslese” eller ”Strohwein”;
e)för viner med ursprung i Förenade kungariket
till 25 milliekvivalenter/l för kvalitetsviner fso som presenteras och betecknas
med ”botrytis” eller motsvarande, ”noble late harvested”, ”special late
harvested” eller ”noble harvest”, och som uppfyller kraven för dessa
beteckningar.
f)för viner med ursprung i Spanien
till 25 milliéquivalents/l för kvalitetsviner fso som uppfyller kraven beteck-
ningen ”vendimia tardía”.
g)för viner med ursprung i Kanada
till 35 milliekvivalenter/l för viner för vilka benämningen ”Icewine” får
användas.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 41
▼M2
▼B
BILAGA XIV
Berikning när väderleken har varit exceptionellt ogynnsam
(artikel 23 i den här förordningen)
År Vinodlingszon Geografiskt område Vinsort (om sådan finns)
1. 2000 A England, Wales Auxerrois, Chardonnay,
Ehrenfelser, Faber, Huxel-
rebe, Kerner, Pinot blanc,
Pinot gris, Pinot noir, Ries-
ling, Schonburger, Scheurebe,
Seyval blanc och Wurzer2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 42
▼M1
▼B
BILAGA XV
Fall där tillsättning av syra och berikning av en och samma produkt får
utföras
(artikel 27 i den här förordningen)
(p.m.)2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 43
▼B
BILAGA XVI
Datum före vilka berikning, tillsats av syra och avsyrning får utföras på
grund av exceptionellt ogynnsam väderlek
(artikel 29 i den här förordningen)
(p.m.)2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 44
▼B
BILAGA XVII
Egenskaper hos destillat av vin eller av torkade druvor som får tillsättas i
likörviner och i vissa kvalitetslikörviner fso
(artikel 37 i den här förordningen)
1. Organoleptiska egenskaper Ingen märkbar smak av främmande
ämnen
2. Alkoholhalt
lägst 52 % vol
högst 86 % vol
3. Total kvantitet av andra flyktiga
ämnen än etylalkohol och metylal-
koholLägst 125 g/hl absolut alkohol (100 %
vol)
4. Högsta tillåtna halt av metylalkohol 200 g/hl absolut alkohol (100 % vol)2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 45
▼B
BILAGA XVIII
Förteckning över kvalitetslikörviner fso som framställs enligt särskilda
regler
A.FÖRTECKNING ÖVER KVALITETSLIKÖRVINER FSO VARS
FRAMSTÄLLNING INNEBÄR ANVÄNDNING AV DRUVMUST
ELLER EN BLANDNING AV DRUVMUST OCH VIN
(artikel 38.1 i den här förordningen)
GREKLAND
Σάµος ( Samos),Μοσχάτος Πατρών ( Muscat de Patras), Μοσχάτος Ρίου
Πατρών ( Muscat Rion de Patras), Μοσχάτος Κεφαλληνίας ( Muscat de
Céphalonie),Μοσχάτος Ρόδου ( Muscat de Rhodos), Μοσχάτος Λήµνου
(Muscat de Lemnos), Σητεία( Sitia),Νεµέα( Nemée),Σαντορίνη( Santorini),
∆αφνές ( Dafnes),Μαυροδάφνη Κεφαλληνίας ( Mavrodafne de Céphalonie),
ΜαυροδάφνηΠατρών( Mavrodafne de Patras)
SPANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenska-
pens eller medlemsstatens lagstiftning
Alicante Moscatel de Alicante
Vino dulce
Cariñena Vino dulce
Jerez-Xérès-Sherry Pedro Ximénez
Moscatel
Montilla-Moriles Pedro Ximénez
Priorato Vino dulce
Tarragona Vino dulce
Valencia Moscatel de Valencia
Vino dulce
ITALIEN
Cannonau di Sardegna, Girò di Cagliari, Malvasia di Bosa, Malvasia di Cagliari,
Marsala, Monica di Cagliari, Moscato di Cagliari, Moscato di Sorso-Sennori,
Moscato di Trani, Nasco di Cagliari, Oltrepò Pavese Moscato, San Martino della
Battaglia, Trentino, Vesuvio Lacrima Christi.
B.FÖRTECKNING ÖVER KVALITETSLIKÖRVINER FSO VARS
FRAMSTÄLLNINGINNEBÄRTILLSATSAVSÅDANAPRODUKTER
SOM AVSES I BILAGA V PUNKT J 2 B TILL FÖRORDNING (EG)
NR 1493/1999
(Artikel 38.2 i den här förordningen)
1.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av en spritprodukt som härrör från destillation av vin eller torkade
druvor, med en alkoholhalt på lägst 95 volymprocent och högst 96
volymprocent
(Bilaga V punkt J 2 b ii första strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
GREKLAND
Σάµος ( Samos),Μοσχάτος Πατρών ( Muscat de Patras), Μοσχάτος Ρίου
Πατρών ( Muscat Rion de Patras), Μοσχάτος Κεφαλληνίας ( Muscat de
Céphalonie),Μοσχάτος Ρόδου ( Muscat de Rhodos), Μοσχάτος Λήµνου
(Muscat de Lemnos), Σητεία ( Sitia),Σαντορίνη ( Santorini),∆αφνές
(Dafnes),Μαυροδάφνη Πατρών ( Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη
Κεφαλληνίας( Mavrodafne de Céphalonie).
SPANIEN
Condado de Huelva, Jerez-Xérès-sherry, Manzanilla-Sanlúcar de Barrameda,
Málaga, Montilla-Moriles, Rueda.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 46
▼B
2.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av eau-de-vie som härrör från destillation av vin eller druvrester, med
en alkoholhalt på lägst 52 volymprocent och högst 86 volymprocent
(Bilaga V punkt J 2 b ii andra strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
GREKLAND
Μαυροδάφνη Πατρών ( Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη
Κεφαλληνίας ( Mavrodafne de Céphalonie), Σητεία ( Sitia),Σαντορίνη
(Santorini),∆αφνές( Dafnes),Νεµέα( Nemée).
FRANKRIKE
Pineau de Charentes eller Pineau Charentais, Floc de Gascogne, Macvin du
Jura.
3.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av eau-de-vie som härrör från destillation av torkade druvor, med en
alkoholhalt på lägst 52 % volymprocent och högst 94,5 % volymprocent
(bilaga V J 2 b) ii) tredje strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
GREKLAND
Μαυροδάφνη Πατρών ( Mavrodafne de Patras), Μαυροδάφνη
Κεφαλληνίας( Mavrodafne de Céphalonie).
4.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av delvis jäst druvmust framställd av lätt torkade druvor
(bilaga V punkt J 2 b iii första strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
SPANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenska-
pens eller medlemsstatens lagstiftning
Jerez-Xérès-Sherry Vino generoso de licor
Malaga Vinos dulces
Montilla-Moriles Vino generoso de licor
ITALIEN
Aleatico di Gradoli, Giro di Cagliari, Malvasia delle Lipari, Malvasia di
Cagliari, Moscato Passito di Pantelleria.
5.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av koncentrerad druvmust framställd genom direkt uppvärmning, men
som i övrigt svarar mot definitionen för koncentrerad druvmust
(bilaga V punkt J 2 b iii andra strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
SPANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenska-
pens eller medlemsstatens lagstiftning
Alicante
Condado de Huelva Vino generoso de licor
Jerez-Xérès-Sherry Vino generoso de licor
Malaga Vino dulce
Montilla-Moriles Vino generoso de licor
Navarra Moscatel
ITALIEN
Marsala2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 47
▼B
6.Förteckning över kvalitetslikörviner fso vars framställning innebär tillsätt-
ning av koncentrerad druvmust
(Bilaga V punkt J 2 b iii tredje strecksatsen till förordning (EG) nr 1493/1999)
SPANIEN
Kvalitetslikörvin fsoProduktens beteckning enligt gemenska-
pens eller medlemsstatens lagstiftning
Malaga Vino dulce
Montilla-Moriles Vino dulce
Tarragona Vino dulce
ITALIEN
Oltrepó Pavese Moscato, Marsala, Moscato di Trani.2000R1622 — SV — 01.08.2001 — 003.001 — 48