1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 20 mars 1970
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser
från motorfordon
(70/220/EEG)
(EGT L 76, 6.4.1970, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 74/290/EEG av den 28 maj 1974 L 159 61 15.6.1974
►M2Kommissionens direktiv 77/102/EEG av den 30 november 1977 L 32 32 3.2.1977
►M3Kommissionens direktiv 78/665/EEG av den 14 juli 1978 L 223 48 14.8.1978
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Danmark, Irland, Förenade konungariket Storbritan-
nien och Nordirland(*)L 73 14 27.3.1972
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 20 mars 1970
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot
luftförorening genom avgaser från motorfordon
(70/220/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:
Förordningen av den 14 oktober 1968 med ändring i Straßenverkehrs-
Zulassungs-Ordnung publicerades i Tyskland i Bundesgesetzblatt Del 1
den 18 oktober 1968. Denna förordning innehåller bestämmelser omåtgärder mot luftföroreningar från förbränningsmotorer i motorfordon.Bestämmelserna kommer att träda i kraft den 1 oktober 1970.
Förordningen av den 31 mars 1969 om ”Sammansättningen hos avgaser
som släpps ut från bensinmotorer i motorfordon” publicerades i Frank-rike den 17 maj 1969 i Journal officiel . Förordningen gäller
— från och med den 1 september 1971 för typgodkända fordon med en
ny motortyp, dvs. en motortyp som inte tidigare monterats i etttypgodkänt fordon,
— från och med den 1 september 1972 för fordon som tas i brukför
första gången.
De nämnda bestämmelserna kan komma att hindra upprättandet av den
gemensamma marknaden och dess funktion. Det är därför nödvändigtatt samtliga medlemsstater antar samma krav, antingen som tillägg till
eller i stället för sina nuvarande regler, framför allt för att göra det
möjligt att för varje fordonstyp tillämpa det förfarande för EEG-typgodkännande som behandlas i rådets direktiv(
3) av den 6 februari
1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkän-nande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon.
Detta direktiv skall emellertid träda i kraft före det datum då direktivet
av den 6 februari 1970 träder i kraft. Vid den tidpunkten kan de förfa-
randen som anges i det senare direktivet således ännu inte tillämpas.
Det är därför nödvändigt att införa ett ad hoc-förfarande i form av ettmeddelande av vilket det framgår att en fordonstyp har provats och attden uppfyller kraven i detta direktiv.
Varje medlemsstat som skall utfärda ett nationellt typgodkännande för
en fordonstyp måste genom det nämnda meddelandet kunna förvissasig om att fordonstypen genomgått de prov som krävs enligt detta
direktiv. Därför bör varje medlemsstat underrätta övriga medlemsstater
om sina resultat genom att sända dem en kopia av det meddelande somupprättats för varje motorfordonstyp som provats.
När det gäller de krav som rör provning av medelutsläppen av gasfor-
miga föroreningar i tätbebyggda områden efter köldstart bör industrinmedges en längre tid för anpassning än den tid som gäller för övrigatekniska krav enligt detta direktiv.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 2
(1) EGT nr C 160, 18.12.1969, s. 7.
(2) EGT nr C 48, 16.4.1969, s. 16.
(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
▼B
Det är önskvärt att tillämpa de tekniska krav som har antagits av FNs
Ekonomiska kommission för Europa i dess förordningnr 15(1) (Enhet-
liga bestämmelser för godkännande av fordon med förbränningsmotorer
med styrd tändning i fråga om utsläpp av gasformiga föroreningar från
motorn), bilagd till överenskommelsen av den 20 mars 1958 om anta-gandet av enhetliga villkor för godkännande och ömsesidigt erkännandeav godkännande som avser utrustning och delar till motordrivna fordon.
Vidare måste de tekniska kraven snabbt anpassas med hänsyn till
tekniska framsteg. Därför bör det förfarande kunna tillämpas somfastslås i artikel 13 i rådets direktiv av den 6 februari 1970 omtypgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv avses med fordonvarje fordon med förbränningsmotor
med styrd tändning, avsett att användas på väg, med eller utan karos-seri, som har minst fyra hjul, med en tillåten totalvikt på minst 400 kg
och som är konstruerat för en högsta hastighet som uppgår till minst
50 km/tim. Jordbrukstraktorer, lantbruksmaskiner och arbetsfordon ärundantagna.
Artikel 2
Ingen medlemsstat får vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller
nationellt typgodkännande för ett fordon av skäl som hänför sig till
luftförorening genom gaser från förbränningsmotorer med styrdtändning i fordonet
— från och med den 1 oktober 1970, om fordonet uppfyller både
kraven i bilaga 1, med undantag för kraven i punkt 3.2.1.1 och3.2.2.1, och kraven i bilagorna 2, 4, 5 och 6,
— från och med den 1 oktober 1971, om fordonet även uppfyller
kraven i punkt 3.2.1.1 och 3.2.2.1 i bilaga 1 och kraven i bilaga 3.
Article 2a
No Member State may refuse or prohibit the sale or registration, entry
into service or use of a vehicle on grounds relating to air pollution by
gases from positive-ignition engines of motor vehicles if that vehiclesatisfies the requirements set out in Annexes I, II, III, IV, V and VI.
Artikel 3
1. När en ansökan kommer in från en tillverkare eller dennes repre-
sentant skall de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstatenfylla i uppgifterna i meddelandet enligt bilaga 7. En kopia av medde-
landet skall sändas till övriga medlemsstater och till sökanden. Andra
medlemsstater som får en ansökan om nationellt typgodkännande församma fordonstyp skall godta det nämnda dokumentet som bevis föratt de föreskrivna proven har utförts.
2. Bestämmelserna i 1 skall upphävas så snart rådets direktiv av den
6 februari 1970 om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar tilldessa fordon träder i kraft.
Artikel 4
Den medlemsstat som har beviljat ett typgodkännande skall vidta de
åtgärder som krävs för att säkerställa att den underrättas om varje
ändring i fråga om delar eller egenskaper som avses i punkt 1.1 i bilaga1. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten skall avgöra om nya1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 3
(1) EEG-dokument 1 Genève W/TRANS/WP 29/293/Rev. 1 av den 11 april
1969.▼A1
▼B
▼B
prov måste utföras på den ändrade prototypen och om en ny rapport
måste upprättas. Om dessa prov visar att kraven i detta direktiv inteuppfylls skall ändringen inte godkännas.
Artikel 5
De ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilaga 1-7 till
tekniska framsteg skall beslutas enligt det förfarande som fastslås i
artikel 13 i rådets direktiv av den 6 februari 1970 om typgodkännandeav motorfordon och släpvagnar till dessa fordon.
Artikel 6
1. Medlemsstaterna skall anta bestämmelser som innehåller de krav
som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 30 juni 1970 ochskall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna
texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar
inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 7
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 4
▼B
BILAGA 1
DEFINITIONER, ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE OCH
PROVSPECIFIKTIONER
1. DEFINITIONER.
1.1 Fordonstyp med avseende på begränsning av utsläpp av gasfor-
miga föroreningar från motorn
Fordonstyp: en kategori av motordrivna fordon som vad gäller
utsläpp av gasformiga föroreningar från motorn inte skiljer sig åt
sinsemellan i fråga om sådana väsentliga egenskaper som
1.1.1 den ekvivalenta tröghetsmassan bestämd i förhållande till
►M3referensmassa ◄enligt punkt 4.2 i bilaga 3, och
1.1.2 de motor- och fordonsegenskaper som definieras i punkt 1-6 och 8 i
bilaga 2.
1.2 Referensmassa
Referensmassa: fordonets massa i körklart skick utom den enhetliga
förarvikten på 75 kg, och med ett fast tillägg på 100 kg.
1.2.1 Fordonets massa i körklart skick: den massa som definieras i punkt
2.6 i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG.
1.3 Vevhus
Vevhus:utrymmen i eller utanför motorn som står i förbindelse med
oljesumpen via in- eller utvändiga kanaler, genom vilka gaser och
ångor kan komma ut.
1.4 Gasformiga föroreningar
Medgasformiga föroreningar avses kolmonoxid, kolväten och
kväveoxider; de senare uttryckta som kvävedioxidekvivalent (NO2).
1.5 ►M3 Totalmassa ◄
►M3Totalmassa ◄:den tekniskt högsta tillåtna massa som anges
av fordonstillverkaren (denna massa kan vara högre än den högsta
tillåtna massan).
2. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE
2.1 Följande uppgifter måste lämnas av tillverkaren eller dennes repre-
sentant:
2.1.1 En beskrivning av fordonstyp inbegripet alla de uppgifter som anges
i bilaga 2.
2.1.2 Ritningar över förbränningskammare och kolv inbegripet kolvringar.
2.1.3 Maximal ventillyftning och vinklar vid öppning och stängning i
förhållande till dödpunktslägen.
2.2 Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som skall
godkännas skall ställas till förfogande för den tekniska tjänst som
skall utföra de prov som avses i punkt 3.
3. PROVSPECIFIKATIONER3.1 Allmänt
De komponenter som kan påverka gasformiga utsläpp skall vara så
utformade, konstruerade och monterade att fordonet vid normal
användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots de vibrationer
komponenterna kan utsättas för.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 5
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼B
3.2 Beskrivning av prov
3.2.1 Fordonet skall genomgå typ 1-, typ 2- och typ 3-prov beroende på
viktkategori enligt vad som anges nedan:
3.2.1.1 Typ 1-prov (kontroll av genomsnittliga utsläpp av gasformiga
föroreningar i tätortsområden efter kallstart).
3.2.1.1.1 Detta prov skall utföras på alla fordon som anges i artikel 1 och vars
►M3totalmassa ◄inte överstiger 3,5 ton.
3.2.1.1.2 Fordonet skall placeras på en dynamometerbänk som är utrustad
med broms och svänghjul. Ett prov som varar i sammanlagt tretton
minuter och som består av fyra cykler skall utföras utan avbrott.
Varje cykel skall omfatta 15 faser (tomgång, acceleration, jämn
hastighet, deceleration, osv.). Under provningen skall avgasutsläppen
samlas i en eller flera säckar. Avgaserna skall analyseras och deras
volym mätas när fyllningen avslutats.
3.2.1.1.3 Provet skall utföras enligt det förfarande som beskrivs i bilaga 3. De
metoder som används för att samla och analysera avgaserna skall
vara de som fastställts. Andra metoder kan godkännas om det visar
sig att de ger motsvarande resultat.
3.2.1.1.4 Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 3.2.1.1.5 nedan skall
provet genomföras tre gånger. ►M2I varje prov skall massan
kolmonoxid, massan kolväten och massan kväveoxider som erhålls
för ett fordon med given ►M3referensmassa ◄understiga de
värden som anges i nedanstående tabell: ◄
Referensmassa
(kg)
RWMassa kolmonoxid
(g/prov)
L1Massa kolväten
(g/prov)
L2Massa kväveoxider i
NO2-ekvivalenter
(g/prov)
L3
RW≤750 65 6,0 8,5
750 < RW ≤850 71 6,3 8,5
850 < RW ≤1 020 76 6,5 8,5
1 020 < RW ≤1 250 87 7,1 10,2
1 250 < RW ≤1 470 99 7,6 11,9
1 470 < RW ≤1 700 110 8,1 12,3
1 700 < RW ≤1 930 121 8,6 12,8
1 930 < RW ≤2 150 132 9,1 13,2
2 150 < RW 143 9,6 13,6
3.2.1.1.4.1 Vid typgodkännande avseende utsläpp från fordon i kategori M1utrustade med automatisk växellåda skall till den 1 oktober 1981
gränsvärdena L3för utsläpp av kväveoxider i tabellen i punkt
3.2.1.1.4 multipliceras med en faktor 1,25.
För andra fordon än fordon i kategori M1används gränsvärdena för
utsläpp av kväveoxider i 3.2.1.1.4 i direktiv 77/102/EEG, multiplice-
rade med en faktor 1,25.
►M23.2.1.1.4.2 ◄För var och en av de föroreningar som anges i 3.2.1.1.4
får ett av de tre erhållna resultaten överstiga det gränsvärde som fö-
reskrivs i den punkten för fordonet i fråga med högst 10 %, under
förutsättning att det aritmetiska medelvärdet för de tre resultaten är
lägre än det föreskrivna gränsvärdet. När de föreskrivna
gränsvärdena överskrids för mer än en förorening är det oväsentligt
om detta inträffar i samma prov eller i olika prov.
3.2.1.1.5 Antalet prov som föreskrivs i punkt 3.2.1.1.4 skall minskas i de fall
som härefter definieras. V1är resultatet av det första provet och V2resultatet av det andra provet för någon av de föroreningar somanges i punkt 3.2.1.1.4.
3.2.1.1.5.1 Endast ett prov skall utföras om för ►
M2de tre föroreningarna ◄
i fråga, V1≤0,70 L.
3.2.1.1.5.2 Endast två prov skall utföras om det för ►M2de tre
föroreningarna ◄V1≤0,85 L men för minst en av föroreningarna
V1> 0,70 L. Dessutom skall för var och en av föroreningarna V2uppfylla kraven V1+V2≤1,70 L och V2≤L.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 6
▼M1
▼M3
▼M1
▼B
3.2.1.2 Typ 2-prov (kolmonoxidutsläpp vid tomgång)
3.2.1.2.1 Detta prov skall utföras med alla fordon som avses i artikel 1.
3.2.1.2.2 Volyminnehållet av kolmonoxid i avgaser vid tomgångskörning får
inte överstiga 3,5 %. När kontroll görs i enlighet med bestämmel-
serna i bilaga 4 vid körbetingelser som avviker från de av
tillverkaren rekommenderade (inställning av justeringsanordningar),
får det uppmätta volyminnehållet inte överstiga 4,5 %.
3.2.1.2.3 Innehållet skall kontrolleras genom ett prov som utförs i enlighet
med det förfarande som beskrivs i bilaga 4.
3.2.1.3 Typ 3-prov (kontroll av utsläpp av vevhusgaser) .
3.2.1.3.1 Detta prov skall utföras med alla fordon som anges i artikel 1 med
undantag av de som har tvåtaktsmotor med kompression i vevhuset.
3.2.1.3.2 Massan kolväten som finns i vevhusgaserna som inte återcirkuleras
av motorn får inte överstiga 0,15 % av den bränslemassa som
motorn använder.
3.2.1.3.3 Denna massa skall kontrolleras genom ett prov som utförs i enlighet
med det förfarande som beskrivs i bilaga 5.
4. UTVIDGAT EEG-TYPGODKÄNNANDE
4.1 Fordonstyper med olika ►M3 referensmassa ◄
Ett godkännande för en fordonstyp får om följande villkor är
uppfyllda utvidgas till fordonstyper som endast i fråga om
►M3referensmassan ◄skiljer sig från den typ som godkänts.
4.1.1 Ett godkännande får endast utvidgas till fordonstyper vilkas
►M3referensmassa ◄är sådan att den ekvivalenta tröghetsmassa
som skall användas är närmast större eller vilken som helst mindre.
4.1.2 Om ►M3referensmassan ◄för den fordonstyp för vilken utvidgat
godkännande söks är sådan att ett svänghjul måste användas med en
ekvivalent tröghetsmassa som är större än den som används för den
fordonstyp som redan godkänts, beviljas utvidgat typgodkännande.
4.1.3 Om ►M3referensmassan ◄för den fordonstyp för vilken utvidgat
godkännande söks är sådan att ett svänghjul måste användas med en
ekvivalent tröghetsmassa som är mindre än den som används för den
fordonstyp som redan godkänts, beviljas utvidgat typgodkännande
om massan föroreningar från det fordon som redan godkänts inte
överstiger de gränsvärden som gäller för det fordon för vilket
utvidgat typgodkännande söks.
4.2 Fordonstyper med olika utväxlingsförhållanden
Ett godkännande som beviljats för en fordonstyp får om följande
villkor är uppfyllda utvidgas till att gälla fordonstyper som endast i
fråga om utväxlingsförhållanden skiljer sig från den typ som
godkänts.
4.2.1 För varje utväxlingsförhållande som använts i typ1-provet skall
ekvationen E¼V2/C0V1
V1där V1är hastigheten hos det typgodkända
fordonet och V2är hastigheten hos det fordon för vilket utvidgat
godkännande begärs vid motorvarvtalet 1 000 varv per min.
4.2.2 Om ►M3E≤8%◄för varje utväxlingsförhållande, beviljas
utvidgat godkännande utan att typ 1-proven behöver upprepas.
4.2.3 Om ►M3E<8% ◄för minst ett utväxlingsförhållande och
►M3E≤13 %◄för varje utväxlingsförhållande, upprepas typ
1-proven, men de får utföras i ett laboratorium som väljs av tillver-
karen, om detta godkänns av den myndighet som beviljar
typgodkännande. Rapporten från proven skall sändas till det
godkända laboratoriet.
4.3 Fordonstyper med olika ►M3 referensmassa ◄och olika
utväxlingsförhållanden
Ett godkännande som utfärdats för en fordonstyp får utvidgas till att
gälla fordonstyper som skiljer sig från den godkända endast i fråga1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 7
▼M3
▼B
▼M1
▼M1
om►M3referensmassa ◄och utväxlingsförhållanden, om samt-
liga villkor i 4.1 och 4.2 är uppfyllda.
4.4 Anmärkning
När en fordonstyp har godkänts enligt bestämmelserna i punkt 4.1-
4.3 ovan får ett sådant typgodkännande inte utvidgas till andra
fordonstyper.
5. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE
5.1 Som en allmän regel gäller att överenstämmelse av modeller i pro-
duktionen vad avser begränsning av utsläpp av gasformiga
föroreningar från motorn skall kontrolleras på grundval av den
beskrivning som anges i informationsdokumentet i bilaga 7 och i
förekommande fall alla eller några av proven av typerna 1, 2 och 3
som anges i punkt 3.2.
5.1.1 Fordonets överensstämmelse i ett typ 1-prov skall kontrolleras enligt
följande:
5.1.1.1 Ett fordon skall tas ur serieproduktionen och genomgå det prov som
beskrivs i punkt 3.2.1.1. De gränsvärden som anges i punkt 3.2.1.1.4
skall emellertid ersättas med följande:
Referensmassa
(kg)
RWMassa kolmonoxid
(g/prov)
L1Massa kolväten
(g/prov)
L2Massa kväveoxider i
NO2-ekvivalenter
(g/prov)
L3
RW≤750 78 7,8 10,2
750 < RW ≤850 85 8,2 10,2
850 < RW ≤1 020 91 8,5 10,2
1 020 < RW ≤1 250 104 9,2 12,2
1 250 < RW ≤1 470 119 9,9 14,3
1 470 < RW ≤1 700 132 10,5 14,8
1 700 < RW ≤1 930 145 11,2 15,4
1 930 < RW ≤2 150 158 11,8 15,8
2 150 < RW 172 12,5 16,3
5.1.1.1.1 För fordon i kategori M1utrustade med automatiskväxellåda som
har beviljats typgodkännande avseende utsläpp före den 1 oktober
1981, skall gränsvärdena L3för utsläpp av kväveoxider i tabellen i
punkt 5.1.1.1 i detta direktiv multipliceras med en faktor 1,25.
För andra fordon än fordon i kategori M1används gränsvärdena för
utsläpp av kväveoxider i 5.1.1.1 i direktiv 77/102/EEG, multiplice-
rade med en faktor 1,25.
5.1.1.2 Om det fordon som tagits ur produktionen inte uppfyller kraven i
5.1.1.1, kan tillverkaren begära att mätningarna utförs på ett antal
fordon från serieproduktionen, inklusive det fordon som ursprung-
ligen togs ut. Tillverkaren bestämmer antalet (n) fordon. Alla
fordon utom det ursprungliga genomgår ett typ 1-prov.
De resultat som skall beaktas för det ursprungliga fordonet är det
aritmetiska medelvärdet av de tre typ 1-prov som utförts med
fordonet. Det aritmetiska medelvärdet ( /C22xx) av de resultat som erhållits
från det slumpmässiga urvalet och standardavvikelsen S(1) regi-
streras för de gasformiga föroreningarna.
Produktionen anses sedan överensstämma med fordringarna om
följande villkor uppfylls:
x/C0þk/C1S/C20L
där
L är det gränsvärde som fastställs i 5.1.1.1 för varje gasformig
förorening1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 8
(1) Standardavvikelsen är S2¼Xx/C0x/C0ðÞ2
n/C01där x är något av de individuella resultat som
erhålls med urval n.▼M3
▼M1
▼M1
kär en statistisk fak tor som beror på n och som anges i följande
tabell:
n 234567
k0,973 0,613 0,489 0,421 0,376 0,342
n8 9 1 0 1 1 1 2 1 3
k0,317 0,296 0,279 0,265 0,253 0,242
n 1 41 51 61 71 81 9
k0,233 0,224 0,216 0,210 0,203 0,198
om n≤20,k¼0;860ﬃﬃﬃnp
5.1.2 När ett fordon ur serien genomgår ett typ 2- eller ett typ 3-prov skall
de villkor uppfyllas som anges i 3.2.1.2.2 och 3.2.1.3.2.
5.1.3 Oavsett kraven i punkt 2.1.1 i bilaga 3 får den tekniska tjänst som
svarar för kontrollen av produktionsöverensstämmelsen med tillver-
karens samtycke utföra typ 1-, typ 2-, och typ 3-prov på fordon
som körts mindre än 3 000 km.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 9
▼B
BILAGA 2
►(1)M11970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 10
▼B
►(1)M1
►(2)M31970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 11
▼B
►(1) (2)M31970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 12
▼B
BILAGA 3
TYP 1-PROV
(för att fastställa utsläpp av föroreningar i tätortsområden efter kallstart)
Förfarande för typ 1-prov enligt bilaga 1 punkt 3.2.1.1
1. KÖRCYKEL I DYNAMOMETERBÄNK1.1Beskrivning av körcykeln
Körcykeln i dynamometerbänk skall vara den som beskrivs i följande
tabell och i tillägg 1. Analys av de olika momenten anges i tillägg 2.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 13
Körcykel i dynomometerbänk
Antal
momentMoment FasAccelera-
tion
m/sek2Hastighet
km/timLängdSamman-
lagd
tid sekVäxel som skall
användas för en
manuell växellådaMoment
(sek)Fas
(sek)
1 Tomgång 1 11 11 11 6 sekPM + 5 sek
K1(1)
2 Acceleration 2 1,04 0-15 4 4 15 13 Konstant hastighet 3 15 8 8 23 14 Deceleration9
=
;4−0,69 15-10 29
=
;525 1
5 Deceleration, kopplingen uppsläppt −0,92 10-0 3 28 K
1
6 Tomgång 5 21 21 49 16 sekPM + 5 sek
K1
7 Acceleration9
>>>=
>>>;60,83 0-15 59
>>>=
>>>;1254 1
8 Växling 25 6
9 Acceleration 0,94 15-32 5 61 2
10 Konstant hastighet 7 32 24 24 85 211 Deceleration9
=
;8−0,75 32-10 89
=
;1193 2
12 Deceleration, kopplingen uppsläppt −0,92 10-0 3 96 K
2
13 Tomgång 9 21 21 117 16 sekPM + 5 sek
K1
14 Acceleration9
>>>>>>>>>=
>>>>>>>>>;100,83 0-15 59
>>>>>>>>>=
>>>>>>>>>;26122 1
15 Växling 2 124
16 Acceleration 0,62 15-35 9 133 2
17 Växling 2 135
18 Acceleration 0,52 35-50 8 143 319 Konstant hastighet 11 50 12 12 155 320 Deceleration 12 −0,52 50-35 8 8 163 321 Konstant hastighet 13 35 13 13 176 322 Växling 2 178
23 Deceleration9
>>>>=
>>>>;14−0,86 132-10 79
>>>>=
>>>>;12185 2
24 Deceleration, kopplingen uppsläppt −0,92 10-0 3 188 K
2▼B1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 14
Antal
momentMoment FasAccelera-
tion
m/sek2Hastighet
km/timLängdSamman-
lagd
tid sekVäxel som skall
användas för en
manuell växellådaMoment
(sek)Fas
(sek)
25 Tomgång 15 7 7 195 7 sekPM
(1) PM = Växellådan neutral, kopplingen uppsläppt.
K1,K2= Första eller andra växeln ilagd, kopplingen uppsläppt.▼B1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 15
▼B
1.2Allmänna förutsättningar för genomförandet av körcykeln
Preliminära körcykler skall genomföras om det behövs för att fastställa
det bästa sättet att manövrera gas- och bromspedal, så att provet
överensstämmer med den teoretiska cykeln inom föreskrivna gränser.
1.3Användning av växellådan
1.3.1 Om fordonets maximihastighet på första växeln understiger 15 km/tim
skall andra, tredje och fjärde växlarna användas. ►M3Andra, tredje
och fjärde växeln får också användas när köranvisningarna rekommen-
derar start på andra växeln på plan mark, eller när första växeln anges
som terräng-, kryp- eller bogserväxel. ◄
1.3.2 Fordon med halvautomatisk kraftöverföring skall provas med de
växlar som normalt används vid körning. Växelväljaren manövreras i
enlighet med tillverkarens anvisningar.
1.3.3 Fordon med helautomatisk kraftöverföring skall provas med högsta
växeln (”drive”) ilagd. Gaspedalen skall manövreras för att åstad-
komma en så konstant acceleration som möjligt, så att
växlingsförloppet sker i normal följd. Vidare gäller inte de växlings-
punkter som anges i tillägg 1 till denna bilaga. Accelerationen skall
fortsätta genom hela det moment som visas med det raka streck som
förbinder slutet på varje tomgångsperiod med början på närmast
följande period med konstant hastighet. De toleranser som anges i 1.4
skall tillämpas.
1.3.4 Fordon med överväxel som kan påverkas av föraren skall provas med
överväxeln bortkopplad.
1.4Toleranser
1.4.1 En tolerans på ± 1 km/tim är tillåten mellan den visade hastigheten
och den teoretiska hastigheten under acceleration och under konstant
hastighet samt under deceleration när fordonets bromsar används. Om
fordonet decelererar snabbare utan att bromsarna används, gäller bara
kraven enligt punt 5.6.3. Hastighetstoleranser utöver de föreskrivna
godtas under fasbytena, om toleranser aldrig överskrids med mer än
0,5 sekunder vid något tillfälle.
1.4.2 Tidstoleranserna är ± 0,5 sekunder. Dessa toleranser gäller såväl vid
början som vid slutet av varje växlingstillfälle(1).
1.4.3 Hastighets-och tidstoleranserna kombineras i enlighet med tillägg 1.
2. FORDON OCH BRÄNSLE2.1Provfordon
2.1.1 Fordonet skall tillhandahållas i gott mekaniskt skick. Det skall vara
inkört minst 3 000 km innan provet utförs.
2.1.2 Avgassystemet får inte ha några läckor som kan minska den mängd
gaser som samlas upp. Denna mängd skall överensstämma med den
mängd gaser som kommer ur motorn.
2.1.3 Tätheten hos inloppssystemet kan kontrolleras för att säkerställa att
förgasningen inte påverkas av oavsiktligt luftintag.
2.1.4 Motorns och manöverorganens inställningar skall överensstämma med
vad som rekommenderas av tillverkaren. ►
M3Detta krav gäller
också vid inställning av tomgång (motorvarvtal och kolmonoxidin-
nehåll i avgaserna), för automatchoke och för avgasreningssystem. ◄
2.1.5 Inloppssystemet hos fordonet som provas skall efter förgasarspjället
vara utrustat med en anslutning som gör det möjligt att korrekt mätaundertrycket i inloppsröret.
2.1.6 Den tekniska tjänsten får kontrollera att fordonets prestanda
överensstämmer med tillverkarens uppgifter, att det kan användas för
normal körning och särskilt att det kan startas i kallt och varmt skick.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 16
(1) Det bör noteras att den tid på två sekunder som medges innefattar tiden för växling och
vid behov gör det möjligt att komma i fas med körcykeln.▼M3
▼B
▼M3
2.1.7 Fordon som konstruerats för att användas med katalysatorer skall
provas utan dessa, även om de förekommer på fordon av den
godkända typen.
2.2Bränsle
2.2.1 Vid provet används det referensbränsle vars specifikationer anges i
bilaga 6. Om motorn är smörjd med en blandning skall den olja som
tillsatts till referensbränslet överensstämma vad beträffar grad och
mängd med tillverkarens rekommendationer.
3. PROVUTRUSTNING3.1Dynamometerbroms
Ingen särskild modell föreskrivs. Dynamometerns inställning skall
vara stabil. Den får inte orsaka märkbara vibrationer i fordonet som
kan påverka fordonets normala funktion. Den skall vara försedd med
en anordning för att simulera tröghet för att göra det möjligt att simu-
lera körning av fordonet på väg (motsvarande tröghet).
3.2Avgasinsamlingsutrustning
3.2.1 ►
M2De sammanbindande rören skall vara av rostfritt stål och skall
så långt möjligt vara försedda med fasta anslutningar. ◄Ett komplett
gastätt ringelement skall användas för att isolera anordningen från
fordonets vibrationer. Annat material kan användas om det inte
påverkar gasernas sammansättning.
3.2.2 Om det fordon som provas är försett med avgasrör med förgreningar
skall anslutningsrören sammanföras så nära fordonet som möjligt.
3.2.3 Temperaturen på avgaserna i insamlingssystemet skal vara förenliga
med motorns rätta funktion, med bibehållande av provtagnings-
säckarna i bra kondition, med den kolväteabsorptionsnivå som
föreskrivs i punkt 4.5.1 ►M2 ◄.
3.2.4 En kylkondensator skall placeras mellan motorns avgasrör och
inloppsventilen till säcken/säckarna, så att gasens temperatur vid
utloppet från kondensatorn inte understiger 5 ºC. Kylsystemet skall
vara konstruerat så att kondensvatten inte kan följa med de gaser som
strömmar genom det och så att fuktigheten hos gaserna i provsäcken/-
säckarna hålls under 90 % vid 20 ºC.
3.2.5 Den totala volymen på insamlingssystemet förutom säcken får inte
överstiga 0,08 m3.►M3Volymen hos den del av provtagningsled-
ningen som leder in i provpåsen skall understiga 0,03 m3.◄
►M23.2.6◄De ventiler som används för att styra avgaserna skall vara
snabbt omställbara och snabbverkande.
►M23.2.7◄Insamlingsanordningen skall omfatta en eller flera säckar med
tillräcklig kapacitet. Säckarna skall vara tillverkade av ett material
som medger att de förorenande gaserna inte förändras eller att
noggrannheten i mätningarna inte påverkas.
3.3Analysutrustning
3.3.1 Provtagningssonden kan bestå av ett provrör som går till insamlings-
anordningen eller säcktömningsröret. Den kan också vara oberoende
men inte i något fall skall öppningen vara i botten på säcken.
3.3.2 ►M2Kolmonoxidanalysatorn och kolväteanalysatorerna skall vara
infrarödanalysatorer utan spridningsoptik. ◄Kolväteanalysatorn skall
vara av flamjonisationstyp.
3.3.3 Kväveoxiderna skall analyseras på följande sätt:
3.3.3.1 Gaserna i säcken skall passera en omvandlare som förvandlar kvävedi-
oxid (NO2) till kväveoxid (NO).
3.3.3.2 Kväveoxidhalten (NO) i gaserna från omvandlaren skall bestämmas
med hjälp av en chemiluminiscensanalysator.
3.3.3.3 Gastork (fuktfälla) skall inte användas uppströms i analysatorn.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 17
▼B
▼M3
▼M2
▼B
▼M2
▼B
3.4Volymmätningsutrustning
3.4.1 En volymmeter skall användas.
3.4.2 Tryck- och temperaturmätningar som gör det möjligt att hänföra
volymen till standardförhållanden skall utföras vid de punkter som
väljs ut med hänsyn till vilken typ av mätare som används. Den
tekniska tjänsten skall specificera deras belägenhet.
3.4.3 Gasblödningsanordningen kan bestå av en pump eller av något annat
system som håller trycket på mätaren konstant.
3.5Instrumentens noggrannhet
3.5.1 Då bromsen kalibreras vid ett särskilt prov anges inte dynamometerns
noggrannhet. Den totala trögheten hos de roterande massorna inklusive
rullarnas och bromsarnas roterande del (se punkt 4.2) skall anges inom
±2 0kg .
3.5.2 Fordonets hastighet skall mätas med den hastighet som rullarna som är
förbundna med bromsens svänghjul roterar. Den skall vara mätbar
inom ± 2 km/tim mellan 0-10 km/tim och inom ± 1 km/tim för hastig-
heter över 10 km/tim.
3.5.3 De temperaturer som anges i punkterna 5.1.1 och 6.3.3 skall vara
mätbara inom ± 2ºC.
3.5.4 Det atmosfäriska trycket skall vara mätbart inom ± ►M31,33
mbar◄.
3.5.5 Vakuumet i motorns ingångssystem skall mätas inom ± ►M36,67
mbar◄. Andra tryck(bak trycki provtagningsanordningen, tryckför
korrigering av volym etc.) skall vara mätbara inom ± ►M30,49
mbar◄.
3.5.6 Storleken och noggrannheten hos mätaren skall vara lämplig för den
volym gas som skall mätas så att mätningen av volymen är tillförlitlig
inom ± 2 %.
3.5.7 Omvandlaren skall vara effektiv till minst 90 %.
►M23.5.8◄Analysatorerna skall ha ett mätningsområde som är förenligt
med den noggrannhet som krävs för att mäta innehållet i olika
beståndsdelar inom ± 3 % utan hänsyn till noggrannheten för standard
(kalibrerings)gaser. Den totala svarstiden för analyseringsvarvet skall
vara högst en minut.
►M23.5.9◄Innehållet i standardavgaserna får inte skilja mer än ± 2 % från
referensvärdet för varje gas. Utspädningsmedlet skall vara kväve.
4. FÖRBEREDELSER FÖR PROV4.1Bromsinställning
4.1.1 Bromsen skall vara justerad så att den återger fordonets funktion på
plan mark vid en konstant hastighet av 50 km/tim.
4.1.2 Bromsen ställs in på följande sätt:
►
M34.1.2.1 ◄För detta ändamål skall vakuumet mätas vid motorns inlopp
under ett vägprov som utförs vid 50 km/tim på tredje växeln, eller
genom att använda de växlar som anges i punkt 1.3 och fordonet lastat
med sin ►M3referensmassa ◄och med det ringtrycksom anges av
tillverkaren. Vakuumet skall mätas när en konstant hastighet på plan
markhar bibehållits i minst femton sek under. För att ta hänsyn till
vindens påverkan, skall medelvärdet för resultatet av mätningarna
som gjorts två gånger i vardera riktningen användas.
►M34.1.2.2 ◄Fordonet skall sedan placeras i dynamometerbänken och med
bromsen justerad för att erhålla samma vakuum vid intaget som det
som uppmäts vid det prov på väg som anges i punkt 4.1.2 ovan.
Denna bromsinställning skall behållas genom hela provet.
►M34.1.2.3 ◄En kontroll skall göras för att säkerställa att den bromsinställ-
ning som erhålls är lämplig för andra mellanliggande tillstånd än
tomgång och högsta hastighet i cykel. Om det är nödvändigt skall en
mellaninställning fastställas.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 18
▼M2
▼B
▼M3
▼B
▼M1
▼M3
4.1.2.4 Andra metoder för att mäta den effekt som krävs för att framdriva
fordonet (t.ex. mätning av vridmoment i drivlinan, deceleration osv.)
tillåts också.
4.1.2.5 Bromsen kan bara ställas in på basis av vägprov om skillnaden i luft-
tryckoch temperatur mellan vägförhållanden och lok alen med
dynamometerbänken inte överstiger ± 15 mbar respektive 8 ºC.
4.1.3 Om ovanstående metod inte kan användas, ställs provbänken in så att
den tar upp den effekt som utvecklas av drivhjulen vid en konstant
hastighet av 50 km/tim i enlighet med föreskrifterna i tabellen i punkt
4.2. Denna effekt bestäms enligt den metod som beskrivs i bilaga 7.
4.1.3.1 När det gäller andra fordon än fordon i kategori M1med en referen-
smassa som överstiger 1 700 kg eller fordon med drivning på
samtliga hjul, skall effektvärdena i tabellen multipliceras med faktorn1,3.
4.2Inställning av tröghetsmassan
En tröghetssimulator skall användas som medger att den totala
tröghetsmassan hos de roterande massorna motsvarar
►
M3referensmassan ◄inom följande gränser:
Fordonets referensmassa (RW)
(kg)Ekvivalent
tröghetsmassa
(kg)Effekt upptagen av
dynamometern
(kW)
RW≤750 680 1,8
750 < RW ≤850 800 2,0
850 < RW ≤1 020 910 2,2
1020 < RW ≤1 250 1 130 2,4
1250 < RW ≤1 470 1 360 2,7
1470 < RW ≤1 700 1 590 2,9
1700 < RW ≤1 930 1 810 3,1
1930 < RW ≤2 150 2 040 3,3
2150 < RW ≤2 380 2 270 3,5
2380 < RW ≤2 610 2 270 3,6
2610 < RW 2 270 3,7
4.3Konditionering av fordonet
4.3.1 Före provet skall fordonet förvaras vid en temperatur av mellan 20º
och 30 ºC i minst sex timmar. Temperaturen på kylvatten och moto-
rolja skall mätas före provet för att säkerställa att de håller sig
mellan 20º och 30 ºC.
4.3.2 Ringtrycket skall vara det som anges av tillverkaren och som använts
vid det förberedande provet på väg för att justera bromsarna. Om
diametern på rullarna är mindre än 50 cm får ringtrycket ökas med
30-50 % för att förhindra skador på däcken.
4.4Kontroll av baktryck
Under de förberedande proven skall en kontroll göras för att
säkerställa att baktrycket som ställs in genom provtagningsanord-
ningen inte överstiger ►M37,36 mbar ◄när mätningarna utförs
vid olika konstanta hastigheter enligt cykeln. ►M3För fordon med
en referensmassa som överstiger 1700 kg och med en motor som är
utrustad med en anordning för utspädning av avgaser (t.ex. en luft-
pump), är ett mottrycksom inte överstiger 10 mbar tillåtet. ◄
4.5Konditionering av säcken/säckarna
4.5.1 ►M2Säcken/säckarna skall ◄vara så konditionerade, särskilt vad
avser kolväten, att kolväteförlusterna under en period av 20 minuter
inte överstiger 2 % av det ursprungliga innehållet. Denna konditio-
nering skall utföras under de förberedande prov som utförs vid
temperaturer som är nära de högsta temperaturer som uppstår under
de olika proven.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 19
▼B
▼M3
▼B
▼M2
▼B
▼B
4.5.2 Förluster skall mätas enligt följande. När motorn är i gång vid en
konstant (rpm) hastighet skall kolväteinnehållet i de gaser som går in
i säcken mätas kontinuerligt tills säcken har fyllts. När fyllningen är
slutförd skall innehållet vara det genomsnittliga innehåll som noterats
under fyllningen. Säcken skall tömmas av analysatorpumparna och
innehållet noteras kontinuerligt eller vid bestämda intervaller. Om
innehållet efter tjugo minuter har varierat med mer än 2 % skall
säcken tömmas och sedan fyllas på nytt för en andra mätning. Denna
cykel skall upprepas så många gånger som det är nödvändigt för att
genomdränka väggarna.
4.5.3 Luft skall blåsas in i säcken/säckarna före varje prov för att ta bort
eventuellt kvarvarande fukt.
4.6Kalibrering av analysapparater
4.6.1 Kontroll av omvandlarens effektivitet
Effektiviteten hos NO2-NO-omvandlaren skall kontrolleras med hjälp
av en av följande två metoder:
4.6.1.1 Metod ”A”
4.6.1.1.1 En provtagningssäcksom inte redan har använts för att samla
gasutsläpp skall fyllas med luft (eller syre) och NO-referensgas, som
skall mätas på ett sådant sätt att det är möjligt att erhålla en blandning
som ligger inom analysatorns mätområde. Tillräckligt med syre skall
tillsättas för att göra det möjligt att omvandla en lämplig proportion
NO till NO2.
4.6.1.1.2 Säcken skall skakas livligt och omedelbart anslutas till provtagnings-
anordningen på analysatorn, NO- och NOx-koncentrationerna skall
mätas i tur och ordning med en minuts mellanrum, provet skall
omväxlande passera omvandlaren och genom sidoröret. Efter flera
minuter kommer förekomsten av NO och NOxatt registeras enligt
nedanstående diagram om omvandlaren fungerar tillfredsställande.
Fastän mängden NO2kommer att öka bör mängden NOx=N O+N O2förbli densamma. En minskning av mängden NOxunder förfarandet
skulle vara ett tecken på att omvandlarens effektivitet avtar och
orsaken måste bestämmas innan anordningen används.
Reaktionshastighet för kontrollen av omvandlarens effektivitet
4.6.1.2 Metod ”B”
Omvandlarens effektivitet kan kontrolleras med hjälp av en ozongene-
rator i enlighet med diagrammet och metoden som anges nedan1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 20
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Anordning för att mäta omvandlarens effektivitet
4.6.1.2.1 NO-analysatorn skall anslutas till ett T-rör som från ena sidan tar emot
kalibreringsgas (blandning av NO i N2i en proportion som motsvarar
omkring 80 % av det fulla skalvärdet på instrumentet) och från den
andra sidan ozoniserat syre eller luft (beroende på NOkoncentra-tionen).
Inloppsröret för O
2skall vara försedd med en stängningsventil (SOV),
och vart och ett av inloppsrören skall också anslutas till en mätventil
(MV) och en flödesmätare (F).
4.6.1.2.2 I början av kontrollen skall SOV vara stängd och MV2 inställd på ett
sådant sätt att en stadig avläsning erhålls från chemiluminescence-
instrumentet som ställts in på ”förbi”. Anordningen skall spännas och
kalibreras på ett sådant sätt att det korrekt anger koncentrationen i det
gasprov som används. Registrera avläsning (A).
4.6.1.2.3 Med ozongeneratorn avstängd skall SOV öppnas och O2-flödeshastig-
heten regleras på ett sådant sätt att det minskar den siffra som anges
på analysatorn med omkring 10 %. Denna siffra (B) skall registeras.
Ozongeneratorn skall slås av och dess volttal regleras så att instrumen-
tavläsningen faller till omkring 20 % av det ursprungliga värdet med
icke utspädd gas. Siffran som anges (C) skall registeras.
4.6.1.2.4 Analysatorn skall slås om till ”omvandla” och avläsningen (D) skall
åter registreras. Ozongeneratorn skall slås av och den nya avläsningen
(E) registreras. SOV skall stängas och den nya avläsningen (F) på
instrumentet registreras. Den senare avläsningen skall vara identisk
med det ursprungliga värdet (A) om inte gasprovet innehåller NO2.I
detta fall kommer den angivna siffran att vara högre.
4.6.1.2.5 Omvandlarens effektivitet (uttryckt i procent) skall ges av
D/C0C
E/C0C/C2100
4.6.1.3 Omvandlarens effektivitet skall kontrolleras minst en gång i veckan
och företrädesvis en gång om dagen.
►M24.6.2◄Kalibrering av analysatorer
Den mängd gas vid det angivna trycksom är förenligt med utrust-
ningens korrekta funktion skall sprutas in i analysatorn med hjälp av
utsläppsmätare och en tryckminskande ventil som är monterad på varje
flaska. Apparaten skall justeras för att som stabiliserat värde ange det
värde som visas på standardgasflaskan. Med utgångspunkt från den
inställning som fås med maximiinnehållsflaskan skall kurvan för
analysatorns avvikelser dras som en funktion av innehållet på de olika
standardgasflaskor som används.
►M24.6.3◄Total svarstid för apparaten
Gasen från maximiinnehållsflaskan skall sprutas in i änden på provtag-
ningssonden. En kontroll skall göras för att säkerställa att det angivna1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 21
▼B
▼B
värdet motsvarar den maximiavvikelse som uppnås på mindre än en
minut. Om detta värde inte uppnås skall analyskretsen undersökas
från ände till ände för läckor.
4.7Justering av volymmätningsanordning
Säcken skall fyllas under de preliminära proven och en kontroll göras
för att säkerställa att volymen kan mätas med önskad noggrannhet.
Om nödvändigt skall en lämplig (gas)mätare väljas i varje fall.
5. FÖRFARANDE VID BÄNKPROV
5.1Särskilda villkor för genomförandet av körcykeln
5.1.1 Temperaturen i den lokal där rullbänken är placerad skall vara mellan
20º och 30 ºC under hela provet och så nära den plats som möjligt där
fordonet konditionerades för provet.
5.1.2 Fordonet skall stå ungefär horisontellt under provet för att onormal
bränsletillförsel skall kunna undvikas.
5.1.3 Provet skall utföras med öppen motorhuv. Vid behov kan kylaren
(vattenkyld motor) eller luftintaget (luftkyld motor) ventileras särskilt
för att hålla motorn vid normal drifttemperatur.
5.1.4 När körcykeln genomförs skall hastigheten vara den på rullarna som är
anslutna till bromssvänghjulet. Under provet skall hastigheten regi-
streras som en funktion av tiden, så att det kan kontrolleras att
körcyklerna har genomförts på ett riktigt sätt.
5.1.5 Registrering av vakuumet skall vara frivillig. Om det registreras på
samma gång som hastigheten kommer det att vara möjligt att bedöma
om accelerationerna har gjorts på rätt sätt.
5.1.6 Temperaturen på kylvattnet och vevhusoljan kan också registreras om
så önskas.
5.2Start av motorn
5.2.1 Motorn skall startas på normalt sätt enligt tillverkarens anvisningar
med hjälp av de anordningar som finns för detta, såsom choke, star-
tventil etc.
5.2.2 Motorn körs på tomgång med choken under 40 sekunder. Den första
körcykeln skall börja när ventilen till återcirkulationsanordningen för
luftströmmen är i funktion, vilket skall vara vid slutet av denna period.
5.3Användning av choke
5.3.1 Manuell choke
Choken skall släppas så snart som möjligt och i princip före accelera-
tion från 0 till 50 km/tim i första körcykeln. Om detta krav inte kan
uppfyllas skall ögonblicket för det faktiska släppandet anges. Den
metod som används för att justera choken skall vara den som anges
av tillverkaren.
5.3.2 Automatchoke
Om fordonet är utrustat med en automatchoke skall det köras enligt
vad som anges av tillverkaren i fråga om inställning och kick-down
vid kallstart. Om kick-down-punkten inte anges skall det ta 13
sekunder efter det att motorn är i gång.
5.4Tomgång
5.4.1 Manuell växellåda
5.4.1.1 Under tomgångsmomenten skall kopplingspedalen vara uppsläppt och
växeln i friläge.
5.4.1.2 För att accelerationen skall kunna genomföras enligt den normala
cykeln skall första växeln läggas i med kopplingspedalen nedtryckt
fem sekunder innan accelerationen skall börja efter tomgångsmo-
mentet i den enkla tätortskörcykeln.
5.4.1.3 Det första tomgångsmomentet i början av tätortskörcykeln består av
sex sekunders tomgångskörning i friläge med uppsläppt koppling och
fem sekunder med första växeln ilagd och kopplingspedalen nedtryckt.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 22
▼M1
▼B
▼B
5.4.1.4 För tomgångsmomenten under varje tätortskörcykel är motsvarande
tider 16 sekunder i friläge och fem sekunder med första växeln ilagd
och kopplingspedalen nedtryckt.
5.4.1.5 Det sista tomgångsmomentet i körcykeln skall vara sju sekunder med
kopplingen i och växeln i friläge.
5.4.2 Halvautomatiska växellådor
Tillverkarens anvisningar för stadskörning eller om sådana inte finns
skall de som gäller för manuella växellådor följas.
5.4.3 Växelväljaren får inte manövreras någon gång under provet om inte
tillverkaren anger något annat. I det senare fallet skall förfarandet för
manuella växellådor användas.
5.5Acceleration
5.5.1 Accelerationsmomenten genomförs med så konstant acceleration som
möjligt under hela momentet.
5.5.2 Om ett accelerationsmoment inte kan utföras under föreskriven tid,
skall om möjligt den extra tid som krävs dras från den tid som medges
för växling eller, om detta inte är möjligt, från påföljande moment
med konstant hastighet.
5.6Deceleration
5.6.1 All deceleration under den enkla tätortskörcykeln skall ske genom att
gaspedalen släpps upp helt medan kopplingspedalen alltjämt är
uppsläppt. Frikoppling skall ske vid en hastighet av 10 km/h utan att
växelspaken rörs.
5.6.2 Om decelerationsmomentet tar längre tid än som föreskrivs för
motsvarande provsteg skall fordonets broms ansättas för att provet
skall komma i takt med cykeln.
5.6.3 Om decelerationsmomentet tar kortare tid än som föreskrivs för
motsvarande provsteg skall den teoretiska cykeln återställas genom
att efterföljande moment med tomgångskörning eller konstant
hastighet förlängs i motsvarande mån.
5.6.4 Vid slutet av decelerationsmomentet (fordonet stannar på rullarna)
under den enkla tätortskörcykeln skall växeln ställas i friläge och
kopplingspedalen släppas upp.
5.7Konstant hastighet
5.7.1 Pumpning eller uppsläppning av gaspedalen skall undvikas vid
övergång från acceleration till efterföljande moment med konstant
hastighet.
5.7.2 Moment med konstant hastighet genomförs med gaspedalen i samma
läge.
6. FÖRFARANDE FÖR PROVTAGNING OCH ANALYS
6.1Provtagning
6.1.1 Provtagning skall börja så snart som ventilen har öppnats enligt punkt
5.2.2.
6.1.2 Om flera säckar används skall säcken bytas vid början av det första
tomgångsmomentet i körcykeln.
6.1.3 Säcken skall tillslutas hermetiskt så snart den är full.6.1.4 Vid slutet av den sista körcykeln skall ventilen vara i funktion för att
avleda de avgaser som motorn avger i atmosfären.
6.2Analys
6.2.1 De avgaser som varje säckinnehåller sk all analyseras så snart som
möjligt och senast tjugo minuter efter det att fyllningen av säcken
började. ►
M1Om säckens utformning inte säkerställer en fullständig
blandning av de gaser som släpps ut under provet skall dessa gaser
blandas före analysen, t.ex. genom en återcirkulationspump. ◄
6.2.2 Om provtagningssonden lämnas permanent i säcken bör det undvikas
att luft kommer in i säcken vid isättningen av sonden och att avgaser
från säcken kommer ut vid urtagningen av sonden.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 23
▼B
6.2.3 Analysatorn skall ställas in i ett stabilt läge inom en minut efter det att
den anslutits till säcken.
6.2.4 Värdet för avgasinnehållet för varje flöde som mäts skall avläsas
sedan mätinstrumentet stabiliserats.
6.3Volymmätning
6.3.1 För att undvika stora temperaturvariationer skall volymen i säcken
eller säckarna mätas så snart gaserna har fått rumstemperatur.
6.3.2 Säckarna skall tömmas genom att föra in gaserna genom gasmätaren.6.3.3 Temperaturen (tm) som används för beräkningarna skall vara det arit-
metiska medelvärdet av temperaturerna vid början och slutet av
tömningen och den högsta tillåtna skillnaden mellan dessa två tempe-
raturen skall vara högst 5 ºC.
6.3.4 Trycket (Pm) som används för beräkningarna skall vara det aritmetiska
medelvärdet för de absoluta trycksom registreras vid början och slutet
av tömningen och den högsta tillåtna skillnaden mellan dessa två tryck
skall vara högst ►
M35,33 mbar ◄.
6.3.5 Den volym gas som tagits ut för analysen skall läggas till den volym
som uppmätts genom mätaren om den första volymen är densamma
som mer än 1 procent av den uppmätta volymen. Det resultat som
erhålls skall betecknas med symbolen Vm.
7. BESTÄMNING AV MÄNGDEN UTSLÄPPTA GASFORMIGA
FÖRORENINGAR
7.1Korrigering av uppmätta volymer gas
Volymen gaser som finns i varje säcksk all omvandlas till normal
temperatur och tryckmed hjälp av formeln:
V¼Vm273
273þtm/C2Pm/C0PH
760
Vm: volym uttryckt i liter, registrerad enligt punkt 6.3.5,
tm: det aritmetiska medelvärdet av de högsta temperaturer som
registrerats enligt punkt 6.3.3 uttryckt i grader Celsius,
Pm: det aritmetiska medelvärdet för de absolut högsta tryck som
registrerats enligt punkt 6.3.4 uttryckt i ►M3mbar◄, och
PH: det partiella vattenångtrycksom uttryck s i ►M3mbar◄.
För att bestämma den korrigerade volymen V i fråga om kväveoxider
skall värdet PH vara ekvivalent O.
7.2Korrigering av ”kvävedioxid”-halten
7.2.1 Kvävedioxidhalten i gaserna skall korrigeras med hjälp av följande
formel:
Cc¼1
1/C00;0329 H /C010;7 ðÞCM
CM= uppmätt kvävedioxidhalt.
Cc= korrigerad kvävedioxidhalt.
H = absolut fuktighet uttryckt i vatten per kilogram torr luft.
Absolut fuktighet H anges genom följande formel:
H¼6;2111 RA /C2Pd
Pb/C0Pd/C2Ra
100
Ra = relativ fuktighet i omgivningsluften i %.
Pd= mättat ångtryckvid omgivningstemperaturen mätt med en
standardtermometer.
PB= barometertryck.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 24
▼M1
▼M2
▼M2
Trycken Pdoch PBskall uttryckas i samma enheter.
7.3.Massa gasformiga föroreningar i varje säck
Massan gasformiga föroreningar i varje säcksk all bestämmas med
hjälp av d × C × V där C är halten per enhetsvolym, d tätheten hos
de gasformiga föroreningarna och V den korrigerade volymen. V skall
ersättas med V' vad avser kväveoxider.
För kolmonoxid, d = 1,250.
För kolväten, d = 3,844 (hexan)
För kväveoxider, d = 2,05 (NO2).
►M27.4◄Total massa utsläppta gasformiga föroreningar
Massan M för varje gasformig förorening som släpps ut från fordonet
under provet bestäms genom att till massan lägga de gasformiga
föroreningarna i varje säck och genom beräkning enligt punkt 7.2.
Anmärkning: Laboratorierna rekommenderas att kontrollera analyserna genom att mäta den
mängd koldioxid som alstras.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 25
▼B
▼B
TILLÄGG 1
1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 26
▼B
TILLÄGG 2
Indelning av körcykel för typ 1-prov
Tid (s) %
1.Indelning i provsteg
Tomgång … . ..................... 60 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4Tomgång, fordonet i rörelse,
kopplingspedalen uppsläppt med en
växel ilagd … ..................... 9 4,6
Växling … .. ..................... 8 4,1
Acceleration … .................... 36 18,5
Konstant hastighet … ............... 57 29,2
Deceleration … .................... 25 12,8
195 100
2.Indelning i växelsteg
Tomgång … . ..................... 60 30,8/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C15035,4Tomgång, fordonet i rörelse,
kopplingspedalen uppsläppt med en
växel ilagd … ..................... 9 4,6
Växling … .. ..................... 8 4,1
— Första växeln … ................ 24 18,5
— Andra växeln … ................ 53 29,2
— Tredje växeln … ............... 41 12,8
195 100
Medelhastighet under provet: 19 km/h.
Effektiv körtid: 195 sekunder.
Teoretisk körsträcka per körcykel: 1,013 km.Motsvarande körsträcka för 4 körcykler: 4,052 km.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 27
▼B
BILAGA 4
TYP 2-PROV
(Kolmonoxidutsläppsprov vid tomgång)
Förfarande för typ 2-prov enligt punkt 3.2.12 i bilaga 1
1.MÄTVILLKOR
1.1 Bränslet skall vara det referensbränsle som specificeras i bilaga 6.
1.2 Typ 2-provet skall genomföras omedelbart efter den fjärde körcykeln i
typ 1-provet, med motorn på tomgång och utan att choken används vid
kallstart. Omedelbart före varje mätning av kolmonoxidhalten skall en
körcykel enligt typ 1-prov utföras enligt punkt 1.1 i bilaga 3.
1.3 Om fordonet har manuell eller halvautomatiskväxellåda sk all provet
utföras med växelspaken i friläge och kopplingspedalen uppsläppt.
1.4 Om fordonet har automatiskväxellåda sk all provet utföras med
växelväljaren i neutralläge eller i parkeringsläge.
1.5Inställningsanordning för tomgång
1.5.1 Definition
I detta direktiv avses med inställningsanordningar de delar som kan
användas för att ändra motorns tomgångsvarvtal och som lätt kan
justeras med användning enbart av de verktyg som anges i punkt
1.5.1.1 nedan. Anordningar för att kalibrera bränsle- och luftflödena
betraktas inte som inställningsanordningar, om det för justering krävs
att stoppanordningar avlägsnas, vilket normalt kräver att justering
endast kan utföras av yrkesmekaniker.
1.5.1.1 Verktyg som kan användas för att reglera inställningsanordninger för
tomgång: skruvmejslar (normala eller krysspårmejslar), nycklar (ring-,
U- eller skift-), tänger, nycklar med invändig sexkant.
1.5.2 Bestämning av mätpunkter1.5.2.1 Första mätningen skall utföras med de fordonsinställningar som
används för typ 1-prov.
1.5.2.2 För varje kontinuerligt varierbar inställningsanordning bestäms ett
tillräckligt antal lämpliga lägen.
1.5.2.3 Mätningen av kolmonoxidhalten i avgaserna skall göras vid alla
tänkbara lägen hos inställningsanordningarna, men de kontinuerligt
varierbara kontrollerna bara i de lägen som anges i punkt 1.5.2.2.
1.5.2.4 Typ 2-provet betraktas som godtagbart om åtminstone ett av följande
villkor uppfylls:
1.5.2.4.1 Inget av de värden som uppmäts i enlighet med punkt 1.5.2.3
överstiger gränsvärdena.
1.5.2.4.2 Den högsta halt som erhålls om en av inställningsanordningarna vari-
eras kontinuerligt mellan de andra inställningarna bibehålls överstiger
inte gränsvärdet, och detta villkor uppfylls för de olika kombinationer
av inställningar som kan förekomma i fråga om andra inställningsa-
nordningar förutom den som varieras kontinuerligt.
1.5.2.5 Inställningsanordningarnas möjliga lägen skall begränasas:1.5.2.5.1 å ena sidan av det högsta av följande två värden: det lägsta tomgångs-
varvtal vid vilket motorn kan arbeta eller det av tillverkaren
rekommenderade varvtalet minus 100 varv per minut,
1.5.2.5.2 å ena sidan av det högsta av följande två värden: det högsta varvtal
motorn kan uppnå genom omställning av inställningsanordningarna
för tomgång, det varvtal som rekommenderas av tillverkaren plus 250
varv per minut eller ingreppsvarvtalet för automatkopplingar.
1.5.2.6 dessutom gäller att mätning inte får ske vid inställningar som är oföre-
nliga med motorns normala funktion. Om motorn är försedd med flera
förgasare skall alla förgasare vara inställda på samma sätt.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 28
▼M1
▼B
▼M1
▼B
2.UPPSAMLING AV GASER
2.1 Provtagningssonden skall placeras i ledningen som förbinder
avgasröret med provsäcken och så nära avgasröret som möjligt.
2.2 För att ta hänsyn till eventuell utspädning av avgaser med luft skall
kolmonoxidinnehållet (T1) och koldioxidinnehållet (T2) mätas och
volyminnehållet (T) jämföras med det föreskrivna gränsvärde som
skall beräknas enligt formeln
T¼T1/C20;15
T1þT2 ðÞ1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 29
▼B
BILAGA 5
TYP 3-PROV
(Kontroll av utsläpp av vevhusgaser)
Förfarande för typ 3-prov enligt punkt 3.2.1.3 i bilaga 1
1. ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
1.1 Typ 3-prov skall utföras på fordon med vilket typ 1- och typ 2-prov
utförs.
1.2 Alla motorer, även täta, skall provas, men inte motorer där även ett litet
läckage kan orsaka oacceptabla funktionsstörningar (t.ex. tvåcylindriga
boxermotorer).
2. PROVVILLKOR
2.1 Tomgången skall ställas in i enlighet med tillverkarens anvisningar. Om
sådana anvisningar saknas skall den regleras så att ett maximalt vakuum
uppnås vid inloppsröret.
2.2 Mätningarna skall utföras under följande tre driftvillkor:
NrFordonshastighet
(km/tim)Vägningsfaktor Bromsad effekt
1 Tomgång 0,25 Ingen
2 50 ± 2 0,25 Motsvarande inställningar för Typ
1-provet
3 50 ± 2 0,50 Som vid 2 multiplicerad med 1,7
►M32.3◄Fordonets hastighet för mätningarna enligt 2 och 3 i punkt 2.2
skall väljas som den lägsta fordonshastighet vid vilken med hänsyn till
växlingsförhållandena fordonet kan köras vid en hastighet av 50 km/tim
vid normala körförhållanden.
3. PROVMETOD
3.1 För vart och ett av villkoren 1, 2 och 3 enligt punkt 2.2 ovan skall
följande mätas:
3.1.1 Volymen Qnåtercirkuleras inte av anordningen under tidsenheten.
3.1.2 Förbrukningen enligt vikt Cnav bränslet under samma tidsenhet.
3.2 Volymerna Qnsom mätts enligt punkt 4.6 under varje typ av villkor
skall anges enligt standardvillkoren ( ►M31013,25 mbar ◄; 0ºC)
enligt formeln
Q0
n¼QnH
►M31013 ;25◄/C2273
T
3.3 Volyminnehållet kolväten t skall mätas enligt punkt 4. Om tillverkaren
begär det skall vevhusgaserna inte analyseras utan antas innehålla
15000 ppm kolväten.
3.4 Volymmassan (vikt per volymenhet) kolväten skall antas vara 3,84 g/
liter. För vart och ett av de tidigare nämnda villkoren skall vikten
kolväten som avges i atmosfären bestämmas enligt formeln
Pn=Q′n× t × 3,84
Q'när de korrigerade volymerna.
3.5 Medelvikten för kolväten P och förbrukning C av bränsle skall beräknas
från de värden som erhålls för vart och ett av de nämnda uppsättning-1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 30
▼M3
▼B
▼B
arna villkor genom att tillämpa vägningsfaktorer enligt punkt 2.2. De
skall uttryckas i samma enheter.
3.6 Tolkning av resultaten.
Fordonet skall bedömas som tillfredsställande om
P/C200;15
100/C2/C22CC
4. METOD FÖR MÄTNING AV VOLYMEN QnSOM INTE ÅTERCIR-
KULERAS GENOM ANORDNINGEN
4.1Åtgärder att vidta för provet
Före provet skall alla öppningar andra än de som behövs för återvinning
av gaserna stängas.
4.2Principen för metoden
4.2.1 Ett lämpligt uttag som inte medför extra tryckförluster skall monteras på
återcirkulationskretsen direkt vid anslutningen till motorn.
4.2.2 En flexibel säck som är ogenomtränglig för kolväten skall anslutas till
uttagsöppningen för att samla gaser som inte återcirkuleras av motorn
(se tillägg). Säcken skall tömmas vid varje mätning.
4.3Mätmetod
Säcken skall täppas igen före varje mätning. Den skall anslutas till
uttaget för en bestämd tidsperiod och sedan tömmas genom en lämplig
volymetriskmätare.
Under tömningen av skall trycket H, uttryck i ►M3mbar◄, och
temperaturen N, uttrycki grader Celsius, mätas för volymk orrigering
enligt punkt 3.2.
4.4Mätning av kolväteinnehållet
4.4.1 Under tömningen mäts kolväteinnehållet om det är lämpligt med hjälp
av infrarödanalysatorer med spridningsoptik. Avläsningen skall multipli-
ceras med koefficienten 1,24 för att tillåta absolut kolvätekoncentration i
vevhusgaserna.
4.4.2 Analysatorer och referensgaser skall uppfylla villkoren som föreskrivs i
bilaga 3, punkterna 3.5.7 och 3.5.8.
4.5Mätning av bränsleförbrukning
Vikten bränsle som förbrukats vid vart och ett av driftsvillkoren enligt
punkt 2.2 skall bestämmas. Denna vikt skall referera till tidsenheten.
4.6Mätresultat
Värdena Q'ni vilka n avser vart och ett av de villkor som anges i punkt
2.2 och bränsleförbrukning Cnskall ange samma tidsenhet för att
tillämpa viktkoefficienter och beräkningarna för att bestämma viktade
kolvätevikter och viktad bränsleförbrukning.
4.7Mätnoggrannhet
4.7.1 Trycket i säcken under mätningen av volymerna skall mätas inom
±►M31,33 mbar ◄.
4.7.2 Vakuumet vid inloppet skall mätas inom ± ►M310,67 mbar ◄.
4.7.3 Fordonets hastighet skall mätas vid rullarna och mätas inom ± 2 km/tim.
4.7.4 Mängden gas som släpps ut skall mätas inom ± 5 %.
4.7.5 Temperaturen på gaserna under mätningen av volymen skall mätas inom
± 2 ºC.
4.7.6 Kolväteinnehållet skall mätas inom ± 5 % oberoende av graden av
noggrannhet hos referensgaserna.
4.7.7 Bränsleförbrukningen skall mätas inom ± 4 %.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 31
▼M1
5. ALTERNATIVA PROVMETODER
5.1 Fordonet skall anses godtagbart om det visar sig att enligt mätvillkoren i
punkt 2.2 återcirkulations- eller ventilationssystemet kan återcirkulera
alla vevhusgaser som kan släppas ut i atmosfären.
5.2 Kraven i punkterna 2 och 4.7 skall gälla för denna metod.
5.3Provmetoder
5.3.1Allmän metod
5.3.1.1 Motorns öppningar skall lämnas i sitt ursprungliga skick.
5.3.1.2 Vevhustrycket mäts genom hålet för oljemätstickan med en manometer.5.3.1.3 Fordonet skall anses godtagbart om det uppmätta trycket i vevhuset inte
vid något driftvillkor enligt punkt 2.2 överstiger atmosfärtrycket vid
mättillfället.
5.3.1.4 Om det upmätta vevhustrycket vid något av driftvillkoren enligt 2.2
överstiger atmosfärtrycket, skall ytterligare ett prov enligt punkt 5.3.2
utföras om tillverkaren begär det.
5.3.1.5 För prover i enlighet med den beskriva metoden skall vevhustrycket
mätas med en noggrannhet av ± ►
M30,1 mbar ◄.
5.3.2Ytterligare provmetod
5.3.2.1 Motorns öppningar skall lämnas i ursprungligt skick.
5.3.2.2 En flexibel säcksom är ogenomtränglig för vevhusgaser och har en
kapacitet av ca 5 liter ansluts till oljemätstickans öppning. Säcken skall
vara tom före varje mätning.
5.3.2.3 Säcken skall vara stängd före varje mätning. Den skall öppnas mot
vevhuset under fem minuter vid varje driftvillkor enligt punkt 2.2.
5.3.2.4 Fordonet skall anses godtagbart om någon synbar uppblåsning av säcken
inte inträffar för något av driftvillkoren enligt punkt 2.2.
5.3.3Anmärkning
5.3.3.1 Om motorns uppbyggnad är sådan att provet inte kan genomföras med
de metoder som anges i punkterna 5.3.1 och 5.3.2 skall mätningarna
genomföras enligt den metod som anges i punkt 5.3.2 med följande
modifieringar:
5.3.3.2 Före provet skall alla öppningar utom den som krävs för att samla
gaserna tillslutas.
5.3.3.3 Säcken skall anslutas till ett lämpligt uttag, som inte medför extra tryck-
förluster, och som finns på återcirkulationskretsen direkt vid
anslutningen till motorn.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 32
▼B
TILLÄGG
TYP 3-PROV
1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 33
▼B
BILAGA 6
Egenskaper hos referensbränslet (1)och metoder som används för att bestämma dessa
Gränsvärden och enheter Metod
Researchoktantal 99 ± 1 ASTM(2) D 908—67
Specifikvik t 15/4 ºC 0,742 ± 0,007 ASTM D 1 298—67/C144/C147/C147/C147/C147/C145/C147/C147/C147/C147/C146Ångtryckenligt Reid0,6 ± 0,04 bar ASTM D 323—58
8,82 ± 0,59 psi
Destillering
—Begynnelsekokpunkt
— 10 % vol 50 ± 5 ºC
— 50 % vol 100 ± 10 ºC— 90 % vol 160 ± 10 ºC
— Slutlig kokpunkt 195 ± 10 ºC
— återstod max 2 % vol— förlust max 1 % vol
Kolväteanalys
ASTMD 1319—66 T
— olefiner 18 ± 4 % vol— aromater 35 ± 5 % vol
— saturater balans
Oxidationsstabilitet min 480 minuter ASTM D 525—55(återstod) max 4 mg/100 ml ASTM D 381—64Antioxidationsmedel min 50 ppmSvavelhalt 0,03 ± 0,015 % viktprocentASTM D 1266—64 T/C144/C147/C147/C147/C147/C145/C147/C147/C147/C147/C146Blyhalt0,57 ± 0,03 g/l
ASTMD 526—66
2,587 ± 0,136 g/IG
— rengöringsmedel motorblandning— organiska
blysammansättninger inte specificerat
Andra tillsatser inga
(1) Vid blandningen av referensbränslet bör endast konventionella europeiska grundmaterial användas, okonventio-
nella komponenter såsom pyrolysisbensin, termiskt sprucket material och motorbensen uteslutas.
(2) Initialerna för American Society for Testing and Materials, 1916 Tace St Philadelphia, Pennsylvania 19103,
USA. Siffrorna efter strecket anger det år då standarden antogs eller reviderades. Om någon STM-standardändras kommer de standarder som antogs de år som anges ovan att vara tillämpliga om det inte överenskommitsom att ersätta dem med senare standarder.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 34
▼M3
BILAGA 7
METOD FÖR KALIBRERING AV DYNAMOMETER
1. Denna bilaga beskriver den metod som skall användas för att bestämma
förhållandet mellan den effekt som visas på dynamometern och den verk-
liga effekt som tas upp av dynamometern.
Den verkliga effekt som tas upp av dynamometern (Pa) är den effekt som
tas upp av bromsen, med tillägg för den effekt som tas upp på grund av
friktion i dynamometern men med undantag för den effektförlust som
orsakas av friktionen mellan däck och rulle.
2. Denna metod beaktar inte variationer i rullens/rullarnas inre friktion, vilka
orsakas av belastningen från fordonet.
3. Enligt denna metod bestäms den upptagna effekten på basis av decelera-
tionstiden hos rullen/rullarna. Skillnaden i deceleration mellan den drivna
rullen och den frilöpande rullen kan lämnas obeaktad i de fall då två-
rullarsdynanometer används, d.v.s. den tid som avses är den för den drivna
rullen.
4. Följande tillvägagångssätt skall användas:
4.1 Använd ett svänghjul eller annan anordning för att simulera fordonets
tröghetsmassa. Välj för detta ändamål den tröghetsmassa som dynamome-
tern oftast används med.
4.2 Kör upp dynamometern i hastighet antingen med hjälp av ett fordon som
placeras på rullarna, eller på annat sätt.
4.3 För mätning av drivrullens/-rullarnas hastighet kan ett mäthjul, en varvräk-
nare eller annan lämplig anordning användas.
4.4 Kör rullen/rullarna med en hastighet av 50 km/tim och ställ in bromsef-
fekten hos dynamometern enligt tabellen i punkt 4.2 i bilaga 3.
4.5 Notera den visade effekten (Pi).
4.6 Öka rullens/rullarnas hastighet till minst 60 km/tim.
4.7 Koppla ur den anordning som användes för att köra upp dynamometern i
hastighet (det får inte finnas något fordon på rullen/rullarna).
4.8 Notera tiden för rullen/rullarna att minska i hastighet från 55 km/tim till
45 km/tim.
4.9 Effekten Paberäknas med hjälp av följande formel:
Pa¼M1/C1V2
1/C0V1
2/C0/C1
2000 /C1t¼0;03857 /C1M1
t
där:
Pa= upptagen effekt i kW,
M1= ekvivalent tröghetsmoment hos den drivna rullen i kg,
V1= begynnelsehastighet i m/s (55 km/tim = 15,28 m/s),
V2= sluthastighet i m/s (45 km/tim = 12,50 m/s),
t = tiden det tar för rullen/rullarna att sakta ner från 55 km/tim till
45 km/tim.
4.10 Gör om momenten 4.4-4.9 tillräckligt många gånger för att få med samt-
liga effektområden som anges i bilaga 3 och 5.
4.11 Resultaten redovisas i ett diagram med den visade effekten (Pi) som funk-
tion av den upptagna effekten (Pa) vid 50 km/tim.1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 35
▼M3
1970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 36
▼B
BILAGA ►M38◄
►(1)M31970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 37
▼B
►(1) (2) (3)M31970L0220 — SV — 14.07.1978 — 004.001 — 38