1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV
avden10juni1991
omåtgärder förattförhindraattdetfinansiellasystemetanvändsförtvättningavpengar
(91/308/EEG)
(EGT L 166, 28.6.1991, s. 77)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/97/EG av den 4 december 2001  L3447628.12.2001
Anm.:I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/
80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETSDIREKTIV
avden10juni1991
om åtgärder för att förhindra att det finansiella systemet används
förtvättningavpengar
(91/308/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningarna och
artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:När kreditinstitut och finansiella institut utnyttjas för tvättning av sådana
tillgångar som erhållits genom brottslig verksamhet (i fortsättningenkallat tvättning av pengar), kan detta allvarligt äventyra sundheten ochstabiliteten i det ifrågavarande institutet och minska allmänhetensförtroende för hela det finansiella systemet.
Om gemenskapen inte ingriper mot tvättning av pengar, kan detta leda
till att medlemsstaterna för att skydda sina finansiella system vidtar
åtgärder som inte är förenliga med fullbordandet av den inre marknaden.
Om inte vissa åtgärder för samordning på gemenskapsnivå vidtas, kan desom tvättar pengar, för att underlätta sin brottsliga verksamhet kommaatt försöka dra nytta av den frihet för kapitalrörelser och den frihet atttillhandahålla finansiella tjänster som hör till det integrerade finansiella
området.
Tvättning av pengar har en tydlig inverkan på uppkomsten av
organiserad brottslighet i allmänhet och narkotikahandel i synnerhet.
Det finns en alltmer ökande insikt om att kampen mot tvättning av
pengar är ett av de mest verksamma sätten för att bekämpa denna typ avbrottslighet, som utgör en särskild samhällsfara i medlemsstaterna.
Tvättning av pengar måste bekämpas främst med straffrättsliga medel
och inom ramen för internationellt samarbete mellan rättsvårdandeorgan, så som skett på narkotikaområdet genom Förenta nationernaskonvention mot olaglig handel med narkotika och psykotropa preparat,
antagen den 19 december 1988 i Wien (i fortsättningen kallad
Wienkonventionen) och mer allmänt, med avseende på all brottsligverksamhet, genom Europarådets konvention om tvättning, uppspårande,beslag och förverkande av utbyte av brott, vilken öppnats förundertecknande den 8 november 1990 i Strasbourg.
Tvättning av pengar bör emellertid inte bekämpas endast med
straffrättsliga medel, eftersom det finansiella systemet kan spela enhögst verksam roll. Det skall här hänvisas till Europarådets rekommen-
dation av den 27 juni 1980 och till den principdeklaration som antagits i
december 1988 i Basel av tiogruppens banktillsynsmyndigheter, vilkadokument båda utgör betydande steg i riktning mot att förhindraanvändning av det finansiella systemet för tvättning av pengar.
Tvättning av pengar genomförs vanligtvis i en internationell miljö, så att
pengarnas brottsliga ursprung kan döljas bättre. Åtgärder på enbartnationell nivå, vidtagna utan hänsyn till internationell samordning ochsamverkan, skulle få en mycket begränsad verkan.
Alla åtgärder som vidtas av gemenskapen inom detta område bör stå i
samklang med åtgärder som vidtas i andra internationella fora. Särskilt1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 106, 28.4.1990, s. 6 och EGT nr C 319, 19.12.1990, s. 9.
(2) EGT nr C 324, 24.12.1990, s. 264 och EGT nr C 129, 20.5.1991.
(3) EGT nr C 332, 31.12.1990, s. 86.
▼B
bör det för varje gemenskapsåtgärd tas hänsyn till de rekommendationer
som antas av den finansiella aktionsgrupp mot tvättning av pengar, sombildats vid Parismötet i juli 1989 mellan de sju mest utvecklade
länderna.
Europaparlamentet har i flera resolutioner begärt att gemenskapen skall
anta ett globalt handlingsprogram för bekämpning av narkotikahandel,
vari skall ingå bestämmelser som hindrar tvättning av pengar.
I detta direktiv har definitionen av tvättning av pengar hämtats från den
som lagts fast i Wienkonventionen. Men eftersom tvättning av pengar
förekommer inte endast beträffande utbyte av brott som har anknytningtill narkotika, utan även beträffande utbyte av annan brottsligverksamhet (som organiserad brottslighet och terrorism), bör medlems-staterna i sin lagstiftning utsträcka vad som skall gälla enligt detta
direktiv till att omfatta även utbyte av sådan verksamhet, i den
utsträckning den är ägnad att ge upphov till tvättning av pengar sommotiverar sådana påföljder.
Ett förbud i medlemsstaternas lagstiftning mot tvättning av pengar,
förenat med lämpliga åtgärder och påföljder, är en nödvändig förutsätt-ning för att bekämpa denna företeelse.
Det måste tillses att kreditinstitut och finansiella institut kräver att
kunderna identifierar sig då ett affärsförhållande inleds eller dåtransaktioner över vissa gränsvärden sker, detta för att hindra demsom tvättar pengar att utnyttja anonymiteten för sin brottsligaverksamhet. Motsvarande regler måste så långt det är möjligt utsträckas
till att gälla dem för vars räkning någon annan uppträder.
Kreditinstitut och finansiella institut skall i minst fem år förvara kopior
av eller uppgifter från föreskrivna identifikationshandlingar samt på
motsvarande sätt hålla uppgiftsunderlag och arkiv av dokument, eller
kopior därav, hänförliga till transaktioner, tillgängliga i domstolsförfar-anden enligt gällande nationell lag, att användas som bevisning iundersökningar om tvättning av pengar.
För upprätthållande av sundhet och integritet hos det finansiella
systemet och som ett led i kampen mot tvättning av pengar måste dettillses att kreditinstitut och finansiella institut med särskild uppmärk-samhet granskar alla transaktioner som, på grund av deras karaktär,
bedöms med särskilt stor sannolikhet kunna ha samband med tvättning
av pengar. Instituten bör därför ägna särskild uppmärksamhet åttransaktioner med sådana tredje länder, vilka i fråga om tvättning avpengar inte tillämpar normer, som är jämförbara med dem som införts avgemenskapen, eller andra likvärdiga normer som lagts fast i inter-nationella fora och som antagits av gemenskapen.
För dessa ändamål får medlemsstaterna begära av kreditinstitut och
finansiella institut att de skriftligen dokumenterar resultatet av dengranskning de är skyldiga att utföra, och att de ser till att detta resultat
hålls tillgängligt för de myndigheter som har att svara för åtgärder med
ändamål att undanröja tvättning av pengar.
Uppgiften att förhindra att det finansiella systemet används för tvättning
av pengar kan inte fullgöras av de myndigheter som har att bekämpaföreteelsen annat än i samarbete med kreditinstitut och finansiellainstitut och deras tillsynsmyndigheter. I sådana fall måste banksekre-tessen hävas. En obligatorisk ordning för rapportering av misstänktatransaktioner, som innefattar garantier för att sådana uppgifter lämnas
till de nämnda myndigheterna utan att berörda kunder varnas, utgör det
mest effektiva medlet för att få till stånd ett sådant samarbete. Detbehövs en särskild skyddsregel för att kreditinstitut, finansiella institutoch deras anställda skall befrias från ansvar för överträdelse avsekretessregler.
Den information som myndigheterna tagit emot i enlighet med detta
direktiv bör få användas endast i samband med bekämpandet avtvättning av pengar. Medlemsstaterna bör likväl få föreskriva att sådan
information får användas för andra ändamål.
De rutiner för internkontroll och de utbildningsprogram som kreditin-
stituten och de finansiella instituten inför inom detta område utgör1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 3
▼B
kompletterande åtgärder, utan vilka övriga insatser enligt detta direktiv
skulle kunna bli verkningslösa.
Eftersom tvättning av pengar kan utföras inte bara genom kreditinstitut
och finansiella institut utan även genom andra yrkesgrupper och
företagskategorier, så måste medlemsstaterna utvidga, helt eller delvis,bestämmelserna i detta direktiv till att omfatta dessa övriga yrkesgrupperoch företag, vilkas verksamhet är särskilt ägnad att utnyttjas förtvättning av pengar.
Det är viktigt att medlemsstaterna särskilt sörjer för att samordnade
insatser sker inom gemenskapen, när det finns starka skäl att tro att
yrkesgrupper eller företag, vilkas rörelsebetingelser harmoniserats pågemenskapsnivå, utnyttjas för tvättning av pengar.
Effektiviteten av de insatser som görs för att undanröja tvättning av
pengar är beroende särskilt av en nära samordning av nationellaåtgärder. Detta slags samordning, som pågår i olika internationella
organ, ställer för gemenskapens del krav på samarbete mellan
medlemsstaterna och kommissionen i en kontaktkommitté.
Det ankommer på varje medlemsstat att anta de regler som behövs, och
att bestraffa överträdelser av sådana regler på lämpligt sätt, för att dettadirektiv skall kunna tillämpas fullt ut.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
A) kreditinstitut:ett kreditinstitut, definierat i artikel 1.1 första stycket i
direktiv 2000/12/EG (1), som omfattar även inom gemenskapen
belägna filialer, i den betydelse som anges i artikel 1.3 i det
direktivet, till kreditinstitut med huvudkontor inom eller utanför
gemenskapen.
B) finansiellt institut:
1. Ett företag som inte är ett kreditinstitut, vars huvudsakliga
verksamhet består i att bedriva en eller flera av de verksamheter
som anges i punkterna 2–12 och 14 i förteckningen i bilaga I tilldirektiv 2000/12/EG, bland annat verksamhet vid valutaväxlings-kontor (bureaux de change) och kontor för överföring/översändande av pengar.
2. Ett försäkringsföretag som är vederbörligen auktoriserat i enlighet
med direktiv 79/267/EEG (
2), om företaget bedriver verksamheter
som omfattas av det direktivet.
3. Ett värdepappersföretag så som det definieras i artikel 1.2 i
direktiv 93/22/EEG (3).
4. Ett företag för kollektiva investeringar som erbjuder sina andelar
eller aktier till försäljning.
Denna definition av finansiellt institut omfattar inom gemenskapen
belägna filialer till finansiella institut med huvudkontor inom eller
utanför gemenskapen.
C) penningtvätt:följande förfaranden när de sker uppsåtligt:
— Omvandling eller överföring av egendom i vetskap om att
egendomen härrör från brott eller från medverkan till brott och isyfte att hemlighålla eller dölja egendomens olagliga ursprung,1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 4
(1) EGT L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktivet ändrat genom direktiv 2000/28/EG
(EGT L 275, 27.10.2000, s. 37).
(2) EGT L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europa-
parlamentets och rådets direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995. s. 7).
(3) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27. Direktivet senast ändrat genom Europa-
parlamentets och rådets direktiv 97/9/EG (EGT L 84, 26.3.1997, s. 22).▼M1
▼M1
eller för att hjälpa någon som är delaktig i sådan verksamhet att
undandra sig de rättsliga följderna av sitt handlande.
— Hemlighållande eller döljande av en viss egendoms rätta
beskaffenhet eller ursprung, av dess belägenhet, av förfogandetöver den, av dess förflyttning, av de rättigheter som är knutna till
den eller av äganderätten till den, i vetskap om att egendomen
härrör från brott eller från medverkan till brott.
— Förvärv, innehav eller brukande av egendom i vetskap om, vid
tiden för mottagandet, att egendomen härrörde från brott eller
från medverkan till brott.
— Medverkan till, överenskommelse att utföra, försök och medhjälp
till, anstiftan och underlättande av samt rådgivning för utförande
av någon av de gärningar som anges i föregående strecksatser.
Vetskap, uppsåt och avsikt som utgör rekvisit för de ovannämnda
gärningarna får härledas ur objektiva, faktiska omständigheter.
Penningtvätt skall betraktas som sådan även i fall då de gärningar
som genererat den egendom som skall tvättas begåtts inom någon
annan medlemsstats eller ett tredje lands territorium.
D) egendom:tillgångar av varje slag, såväl fysiska som icke fysiska, av
fast eller lös natur, materiella eller immateriella, samt juridiskadokument eller instrument som styrker äganderätten till eller
rättigheter knutna till sådana tillgångar.
E) brottsliga handlingar:alla former av brottslig inblandning i
förövandet av ett allvarligt brott.
allvarliga brott:åtminstone
— alla brott som definieras i artikel 3.1 a i Wienkonventionen,
— de handlingar som utförs av kriminella organisationer såsom
dessa handlingar definieras i artikel 1 i gemensam åtgärd 98/733/
RIF (
1),
— bedrägeri, åtminstone allvarliga fall, enligt definitionen i artikel
1.1 och artikel 2 i konventionen om skydd av Europeiska
gemenskapernas finansiella intressen (2),
— mutbrott och bestickning,
— ett brott som kan generera betydande vinning och som är
straffbart med ett strängt frihetsstraff, enligt den straffrättsligalagstiftningen i medlemsstaten.
Medlemsstaterna skall före den 15 december 2004 ändra den
definitionen i denna strecksats så att definitionen stämmeröverens med definitionen av allvarliga brott i gemensam åtgärd98/699/RIF. Rådet uppmanar kommissionen att före den 15
december 2004 lägga fram ett förslag till direktiv om ändring av
detta direktiv i det avseendet.
Medlemsstaterna får beteckna andra brott som sådana brottsliga
handlingar som skall omfattas av detta direktiv.
F) behöriga myndigheter:de nationella myndigheter som i lag eller
annan författning givits behörighet att utöva tillsyn över denverksamhet som bedrivs av de institut eller personer som omfattasav detta direktiv.
Artikel 2
Medlemsstaterna skall se till att tvättning av pengar, enligt definitionen i
detta direktiv, är förbjuden.1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 5
(1) EGT L 351, 29.12.1998, s. 1.
(2) EGT C 316, 27.11.1995, s. 48.▼B
▼M1
Artikel 2a
Medlemsstaterna skall se till att de skyldigheter som anges i detta
direktiv åläggs följande institut:
1. Kreditinstitut enligt definitionen i artikel 1 A,
2. Finansiella institut enligt definitionen i artikel 1 B,
och följande juridiska eller fysiska personer vid utövandet av deras
yrkesmässiga verksamhet:
3. Revisorer och skatterådgivare.
4. Fastighetsmäklare.5. Notarier och andra oberoende jurister när de deltar
a) antingen genom att hjälpa till vid planering eller genomförande av
transaktioner för klientens räkning vid
i) köp och försäljning av fastigheter eller företag,
ii) förvaltning av klientens pengar, värdepapper eller andra
tillgångar,
iii) öppnande eller förvaltning av bank-, spar- eller värdepappers-
konton,
iv) organisering av nödvändigt kapital för bildande, drift eller
ledning av företag,
v) bildande, drivande eller ledande av truster, bolag eller
liknande strukturer,
b) eller genom att handla i en klients namn och för dennes räkning
vid finansiella transaktioner eller transaktioner med fast egendom.
6. Handlare som köper och säljer varor av högt värde, såsom ädelstenar
eller ädelmetaller, eller konstföremål, och auktionsfirmor när betal-ning görs kontant och med ett belopp motsvarande 15 000 euro eller
mer.
7. Kasinon.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som
omfattas av detta direktiv kräver av sina kunder att de styrker sinidentitet när ett affärsförhållande inleds, i fråga om institut särskilt närett sparkonto eller annat konto öppnas eller när bankfackstjänster
erbjuds.
2. Identifikationskravet skall gälla även vid transaktioner med andra
kunder än sådana som avses i punkt 1 när transaktionen gäller ett belopp
motsvarande 15 000 euro eller mer, oavsett om transaktionen genomförspå en gång eller i flera led som verkar ha samband. Om summan inte ärkänd när transaktionen utförs, skall institutet eller personen i frågabegära identifikation så snart summan har blivit känd och det harkonstaterats att gränsvärdet uppnåtts.
3. Med undantag från de föregående punkterna skall identifikations-
kravet inte gälla, i fråga om försäkringar som sådana försäkringsföretag
som avses i rådets direktiv 92/96/EEG av den 10 november 1992 om
samordning av lagar och andra författningar som avser direkt livförsä-kring (tredje livförsäkringsdirektivet) (*) har meddelat inom ramen förverksamhet som omfattas av det direktivet, när de periodiska premie-betalningarna eller premiebetalningar som skall ske ett visst år inteöverstiger 1 000 euro, och inte heller då en engångspremiebetalning görs
som uppgår till högst 2 500 euro. Om de periodiska premieinbetal-
ningarna eller premieinbetalningarna som skall ske ett visst år höjs så attde överskrider gränsvärdet 1 000 euro, skall identifikation krävas.
4. Medlemsstaterna får föreskriva att identifikationskravet inte skall
vara obligatoriskt i fråga om pensionsförsäkringar som grundar sig på ett1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 6
(*) EGT L 360, 9.12.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europa-
parlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27).
▼M1
anställningskontrakt eller den försäkrades yrkesverksamhet, under
förutsättning att försäkringsbrevet inte innehåller någon återköpsklausuloch inte får användas som säkerhet för lån.
5. Med undantag från de föregående punkterna skall identiteten
fastställas för samtliga kasinokunder då de köper eller säljer spelmarkertill ett värde av 1 000 euro eller mer.
6. Den skyldighet beträffande fastställandet av identitet som före-
skrivs i detta direktiv skall anses vara uppfylld av kasinon underkastade
statlig tillsyn om dessa registrerar och identifierar sina kunder redan då
dessa kommer in i lokalen, oavsett det antal spelmarker som köps.
7. I de fall då det råder osäkerhet om huruvida sådana kunder som
avses i föregående punkter agerar för egen räkning, samt i de fall då detstår klart att de inte agerar för egen räkning, skall de institut ochpersoner som omfattas av detta direktiv vidta rimliga åtgärder för att
skaffa sig upplysningar om den verkliga identiteten hos de personer för
vilkas räkning kunderna i fråga handlar.
8. De institut och personer som omfattas av detta direktiv skall
genomföra sådan identifikation även om transaktionsbeloppet är lägre änföreskrivet gränsvärde, närhelst det föreligger misstanke ompenningtvätt.
9. De institut och personer som omfattas av detta direktiv skall inte
vara skyldiga att genomföra identifikation enligt denna artikel omkunden är ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut som omfattas avdetta direktiv eller ett kreditinstitut eller ett finansiellt institut beläget iett tredje land som, enligt de berörda medlemsstaterna, föreskriver
skyldigheter som motsvarar dem som föreskrivs i detta direktiv.
10. Medlemsstaterna får föreskriva att identifikationskraven för
sådana transaktioner som avses i punkterna 3 och 4 skall ansestillgodosedda när det har klarlagts att betalningen skall ske från ett kontosom i enlighet med föreskrifterna i punkt 1 öppnats i kundens namn hosett kreditinstitut som omfattas av detta direktiv.
11. Medlemsstaterna skall under alla omständigheter se till att de
institut och personer som omfattas av detta direktiv vidtar särskilda ochlämpliga åtgärder som är nödvändiga för att bemöta den större risk förpenningtvätt som uppstår när affärsförbindelser upprättas eller entransaktion inleds med en kund som inte varit fysiskt närvarande föridentifikation (distanstransaktioner). Sådana åtgärder skall säkerställa att
kundens identitet fastställs, t.ex. genom krav på ytterligare skriftliga
bevis, genom att ytterligare åtgärder vidtas för att kontrollera ellerbestyrka de handlingar som tillhandahållits, genom krav på ettbekräftande intyg från ett institut som omfattas av detta direktiv ellerkrav på att den första betalningen i transaktionen skall utföras via ett
konto som har öppnats i kundens namn hos ett kreditinstitut som
omfattas av detta direktiv. I de rutiner för internkontroll som fastställs iartikel 11.1 skall särskild hänsyn tas till dessa åtgärder.
Artikel 4
Medlemsstaterna skall se till att ►
M1de institut och personer som
omfattas av detta direktiv ◄förvarar följande som bevismaterial i
eventuella undersökningar om tvättning av pengar:
— När det gäller identifikation skall en kopia av eller uppgifter om den
bevisning som krävts behållas i minst fem år efter det att
affärsförhållandet med kunden har upphört.
— När det gäller transaktioner skall uppgiftsunderlag och arkiv,
bestående av originaldokument eller sådana kopior som i enlighetmed gällande nationell lag får företes i domstolsförfaranden, behållasi minst fem år efter det att transaktionerna utförts.
Artikel 5
Medlemsstaterna skall se till att ►
M1de institut och personer som
omfattas av detta direktiv ◄med särskild uppmärksamhet granskar alla1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 7
▼B
▼B
transaktioner som de, med hänsyn till transaktionernas natur, bedömer
med särskilt stor sannolikhet kunna ha samband med tvättning avpengar.
Artikel 6
1. Medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som
omfattas av detta direktiv samt deras styrelseledamöter och anställdasamarbetar fullt ut med de myndigheter som har ansvar för att bekämpapenningtvätt
a) genom att självmant lämna dessa myndigheter uppgifter om alla
förhållanden som kan tyda på penningtvätt,
b) genom att på begäran av dessa myndigheter förse dem med alla
uppgifter som behövs, i enlighet med förfaranden som fastställs itillämplig lagstiftning.
2. De uppgifter som avses i punkt 1 skall lämnas vidare till de
myndigheter som har ansvar för att bekämpa penningtvätt i denmedlemsstat inom vars territorium det uppgiftslämnande institutet ärbeläget eller den uppgiftslämnande personen hör hemma. Uppgifternaskall normalt lämnas vidare av den person eller de personer sominstituten eller personerna utsett i enlighet med förfarandet i artikel
11.1 a.
3. När det gäller de notarier och oberoende jurister som avses i artikel
2a.5 får medlemsstaterna utse ett lämpligt självreglerande yrkesorgan tillden myndighet till vilken de uppgifter som avses i punkt 1 a skalllämnas, och i sådana fall skall medlemsstaterna fastställa lämpligaformer för samarbete mellan detta organ och de myndigheter som har
ansvar för att bekämpa penningtvätt.
Medlemsstaterna behöver inte tillämpa de krav som anges i punkt 1 på
notarier, oberoende jurister, revisorer och skatterådgivare när det gällersådan information som de har erhållit av någon av sina klienter eller somavser några av dessa klienter medan de bedömer klientens rättsligasituation eller då de försvarar eller företräder klienten i eller i fråga om
ett rättsligt förfarande, inklusive rådgivning beträffande inledande eller
undvikande av ett rättsligt förfarande, oberoende av om dennainformation har erhållits före, under eller efter ett sådant förfarande.
Artikel 7
Medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som omfattas av
detta direktiv, till dess de underrättat de myndigheter som avses i artikel6, avstår från att utföra sådana transaktioner som de vet har ellermisstänker ha samband med penningtvätt. Dessa myndigheter får, under
de förutsättningar som gäller enligt deras respektive nationella lagstift-
ning, ge instruktion om att transaktionen inte skall utföras. I de fall då ensådan transaktion misstänks föranleda penningtvätt och det inte ärmöjligt att på angivet sätt underlåta att utföra transaktionen ellerunderlåtenheten sannolikt motverkar försök att få tag i dem som gynnas
av en misstänkt transaktion för penningtvätt, skall de berörda instituten
och personerna i efterhand omedelbart underrätta myndigheterna.
Artikel 8
►
M11.◄►M1De institut och personer som omfattas av detta
direktiv◄samt deras styrelseledamöter och anställda får inte röja för
kunden i fråga eller för någon tredje person att upplysningar har lämnats
till myndigheterna i enlighet med artiklarna 6 och 7, eller att en
undersökning om tvättning av pengar genomförs.
2. Medlemsstaterna skall inte enligt detta direktiv vara skyldiga att
tillämpa bestämmelsen i punkt 1 med avseende på de yrken som anges iartikel 6.3 andra stycket.1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 8
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
Artikel 9
Om ett institut eller en person som omfattas av detta direktiv eller en
anställd eller en styrelseledamot i ett sådant institut eller i en sådan
person i god tro har röjt sådana uppgifter som avses i artiklarna 6 och 7för de myndigheter som har ansvar för att bekämpa penningtvätt, skalldetta inte innebära överträdelse av någon regel om tystnadsplikt somföljer av ett avtal eller av någon föreskrift i lag eller annan författning,
och inte föranleda ansvar i någon form för institutet eller personen eller
deras styrelseledamöter eller anställda.
Artikel 10
Medlemsstaterna skall se till att behöriga myndigheter, om de vid
inspektion av ►
M1de institut och personer som omfattas av detta
direktiv◄, eller på något annat sätt har upptäckt omständigheter som
skulle kunna utgöra bevis för tvättning av pengar, underrättar de
myndigheter som har att bekämpa tvättning av pengar.
Medlemsstaterna skall se till att tillsynsorgan som enligt bestämmelse i
lag eller annan författning skall övervaka aktiehandeln, valutahandeln
och den finansiella derivatmarknaden underrättar de myndigheter somhar att bekämpa penningtvätt om dessa tillsynsorgan upptäckeromständigheter som skulle kunna utgöra bevis för penningtvätt.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som
omfattas av detta direktiv
a) inför tillfredsställande rutiner för internkontroll och kommunikation
för att förebygga och förhindra transaktioner som har samband med
penningtvätt,
b) vidtar lämpliga åtgärder så att deras anställda får kännedom om
bestämmelserna i detta direktiv. Bland annat skall de berörda
anställda delta i särskilda utbildningsprogram som är avsedda att
hjälpa dem att känna igen transaktioner som kan ha samband medpenningtvätt samt ge dem vägledning om hur de skall handla i sådanafall.
Om en fysisk person som omfattas av någon av punkterna 3–7 i artikel
2a bedriver sin yrkesverksamhet som anställd hos en juridisk personskall skyldigheterna enligt artikel 11 gälla den juridiska personen ochinte den fysiska personen.
2. Medlemsstaterna skall se till att de institut och personer som
omfattas av detta direktiv har tillgång till aktuell information om
tillvägagångssätt vid penningtvätt och om uppgifter som gör det möjligtatt upptäcka misstänkta transaktioner.
Artikel 12
Medlemsstaterna skall se till att bestämmelserna i detta direktiv
utvidgas, helt eller delvis, till att omfatta andra yrkesgrupper ochföretagskategorier än ►
M1de institut och personer som avses i artikel
2a◄, då den verksamhet som bedrivs är särskilt ägnad att utnyttjas för
tvättning av pengar.
Artikel 13
1. En kontaktkommitté (i fortsättningen kallad kommittén) skall
bildas under kommissionen. Den skall ha till uppgift
a) att, såvitt det är förenligt med artiklarna 169 och 170 i fördraget,
underlätta ett samordnat genomförande av detta direktiv genomregelbundet samråd om alla praktiska problem som uppkommer viddess tillämpning och där ett åsiktsutbyte bedöms vara av värde,1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 9
▼B
▼M1
▼B
▼B
b) att underlätta samråd mellan medlemsstaterna om sådana strängare
eller ytterligare villkor och skyldigheter som de får föreskrivanationellt,
c) att vid behov rekommendera kommissionen tillägg eller ändringar i
detta direktiv, eller jämkningar som bedöms nödvändiga, särskilt föratt samordna verkningarna av artikel 12,
d) att undersöka om en viss yrkesgrupp eller företagskategori bör
omfattas av artikel 12, när det klarlagts att en sådan yrkesgrupp ellerföretagskategori har utnyttjats i en medlemsstat för tvättning avpengar.
2. Det skall inte ingå i kommitténs uppgifter att bedöma skälen för
beslut som behöriga myndigheter fattat i enskilda fall.
3. Kommittén skall bestå av personer som utsetts av medlemsstaterna
och av företrädare för kommissionen. Ett sekretariat skall tillhandahållas
av kommissionen. En företrädare för kommissionen skall varaordförande. Kommittén skall sammankallas av ordföranden antingenpå dennes eget initiativ eller på begäran av delegationen för enmedlemsstat.
Artikel 14
Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som behövs för fullständig
tillämpning av alla bestämmelser i detta direktiv och skall särskilt
föreskriva vilka påföljder som skall gälla vid överträdelse av regler som
antagits på grund av detta direktiv.
Artikel 15
Medlemsstaterna får till hinder för tvättning av pengar införa eller
behålla strängare regler inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar
som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1993.
2. När en medlemsstat antar sådana bestämmelser, skall dessa
innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådanhänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis-ningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.
3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 17
Kommissionen skall ett år efter den 1 januari 1993 och därefter närhelst
det är påkallat och minst vart tredje år upprätta en rapport omgenomförandet av detta direktiv, vilken skall överlämnas till Europa-parlamentet och rådet.
Artikel 18
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1991L0308 — SV — 28.12.2001 — 001.001 — 10