2007R1528 — SV — 09.12.2008 — 001.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:









▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1528/2007

av den 20 december 2007

om tillämpning av de ordningar som ska tillämpas på produkter med ursprung i vissa stater som ingår i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) enligt avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts







EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 133, med beaktande av kommissionens förslag, och av följande skäl: (1) Enligt partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 ( 1 ) (nedan kallat ”AVS–EG-partnerskapsavtalet”) ska avtalen om ekonomiskt partnerskap träda i kraft senast den 1 januari 2008. (2) Enligt AVS–EG-partnerskapsavtalet ska handelsordningarna i bilaga V till avtalet bibehållas fram till den 31 december 2007. (3) Gemenskapen har sedan 2002 förhandlat om avtal om ekonomiskt partnerskap med gruppen av stater i AVS-området fördelad på sex regioner omfattande Västindien, Centralafrika, östra och södra Afrika, länderna i Stillahavsområdet, Södra Afrikas utvecklingsgemenskap och västra Afrika. Sådana avtal om ekonomiskt partnerskap kommer att vara förenliga med skyldigheterna enligt WTO, stödja regional integration och främja en gradvis integration av AVS-ekonomierna i det regelbaserade världshandelssystemet och på så sätt främja deras hållbara utveckling och bidra till de övergripande insatserna för att utrota fattigdom och förbättra levnadsvillkoren i AVS-länderna. I ett första skede skulle förhandlingarna kunna slutföras om avtal som leder till att avtal om ekonomiskt partnerskap upprättas åtminstone för system för varor som är förenliga med WTO:s bestämmelser och som snarast möjligt därefter ska kompletteras med fullständiga avtal om ekonomiskt partnerskap som är förenliga med processer för regional ekonomisk och politisk integration. (4) I de avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts, för vilka förhandlingarna har slutförts, sägs det att parterna får vidta åtgärder för att i den mån det är möjligt börja tillämpa avtalet redan före perioden för tillfällig ömsesidig tillämpning. Det är lämpligt att vidta åtgärder för att tillämpa avtalen på grundval av dessa bestämmelser. (5) Ordningarna i denna förordning kommer efter behov att ändras i enlighet med avtalen om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts, när dessa har signerats och slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget, och har trätt i kraft. Ordningarna ska i sin helhet eller delvis upphävas om dessa avtal inte träder i kraft inom rimlig tid, i enlighet med Wienkonventionen om traktaträtten. (6) För import till gemenskapen bör ordningarna i avtalen om ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts, ge tillträde utan tullar eller tullkvoter för alla produkter utom vapen. För dessa ordningar gäller dock övergångsperioder och övergångsordningar för vissa känsliga produkter och särskilda ordningar för de franska utomeuropeiska departementen. Med hänsyn till den särskilda situationen i Sydafrika bör kommer produkter med ursprung i Sydafrika även fortsättningsvis omfattas av de relevanta bestämmelserna i avtalet om handel, utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan och Republiken Sydafrika, å andra sidan ( 2 ) (nedan kallat ”avtalet om handel, utveckling och samarbete”), fram till dess att ett avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal mellan gemenskapen och Sydafrika, eller som leder till att ett sådana partnerskapsavtal sluts, träder i kraft. (7) De minst utvecklade länder som också är AVS-stater bör hellre grunda sina framtida relationer med gemenskapen på ekonomiska partnerskapsavtal än på den särskilda ordningen för de minst utvecklade länderna i rådets förordning (EG) nr 980/2005 av den 27 juni 2005 om tillämpning av Allmänna preferenssystemet ( 3 ). För att underlätta denna utveckling bör de länder som har slutfört förhandlingar om avtal om ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts, och som kan omfattas av ordningarna i denna förordning, under en begränsad tidsperiod få möjlighet att utnyttja den särskilda ordningen för de minst utvecklade länderna enligt förordning (EG) nr 980/2005, när det gäller de produkter för vilka övergångsordningarna i den här förordningen är mindre gynnsamma. (8) Ursprungsreglerna för import enligt denna förordning bör under en övergångsperiod vara de regler som fastställs i bilaga II till denna förordning. Dessa ursprungsregler bör ersättas av motsvarande regler som bifogas eventuella avtal med de regioner eller stater som är förtecknade i bilaga I, när det avtalet antingen börjar tillämpas provisoriskt eller när det träder i kraft, beroende på vilket datum som infaller först. (9) Det måste vara möjligt att tillfälligt upphäva ordningarna i denna förordning vid bristande administrativt samarbete, oegentligheter eller bedrägerier. När en medlemsstat underrättar kommissionen om ett eventuellt bedrägeri eller bristande administrativt samarbete bör tillämplig gemenskapslagstiftning gälla, särskilt rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen ( 4 ). (10) I denna förordning bör det fastställas övergångsordningar för socker och ris, samt särskilda övergångsmekanismer för skyddsåtgärder och kontroll som ska tillämpas när övergångsordningarna upphört att gälla. (11) När det gäller övergångsordningarna för socker kommer protokoll 3 om AVS-socker, som åtföljer bilaga V till AVS–EG-partnerskapsavtalet, enligt rådets beslut 2007/627/EG ( 5 ) att upphöra att gälla den 1 oktober 2009. (12) När protokoll 3 om AVS-socker upphört att gälla bör det med tanke på sockermarknadens särskilda känslighet antas övergångsåtgärder för denna produkt. Samtidigt bör särskilda övergångsåtgärder i form av kontroll- och skyddsåtgärder antas för vissa bearbetade jordbruksprodukter med potentiellt hög sockerhalt, som skulle kunna bli föremål för handel som syftar till att kringgå de särskilda övergångsskyddsåtgärderna för import av socker till gemenskapen. (13) Det finns också anledning att anta allmänna skyddsåtgärder för de produkter som omfattas av denna förordning. (14) Med hänsyn till jordbruksprodukternas särskilda känslighet bör det vara möjligt att anta bilaterala skyddsåtgärder om importen orsakar eller riskerar att orsaka störningar på marknaderna för sådana produkter eller störningar i de mekanismer som reglerar dessa marknader. (15) I enlighet med artikel 299.2 i fördraget bör det i all gemenskapspolitik tas hänsyn till den särskilda strukturella, sociala och ekonomiska situationen i gemenskapens yttersta randområden, särskilt när det gäller tull- och handelspolitiken. (16) Det bör därför tas särskild hänsyn både till jordbruksprodukternas känslighet, särskilt i fråga om socker, och till de yttersta randområdenas särskilda sårbarhet och intressen när reglerna fastställs för effektiv tillämpning av bilaterala skyddsåtgärder. (17) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter ( 6 ). (18) I och med denna förordning måste de gällande förordningar som antagits i anslutning till bilaga V till AVS–EG-partnerskapsavtalet upphävas, nämligen rådets förordning (EG) nr 2285/2002 av den 10 december 2002 om de skyddsåtgärder som föreskrivs i AVS–EG-partnerskapsavtalet ( 7 ), rådets förordning (EG) nr 2286/2002 av den 10 december 2002 om ordningar för jordbruksprodukter och varor som framställs genom bearbetning av jordbruksprodukter med ursprung i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS-staterna) ( 8 ) samt artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 1964/2005 av den 29 november 2005 om tullsatser för bananer ( 9 ). Därmed blir alla tillämpningsföreskrifter som grundar sig på de bestämmelserna obsoleta. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







KAPITEL I

INNEHÅLL, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH MARKNADSTILLTRÄDE

Artikel 1

Syfte

Genom denna förordning genomförs de ordningar som ska tillämpas på produkter med ursprung i vissa stater som ingår i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) enligt avtal om ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning ska tillämpas på produkter med ursprung i de regioner och stater som förtecknas i bilaga I.

2. Rådet ska, med kvalificerad majoritet och på förslag av kommissionen, ändra bilaga I genom att lägga till regioner och stater från AVS-gruppen av stater som har slutfört förhandlingar om ett avtal mellan gemenskapen och regionen eller staten som åtminstone uppfyller kraven i artikel XXIV i GATT 1994.

3. En sådan stat eller region ska finnas kvar i bilaga I om inte rådet, med kvalificerad majoritet och på förslag av kommissionen, ändrar bilaga I så att en stat eller region stryks ur bilagan, särskilt i de fall då

a) regionen eller staten tillkännager att den inte har för avsikt att ratificera ett avtal som ger den rätt att ingå i bilaga I,

b) ratificering av ett avtal som gett regionen eller staten rätt att ingå i bilaga I inte har skett inom rimlig tid, så att avtalets ikraftträdande otillbörligen har fördröjts, eller

c) avtalet sägs upp eller regionen eller staten avsäger sig sina avtalsenliga rättigheter och skyldigheter samtidigt som avtalet i övrigt fortsätter att gälla.

Artikel 3

Marknadstillträde

1. Om inte annat följer av artiklarna 6, 7 och 8 ska importtullarna avskaffas på alla de produkter i kapitlen 1–97, med undantag av kapitel 93, i det harmoniserade systemet som har sitt ursprung i en region eller stat som är förtecknad i bilaga I. Avskaffandet ska omfattas av de övergångsåtgärder i form av skydds- och kontrollåtgärder som anges i artiklarna 9 och 10 och den allmänna skyddsmekanism som anges i artiklarna 11–22.

2. När det gäller produkter i kapitel 93 i det harmoniserade systemet med ursprung i regioner och stater som förtecknas i bilaga I ska de gällande tullarna för mest gynnad nation vara kvar.

3. Utan hinder av artikel 3.2 i förordning (EG) nr 980/2005 ska produkter med ursprung i de minst utvecklade länder som förtecknas i bilaga I till den förordningen och som är upptagna i bilaga I till den här förordningen både omfattas av ordningarna enligt den här förordningen och även fortsättningsvis av förmånerna enligt förordning (EG) nr 980/2005 för produkter

a) med HS-nummer 1006 med undantag av undernummer 1006 10 10 till och med den 31 december 2009, och

b) med HS-nummer 1701 till och med den 30 september 2009.

4. Punkt 1 i den här artikeln och artiklarna 6, 7 och 8 ska inte tillämpas på produkter med ursprung i Sydafrika. De produkterna ska omfattas av relevanta bestämmelser i avtalet om handel, utveckling och samarbete. I enlighet med det förfarande som anges i artikel 24.3 ska till denna förordning fogas en bilaga där den ordning fastställs som ska tillämpas på produkter med ursprung i Sydafrika när relevanta handelsbestämmelser i avtalet om handel, utveckling och samarbete har ersatts med bestämmelserna i ett avtal om att sluta ett ekonomiskt partnerskapsavtal eller som leder till att ett sådant partnerskapsavtal sluts.

5. Punkt 1 ska inte tillämpas på produkter med KN-nummer 0803 00 19 och med ursprung i en region eller stat som är upptagen i bilaga I vilka övergått till fri omsättning i gemenskapens yttersta randområden före den 1 januari 2018. Punkt 1 i denna artikel och artikel 7 ska inte tillämpas på produkter med KN-nummer 1701 med ursprung i en region eller stat som är upptagen i bilaga I vilka övergått till fri omsättning i de franska utomeuropeiska departementen före den 1 januari 2018. Dessa perioder ska förlängas till den 1 januari 2028, om inte annat avtalas mellan parterna i berördaavtal. Kommissionen ska genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning underrätta berörda parter om denna bestämmelse upphävs.







KAPITEL II

URSPRUNGSREGLER OCH ADMINISTRATIVT SAMARBETE

Artikel 4

Ursprungsregler

1. Ursprungsreglerna i bilaga II ska tillämpas för att fastställa om en produkt har sitt ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I.

2. Ursprungsreglerna i bilaga II ska i varje enskilt fall ersättas av de ursprungsregler som bifogas ett avtal med de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I, antingen när avtalet börjar tillämpas tillfälligt eller när det träder i kraft, beroende på vilket datum som infaller först. Kommissionen ska informera aktörerna genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning. I tillkännagivandet ska det anges vilken dag avtalet börjar tillämpas tillfälligt eller träder i kraft, varvid även avtalets ursprungsregler ska börja tillämpas på de produkter med ursprung i de regioner eller stater som är förtecknade i bilagan.

3. Kommissionen ska, biträdd av den tullkodexkommitté som inrättats genom rådets förordning (EEG) nr 2913/92av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen ( 10 ), övervaka genomförandet och tillämpningen av bestämmelserna i bilaga II. Tekniska ändringar och beslut om förvaltningen av bilaga II får antas i enlighet med förfarandet i artiklarna 247 och 247a i förordning (EG) nr 2913/92.

Artikel 5

Administrativt samarbete

1. Om kommissionen på grundval av objektiv information har konstaterat bristande administrativt samarbete och/eller oegentligheter eller bedrägerier får kommissionen tillfälligt upphäva tullfriheten enligt artiklarna 3, 6 och 7 (nedan kallat ”den relevanta behandlingen”) i enlighet med den här artikeln.

2. Vid tillämpningen av denna artikel ska med bristande administrativt samarbete avses bl.a. följande:

a) Att skyldigheten att kontrollera den berörda produktens eller de berörda produkternas ursprungsstatus åsidosätts upprepade gånger.

b) Att kontroll i efterhand av ursprungsintyg eller meddelande av kontrollresultaten upprepade gånger nekas eller otillbörligen fördröjs.

c) Upprepad vägran eller otillbörligt dröjsmål med att ge tillstånd till att inom ramen för det administrativa samarbetet på plats kontrollera att handlingar är äkta eller att sådana uppgifter är korrekta som är av betydelse för medgivandet av den relevanta behandlingen.

Vid tillämpning av denna artikel får det fastställas att oegentligheter eller bedrägeri föreligger bl.a. om varuimporten snabbt och utan tillfredsställande förklaring ökar så, att den överstiger den berörda regionens eller statens normala produktionsnivå och exportkapacitet.

3. Om kommissionen på grundval av information som tillhandahålls av en medlemsstat eller på eget initiativ konstaterar att de villkor som fastställs i punkterna 1 och 2 är uppfyllda, får den relevanta behandlingen upphävas i enlighet med förfarandet i artikel 24.2, om kommissionen först har

a) underrättat den kommitté som anges i artikel 24,

b) meddelat regionen eller staten i enlighet med eventuella förfaranden som ska tillämpas mellan gemenskapen och ifrågavarande stat eller region, och

c) i Europeiska unionens officiella tidning offentliggjort ett tillkännagivande av att bristande administrativt samarbete eller oegentligheter eller bedrägerier har konstaterats.

4. Tidsperioden för upphävanden enligt denna artikel ska begränsas till vad som är nödvändigt för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen. Den får inte överstiga sex månader men får förnyas. Vid slutet av den perioden ska kommissionen besluta att antingen avsluta det tillfälliga upphävandet efter att ha informerat den kommitté som anges i artikel 24, eller att förlänga upphävandet i enlighet med förfarandet i punkt 3 i den här artikeln.

5. Förfarandena för tillfälligt upphävande i punkterna 2–4 ska i varje enskilt fall ersättas av förfarandena enligt avtal med regionerna eller staterna i bilaga I, antingen när avtalet börjat tillämpas tillfälligt eller när det träder i kraft, beroende på vilket datum som infaller först. Kommissionen ska genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning underrätta aktörerna om detta. I tillkännagivandet ska det datum anges då avtalet tillfälligt börjar tillämpas eller då det träder i kraft, vilket ska vara den tidpunkt då förfarandena för tillfälligt upphävande i avtalet ska börja tillämpas på de produkter som omfattas av denna förordning.

6. För att tillämpa det tillfälliga upphävandet enligt ett avtal med en region eller stat i bilaga I ska kommissionen utan otillbörligt dröjsmål

a) underrätta kommittén i artikel 24 om att bristande samarbete, oegentligheter eller bedrägerier har konstaterats, och

b) i Europeiska unionens officiella tidning tillkännage att bristande samarbete, oegentligheter eller bedrägerier har konstaterats.

Beslutet om att upphäva den relevanta behandlingen ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 24.2.







KAPITEL III

ÖVERGÅNGSORDNINGAR







AVSNITT 1

Ris

Artikel 6

Tullkvoter med nolltullsats och avskaffande av tullar

1. Importtullarna på produkter med HS-nummer 1006 ska avskaffas från och med den 1 januari 2010, med undantag för importtullarna på produkter med undernummer 1006 10 10, som ska avskaffas från och med den 1 januari 2008.

2. Följande tullkvoter med nolltullsats ska öppnas för produkter med HS-nummer 1006, utom undernummer 1006 10 10, med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I och som ingår i Cariforum-området.

a) 187 000 ton rårisekvivalent under perioden från och med den 1 januari 2008 till och med den 31 december 2008,

b) 250 000 ton rårisekvivalent under perioden från och med den1 januari 2009 till och med den 31 december 2009.

3. Tillämpningsföreskrifter för tullkvoterna i punkt 2 ska fastställas i enlighet med de förfaranden som anges i artiklarna 13 och 26.2 i förordning (EG) nr 1785/2003 av den 29 september 2003 om den gemensamma organisationen av marknaden för ris ( 11 ).







AVSNITT 2

Socker

Artikel 7

Tullkvoter med nolltullsats och avskaffande av tullar

1. Importtullarna på produkter med HS-nummer 1701 ska avskaffas från och med den 1 oktober 2009.

2. Förutom de tullkvoter som öppnats och förvaltas i enlighet med artikel 28 i rådets förordning (EG) nr 318/2006 av den 20 februari 2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker ( 12 ) ska följande tullkvoter öppnas för produkter med nummer 1701 under perioden från och med den 1 oktober 2008 till och med den 30 september 2009.

a) 150 000 ton vitsockerekvivalent med nolltullsats, förbehållet produkter med ursprung i de minst utvecklade länderna enligt förteckningen i bilaga I till förordning (EG) nr 980/2005 och som är upptagna i bilaga I. Denna tullkvot ska fördelas mellan regionerna efter kvantiteter som ska fastställas i överensstämmelse med de avtal som ger regionerna eller staterna rätt att ingå i bilaga I, och

b) 80 000 ton vitsockerekvivalent med nolltullsats, förbehållet produkter med ursprung i regioner och stater som inte ingår i eller utgör de minst utvecklade länderna och som är upptagna i bilaga I. Denna tullkvot ska fördelas mellan regionerna efter kvantiteter som ska fastställas i överensstämmelse med de avtal som ger regionerna eller staterna rätt att ingå i bilaga I.

3. Artikel 30 i förordning (EG) nr 318/2006 ska tillämpas på import inom de tullkvoter som avses i föregående punkt.

4. Tillämpningsföreskrifter för fördelning på regioner och tillämpning av tullkvoterna enligt denna artikel ska antas i enlighet med de förfaranden som anges i artikel 39.2 i förordning (EG) nr 318/2006.

Artikel 8

Övergångsordning

För perioden från och med den 1 oktober 2009 till och med den 30 september 2012 ska artikel 7.1 inte tillämpas på import av produkter med HS-nummer 1701 om inte importören förbinder sig att upphandla dessa produkter till ett pris på minst 90 % av referenspriset (cif) i artikel 3 i förordning (EG) nr 318/2006 för ifrågavarande regleringsår.

Artikel 9

Övergångsskyddsmekanism för socker

1. För perioden från och med den 1 oktober 2009 till och med den 30 september 2015 får behandling som enligt artikel 7.1 beviljats för import av produkter med HS-nummer 1701 med ursprung i regioner eller stater som förtecknas i bilaga I och som inte ingår i eller utgör de minst utvecklade länder som förtecknas i bilaga I till förordning (EG) nr 980/2005 upphävas om

a) importen från regioner eller stater som ingår i eller utgör AVS-stater men inte de minst utvecklade länder som förtecknas i bilaga I till förordning (EG) nr 980/2005, överstiger följande kvantiteter i) 1,38 miljoner ton regleringsåret 2009/2010, ii) 1,45 miljoner ton regleringsåret 2010/2011, iii) 1,6 miljoner ton regleringsåren 2011/2012–2014/2015, och

b) importen från alla AVS-stater överstiger 3,5 miljoner ton.

2. Kvantiteterna i punkt 1 a får fördelas på regioner.

3. Under den period som avses i punkt 1 ska importlicens krävas för import av produkter med HS-nummer 1701 och med ursprung i de stater som förtecknas i bilaga I.

4. Upphävandet av behandling som beviljats enligt artikel 7.1 ska upphöra vid utgången av det regleringsår då behandlingen upphävdes.

5. Tillämpningsföreskrifter för fördelning av kvantiteter enligt punkt 1 och för förvaltning av systemet i punkterna 1, 3 och 4 i den här artikeln samt beslut om upphävande ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 39.2 i förordning (EG) nr 318/2006.

Artikel 10

Övergångsmekanismer för övervakning

1. Under perioden från och med den 1 januari 2008 till och med den 30 september 2015 ska import av produkter med KN-nummer 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 och 2106 90 98 och med ursprung i regioner eller stater som förtecknas i bilaga I omfattas av de övervakningsmekanismer som föreskrivs i artikel 308d i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen ( 13 ).

2. På grundval av denna övervakning ska kommissionen kontrollera om det föreligger en kumulativ ökning av importen av en eller flera av dessa produkter med ursprung i en viss region, med mer än 20 % av volymen under en sammanhängande period på tolv månader, jämfört med den genomsnittliga årliga importen under de tre föregående tolvmånadersperioderna.

3. Om den nivå som anges i punkt 2 uppnås ska kommissionen för denna import analysera handelsmönstret, det ekonomiska berättigandet och sockerhalten. Om kommissionen konstaterar att importen syftar till att kringgå de tullkvoter, de övergångsordningar och den särskilda skyddsmekanism som avses i artiklarna 7, 8 och 9 får kommissionen upphäva tillämpningen av artikel 3.1 på import av produkter med KN-nummer 1704 90 99, 1806 10 30, 1806 10 90, 2106 90 59 och 2106 90 98 och ursprung i regioner eller stater som förtecknas i bilaga I vilka inte tillhör de minst utvecklade länder som förtecknas i bilaga I till förordning (EG) nr 980/2005, fram till utgången av det berörda regleringsåret.

4. Tillämpningsföreskrifter för förvaltandet av detta system och beslut om upphävande ska antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 16 i rådets förordning (EG) nr 3448/93 av den 6 december 1993 om systemet för handeln med vissa varor som framställs genom bearbetning av jordbruksprodukter ( 14 ).







KAPITEL IV

ALLMÄNNA SKYDDSBESTÄMMELSER

Artikel 11

Definitioner

I detta kapitel avses med

a) gemenskapsindustrin: alla gemenskapsproducenter av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag inom gemenskapens territorium eller de gemenskapsproducenter vars sammanlagda tillverkning av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag utgör en övervägande del av gemenskapens totala tillverkning av dessa produkter,

b) allvarlig skada: en betydande allmän försämring för gemenskapens producenter,

c) hot om allvarlig skada: allvarlig skada som är tydligt förestående,

d) störningar: störningar i en sektor eller bransch,

e) hot om störningar: störningar som är tydligt förestående.

Artikel 12

Principer

1. En skyddsåtgärd får införas i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel om produkter med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I importeras till gemenskapen i sådana ökade kvantiteter och under sådana förhållanden att det får eller riskerar att få någon av följande följder

a) allvarlig skada för gemenskapsindustrin,

b) störningar i en sektor av ekonomin, särskilt om dessa störningar orsakar betydande samhällsproblem eller svårigheter som skulle kunna leda till en allvarlig försämring av den ekonomiska situationen i gemenskapen, eller

c) störningar på marknaden för jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till WTO-avtalet om jordbruk eller i mekanismer som reglerar denna marknad.

2. Om produkter med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I importeras till gemenskapen i sådana ökade kvantiteter och under sådana förhållanden att det uppstår störningar eller hot om störningar i ett eller flera av gemenskapens yttersta randområden, får en skyddsåtgärd införas i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel.

Artikel 13

Fastställande av villkoren för införande av skyddsåtgärder

1. För fastställande av om allvarlig skada eller hot om allvarlig skada föreligger ska bland annat följande faktorer beaktas:

a) Importvolymen, särskilt om den har ökat markant, antingen i absoluta tal eller i relation till gemenskapens produktion eller konsumtion.

b) Importpriserna, särskilt om ett avsevärt lägre pris erbjuds jämfört med priset på samma slags produkt inom gemenskapen.

c) Konsekvenserna för gemenskapsproducenter som de visar sig genom tendenser i ekonomiska faktorer som produktion, kapacitetsutnyttjande, lager, försäljning, marknadsandelar, prissänkningar eller uteblivna prishöjningar som normalt skulle ha ägt rum, vinster, avkastning på sysselsatt kapital, kassaflöden och sysselsättning.

d) Andra faktorer än importutvecklingen som orsakar skada eller kan ha orsakat skada för de berörda producenterna i gemenskapen.

2. Fastställandet av om störningar eller hot om störningar föreligger ska grunda sig på objektiva omständigheter, bland annat följande:

a) Ökningen i importvolymen i absoluta tal eller i förhållande till gemenskapsproduktionen och importen från andra källor och

b) effekterna av denna import på priserna eller

c) effekterna av denna import på gemenskapsindustrins eller berörda ekonomiska sektors situation, bland annat i fråga om försäljning, produktion, den ekonomiska situationen och sysselsättningen.

3. För fastställande av om importen sker under sådana förhållanden att den orsakar störningar eller hot om störningar på marknaden för jordbruksprodukter eller de mekanismer som reglerar denna marknad, bland annat förordningarna om gemensam organisation av marknaden, ska alla relevanta objektiva omständigheter beaktas, däribland en eller flera av följande:

a) Importvolymen jämfört med nivåerna under tidigare kalenderår eller regleringsår beroende på vilket som tillämpas, intern produktion och konsumtion samt framtida nivåer som planeras i enlighet med reformen av den gemensamma organisationen av marknaderna.

b) Nivån på de interna priserna jämfört med referens- eller riktpriserna, om detta är tillämpligt, och i annat fall jämfört med de genomsnittliga interna marknadspriserna under samma period eller tidigare regleringsår.

c) Från och med den 1 oktober 2015, på marknaderna för produkter med HS-nummer 1701, situationer där det genomsnittliga priset på vitt socker på gemenskapsmarknaden under en sammanhängande tvåmånadersperiod faller under 80 % av det genomsnittliga priset på vitt socker på gemenskapsmarknaden under det föregående regleringsåret.

4. För fastställande av om villkoren i punkterna 1, 2 och 3 är uppfyllda för gemenskapens yttersta randområden ska analyserna begränsas till berörda yttersta randområdes eller randområdens territorium. Särskild uppmärksamhet ska ägnas den lokala industrins storlek, dess ekonomiska situation och sysselsättningen.

Artikel 14

Inledande av förfaranden

1. En undersökning ska, på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens eget initiativ, inledas om det är uppenbart för kommissionen att det föreligger tillräcklig bevisning för att motivera att en undersökning inleds.

2. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om tendenserna i importen från någon av de regioner eller stater som avses i bilaga I förefaller att påkalla skyddsåtgärder. Dessa underrättelser ska omfatta tillgängliga bevis enligt kriterierna i artikel 13. Kommissionen ska inom tre arbetsdagar vidarebefordra dessa underrättelser till alla medlemsstater.

3. Samråd med medlemsstaterna ska hållas inom åtta arbetsdagar från det att kommissionen har sänt informationen till medlemsstaterna i enlighet med punkt 2. Om det efter samrådet är uppenbart att bevisningen räcker till för att motivera att ett förfarande inleds, ska kommissionen tillkännage detta i Europeiska unionens officiella tidning. Förfarandet ska inledas inom en månad efter mottagandet av medlemsstatens underrättelse.

4. Om kommissionen efter samråd med medlemsstaterna anser att omständigheterna enligt artikel 12 föreligger, ska kommissionen omedelbart underrätta de berörda regioner eller stater som är upptagna i bilaga I om sin avsikt att inleda en undersökning. Underrättelsen kan åtföljas av en kallelse till samråd för att klargöra situationen och nå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

Artikel 15

Undersökningen

1. När förfarandet inletts ska kommissionen påbörja en undersökning.

2. Kommissionen får begära att medlemsstaterna förser den med uppgifter, och medlemsstaterna ska i så fall vidta alla nödvändiga åtgärder för att efterkomma kommissionens begäran. Om dessa uppgifter är av allmänt intresse eller om en medlemsstat begär det, ska kommissionen vidarebefordra uppgifterna till alla medlemsstater förutsatt att uppgifterna inte är konfidentiella; om så är fallet ska kommissionen vidarebefordra en icke-konfidentiell sammanfattning.

3. Om en undersökning begränsar sig till ett av de yttersta randområdena får kommissionen genom den berörda medlemsstaten be de behöriga lokala myndigheterna förse den med de uppgifter som avses i punkt 2.

4. Undersökningen ska alltid när så är möjligt slutföras inom sex månader efter det att den inleddes. Om exceptionella omständigheter föreligger får denna frist förlängas med ytterligare tre månader.

Artikel 16

Införande av provisoriska skyddsåtgärder

1. Under kritiska omständigheter där ett dröjsmål skulle orsaka skada som skulle vara svår att avhjälpa, ska provisoriska skyddsåtgärder tillämpas sedan det preliminärt fastställts att någon eller några av omständigheterna i artikel 12 föreligger. Kommissionen ska införa de provisoriska åtgärderna efter samråd med medlemsstaterna eller, i ytterst brådskande fall, efter att ha informerat medlemsstaterna. I det senare fallet ska samråd äga rum senast tio dagar efter det att kommissionen underrättat medlemsstaterna om de åtgärder som vidtagits.

2. Med hänsyn till den särskilda situationen i de yttersta randområdena och deras känslighet för varje kraftig ökning av importen ska provisoriska skyddsåtgärder tillgripas i förfaranden som gäller dessa områden, om det preliminärt har fastställts att importen har ökat. Kommissionen ska då underrätta medlemsstaterna efter det att åtgärderna har vidtagits, och samråd ska äga rum inom tio dagar efter det att medlemsstaterna underrättats om kommissionens åtgärder.

3. Om en medlemsstat begär att kommissionen ska vidta omedelbara åtgärder och om villkoren i punkt 1 eller 2 är uppfyllda, ska kommissionen fatta ett beslut inom fem arbetsdagar efter mottagandet av begäran.

4. Kommissionen ska genast underrätta rådet och medlemsstaterna om alla beslut som fattas enligt punkterna 1, 2 och 3. Rådet får med kvalificerad majoritet fatta ett annat beslut inom en månad efter underrättelsen från kommissionen i enlighet med denna punkt.

5. Provisoriska åtgärder kan bestå i en ökning av tullen på den berörda produkten upp till nivån för den tull som gäller för andra WTO-medlemmar eller tullkvoter.

6. Provisoriska åtgärder får gälla under högst 180 dagar. Om de provisoriska åtgärderna är begränsade till de yttersta randområdena, får de gälla under högst 200 dagar.

7. Om de provisoriska skyddsåtgärderna hävs därför att undersökningen visar att de villkor som fastställs i artiklarna 12 och 13 inte är uppfyllda, ska den eventuella tull som tagits ut till följd av de provisoriska åtgärderna automatiskt återbetalas.

Artikel 17

Avslutande av en undersökning och ett förfarande utan åtgärder

Om bilaterala skyddsåtgärder konstateras vara onödiga och om den rådgivande kommitté som avses i artikel 21 inte har några invändningar, ska undersökningen och förfarandet avslutas genom ett beslut av kommissionen. I alla andra fall ska kommissionen omedelbart överlämna en rapport till rådet om resultatet av samrådet tillsammans med ett förslag till rådsförordning om att förfarandet ska avslutas. Förfarandet ska anses vara avslutat om rådet inte inom en månad med kvalificerad majoritet har beslutat något annat.

Artikel 18

Införande av slutgiltiga åtgärder

1. Om det av de fakta som slutligen konstateras framgår att omständigheterna i artikel 12 verkligen föreligger, ska kommissionen begära samråd med den berörda regionen eller staten, vilket ska genomföras inom de institutionella ramar som fastlagts i de relevanta avtal som ger regionen eller staten rätt att tas upp i bilaga I, för att försöka nå en ömsesidigt godtagbar lösning.

2. Om samrådet i punkt 1 inte leder fram till en ömsesidigt tillfredsställande lösning inom trettio dagar efter det att frågan har anmälts till den berörda regionen eller staten, ska ett beslut om att införa slutgiltiga bilaterala skyddsåtgärder fattas av kommissionen i samråd med medlemsstaterna inom tjugo arbetsdagar efter samrådstidens utgång.

3. Alla beslut som kommissionen fattar enligt denna artikel ska meddelas rådet och medlemsstaterna. Varje medlemsstat får hänskjuta beslutet till rådet inom tio arbetsdagar efter dagen för meddelandet.

4. Om en medlemsstat hänskjuter kommissionens beslut till rådet, får rådet med kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva beslutet. Om rådet inte har fattat något beslut inom en månad efter frågans hänskjutande, ska kommissionens beslut anses bekräftat.

5. Slutgiltiga åtgärder kan vara

— ett upphävande av en tidigare sänkning av importtullen för den berörda produkten med ursprung i den berörda staten eller regionen,

— en höjning av tullen på den berörda produkten upp till en nivå som inte överstiger den tull som tillämpas på andra WTO-medlemmar,

— en tullkvot.

6. För en och samma produkt från samma region eller stat får en bilateral skyddsåtgärd inte tillämpas förrän tidigast ett år efter det att en tidigare tillämpad sådan åtgärd har upphört eller avskaffats.

Artikel 19

Varaktighet och översyn av skyddsåtgärder

1. En skyddsåtgärd ska vara i kraft endast så länge som det krävs för att förhindra eller avhjälpa den allvarliga skadan eller störningen. Tidsperioden får inte överstiga två år, såvida den inte förlängs med stöd av punkt 2. Om åtgärden är begränsad till en eller flera av gemenskapens yttersta randområden får tiden för tillämpning av åtgärden inte överstiga fyra år.

2. Den ursprungliga tiden för en skyddsåtgärd får i undantagsfall förlängas om det fastställs att skyddsåtgärden även fortsättningsvis behövs för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada eller störningar.

3. En förlängning ska antas i enlighet med de regler som enligt denna förordning ska tillämpas när det gäller undersökningar, och samma förfaranden ska följas som för de ursprungliga åtgärderna.

En skyddsåtgärds totala varaktighet får med eventuella provisoriska skyddsåtgärder inte överstiga fyra år. För åtgärder som är begränsade till de yttersta randområdena ska denna tidsgräns vara åtta år.

4. Om en skyddsåtgärd pågår under mer än ett år ska den successivt avvecklas med regelbundna mellanrum under tillämpningstiden, inbegripet förlängningstiden.

Samråd ska regelbundet hållas med den berörda regionen eller staten inom de relevanta institutionella ramar som fastlagts i avtalet, med målet att fastställa en tidtabell för upphävande av åtgärderna så snart omständigheterna medger detta.

Artikel 20

Kontrollåtgärder

1. Om utvecklingen av importen av en produkt med ursprung i en AVS-stat är sådan att importen skulle kunna leda till en av de situationer som beskrivs i artikel 12, kan importen av den produkten bli föremål för förhandskontroll från gemenskapens sida.

2. Beslutet att införa sådan kontroll ska fattas av kommissionen.

Alla beslut som kommissionen fattar enligt denna artikel ska meddelas rådet och medlemsstaterna. Varje medlemsstat får hänskjuta beslutet till rådet inom tio arbetsdagar efter dagen för meddelandet.

Om en medlemsstat hänskjuter kommissionens beslut till rådet, får rådet med kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva beslutet. Om rådet inte har fattat något beslut inom en månad efter frågans hänskjutande, ska kommissionens beslut anses bekräftat.

3. Kontrollåtgärderna ska ha begränsad giltighetstid. Om inte annat anges ska de upphöra att gälla vid slutet av den andra sexmånadersperiod som följer på den första sexmånadersperioden efter det att de infördes.

4. Kontrollåtgärder kan vid behov begränsas till ett eller flera av gemenskapens yttersta randområdens territorium.

5. Beslutet att införa kontrollåtgärder ska utan dröjsmål upplysningsvis meddelas det behöriga institutionella organ som inrättats genom det relevanta avtal som ger en region eller en stat rätt att tas upp i bilaga I.

Artikel 21

Samråd

Den behöriga rådgivande kommitté som avses i detta kapitel är den rådgivande kommitté som anges i artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 3285/94 av den 22 december 1994 om gemensamma importregler ( 15 ). För produkter med HS-nummer 1701 ska den behöriga kommittén biträdas av den kommitté som inrättats genom artikel 39 i förordning (EG) nr 318/2006.

Artikel 22

Undantagsåtgärder med begränsad territoriell tillämpning

Om det visar sig att villkoren för antagande av bilaterala skyddsåtgärder är uppfyllda i en eller flera medlemsstater, får kommissionen efter att ha granskat alternativa lösningar i undantagsfall i enlighet med artikel 134 i fördraget tillåta kontroll- eller skyddsåtgärder som är begränsade till berörda medlemsstat eller medlemsstater, om den anser att dessa åtgärder tillämpade på den nivån är mer effektiva än åtgärder som tillämpas i hela gemenskapen. Åtgärderna ska vara tillfälliga och ska i minsta möjliga mån störa den inre marknaden.







KAPITEL V

PROCEDURBESTÄMMELSER

Artikel 23

Anpassning till den tekniska utvecklingen

Denna förordning ska ändras i enlighet med förfarandet i artikel 24.3 för att göra tekniska ändringar som krävs till följd av skillnader mellan denna förodning och avtal som undertecknas med provisorisk tillämpning eller sluts i enlighet med artikel 300 i fördraget med regioner eller stater i bilaga I.

Artikel 24

Kommittéförfarande

1. Kommissionen ska biträdas av genomförandekommittén för avtalet om ekonomiskt partnerskap.

2. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 3 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

3. När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/468/EG tillämpas.

4. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG ska vara tre månader.







KAPITEL VI

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 25

Ändringar

Artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1964/2005 ska utgå.

Artikel 26

Upphävande

Förordning (EG) nr 2285/2002 och förordning (EG) nr 2286/2002 ska upphävas.

Artikel 27

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2008.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.









BILAGA I

Förteckning över regioner eller stater som slutfört förhandlingar i den mening som avses i artikel 2.2

ANTIGUA OCH BARBUDA

SAMVÄLDET BAHAMAS

BARBADOS

BELIZE

REPUBLIKEN BOTSWANA

REPUBLIKEN BURUNDI

SAMVÄLDET DOMINICA

DOMINIKANSKA REPUBLIKEN

REPUBLIKEN ELFENBENSKUSTEN

REPUBLIKEN FIJIÖARNA

REPUBLIKEN GHANA

GRENADA

REPUBLIKEN GUYANA

REPUBLIKEN HAITI

JAMAICA

REPUBLIKEN KAMERUN

REPUBLIKEN KENYA

UNIONEN KOMORERNA

KONUNGARIKET LESOTHO

REPUBLIKEN MADAGASKAR

REPUBLIKEN MAURITIUS

REPUBLIKEN MOÇAMBIQUE

REPUBLIKEN NAMIBIA

DEN OBEROENDE STATEN PAPUA NYA GUINEA

REPUBLIKEN RWANDA

SAINT KITTS AND NEVIS

SAINT LUCIA

SAINT VINCENT OCH GRENADINERNA

REPUBLIKEN SEYCHELLERNA

REPUBLIKEN SURINAM

KONUNGARIKET SWAZILAND

FÖRENADE REPUBLIKEN TANZANIA

REPUBLIKEN TRINIDAD OCH TOBAGO

REPUBLIKEN UGANDA

▼M1

REPUBLIKEN ZAMBIA

▼B

REPUBLIKEN ZIMBABWE









BILAGA II

Ursprungsregler

ANGÅENDE DEFINITION AV BEGREPPET ”URSPRUNGSPRODUKTER” OCH METODER FÖR ADMINISTRATIVT SAMARBETE

AVDELNING I: Allmänna bestämmelser Artiklar 1. Definitioner AVDELNING II: Definition av begreppet ”ursprungsprodukter” Artiklar 2. Allmänna villkor 3. Helt framställda produkter 4. Tillräckligt bearbetade eller behandlade produkter 5. Otillräckliga bearbetnings- eller behandlingsåtgärder 6. Ursprungskumulation 7. Bedömningsenhet 8. Tillbehör, reservdelar och verktyg 9. Satser 10. Neutrala element AVDELNING III: Territoriella villkor Artiklar 11. Territorialprincip 12. Direkttransport 13. Utställningar AVDELNING IV: Ursprungsintyg Artiklar 14. Allmänna villkor 15. Förfarande för utfärdande av varucertifikat EUR.1 16. Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand 17. Utfärdande av duplikat av varucertifikat EUR.1 18. Utfärdande av varucertifikat EUR.1 på grundval av ett tidigare utfärdat eller upprättat ursprungsintyg 19. Villkor för upprättande av en fakturadeklaration 20. Godkänd exportör 21. Ursprungsintygs giltighet 22. Transiteringsförfarande 23. Uppvisande av ursprungsintyg 24. Import i delleveranser 25. Undantag från krav på ursprungsintyg 26. Informationsförfarande för kumulationsändamål 27. Styrkande handlingar 28. Bevarande av ursprungsintyg och styrkande handlingar 29. Avvikelser och formella fel 30. Belopp i euro AVDELNING V: Bestämmelser om administrativt samarbete Artiklar 31. Ömsesidigt bistånd 32. Kontroll av ursprungsintyg 33. Kontroll av leverantörsdeklarationer 34. Påföljder 35. Frizoner 36. Undantag AVDELNING VI: Ceuta och Melilla Artiklar 37. Särskilda villkor AVDELNING VII: Övergångsbestämmelser och slutbestämmelser Artiklar 38. Övergångsbestämmelser för varor under transitering eller i lager 39. Tillägg INNEHÅLL TILLÄGG TILLÄGG 1: Inledande anmärkningar till förteckningen i denna bilaga TILLÄGG 2: Förteckning över bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som krävs för att den tillverkade produkten ska få ursprungsstatus TILLÄGG 2A: Undantag från förteckningen över bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som krävs för att den tillverkade produkten ska få ursprungsstatus, i enlighet med artikel 4 i denna bilaga TILLÄGG 3: Formulär för varucertifikat TILLÄGG 4: Fakturadeklaration TILLÄGG 5A: Leverantörsdeklaration för produkter som har förmånsursprungsstatus TILLÄGG 5B: Leverantörsdeklaration för produkter som inte har förmånsursprungsstatus TILLÄGG 6: Informationscertifikat TILLÄGG 7: Produkter på vilka artikel 6.5 i denna bilaga inte ska tillämpas TILLÄGG 8: Fiskeriprodukter på vilka artikel 6.5 i denna bilaga tillfälligtvis inte ska tillämpas TILLÄGG 9: Angränsande utvecklingsländer TILLÄGG 10: Produkter för vilka de bestämmelser om kumulation som avses i artiklarna 2.2, 6.1 och 6.2 i denna bilaga ska tillämpas efter den 1 oktober 2015 och för vilka bestämmelserna i artiklarna 6.5, 6.9 och 6.12 i denna bilaga inte ska gälla TILLÄGG 11: Produkter för vilka de bestämmelser om kumulation som avses i artiklarna 2.2, 6.1 och 6.2 i denna bilaga ska tillämpas efter den 1 januari 2010 och för vilka bestämmelserna i artiklarna 6.5, 6.9 och 6.12 i denna bilaga inte ska gälla TILLÄGG 12: Utomeuropeiska länder och territorier

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Definitioner

I denna bilaga avses med

a) tillverkning: alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning eller särskilda åtgärder,

b) material: alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar etc. som används vid tillverkningen av en produkt,

c) produkt: den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess,

d) varor: både material och produkter,

e) tullvärde: det värde som fastställs i enlighet med 1994 års avtal om tillämpning av artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning),

f) pris fritt fabrik: det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material är inkluderat i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras,

g) värdet av material: tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om värdet inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i det berörda territoriet,

h) värdet av ursprungsmaterial: värdet av ursprungsmaterial enligt tillämpliga delar av definitionen i punkt g,

i) mervärde: priset fritt fabrik med avdrag för tullvärdet av material som importerats till antingen gemenskapen eller AVS-staterna,

j) kapitel och tulltaxenummer: de kapitel och nummer (med fyrställig sifferkod) som används i Systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering, i denna bilaga kallat ”Harmoniserade systemet” eller ”HS”,

k) klassificering: klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst tulltaxenummer,

l) sändning: produkter som antingen sänds samtidigt från en exportör till en mottagare eller omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura,

m) territorier: omfattar även territorialvatten,

n) utomeuropeiska länder och territorier: de länder och territorier som anges i tillägg 12.







AVDELNING II

DEFINITION AV BEGREPPET ”URSPRUNGSPRODUKTER”

Artikel 2

Allmänna villkor

1. Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning ska följande produkter anses ha ursprung i AVS-staterna i bilaga I (i denna bilaga kallade ”AVS-staterna”):

a) Produkter som helt framställts i AVS-staterna enligt artikel 3 i denna bilaga.

b) Produkter som framställts i AVS-staterna och som innehåller material som inte helt framställts där, om detta material har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i AVS-staterna enligt artikel 4 i denna bilaga.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska AVS-staternas territorier betraktas som ett enda territorium.

Ursprungsprodukter som framställts av material som helt framställts eller genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i två eller flera AVS-stater ska anses ha ursprung i den AVS-stat där den senaste bearbetningen eller behandlingen ägde rum, förutsatt att denna bearbetning eller behandling är mer omfattande än vad som anges i artikel 5 i denna bilaga.

3. För produkterna i tilläggen 10 och 11 ska punkt 2 endast gälla efter den 1 oktober 2015 respektive efter den 1 januari 2010.

Artikel 3

Helt framställda produkter

1. Följande produkter ska anses som helt framställda i AVS-staterna eller i gemenskapen:

a) Mineraliska produkter som har utvunnits ur deras jord eller havsbotten.

b) Vegetabiliska produkter som har skördats där.

c) Levande djur som har fötts och uppfötts där.

d) Produkter som har erhållits från levande djur som uppfötts där.

i) Produkter från jakt och fiske som har bedrivits där. ii) Produkter från vattenbruk, inklusive havsbruk, om fisken fötts och uppfötts där. e)

f) Produkter från havsfiske och andra produkter som har hämtats ur havet utanför territorialvattnen av deras fartyg.

g) Produkter som framställts ombord på deras fabriksfartyg uteslutande av produkter som omfattas av led f.

h) Begagnade varor som insamlats där och som endast kan användas för återvinning av råmaterial, inbegripet begagnade däck som endast kan användas för regummering eller som avfall.

i) Avfall och skrot från tillverkningsprocesser som ägt rum där.

j) Produkter som har utvunnits ur havsbottnen eller dess underliggande lager utanför deras territorialvatten, förutsatt att de har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.

k) Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som anges i led a–j.

2. Med ”deras fartyg” och ”deras fabriksfartyg” i punkt 1 f och g avses endast fartyg och fabriksfartyg

a) som är registrerade i en medlemsstat eller i en AVS-stat,

b) som för en medlemsstats eller en AVS-stats flagg,

c) som uppfyller något av villkoren att i) de ägs till minst 50 % av medborgare i AVS-staten eller medlemsstaten eller ii) de ägs av företag — som har sitt huvudkontor och huvudsakliga verksamhetsplats i AVS-staten eller en medlemsstat, och — ägs till minst 50 % av AVS-staten, offentliga organ i den staten, medborgare i den staten eller i en medlemsstat.

3. Trots vad som sägs i punkt 2 ska gemenskapen, på begäran av en AVS-stat, erkänna att fartyg som befraktas eller hyrs av den AVS-staten har rätt att bedriva fiske i dess exklusiva ekonomiska zon som ”deras fartyg”, om följande villkor är uppfyllda:

a) AVS-staten har erbjudit gemenskapen möjligheten att förhandla fram ett fiskeavtal men gemenskapen har avvisat erbjudandet.

b) Befraktnings- eller hyreskontraktet har godkänts av kommissionen i och med att det anses ge AVS-staten tillräckliga möjligheter att utveckla sin förmåga att fiska för egen räkning och, framför allt, innebära att AVS-staten ges ansvaret för den sjöfartsmässiga och kommersiella förvaltningen av det fartyg som har ställts till dess förfogande för en betydande tidsperiod.

Artikel 4

Tillräckligt bearbetade eller behandlade produkter

1. Vid tillämpningen av denna bilaga ska produkter som inte är helt framställda anses vara tillräckligt bearbetade eller behandlade i AVS-staterna eller gemenskapen om villkoren i förteckningen i tillägg 2 alternativt i tillägg 2A är uppfyllda. I dessa villkor anges för alla produkter som omfattas av denna förordning vilken bearbetning eller behandling icke-ursprungsmaterial som används vid tillverkningen ska genomgå, och villkoren gäller endast sådant material. Om en produkt, som genom att uppfylla villkoren i förteckningen har fått ursprungsstatus, används vid tillverkningen av en annan produkt, är alltså de villkor som gäller för den produkt i vilken den ingår inte tillämpliga på den, och ingen hänsyn ska tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts vid dess tillverkning.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 får icke-ursprungsmaterial som enligt villkoren i förteckningen inte får användas vid tillverkningen av en produkt ändå användas, om

a) dess totala värde inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik,

b) inget av de procenttal som anges i förteckningen över icke-ursprungsmaterials högsta värde överskrids genom tillämpning av denna punkt.

Denna punkt ska inte tillämpas på de produkter som omfattas av kapitlen 50–63 i Harmoniserade systemet.

3.

a) Trots vad som sägs i punkt 1 och efter att en AVS-stat i Stillahavsområdet förhandsanmält detta till kommissionen ska bearbetade fiskeriprodukter enligt nummer 1604 och 1605 som bearbetats eller framställts i anläggningar på land i den staten från icke-ursprungsmaterial enligt nummer 0302 eller 0303 som har landats i en hamn i staten anses vara tillräckligt bearbetade eller behandlade för att artikel 2 ska tillämpas. Anmälan till kommissionen ska innehålla uppgifter om utvecklingsfördelar för fiskerinäringen i den staten samt nödvändiga upplysningar om vilka arter som berörs, vilka produkter som framställs och vilka mängder det rör sig om.

b) AVS-staten i Stillahavsområdet ska sammanställa en rapport till gemenskapen om genomförandet av led a senast tre år efter anmälan.

c) Tillämpningen av led a ska inte påverka gällande sanitära och fytosanitära åtgärder i EU, det faktiska skyddet och den hållbara förvaltningen av fiskeresurser eller stöd för att bekämpa illegalt, icke rapporterat och oreglerat fiske i området.

4. Punkterna 1–3 ska tillämpas utom i de fall som anges i artikel 5.

Artikel 5

Otillräckliga bearbetnings- eller behandlingsåtgärder

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig bearbetning eller behandling för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om villkoren i artikel 4 är uppfyllda:

a) Åtgärder för att bevara produkten i gott skick under transport och lagring (ventilering, utspridning, torkning, kylning, lagring i saltvatten, svavelsyrlighetsvatten eller andra vattenlösningar samt borttagande av skadade delar och liknande åtgärder).

b) Enklare åtgärder bestående i avlägsnande av damm, siktning eller sållning, sortering, klassificering, hoppassning (inbegripet sammansättning av artiklar till satser), tvättning, målning eller delning.

i) Ompackning, uppdelning eller sammanföring av kollin. ii) Enklare förpackning i flaskor, säckar, fodral, askar, uppsättning på kartor, skivor m.m. samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder. c)

d) Anbringande av varumärken, etiketter eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.

e) Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.

f) Enklare sammansättning av delar i avsikt att framställa en komplett produkt.

g) En kombination av två eller flera av de åtgärder som anges i led a–f.

h) Slakt av djur.

i) Skalning, partiell eller fullständig blekning, polering eller glasering av spannmål eller ris.

j) Tillsats av färgämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av socker.

k) Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.

2. Alla åtgärder som vidtagits i antingen AVS-staterna eller gemenskapen i fråga om en viss produkt ska beaktas tillsammans när man fastställer om den bearbetning eller behandling som produkten genomgått ska anses vara otillräcklig enligt punkt 1.

Artikel 6

Ursprungskumulation

Kumulation med ULT och gemenskapen

1. Material med ursprung i gemenskapen eller ULT ska anses som material med ursprung i AVS-staterna när det ingår i en produkt som framställts där. Sådant material behöver inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling, förutsatt att det genomgått bearbetning eller behandling som är mer omfattande än vad som anges i artikel 5.

2. Bearbetning eller behandling i gemenskapen eller ULT ska anses ha ägt rum i AVS-staterna om materialet genomgår ytterligare bearbetning eller behandling i AVS-staterna än vad som avses i artikel 5.

3. Vid fastställandet av om produkterna har ursprung i ULT ska bestämmelserna i denna bilaga tillämpas med nödvändiga ändringar.

4. För produkterna i tilläggen 10 och 11 ska bestämmelserna i denna artikel endast gälla efter den 1 oktober 2015 respektive efter den 1 januari 2010.

Kumulation med Sydafrika

5. Om inte annat följer av punkterna 6, 7, 8 och 11 ska material med ursprung i Sydafrika anses ha ursprung i AVS-staterna när det ingår i en produkt som framställts där, förutsatt att det genomgått bearbetning eller behandling som är mer omfattande än vad som anges i artikel 5. Sådant material behöver inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling.

6. Produkter som erhållit ursprungsstatus enligt punkt 5 ska fortsätta att anses som produkter med ursprung i AVS-staterna endast om det mervärde som tillförts där överstiger värdet av använt material med ursprung i Sydafrika. Om så inte är fallet, ska de berörda produkterna anses ha ursprung i Sydafrika. Vid fastställandet av ursprung ska sådant material med ursprung i Sydafrika som inte genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i AVS-staterna inte beaktas.

7. Kumulation enligt punkt 5 ska inte tillämpas på de produkter som förtecknas i tilläggen 7, 10 och 11.

8. Kumulation enligt punkt 5 ska tillämpas på de produkter som förtecknas i tillägg 8 först när tullarna på dessa produkter har avskaffats inom ramen för avtalet om handel, utveckling och samarbete mellan Europeiska gemenskapen och Sydafrika. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) offentliggöra uppgift om vilken dag villkoren i denna punkt uppfyllts.

9. Trots vad som sägs i punkterna 7 och 8 ska bearbetning och behandling som äger rum i Sydafrika anses ha ägt rum i en annan medlemsstat i Södra Afrikas tullunion, i egenskap av AVS-stat, om materialet genomgår efterföljande bearbetning eller behandling i denna andra medlemsstat.

10. Trots vad som sägs i punkterna 7 och 8 ska på begäran av AVS-staterna bearbetning och behandling som äger rum i Sydafrika anses ha ägt rum i AVS-staterna om materialet genomgår efterföljande bearbetning eller behandling i en AVS-stat inom ramen för ett avtal om regional ekonomisk integration.

11. Beslut om AVS-staternas ansökningar ska fattas i enlighet med förfarandet i artiklarna 247 och 247a i förordning (EEG) nr 2913/92.

12. Kumulation enligt punkt 5 får endast tillämpas om det använda sydafrikanska materialet har erhållit status som ursprungsprodukt genom tillämpning av ursprungsregler som är identiska med de ursprungsregler som anges i denna bilaga. Kumulation enligt punkterna 9 och 10 får endast tillämpas genom tillämpning av ursprungsregler som är identiska med de ursprungsregler som anges i denna bilaga.

Kumulation med angränsande utvecklingsländer

13. På begäran av AVS-staterna ska material med ursprung i ett angränsande utvecklingsland som inte är en AVS-stat och som är en del av en sammanhängande geografisk enhet anses ha ursprung i AVS-staterna om materialet ingår i en produkt som framställts där. Om följande förutsättningar är uppfyllda behöver materialet inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling:

— Den bearbetning eller behandling som äger rum i AVS-staten ska vara mer omfattande än de åtgärder som anges i artikel 5.

— AVS-staterna, gemenskapen och övriga berörda länder ska ha ingått en överenskommelse om tillfredsställande administrativa förfaranden genom vilken det kan säkerställas att denna punkt genomförs på ett riktigt sätt.

Denna punkt ska inte tillämpas på produkter av tonfisk enligt kapitlen 3 eller 16 i Harmoniserade systemet eller på risprodukter enligt HS-nummer 1006.

Vid fastställandet av om produkterna har ursprung i det angränsande utvecklingslandet ska bestämmelserna i denna bilaga gälla.

Beslut om AVS-staternas ansökningar ska fattas i enlighet med förfarandet i artiklarna 247 och 247a i förordning (EEG) nr 2913/92. I sådana beslut ska även anges för vilka produkter kumulation enligt denna punkt inte är tillåten.

Artikel 7

Bedömningsenhet

1. Bedömningsenheten för tillämpningen av denna bilaga ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemets nomenklatur.

Av detta följer att

a) när en produkt som består av en grupp eller en sammansättning av artiklar klassificeras enligt ett enda tulltaxenummer i Harmoniserade systemet, ska helheten utgöra bedömningsenheten,

b) när en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma tulltaxenummer i Harmoniserade systemet, ska varje produkt beaktas för sig vid tillämpning av denna bilaga.

2. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.

Artikel 8

Tillbehör, reservdelar och verktyg

Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med en utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset för utrustningen, maskinen, apparaten eller fordonet eller inte faktureras separat.

Artikel 9

Satser

Satser enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter. När en sats består av både ursprungsprodukter och icke-ursprungsprodukter ska dock hela satsen anses ha ursprungsstatus, om värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.

Artikel 10

Neutrala element

För att avgöra om en produkt är en ursprungsprodukt behöver ursprunget inte fastställas för följande element som kan ingå i tillverkningsprocessen:

a) Energi och bränsle.

b) Anläggningar och utrustning.

c) Maskiner och verktyg.

d) Varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.







AVDELNING III

TERRITORIELLA VILLKOR

Artikel 11

Territorialprincip

1. Villkoren i avdelning II i denna bilaga för erhållande av ursprungsstatus ska, om inte annat fastställs i artikel 6, vara uppfyllda i AVS-staterna utan avbrott.

2. Om ursprungsvaror som exporterats från AVS-staterna, gemenskapen eller ULT till ett annat land återinförs ska de, såvida inte annat fastställs i artikel 6, inte anses ha ursprungsstatus, såvida det inte på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna kan visas

a) att de återinförda varorna är samma varor som de som exporterades, och

b) att varorna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävs för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.

Artikel 12

Direkttransport

1. Den förmånsbehandling som avses i denna förordning ska endast tillämpas på produkter som uppfyller villkoren i denna bilaga och som transporteras direkt mellan AVS-staternas, gemenskapens, ULT:s eller för tillämpningen av artikel 6 Sydafrikas territorium utan att något annat territorium passeras. Produkter som utgör en enda sändning får emellertid transporteras genom andra territorier, i förekommande fall med omlastning eller tillfällig lagring inom dessa territorier, förutsatt att produkterna hela tiden övervakas av tullmyndigheterna i transit- eller lagringslandet och inte blir föremål för andra åtgärder än lossning, omlastning eller åtgärder för att bevara dem i gott skick.

Ursprungsprodukter får transporteras i rörledning genom andra territorier än en AVS-stats eller gemenskapens.

2. För att styrka att villkoren i punkt 1 har uppfyllts ska för tullmyndigheterna i importlandet uppvisas

a) ett enda transportdokument som gäller transporten från det exporterande landet genom transitlandet, eller

b) ett intyg som utfärdats av transitlandets tullmyndigheter och som innehåller i) en exakt beskrivning av produkterna, ii) datum för produkternas lossning och omlastning samt, i förekommande fall, namnen på de fartyg eller uppgift om de andra transportmedel som använts, och iii) uppgifter om under vilka förhållanden produkterna befunnit sig i transitlandet, eller

c) om dokumentet eller intyget saknas, andra styrkande handlingar.

Artikel 13

Utställningar

1. Ursprungsprodukter som har sänts från en AVS-stat till en utställning i ett annat land än de som avses i artikel 6 och som efter utställningen sålts för att importeras till gemenskapen ska vid importen omfattas av bestämmelserna i denna förordning, om det på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna kan visas att

a) en exportör har sänt produkterna från en AVS-stat till utställningslandet och ställt ut produkterna där,

b) exportören har sålt eller på annat sätt överlåtit produkterna till en person i gemenskapen,

c) produkterna under utställningen eller omedelbart därefter har sänts i samma skick som de hade sänts till utställningen i, och

d) produkterna, sedan de sänts till utställningen, inte har använts för något annat ändamål än visning på utställningen.

2. Ett ursprungsintyg ska utfärdas eller upprättas i enlighet med bestämmelserna i avdelning IV och på vanligt sätt uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet. Utställningens namn och adress ska anges på intyget. Vid behov kan ytterligare styrkande handlingar krävas som visar under vilka förhållanden produkterna har ställts ut.

3. Bestämmelserna i punkt 1 ska tillämpas på alla handels-, industri-, jordbruks- och hantverksutställningar samt på mässor eller offentliga visningar av liknande karaktär under vilka produkterna kvarstår under tullkontroll, dock med undantag för sådana som i butiker eller affärslokaler i privat syfte anordnas för försäljning av utländska produkter.







AVDELNING IV

URSPRUNGSINTYG

Artikel 14

Allmänna villkor

1. Produkter med ursprung i AVS-staterna som importeras till gemenskapen ska omfattas av bestämmelserna i denna förordning, förutsatt att det uppvisas

a) ett varucertifikat EUR.1 enligt förlagan i tillägg 3, eller

b) i de fall som avses i artikel 19.1, en deklaration enligt lydelsen i tillägg 4 som exportören lämnar på en faktura, en följesedel eller någon annan kommersiell handling där de berörda produkterna beskrivs tillräckligt noggrant för att kunna identifieras (nedan kallad ”fakturadeklaration”).

2. Trots vad som sägs i punkt 1 ska ursprungsprodukter enligt denna bilaga i de fall som anges i artikel 25 omfattas av bestämmelserna i denna förordning utan att någon av de handlingar som anges ovan behöver uppvisas.

Artikel 15

Förfarande för utfärdande av varucertifikat EUR.1

1. Varucertifikat EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna i det exporterande landet på skriftlig ansökan av exportören eller, på exportörens ansvar, av dennes befullmäktigade ombud.

2. För detta ändamål ska exportören eller dennes befullmäktigade ombud fylla i både varucertifikat EUR.1 och en ansökningsblankett enligt förlagorna i tillägg 3. Dessa blanketter ska fyllas i i enlighet med bestämmelserna i denna bilaga. Om blanketterna fylls i för hand ska detta göras med bläck och tryckbokstäver. Varubeskrivningen ska anges i det avsedda fältet utan att någon rad lämnas tom. Om hela fältet inte fylls ska en vågrät linje dras under sista textraden och det tomma utrymmet korsas över.

3. En exportör som ansöker om ett varucertifikat EUR.1 ska på begäran av tullmyndigheterna i den exporterande AVS-stat där varucertifikatet EUR.1 utfärdas, uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus samt att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

4. Varucertifikatet EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna i den exporterande AVS-staten om de berörda produkterna kan anses vara produkter med ursprung i AVS-staterna eller i något av de andra länder som avses i artikel 6 och om de uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

5. De utfärdande tullmyndigheterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att kontrollera att produkterna har ursprungsstatus och att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda. För kontrollen ska de ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller av exportörens räkenskaper eller varje annan kontroll som de anser lämplig. De utfärdande tullmyndigheterna ska också kontrollera att de blanketter som avses i punkt 2 är korrekt ifyllda. De ska särskilt kontrollera att fältet för varubeskrivningen har fyllts i på ett sådant sätt att det utesluter varje möjlighet till bedrägliga tillägg.

6. Datum för utfärdandet av varucertifikat EUR.1 ska anges i fält 11 på certifikatet.

7. Varucertifikat EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna och ställas till exportörens förfogande så snart exporten faktiskt ägt rum eller säkerställts.

Artikel 16

Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand

1. Trots vad som sägs i artikel 15.7 får varucertifikat EUR.1 undantagsvis utfärdas efter export av de produkter det avser, om

a) det inte utfärdades vid tidpunkten för exporten på grund av misstag, förbiseende eller särskilda omständigheter, eller

b) det på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna visas att ett varucertifikat EUR.1 utfärdades men av tekniska skäl inte godtogs vid importen.

2. Vid tillämpning av punkt 1 ska exportören i sin ansökan ange plats och datum för exporten av de produkter som varucertifikatet EUR.1 avser samt ange skälen för ansökan.

3. Tullmyndigheterna får utfärda varucertifikat EUR.1 i efterhand först efter att ha kontrollerat att uppgifterna i exportörens ansökan stämmer överens med uppgifterna i motsvarande handlingar.

4. Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand ska förses med följande påskrift:

”ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Den påskrift som avses i punkt 4 ska göras i fältet ”Anmärkningar” på varucertifikatet EUR.1.

Artikel 17

Utfärdande av duplikat av varucertifikat EUR.1

1. Om ett varucertifikat EUR.1 stulits, förlorats eller förstörts får exportören hos den tullmyndighet som utfärdade certifikatet ansöka om ett duplikat, som tullmyndigheten ska utfärda på grundval av de exporthandlingar som den har tillgång till.

2. Ett duplikat som utfärdas på detta sätt ska förses med följande påskrift:

”DUPLICATE”

3. Den påskrift som avses i punkt 2 ska göras i fältet ”Anmärkningar” på duplikatet av varucertifikatet EUR.1.

4. Duplikatet ska ha samma utfärdandedatum som det ursprungliga varucertifikatet EUR.1 och gälla från och med samma dag.

Artikel 18

Utfärdande av varucertifikat EUR.1 på grundval av ett tidigare utfärdat eller upprättat ursprungsintyg

Om ursprungsprodukter står under kontroll av ett tullkontor i en AVS-stat eller i gemenskapen ska det vara möjligt att ersätta det ursprungliga ursprungsintyget med ett eller flera varucertifikat EUR.1, så att alla eller vissa av dessa produkter kan sändas någon annanstans i AVS-staterna eller gemenskapen. Ersättningsvarucertifikat EUR.1 ska utfärdas av det tullkontor under vars kontroll produkterna står.

Artikel 19

Villkor för upprättande av en fakturadeklaration

1. En fakturadeklaration enligt artikel 14.1 b får upprättas

a) av en godkänd exportör enligt artikel 20, eller

b) av vilken exportör som helst för sändningar som består av ett eller flera kollin med ursprungsprodukter vars totala värde inte överstiger 6 000 EUR.

2. En fakturadeklaration får upprättas om de berörda produkterna kan anses som produkter med ursprung i AVS-staterna eller i något av de andra länder som avses i artikel 6 och om de uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

3. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska när som helst på begäran av tullmyndigheterna i det exporterande landet eller territoriet uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus samt att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

4. En fakturadeklaration ska upprättas av exportören genom att deklarationen enligt tillägg 4 maskinskrivs, stämplas eller trycks på fakturan, följesedeln eller någon annan kommersiell handling, med användning av en av de språkversioner som anges i det tillägget och enligt bestämmelserna i det exporterande landets nationella lagstiftning. Om deklarationen skrivs för hand, ska den skrivas med bläck och tryckbokstäver.

5. Fakturadeklarationer ska undertecknas för hand av exportören. En godkänd exportör enligt artikel 20 behöver dock inte underteckna sådana deklarationer, om han lämnar en skriftlig försäkran till tullmyndigheterna i exportlandet att han påtar sig fullt ansvar för varje fakturadeklaration där han identifieras, som om den hade undertecknats av honom för hand.

6. En fakturadeklaration får upprättas av exportören när de produkter som den avser exporteras, eller efter exporten om den uppvisas i importlandet senast två år efter importen av de produkter som den avser.

Artikel 20

Godkänd exportör

1. Tullmyndigheterna i det exporterande landet kan ge en exportör som ofta exporterar produkter som omfattas av bestämmelserna i denna förordning tillstånd att upprätta fakturadeklarationer oberoende av de berörda produkternas värde. En exportör som ansöker om ett sådant tillstånd ska på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna lämna de garantier som behövs för att kontrollera att produkterna har ursprungsstatus och att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

2. Tullmyndigheterna får bevilja tillstånd som godkänd exportör på de villkor som de anser lämpliga.

3. Tullmyndigheterna ska tilldela den godkända exportören ett tillståndsnummer som ska anges i fakturadeklarationen.

4. Tullmyndigheterna ska övervaka hur den godkända exportören använder sitt tillstånd.

5. Tullmyndigheterna kan återkalla tillståndet när som helst. De ska göra det när den godkända exportören inte längre lämnar de garantier som avses i punkt 1, inte uppfyller de villkor som avses i punkt 2 eller på annat sätt använder tillståndet felaktigt.

Artikel 21

Ursprungsintygs giltighet

1. Ett ursprungsintyg ska gälla i tio månader från och med dagen för utfärdandet i exportlandet och ska uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet inom den tiden.

2. Ursprungsintyg som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den sista dagen enligt punkt 1 får godkännas för förmånsbehandling om underlåtenhet att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter.

3. Även i andra fall när ursprungsintyg uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta ursprungsintygen om produkterna har visats upp för dem före ovannämnda sista dag.

Artikel 22

Transiteringsförfarande

När varorna anländer till en AVS-stat som inte är ursprungslandet ska ytterligare en giltighetsperiod på fyra månader inledas den dag då transitlandets tullmyndigheter anger följande i fält 7 på varucertifikatet EUR.1:

— Ordet ”transit”.

— Transitlandets namn.

— Den officiella stämpeln, varav ett avtryck gjorts tillgängligt för kommissionen i enlighet med artikel 31.

— Datum för påskrifterna.

Artikel 23

Uppvisande av ursprungsintyg

Ursprungsintyg ska uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet i enlighet med de förfaranden som gäller i det landet. Dessa myndigheter kan begära en översättning av ursprungsintyget och kan också kräva att importdeklarationen åtföljs av en förklaring av importören om att produkterna uppfyller de villkor som gäller för tillämpning av bestämmelserna i denna förordning.

Artikel 24

Import i delleveranser

Om isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet som klassificeras enligt avdelningarna XVI och XVII eller tulltaxenummer 7308 eller 9406 i detta system importeras i delleveranser på begäran av importören och på de villkor som fastställts av importlandets tullmyndigheter, ska ett enda ursprungsintyg för dessa produkter uppvisas för tullmyndigheterna vid import av den första delleveransen.

Artikel 25

Undantag från krav på ursprungsintyg

1. Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner eller som ingår i resandes personliga bagage ska godtas som ursprungsprodukter utan att ett ursprungsintyg behöver uppvisas, om importen av sådana produkter inte är av kommersiell karaktär, om produkterna har förklarats uppfylla villkoren i denna bilaga och om det inte finns något tvivel om denna förklarings riktighet. I fråga om produkter som sänds med post kan denna förklaring göras på posttulldeklarationer CN 22 eller CN 23 eller på ett papper som bifogas det dokumentet.

2. Import av tillfällig karaktär som uteslutande består av produkter för mottagarnas, de resandes eller deras familjers personliga bruk ska inte anses vara import av kommersiell karaktär, om det på grund av produkternas art och mängd är uppenbart att syftet inte är kommersiellt.

3. Dessa produkters sammanlagda värde får dessutom inte överstiga 500 EUR för småpaket eller 1 200 EUR för produkter som ingår i resandes personliga bagage.

Artikel 26

Informationsförfarande för kumulationsändamål

1. När artikel 2.2 eller artikel 6.1 tillämpas ska ett varucertifikat EUR.1 eller en leverantörsdeklaration enligt förlagan i tillägg 5A, som lämnas av exportören i den stat eller det ULT materialet kommer från, utgöra bevis för ursprungsstatus enligt denna bilaga för material från en annan AVS-stat, gemenskapen eller ett ULT.

2. När artiklarna 2.2, 6.2 eller 6.9 tillämpas ska en leverantörsdeklaration enligt förlagan i tillägg 5B, som lämnas av exportören i den stat eller det ULT materialet kommer från, utgöra bevis för den bearbetning eller behandling som ägt rum i andra AVS-stater, i gemenskapen, i ett ULT eller i Sydafrika.

3. En separat leverantörsdeklaration ska för varje sändning av material lämnas av leverantören på den faktura som avser den sändningen, i en bilaga till den fakturan eller på en följesedel eller någon annan kommersiell handling som avser den sändningen där de berörda produkterna beskrivs tillräckligt noggrant för att kunna identifieras.

4. Leverantörsdeklarationen får göras på en förtryckt blankett.

5. Leverantörsdeklarationen ska undertecknas för hand. När fakturan och leverantörsdeklarationen upprättas med hjälp av elektronisk databehandling behöver leverantörsdeklarationen emellertid inte undertecknas för hand under förutsättning att den ansvarige tjänstemannen i leverantörsföretaget är identifierad på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna i det land eller det territorium där leverantörsdeklarationerna upprättas. Dessa tullmyndigheter får fastställa villkor för genomförandet av denna punkt.

6. Leverantörsdeklarationer ska lämnas till det behöriga tullkontoret i den exporterande AVS-stater till vilken begäran om utfärdande av varucertifikatet EUR.1 har lämnats.

7. Leverantörsdeklarationer som har gjorts och informationscertifikat som har utfärdats i överensstämmelse med artikel 26 i protokoll 1 till bilaga V till partnerskapsavtalet AVS-EU innan denna förordning träder i kraft ska fortsätta att vara giltiga.

Artikel 27

Styrkande handlingar

De handlingar som avses i artiklarna 15.3 och 19.3 och som används för att styrka att de produkter som omfattas av ett varucertifikat EUR.1 eller en fakturadeklaration kan anses vara produkter med ursprung i en AVS-stat eller i något av de andra länder som avses i artikel 6 och att de uppfyller övriga villkor i denna bilaga, kan t.ex. vara följande:

a) Direkta bevis för de åtgärder som exportören eller leverantören vidtagit för att framställa de berörda varorna, vilka framgår av exempelvis dennes räkenskaper eller interna bokföring.

b) Handlingar som styrker det använda materialets ursprungsstatus och som utfärdats eller upprättats i en AVS-stat eller något av de andra länder som avses i artikel 6, om dessa handlingar används i enlighet med inhemsk lagstiftning.

c) Handlingar som styrker att materialet har bearbetats eller behandlats i AVS-staterna, gemenskapen eller ULT och som utfärdats eller upprättats i en AVS-stat, gemenskapen eller ett ULT, om dessa handlingar används i enlighet med inhemsk lagstiftning.

d) Varucertifikat EUR.1 eller fakturadeklarationer som styrker det använda materialets ursprungsstatus och som utfärdats eller upprättats i AVS-staterna eller i något av de andra länder som avses i artikel 6 i enlighet med denna bilaga.

Artikel 28

Bevarande av ursprungsintyg och styrkande handlingar

1. En exportör som ansöker om ett varucertifikat EUR.1 ska bevara de handlingar som avses i artikel 15.3 under minst tre år.

2. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska bevara en kopia av denna och de handlingar som avses i artikel 19.3 under minst tre år.

3. Den tullmyndighet i exportlandet som utfärdar ett varucertifikat EUR.1 ska bevara den ansökningsblankett som avses i artikel 15.2 under minst tre år.

4. Tullmyndigheterna i importlandet ska bevara de varucertifikat EUR.1 och de fakturadeklarationer som lämnats in hos dem under minst tre år.

Artikel 29

Avvikelser och formella fel

1. Om det konstateras att uppgifterna i ursprungsintyget endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullkontoret för genomförande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att ursprungsintyget blir ogiltigt, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i intyget verkligen avser de uppvisade produkterna.

2. Uppenbara formella fel, t.ex. skrivfel, i ett ursprungsintyg bör inte leda till att handlingen underkänns, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i intyget är riktiga.

Artikel 30

Belopp i euro

1. För tillämpning av artikel 19.1 b och artikel 25.3 i fall där produkter faktureras i en annan valuta än euro, ska de i euro uttryckta beloppens motvärde i de nationella valutorna i en AVS-stat, i medlemsstaterna eller de övriga länder eller territorier som avses i artikel 6 fastställas årligen av vart och ett av de berörda länderna.

2. En sändning ska omfattas av bestämmelserna i artikel 19.1 b eller artikel 25.3 med utgångspunkt i den valuta i vilken fakturan upprättats och det belopp som fastställts av det berörda landet.

3. De belopp som ska användas i en viss nationell valuta ska utgöra motvärdet i denna valuta till de i euro uttryckta beloppen den första arbetsdagen i oktober. Beloppen ska meddelas kommissionen senast den 15 oktober och ska tillämpas från och med den 1 januari följande år. Kommissionen ska meddela samtliga berörda länder de aktuella beloppen.

4. Ett land får avrunda uppåt eller neråt det belopp som räknas om från euro till nationell valuta. Det avrundade beloppet får inte avvika med mer än 5 % från det belopp som omräkningen resulterar i. Ett land får bibehålla motvärdet i nationell valuta till ett belopp uttryckt i euro oförändrat om, vid tidpunkten för den årliga justering som avses i punkt 3, omräkningen av detta belopp före avrundning resulterar i en ökning på mindre än 15 % av motvärdet i nationell valuta. Motvärdet i nationell valuta får bibehållas oförändrat om omräkningen skulle resultera i ett lägre motvärde.

5. De i euro uttryckta beloppen ska ses över av kommissionen på begäran av gemenskapen eller AVS-staterna. Vid denna översyn ska kommissionen beakta det önskvärda i att bevara effekten av berörda beloppsgränser i reala termer. För det ändamålet får den besluta om att ändra de i euro uttryckta beloppen.







AVDELNING V

BESTÄMMELSER OM ADMINISTRATIVT SAMARBETE

Artikel 31

Ömsesidigt bistånd

1. AVS-staterna ska till kommissionen sända avtryck av de stämplar som används samt adresserna till de tullmyndigheter som är behöriga att utfärda varucertifikat EUR.1 och att kontrollera varucertifikat EUR.1 och fakturadeklarationer.

Varucertifikat EUR.1 ska godkännas för förmånsbehandling från och med den dag då kommissionen mottar uppgifterna.

Kommissionen ska sända dessa uppgifter till medlemsstaternas tullmyndigheter.

2. För att sörja för att denna bilaga tillämpas på ett riktigt sätt ska gemenskapen, ULT och AVS-staterna genom de behöriga tullförvaltningarna bistå varandra vid kontrollen av att varucertifikaten EUR.1 och fakturadeklarationerna är äkta och att uppgifterna i dessa handlingar är riktiga.

De tillfrågade myndigheterna ska lämna relevanta uppgifter om de förhållanden under vilka en produkt tillverkats och särskilt ange under vilka förhållanden ursprungsreglerna har iakttagits i de olika berörda AVS-staterna, medlemsstaterna och ULT.

Artikel 32

Kontroll av ursprungsintyg

1. Efterkontroll av ursprungsintyg ska göras stickprovsvis eller när importlandets tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande handlingarnas äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i denna bilaga.

2. Vid tillämpning av punkt 1 ska importlandets tullmyndigheter återsända varucertifikat EUR.1 och fakturan, om den lämnats in, eller fakturadeklarationen eller kopior av dessa handlingar till det exporterande landets tullmyndigheter och vid behov ange skälen för undersökningen. Till stöd för begäran om kontroll ska de tillhandahålla alla de erhållna handlingar och upplysningar som tyder på att uppgifterna i ursprungsintyget inte är riktiga.

3. Kontrollen ska göras av exportlandets tullmyndigheter. För kontrollen ska de ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller av exportörens räkenskaper eller varje annan kontroll som de anser lämplig.

4. Om importlandets tullmyndigheter beslutar att tills vidare upphöra att bevilja förmånsbehandling för de berörda produkterna i avvaktan på resultatet av kontrollen, ska de erbjuda importören att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som de finner nödvändiga.

5. De tullmyndigheter som begärt kontrollen ska så snart som möjligt underrättas om resultatet av denna. Detta resultat ska klart utvisa om handlingarna är äkta och om de berörda produkterna kan anses vara produkter med ursprung i AVS-staterna eller något av de länder som avses i artikel 6 och uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

6. Om rimliga tvivel föreligger och inget svar erhålls inom tio månader från den dag då kontrollen begärdes, eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att handlingens äkthet eller produkternas verkliga ursprung ska kunna fastställas, ska de tullmyndigheter som begärt kontrollen vägra förmånsbehandling, utom under exceptionella omständigheter.

7. När kontrollförfarandet eller andra tillgängliga uppgifter tycks tyda på att bestämmelserna i denna bilaga överträds ska nödvändiga undersökningar genomföras snarast möjligt för att överträdelserna ska kunna identifieras och förhindras.

Artikel 33

Kontroll av leverantörsdeklarationer

1. Kontroll av leverantörsdeklarationer får göras stickprovsvis eller när den importerande statens tullmyndigheter på rimliga grunder betvivlar att handlingarna är äkta eller att uppgifterna om det ifrågavarande materialets verkliga ursprung är riktiga eller fullständiga.

2. De tullmyndigheter till vilka en leverantörsdeklaration lämnas får begära att tullmyndigheterna i den stat där deklarationen gjordes utfärdar ett informationscertifikat enligt förlagan i tillägg 6. Alternativt får de tullmyndigheter till vilka en leverantörsdeklaration lämnas anmoda exportören att uppvisa ett informationscertifikat utfärdat av tullmyndigheterna i den stat där deklarationen gjordes.

En kopia av informationscertifikatet ska i minst tre år bevaras av det kontor som har utfärdat det.

3. De tullmyndigheter som begärt kontrollen ska så snart som möjligt underrättas om resultatet av kontrollen. Resultatet ska klart utvisa om deklarationen angående materialets status är riktig.

4. Leverantörer ska för kontrolländamål i minst tre år bevara ett exemplar av den handling som innehåller deklarationen tillsammans med alla handlingar som är nödvändiga för att styrka materialets verkliga status.

5. Tullmyndigheterna i den stat där leverantörsdeklarationen upprättas ska ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller som de anser lämpliga i syfte att fastställa om en leverantörsdeklaration är riktig.

6. Ett varucertifikat EUR.1 som utfärdats eller upprättats på grundval av en oriktig leverantörsdeklaration ska anses ogiltigt.

Artikel 34

Påföljder

Den som i syfte att erhålla förmånsbehandling för produkter upprättar eller låter upprätta en handling som innehåller oriktiga uppgifter ska bli föremål för påföljder.

Artikel 35

Frizoner

1. När handel sker med en produkt på grundval av ett ursprungsintyg eller en leverantörsdeklaration och produkten i fråga under transporten befinner sig i en frizon på AVS-staternas territorium, ska alla nödvändiga åtgärder vidtas för att se till att produkten inte ersätts med andra varor och inte genomgår någon annan hantering än normala åtgärder för att förhindra att den försämras.

2. När ursprungsprodukter importeras till en frizon på grundval av ett ursprungsintyg och där genomgår hantering eller behandling, ska, trots bestämmelserna i punkt 1, de berörda myndigheterna på exportörens begäran utfärda ett nytt varucertifikat EUR.1, om den genomförda hanteringen eller behandlingen följer bestämmelserna i denna bilaga.

Artikel 36

Undantag

1. Kommissionen får på eget initiativ eller på begäran av ett förmånsland ge förmånslandet ett tillfälligt undantag från bestämmelserna i denna bilaga om

a) interna eller externa faktorer tillfälligt gör att landet inte längre kan följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus i denna bilaga, eller

b) det behöver tid att förbereda sig för att följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus i denna bilaga.

2. Ett sådant tillfälligt undantag ska inte vara längre än effekterna av de interna eller externa faktorer som gett upphov till det eller den tid som förmånslandet behöver för att kunna följa reglerna.

3. Begäran om undantag ska göras skriftligen till kommissionen. Den ska i enlighet med punkt 1 ange skälen till att ett undantag begärs och innefatta tillräckligt underlag för begäran.

4. Beslut enligt denna artikel ska antas i enlighet med förfarandet i artiklarna 247 och 247a i förordning (EEG) nr 2913/92.

Gemenskapen ska bifalla alla ansökningar från AVS-staterna som är vederbörligen motiverade i enlighet med denna artikel och som inte kan förorsaka en etablerad gemenskapsindustri allvarlig skada.







AVDELNING VI

CEUTA OCH MELILLA

Artikel 37

Särskilda villkor

1. Begreppet ”gemenskapen” i denna bilaga ska inte omfatta Ceuta och Melilla. Begreppet ”produkter med ursprung i gemenskapen” ska inte omfatta produkter med ursprung i Ceuta och Melilla.

2. Vid fastställande av om produkter ska anses ha ursprung i AVS-staterna vid import till Ceuta och Melilla ska denna bilaga gälla i tillämpliga delar.

3. När produkter som är helt framställda i Ceuta och Melilla eller gemenskapen genomgår bearbetning eller behandling i AVS-staterna ska de anses vara helt framställda i AVS-staterna.

4. Om produkter genomgår ytterligare bearbetning eller behandling i AVS-staterna, ska bearbetning eller behandling i Ceuta, Melilla eller gemenskapen anses ha ägt rum i AVS-staterna.

5. Vid tillämpning av punkterna 3 och 4 i denna artikel ska de otillräckliga åtgärder som anges i artikel 5 inte anses utgöra bearbetning eller behandling.

6. Ceuta och Melilla ska anses som ett enda territorium.







AVDELNING VII

ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 38

Övergångsbestämmelser för varor under transitering eller i lager

1. Bestämmelserna i denna förordning får tillämpas på sådana varor som exporteras från de regioner eller stater som anges i bilaga I och som åtföljs av varucertifikat EUR.1 utfärdat i överensstämmelse med artikel 15 i protokoll1 till bilaga V till partnerskapsavtalet AVS–EU inom tio månader från den dag denna förordning träder i kraft.

2. Bestämmelserna i denna förordning får tillämpas på varor som exporteras från de regioner eller stater som anges i bilaga 1, om varorna uppfyller bestämmelserna i denna bilaga och de den dag då denna förordning träder i kraft antingen befinner sig under transitering eller i gemenskapen i tillfällig lagring i tullager eller i frizoner, förutsatt att ett varucertifikat EUR.1, utfärdat i efterhand av exportlandets tullmyndigheter, inom tio månader efter ovannämnda tidpunkt uppvisas för importlandets tullmyndigheter tillsammans med handlingar som visar att varorna har transporterats direkt i enlighet med bestämmelserna i artikel 12.

Artikel 39

Tillägg

Tilläggen till denna bilaga ska utgöra en integrerad del av denna.









Tillägg 1

Inledande anmärkningar till förteckningen i denna bilaga

Anmärkning 1:

I förteckningen anges de krav som gäller för alla produkter för att de ska anses tillräckligt bearbetade eller behandlade i enlighet med artikel 4 i denna bilaga.

Anmärkning 2:

1. I förteckningens två första kolumner beskrivs den framställda produkten. Den första kolumnen innehåller det tulltaxe- eller kapitelnummer som används i Harmoniserade systemet och den andra kolumnen innehåller den varubeskrivning som används i detta system för tulltaxenumret eller kapitlet. För varje post i de två första kolumnerna finns en regel angiven i kolumn 3 eller 4. Om en post i den första kolumnen föregås av ordet ”ex”, betyder detta att reglerna i kolumn 3 eller 4 endast gäller för den del av numret eller kapitlet som anges i kolumn 2.

2. Om flera tulltaxenummer är grupperade tillsammans i kolumn 1 eller ett kapitelnummer angivits och beskrivningen av produkterna i kolumn 2 därför gjorts i allmänna ordalag, gäller de motsvarande reglerna i kolumn 3 eller 4 för alla de produkter som enligt Harmoniserade systemet klassificeras enligt de olika numren i kapitlet eller enligt något av de tulltaxenummer som är grupperade i kolumn 1.

3. Om olika regler i förteckningen gäller för olika produkter inom samma tulltaxenummer, innehåller varje strecksats beskrivningen av den del av tulltaxenumret för vilken motsvarande regel i kolumn 3 eller kolumn 4 gäller.

4. Om en regel anges i både kolumnerna 3 och 4 för en post i de två första kolumnerna, kan exportören välja att tillämpa antingen den regel som anges i kolumn 3 eller den som anges i kolumn 4. Om inte någon ursprungsregel anges i kolumn 4, ska den regel som anges i kolumn 3 tillämpas.

Anmärkning 3:

1. Bestämmelserna i artikel 4 i denna bilaga om produkter som erhållit ursprungsstatus och som används vid tillverkningen av andra produkter gäller oavsett om denna status erhållits i den fabrik där dessa produkter används eller i en annan fabrik i gemenskapen eller i AVS-staterna.

En motor enligt tulltaxenummer 8407, för vilken det i regeln föreskrivs att värdet av det icke-ursprungsmaterial som ingår inte får överstiga 40 % av priset fritt fabrik, är tillverkad av ”annat legerat stål, grovt tillformat genom smidning” enligt tulltaxenummer ex72 24. Om detta smide har smitts i det berörda landet av ett göt med icke-ursprungsstatus, har det redan fått ursprungsstatus med stöd av regeln för tulltaxenummer ex72 24 i förteckningen. Smidet kan då räknas som ursprungsprodukt vid beräkningen av värdet på motorn, oberoende av om det tillverkats i samma fabrik eller i en annan fabrik i gemenskapen. Värdet av götet med icke-ursprungsstatus ska därför inte räknas med när värdet av det icke-ursprungsmaterial som använts läggs samman.

2. I regeln i förteckningen anges den minsta bearbetning eller behandling som fordras, och ytterligare bearbetning eller behandling ger också ursprungsstatus. Däremot kan utförandet av mindre bearbetning eller behandling inte ge ursprungsstatus. Om det i en regel fastslås att icke-ursprungsmaterial på ett visst tillverkningsstadium får användas, är alltså användning av sådant material på ett tidigare tillverkningsstadium tillåten, medan användning av sådant material på ett senare tillverkningsstadium inte är tillåten.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av anmärkning 3.2 kan, om det i en regel anges att ”material med vilket nummer som helst” får användas, material med samma nummer som produkten också användas, dock med förbehåll för alla särskilda begränsningar som också kan ingå i regeln. Uttrycket ”tillverkning av material med vilket nummer som helst, även andra material med nummer …” innebär däremot att endast material som klassificeras enligt samma nummer som en produkt med en annan varubeskrivning än den som anges för produkten i kolumn 2 får användas.

4. Om det i en regel i förteckningen anges att en produkt får tillverkas av mer än ett material, innebär detta att vilket eller vilka som helst av dessa material får användas. Det krävs inte att alla material används.

I regeln för tyger enligt nummer 5208–5212 anges att naturliga fibrer får användas och att bl.a. kemiska material också får användas. Denna regel innebär inte att både naturfibrer och kemiska material måste användas. Det är möjligt att använda det ena eller det andra av dessa material eller båda.

5. Om det i en regel i förteckningen anges att en produkt måste tillverkas av ett visst material, hindrar villkoret givetvis inte användning av andra material som på grund av sin beskaffenhet inte kan uppfylla det villkoret. (Se också anmärkning 6.3 nedan i samband med textilier.)

Regeln för livsmedelsberedningar enligt nummer 1904, som uttryckligen utesluter användning av spannmål eller av produkter härledda från spannmål, hindrar inte användning av mineralsalter, kemikalier och andra tillsatsämnen som inte har framställts av spannmål. Detta gäller dock inte produkter som, trots att de inte kan tillverkas av det specifika material som anges i förteckningen, kan tillverkas av material av samma slag på ett tidigare tillverkningsstadium.

I fråga om ett klädesplagg enligt ex kapitel 62 tillverkat av bondad duk är det, om endast garn som utgör icke-ursprungsprodukt är tillåtet för detta slags plagg, inte möjligt att utgå från bondad duk – även om bondad duk normalt inte kan tillverkas av garn. I sådana fall skulle utgångsmaterialet normalt vara i stadiet före garnstadiet, dvs. fiberstadiet.

6. Om två procentsatser anges i en regel i förteckningen som det högsta värdet för icke-ursprungsmaterial som kan användas, får dessa procentsatser inte läggas samman. Värdet av allt icke-ursprungsmaterial som används får med andra ord aldrig överstiga den högsta av de angivna procentsatserna. Dessutom får de enskilda procentsatserna för de specifika material som de är tillämpliga på inte överskridas.

Anmärkning 4:

1. Med begreppet ”naturfibrer” avses i förteckningen andra fibrer än konst- eller syntetfibrer. Det är begränsat till stadiet innan spinningen äger rum, inklusive avfall och, om inte annat anges, inbegriper även sådana fibrer som har kardats, kammats eller behandlats på annat sätt, men inte spunnits.

2. Begreppet ”naturfibrer” inbegriper tagel enligt nummer 0503, natursilke enligt nummer 5002 och 5003 samt ullfibrer, fina eller grova djurhår enligt nummer 5101–5105, bomullsfibrer enligt nummer 5201–5203 och andra vegetabiliska fibrer enligt nummer 5301–5305.

3. Med begreppen ”textilmassa”, ”kemiska material” och ”material för papperstillverkning” avses i förteckningen de material som inte klassificeras enligt kapitlen 50–63 och som kan användas för tillverkning av konst-, syntet- eller pappersfibrer eller konst-, syntet- eller pappersgarn.

4. Med begreppet ”konststapelfibrer” avses i förteckningen fiberkabel av syntetfilament eller av regenatfilament, stapelfibrer eller avfall enligt nummer 5501–5507.

Anmärkning 5:

1. Om det i fråga om en viss produkt i förteckningen hänvisas till denna anmärkning, ska inte villkoren i kolumn 3 tillämpas på bastextilmaterial som används vid tillverkning av denna produkt, vilket sammanlagt utgör högst 10 % av den sammanlagda vikten av alla de bastextilmaterial som har använts. (Se också anmärkning 5.3 och 5.4 nedan.)

2. Den tolerans som omnämns i anmärkning 5.1 gäller emellertid endast för blandprodukter som har tillverkats av två eller flera bastextilmaterial. Följande är bastextilmaterial: — Silke. — Ull. — Grova djurhår. — Fina djurhår. — Tagel. — Bomull. — Material för papperstillverkning och papper. — Lin. — Mjukhampa. — Jute och andra bastfibrer för textilt ändamål. — Sisal och andra textilfibrer från växter av släktet Agave. — Kokosfibrer, manillahampa, rami och andra vegetabiliska textilfibrer. — Syntetkonstfilamen