1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 40/94
av den 20 december 1993
om gemenskapsvarumärken
(EGT L 11, 14.1.1994, s. 1)
Ändrad genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Rådets förordning (EG) nr 3288/94 av den 22 december 1994 L 349 83 31.12.1994
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 40/94
av den 20 december 1993
om gemenskapsvarumärken
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS (SIC! UNIONENS) RÅD HAR
ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
En harmonisk utveckling av de ekonomiska aktiviteterna bör främjas i
hela gemenskapen, liksom en fortsatt och balanserad tillväxt genom
förverkligandet av en väl fungerande inre marknad med villkor sommotsvarar de på en nationell marknad. För att kunna förverkliga ensådan marknad och stärka dess enhetlighet, krävs det inte bara atthindren för den fria rörligheten för varor och tjänster avskaffas och att
det införs en ordning som säkerställer att konkurrensen inte snedvrids,
utan också att de rättsliga förhållandena är sådana att företagen utandröjsmål kan anpassa tillverkningen och distributionen av varor ellertillhandahållandet av tjänster till gemenskapens förhållanden. Bland demedel som företagen bör ha tillgång till för att kunna genomföra detta,återfinns varumärken som gör det möjligt att särskilja företags varor
och tjänster på samma sätt inom hela gemenskapen, oavsett gränser.
En gemenskapsåtgärd som förefaller vara nödvändig för att de ovan
nämnda målen skall kunna uppnås är att skapa en gemenskapsordning
för varumärken som innebär att företag genom ett enda förfarande kan
förvärva gemenskapsvarumärken som åtnjuter samma skydd och fårrättsverkan i hela gemenskapen. Principen om gemenskapsvarumärkensenhetliga karaktär skall gälla om inget annat sägs i denna förordning.
Tillnärmning av nationell lagstiftning är inte tillräckligt för att avskaffa
det hinder i form av territoriell begränsning av de rättigheter sommedlemsstaternas respektive lagstiftning ger varumärkesinnehavare.För att företagen skall ha möjlighet att bedriva sin verksamhet utan
begränsningar på hela den gemensamma marknaden krävs det att det
införs varumärken som regleras med hjälp av enhetliga gemenskapsbe-stämmelser vilka är direkt tillämpliga i alla medlemsstater.
Eftersom fördraget inte innehåller särskilda befogenheter för att skapa
sådana rättsakter, bör artikel 235 i fördraget tillämpas.
Gemenskapsbestämmelser om varumärken kan dock inte ersätta
medlemsstaternas varumärkeslagar. Det förefaller i själva verket inte
vara rimligt att företagen skall vara skyldiga att ansöka om att derasvarumärken registreras som gemenskapsvarumärken, eftersom nation-ella varumärken även i fortsättningen kommer att vara nödvändiga förde företag som inte vill att deras varumärken skall vara skyddade pågemenskapsnivå.
Rätten till ett gemenskapsvarumärke kan endast förvärvas genom regi-
strering och sådan skall vägras särskilt om varumärket saknarsärskiljningsförmåga, om det är olagligt eller om äldre rättigheter
hindrar registrering.
Det skydd som följer av gemenskapsvarumärket, vars funktion fram-
förallt är att garantera att varumärket anger ursprunget, är absolut om1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 351, 31.12.1980, s. 1 och
EGT nr C 320, 31.8.1984, s. 1.
(2) EGT nr C 307, 14.11.1983, s. 46 och
EGT nr C 280, 28.10.1991, s. 153.
(3) EGT nr C 310, 30.11.1981, s. 22.
▼B
det råder identitet mellan varumärket och kännetecknet och mellan
varorna eller tjänsterna. Skyddet gäller också vid likhet mellan varu-märket och kännetecknet och mellan varorna eller tjänsterna.
Begreppet likhet bör tolkas i förhållande till risken för förväxling. En
särskild förutsättning för skydd är att det finns en risk för förväxling.Denna risk måste bedömas mot bakgrund av en lång rad faktorer,särskilt i hur hög grad varumärket är känt på marknaden, den associa-tion som det använda eller registrerade kännetecknet framkallar, graden
av likhet mellan varumärket och kännetecknet samt mellan de ifrågava-
rande varorna eller tjänsterna.
Det följer av principen om fri rörlighet för varor att innehavaren av ett
gemenskapsvarumärke inte skall ha rätt att förbjuda att tredje mananvänder det när det gäller varor som har satts i omlopp inom gemen-
skapen med detta varumärke, antingen av innehavaren själv eller med
dennes medgivande, om det inte finns väl grundade skäl för inneha-varen att motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna.
Det är endast berättigat att skydda gemenskapsvarumärken och att
skydda äldre registrerade varumärken mot gemenskapsvarumärken iden utsträckning som dessa varumärken faktiskt används.
Ett gemenskapsvarumärke bör kunna anses som ett särskilt förmögen-
hetsobjekt utan samband med det företag vars varor och tjänster detbetecknar. Varumärket bör därför kunna överlåtas under förutsättningatt allmänheten inte vilseleds genom överlåtelsen. Det bör vidare kunnaställas som säkerhet till förmån för tredje man eller bli föremål för
licenser.
Det behövs en administrativ ordning på gemenskapsnivå för att de
varumärkesbestämmelser som införs genom denna förordning skallkunna tillämpas på alla varumärken. Det är därför nödvändigt att det,inom ramen för gemenskapens nuvarande institutionella struktur ochfördelning av befogenheter upprättas en byrå för harmonisering inom
den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) som tekniskt
sett är självständig och som är tillräckligt oberoende i rättsligt,administrativt och ekonomiskt hänseende. Av denna anledning är detnödvändigt och lämpligt att byrån får ställning som ett gemenskap-sorgan som är juridisk person och med de genomförandebefogenheter
som anges i denna förordning, inom ramen för gemenskapsrätten och
utan att det påverkar de befogenheter som gemenskapens institutionerhar.
Det är nödvändigt att säkerställa att de parter som berörs av de beslut
som fattas av byrån åtnjuter ett rättsligt skydd som är anpassat till varu-märkesrättens särskilda karaktär. För detta ändamål bör granskarnas
och de olika enheternas beslut kunna överklagas. Om den enhet vars
beslut det förs talan mot inte ändrar sitt beslut bör den överlämnafrågan till byråns överklagandenämnd för beslut. Beslut fattade avöverklagandenämnden skall i sin tur kunna överklagas till Europeiskagemenskapernas domstol, som skall ha behörighet att såväl ogiltigförk-
lara som ändra det beslut mot vilket talan förts.
Enligt rådets beslut 88/591/EKSG, EEG, Euratom av den 24 oktober
1988 om upprättandet av Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt(
1), ändrat genom beslut 93/350/Euratom, EKSG, EEG(2),
utövar denna som första instans de befogenheter som tillagts Europe-iska gemenskapernas domstol enligt fördragen om upprättandet av
gemenskaperna, särskilt när det gäller talan som väcks enligt artikel
173 andra stycket i EG-fördraget, och enligt de rättsakter som antagitsför att genomföra fördragen, om inte annat föreskrivs i den rättsakt somupprättar ett gemenskapsrättsligt organ. Den behörighet som genomdenna förordning tilläggs Europeiska gemenskapernas domstol att ogil-
tigförklara och ändra besluten av överklagandenämnden bör därför
utövas i första instans av första instansrätten i enlighet med nämndabeslut.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 3
(1) EGT nr L 319, 25.11.1988, s. 1 och rättelse i EGT nr L 241, 17.8.1989, s. 4.
(2) EGT nr L 144, 16.6.1993, s. 21.
▼B
För att förstärka skyddet för gemenskapsvarumärken bör medlemssta-
terna med beaktande av sina egna nationella system utse så fånationella domstolar i första och andra instans som möjligt, vilka skall
ha behörighet att ta upp frågor om intrång i och giltighet av gemens-
kapsvarumärken.
Det är absolut nödvändigt att de beslut som avser giltighet av och
intrång i gemenskapsvarumärken får rättsverkan i och omfattar hela ge-menskapen eftersom det är det enda sättet att förhindra motstridiga
beslut från domstolarna och byrån och för att säkerställa den enhetliga
karaktären hos gemenskapsvarumärkena. Bestämmelserna i Brysselkon-ventionen om domstols behörighet och om verkställighet av domar påprivaträttens område bör tillämpas i alla mål rörande gemenskapsva-rumärken, om inte annat anges i denna förordning.
I mål mellan samma parter avseende samma sak rörande ett gemens-
kapsvarumärke och parallella nationella varumärken bör motstridigaavgöranden undvikas. När talan väcks i flera fall i en och sammamedlemsstat bör därför medlen för att uppnå detta syfte sökas i denationella rättegångsreglerna, vilka inte påverkas av denna förordning,
men om talan väcks i flera fall i olika medlemsstater, synes de
bestämmelser som bygger på bestämmelsernai den ova nnämndaBrys-selkonventionen om litispendens och konnexitet vara lämpliga.
För att säkerställa att byrån är fullständigt oberoende och självständig
får det anses nödvändigt att den ges en egen budget vars intäkter
huvudsakligen härrör från avgifter att betalas av de som använder
systemet. Gemenskapens budgetförfarande bör emellertid tillämpas närdet gäller anslag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget.Vidare bör räkenskaperna granskas av revisionsrätten.
För att kunna tillämpa förordningen bör det fastställas bestämmelser för
genomförandet särskilt när det gäller antagande och ändring av en
avgiftsförordning och tillämpningsföreskrifterna. Sådana bestämmelserbör antas av kommissionen biträdd av en kommitté som består avföreträdare för medlemsstaterna i enlighet med de förfarandereglersom fastställs i artikel 2, förfarande III variant b) i rådets beslut 87/373/EEG av den 13 juli 1987 om närmare villkor för utövandet av
kommissionens genomförandebefogenheter(
1).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1
Gemenskapsvarumärke
1. Varumärken för varor eller tjänster som registrerats i enlighet
med bestämmelserna i denna förordning kallas i fortsättningen”gemenskapsvarumärken”.
2. Ett gemenskapsvarumärke skall ha en enhetlig karaktär. Det skall
ha samma rättsverkan i hela gemenskapen: det får inte registreras,överlåtas eller avstås ifrån eller bli föremål för beslut om upphävandeav innehavarens rättigheter eller förklaras ogiltigt, inte heller får dessanvändning förbjudas om det inte gäller för hela gemenskapen. Dennaprincip skall gälla om inte annat föreskrivs i denna förordning.
Artikel 2
Byrån
En byrå för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken,
mönster och modeller), i fortsättningen kallad ”byrån”, upprättashärmed.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 197, 18.7.1987, s. 33.
▼B
Artikel 3
Rättslig handlingsförmåga
Med juridiska personer skall i denna förordning avses företag, samfund
eller annan juridisk enhet som enligt den lag som reglerar dessställning har rätt att i eget namn inneha rättigheter och skyldigheter av
samtliga slag, att ingå avtal eller utöva andra rättshandlingar och föra
talan inför domstolar och andra myndigheter.
AVDELNING II
BESTÄMMELSER OM VARUMÄRKEN
AVSNITT 1
DEFINITION OCH FÖRVÄRV AV GEMENSKAPSVARUMÄRKE
Artikel 4
Kännetecken som kan utgöra ett gemenskapsvarumärke
Ett gemenskapsvarumärke kan utgöras av alla kännetecken som kan
återges grafiskt, särskilt ord, inbegripet personnamn, figurer, bokstäver,
siffror, formen på en vara eller dess utstyrsel, förutsatt att känneteckneti fråga kan särskilja ett företags varor eller tjänster från andra företags.
Artikel 5
Innehavare av gemenskapsvarumärken
1. Gemenskapsvarumärken kan innehas av fysiska och juridiska
personer, däribland myndigheter och andra offentliga organ, som är
a) medborgare eller hemmahörande i medlemsstaterna, eller
b) medborgare i andra stater som är anslutna till Pariskonventionen om
industriellt rättsskydd, härefter kallad ”Pariskonventionen”, ellerAvtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen.
c) medborgare eller hemmahörande i stater som inte är anslutna till
Pariskonventionen men som har sitt hemvist eller säte eller som
bedriver regelmässig industriell eller kommersiell verksamhet på ge-menskapens territorium eller i en stat som är ansluten tillPariskonventionen, eller
d) medborgare, andra än de som anges under punkt c, i en stat som
inte är ansluten till Pariskonventionen eller Avtalet om upprättandeav Världshandelsorganisationen och som, enligt offentliggjordaresultat, ger medborgare i alla medlemsstaterna samma skydd förvarumärken som den ger sina egna medborgare och om medbor-
garna i medlemsstaterna anmodas att bevisa registrering i
ursprungslandet, erkänner registreringen av gemenskapsvarumärkesom sådant bevis.
2. Vid tillämpningen av punkt 1 skall statslösa personer enligt defi-
nitionen i artikel 1 i Konventionen angående statslösa personersrättsligaställning, underteckna d i New York den 28 september 1954,och flyktingar enligt definitionen i artikel 1 i Konventionen angåendeflyktingars rättsliga ställning, undertecknad i Genève den 28 juli 1951
och ändrad genom Protokollet angående flyktingars rättsliga ställning,
undertecknat i New York den 31 januari 1967, anses som medborgarei den stat där de har sin stadigvarande bostad.
3. De som är medborgare eller hemmahörande i en stat som
omfattas av punkt 1 d) skall lägga fram bevis om att det varumärke
för vilket ansökan om gemenskapsvarumärke har ingivits är registrerati ursprungsstaten, om inte varumärken som innehas av medborgareeller hemmahörande i medlemsstaterna, enligt offentliggjordaundersökningar, kan registreras i ursprungsstaten i fråga utan att det är1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 5
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
nödvändigt att lägga fram bevis om tidigare registrering som gemens-
kapsvarumärke eller som nationellt varumärke i en medlemsstat.
Artikel 6
Förvärv av rätt till gemenskapsvarumärke
Ett gemenskapsvarumärke förvärvas genom registrering.
Artikel 7
Absoluta registreringshinder
1. Följande får inte registreras:
a) Kännetecken som inte uppfyller kraven i artikel 4.
b) Varumärken som saknar särskiljningsförmåga.
c) Varumärken som endast består av kännetecken eller upplysningar
vilka i handeln visar varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet,
avsedda användning, värde, geografiska ursprung, tiden för derasframställande eller andra egenskaper hos varorna eller tjänsterna.
d) Varumärken som består av endast kännetecken eller upplysningar
vilka i det dagliga språkbruket eller enligt branschens vedertagnahandelsbruk kommit att bli en sedvanlig beteckning för varan eller
tjänsten.
e) Kännetecken som endast består av
i) en form som följer av varans art, eller
ii) en form på en vara som krävs för att uppnå ett tekniskt resultat,
eller
iii) en form som ger varan ett betydande värde.
f) Varumärken som strider mot allmän ordning eller mot allmän moral.
g) Varumärken som är ägnade att vilseleda allmänheten t.ex. med
avseende på varans eller tjänstens art, kvalitet eller geografiskaursprung.
h) Varumärken som inte har godkänts av behöriga myndigheter och
som skall vägras registrering i enlighet med artikel 6b i Pariskon-ventionen.
i) Varumärken som innehåller andra kännetecken, emblem eller vapen
än dem som omfattas av artikel 6b i Pariskonventionen och som är
av särskilt allmänt intresse, om inte vederbörande myndigheter
godkänt deras registrering.
j) varumärken för viner som innehåller eller består av en geografisk
beteckning som identifierar vin eller varumärken för spritdryckersom innehåller eller består av en geografisk beteckning som identi-fierar sprit när dessa viner och spritdrycker inte har detta ursprung.
2. Punkt 1 skall tillämpas även om registreringshindren endast finns
i endast en del av gemenskapen.
3. Punkterna 1 b), c) och d) skall inte tillämpas om varumärket till
följd av dess användning har uppnått en särskiljningsförmåga i frågaom de varor eller tjänster för vilka det ansöks om registrering.
Artikel 8
Relativa registreringshinder
1. Om innehavaren av ett äldre varumärke invänder skall det
varumärke som ansökan gäller inte kunna registeras
a) om det är identiskt med det äldre varumärket och de varor eller
tjänster som varumärket har ansökts för är identiska med de varoreller tjänster för vilka det äldre varumärket är skyddat,
b) om det - på grund av att det är identiskt med eller liknar det äldre
varumärket och de varor eller tjänster som omfattas av varumärkena1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 6
▼M1
▼B
▼B
är identiska eller är av liknande slag - föreligger en risk att allmän-
heten förväxlar dem inom det område där det äldre varumärket ärskyddat, inbegripet risken för att varumärket associeras med det
äldre varumärket.
2. Med äldre varumärken avses i punkt 1
a) följande kategorier av varumärken för vilka ansökan om registrering
gjorts tidigare än ansökan om registrering av gemenskapsvaru-märket, med vederbörlig hänsyn tagen till de anspråk som kangöras på prioritet för dessa varumärken:
i) Gemenskapsvarumärken.
ii) Varumärken som har registrerats i en medlemsstat eller, vad
avser Belgien, Luxemburg eller Nederländerna, hos Benelux
varumärkesbyrå.
iii) Varumärken som blivit föremål för en internationell registrering
med rättsverkan i medlemsstaten ifråga.
b) Ansökan om varumärken som avses i punkt a) under förutsättning
att de registreras.
c) Varumärken som, vid tidpunkten för ansökan om registrering som
gemenskapsvarumärke eller, i förekommande fall, vid tidpunktenför begäran om prioritet med avseende på ansökan om registreringav gemenskapsvarumärket, är välkända i en medlemsstat, i denbetydelse som ordet välkänt ges i artikel 6a i Pariskonventionen.
3. Efter invändning från varumärkesinnehavaren får ett varumärke
inte registreras när ett ombud eller en företrädare för varumärkesinne-
havaren ansöker om registrering av detta i sitt eget namn utan
innehavarens medgivande om ombudet eller företrädaren inte kan visafog för sitt handlande.
4. Efter invändning från innehavaren av ett icke registrerat
varumärke eller av ett annat kännetecken som används i näringsverk-samhet i mer än bara lokal omfattning, får det varumärke som
ansökan avser inte registreras om och i den mån, enligt tillämplig
nationell lagstiftning om detta kännetecken,
a) rätten till kännetecknet har förvärvats före tidpunkten för ansökan
om registrering av gemenskapsvarumärket eller i förekommandefall tidpunkten för den prioritet som åberopas som grund föransökan om registrering av gemenskapsvarumärket eller,
b) kännetecknet ger innehavaren rätt att förbjuda användning av ett
yngre varumärke.
5. Dessutom gäller att, efter invändning från innehavaren av ett
äldre varumärke enligt punkt 2, det varumärke som ansökan om regi-strering avser inte får registreras om det är identiskt med eller liknardet äldre varumärket och avses bli registrerat för varor eller tjänstersom inte liknar dem för vilka det äldre varumärket är registrerat, när -
i fråga om ett äldre gemenskapsvarumärke - det är känt i gemenskapen,
eller, när - i fråga om ett äldre nationellt varumärke - det är känt imedlemsstaten ifråga, och användningen av det varumärke somansökan avser utan skälig anledning skulle dra otillbörlig fördel av ellervara till förfång för det äldre varumärkets särskiljningsförmåga eller
renommé.
AVSNITT 2
GEMENSKAPSVARUMÄRKENS RÄTTSVERKAN
Artikel 9
Rättigheter som är knutna till ett gemenskapsvarumärke
1. Ett gemenskapsvarumärke ger innehavaren ensamrätt. Inneha-
varen har rätt att förhindra tredje man som inte har hans medgivandeatt i näringsverksamhet använda
a) ett kännetecken som är identiskt med gemenskapsvarumärket för
varor och tjänster som är identiska med dem för vilka gemenskaps-varumärket är registrerat,1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 7
▼B
b) ett kännetecken som är identiskt med eller liknar gemenskapsvaru-
märket om de varor eller tjänster som omfattas av varumärket äridentiska med eller av liknande slag som dem som omfattas av
kännetecknet, och detta kan leda till förväxling hos allmänheten,
inbegripet risken för association mellan kännetecknet och varu-märket,
c) ett kännetecken som är identiskt med eller liknar gemenskapsvaru-
märket med avseende även på varor och tjänster av annat slag ändem för vilka gemenskapsvarumärket är registrerat, om detta ärkänt i gemenskapen och om användningen av kännetecknet utanskälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för
gemenskapsvarumärkets särskiljningsförmåga eller renommé.
2. B1.a. kan följande förbjudas enligt punkt 1:
a) att anbringa kännetecknet på varor eller deras förpackning,
b) att utbjuda varor till försäljning, marknadsföra dem eller lagra dem
för dessa ändamål eller utbjuda eller tillhandahålla tjänster underkännetecknet,
c) att importera eller exportera varor under kännetecknet,
d) att använda kännetecknet på affärshandlingar och i reklam.
3. De rättigheter som är knutna till gemenskapsvarumärket skall
gälla i förhållande till tredje man från dagen för offentliggörandet avvarumärkets registrering. Skälig ersättning får emellertid krävasbeträffande handlingar som företas efter offentliggörandet av enansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke, om handlingen
efter offentliggörandet av registrering av varumärket skulle vara
förbjuden på grund av detta offentliggörande. Den domstol vid vilkentalan har anhängiggjorts får inte avgöra målet förrän registreringen haroffentliggjorts.
Artikel 10
Återgivande av gemenskapsvarumärken i lexikon
Om återgivningen av ett gemenskapsvarumärke i ett lexikon, en encyk-
lopedi eller ett liknande uppslagsverk ger intryck av att varumärketutgör en generisk benämning på varor eller tjänster för vilka varu-märket är registrerat, skall utgivaren av verket på begäran avinnehavaren av gemenskapsvarumärket se till att återgivningen av varu-
märket senast i nästa utgåva av verket åtföljs av uppgift om att det är
ett registrerat varumärke.
Artikel 11
Förbud att använda ett gemenskapsvarumärke som är registrerat i
ett ombuds eller en företrädares namn
När ett gemenskapsvarumärke är registrerat i ett ombuds eller en
företrädares namn för den som innehar detta varumärke, utan innehava-rens tillstånd, skall denne ha rätt att invända mot att hans ombud ellerföreträdare använder hans varumärke, om han inte har gett tillstånd tillsådan användning, med mindre ombudet eller företrädaren kan visa fog
för sitt handlande.
Artikel 12
Begränsningar av ett gemenskapsvarumärkes rättsverkan
Gemenskapsvarumärket ger inte innehavaren rätt att förhindra tredje
man att i näringsverksamhet använda
a) sitt eget namn eller adress,
b) uppgifter om varornas eller tjänsternas art, kvalitet, kvantitet,
avsedda ändamål, värde, geografiska ursprung, tidpunkten för frams-
tällandet eller andra egenskaper,
c) varumärket om det är nödvändigt för att ange en varas eller en
tjänsts avsedda ändamål, särskilt som tillbehör eller reservdelar,1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 8
▼B
förutsatt att tredje man handlar i enlighet med god affärssed.
Artikel 13
Konsumtion av de rättigheter som är knutna till ett gemenskapsva-
rumärke
1. Ett gemenskapsvarumärke ger inte innehavaren rätt att förbjuda
användningen av varumärket för varor som av innehavaren eller medhans medgivande har släppts ut på marknaden under varumärket inomgemenskapen.
2. Punkt 1 skall inte gälla när innehavaren har skälig grund att
motsätta sig fortsatt marknadsföring av varorna, särskilt när varornasbeskaffenhet har förändrats eller försämrats efter att de har släppts utpå marknaden.
Artikel 14
Kompletterande tillämpning av nationell rätt om intrång
1. Gemenskapsvarumärkens rättsverkan skall endast fastställas
utifrån bestämmelsernai dennaförordning. I övrigt ska ll intrång i ettgemenskapsvarumärke regleras enligt nationell rätt om intrång i ettnationellt varumärke i enlighet med bestämmelserna i avdelning X.
2. Denna förordning skall inte hindra att talan väcks om ett gemens-
kapsvarumärke på grundval av medlemsstaternas bestämmelser ombl.a. skadeståndsansvar och illojal konkurrens.
3. Tillämpliga förfaranderegler skall bestämmas i enlighet med
avdelning X.
AVSNITT 3
BRUK AV GEMENSKAPSVARUMÄRKEN
Artikel 15
Bruk av gemenskapsvarumärken
1. Om innehavaren av varumärket inte inom fem år efter registrering
har gjort verkligt bruk av gemenskapsvarumärket i gemenskapen för devaror eller tjänster för vilka det registrerats, eller om sådant bruk inteskett inom en period av fem år i följd, skall gemenskapsvarumärket bliföremål för de sanktioner som bestäms i denna förordning, underförutsättning att det inte finns skälig grund för att gemenskapsvaru-
märket inte använts.
2. Med sådant bruk som avses i punkt 1 likställs
a) att gemenskapsvarumärket används i en form som skiljer sig i
detaljer vilka inte förändrar märkets egenartade karaktär så som detregistrerats,
b) att gemenskapsvarumärket i gemenskapen anbringas på varor eller
deras emballage endast för exportändamål.
3. Bruk av gemenskapsvarumärket med innehavarens medgivande
skall anses utgöra bruk av innehavaren.
AVSNITT 4
GEMENSKAPSVARUMÄRKEN SOM FÖRMÖGENHETSOBJEKT
Artikel 16
Gemenskapsvarumärkens likställighet med nationella varumärken
1. Om annat inte följer av artiklarna 17-24 skall ett gemenskapsva-
rumärke som förmögenhetsobjekt i sin helhet och för helagemenskapsområdet anses som ett nationellt varumärke som registre-rats i den medlemsstat i vilken enligt registret övergemenskapsvarumärken1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 9
▼B
a) innehavaren har sitt säte eller sitt hemvist vid tidpunkten ifråga,
eller
b) om punkt a) inte är tillämplig, innehavaren har ett driftsställe vid
tidpunkten i fråga.
2. I andra fall än de som anges i punkt 1 skall den i punkt 1 angivna
medlemsstaten vara den medlemsstat i vilken byrån har sitt säte.
3. Om två eller flerapersoner är infördai registret över gemenska ps-
varumärken som gemensamma innehavare, skall punkt 1 gälla den avinnehavarna som nämns först. Kan punkt 1 inte tillämpas på dennainnehavare, skall den gälla för de därefter upptagna gemensamma inne-havaren i den ordning som de nämns. Kan punkt 1 inte tillämpas pånågon av de gemensamma innehavarna skall punkt 2 tilllämpas.
Artikel 17
Överlåtelse
1. Ett gemenskapsvarumärke får, oavsett om företaget överlåts,
överlåtas för alla eller en del av de varor eller tjänster för vilka det ärregistrerat.
2. En överlåtelse av ett företag i sin helhet skall innefatta överlåtelse
av gemenskapsvarumärket utom när det, i enlighet med den lag som
skall tillämpas på överlåtelsen, föreligger ett avtal om det motsatta eller
om detta klart framgår av omständigheterna. Denna bestämmelse skalltillämpas när det föreligger en avtalsenlig förpliktelse att överlåtaföretaget.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 skall en överlå-
telse av gemenskapsvarumärket ske skriftligen och undertecknas av de
avtalsslutande parterna, förutom när överlåtelsen är en följd av ettbeslut av en domstol; i annat fall är överlåtelsen ogiltig.
4. Om det klart framgår av överlåtelsehandlingarna att gemenskaps-
varumärket på grund av överlåtelsen kommer att kunna vilseledaallmänheten, särskilt angående arten, kvaliteten eller det geografiska
ursprunget hos de varor och tjänster för vilka det är registrerat, skall
byrån inte registreraöverlåtelsen med mindre förvärva ren ger sittmedgivande till att begränsa registreringen av gemenskapsvarumärkettill de varor och tjänster för vilka det inte är vilseledande.
5. En överlåtelse skall införas i registret och offentliggöras på
begäran av en av parterna.
6. Innan överlåtelsen har införts i registret kan förvärvaren inte göra
gällande de rättigheter som uppstår genom gemenskapsvarumärketsregistrering.
7. Om det i förhållande till byrån finns frister som skall iakttas kan
förvärvaren avge de förklaringar som behövs till denna så snart regi-
streringsansökan om överlåtelsen har ingivits till byrån.
8. Alla handlingar som i enlighet med artikel 77 skall ställas till
innehavaren av gemenskapsvarumärket skall adresseras till den personsom är registrerad som innehavare.
Artikel 18
Överlåtelse av ett varumärke som är registrerat i ett ombuds namnOm ett gemenskapsvarumärke har registrerats för ett ombud eller en
företrädare för innehavaren utan dennes tillstånd skall innehavaren ha
rätt att begära att registreringen överlåts till honom om inte ombudeteller företrädaren visar fog för sitt handlande.
Artikel 19
Sakrätt
1. Ett gemenskapsvarumärke kan utan samband med företaget ställas
som säkerhet eller bli föremål för en begränsad sakrätt.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 10
▼B
2. På begäran av en av parterna skall de rättigheter som avses i
punkt 1 bli infördai registret och offentliggöra s.
Artikel 20
Exekutiva åtgärder
1. Ett gemenskapsvarumärke kan bli föremål för exekutiva åtgärder.2. När det gäller exekutiva åtgärder som avser ett gemenskapsva-
rumärke skall de domstolar och myndigheter i den medlemsstat somanges i artikel 16 ha exklusiv behörighet.
3. På begäran av en av parterna skall en exekutiv åtgärd bli införd i
registret och offentliggöras.
Artikel 21
Konkurs och liknande förfaranden
1. Till dess att för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser
träder i kraft på detta område kan ett gemenskapsvarumärke endast
ingå i en konkurs eller liknande förfaranden i den medlemsstat där ettsådant förfarande först har inletts enligt nationell lagstiftning ellerenligt de konventioner som skall tillämpas på området.
2. När ett gemenskapsvarumärke ingår i en konkurs eller ett
liknande förfarande skall detta på begäran av den behöriga nationella
myndigheten införas i registret och offentliggöras.
Artikel 22
Licens
1. Ett gemenskapsvarumärke kan bli föremål för licens för en del av
eller alla de varor eller tjänster för vilka det är registrerat samt för hela
eller viss del av gemenskapen. En licens kan vara exklusiv eller icke-exklusiv.
2. Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke kan åberopa de till
varumärket knutna rättigheterna gentemot en licenstagare som
överträder en bestämmelse i licensavtalet med avseende på licensens
giltighetstid, den av registreringen skyddade formen som varumärketfår använda, arten av de varor eller tjänster för vilka licensen ärutfärdad, området inom vilket varumärket får användas eller kvalitetenpå de av licenstagaren tillverkade varorna eller tillhandahållnatjänsterna.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i licensav-
talet kan licenstagaren väcka talan om intrång i gemenskapsvarumärketendast om dess innehavare lämnar sitt medgivande till detta. Inneha-varen av en exklusiv licens får dock väcka sådan talan ominnehavaren av varumärket inte själv väcker talan om intrång i varu-
märket inom skälig tid efter underrättelse härom.
4. En licenstagare skall äga rätt att intervenera i det mål om intrång
som innehavaren av gemenskapsvarumärket har inlett för att kunnaerhålla skadestånd för den skada som han lidit.
5. På begäran av en av parterna skall uppgift om upplåtelse eller
överlåtelse av en licens för ett gemenskapsvarumärke införas i registret
och offentliggöras.
Artikel 23
Rättsverkan i förhållande till tredje man
1. De rättshandlingar angående ett gemenskapsvarumärke som anges
i artiklarna 17, 19 och 22 skall inte äga rättsverkan i förhållande till
tredje man i samtliga medlemsstater förrän efter de införts i registret.Emellertid skall en sådan rättshandling äga rättsverkan i förhållandetill tredje man, innan den införts i registret, om denne har förvärvaträttigheter till varumärket efter det att rättshandlingen ägde rum menhan kände till rättshandlingen vid tiden för rättigheternas förvärvande.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 11
▼B
2. Punkt 1 skall inte tillämpas på en person som förvärvar ett
gemenskapsvarumärke eller en rättighet till ett gemenskapsvarumärkegenom att ett företag i sin helhet överlåts eller genom en annan gene-
rell övergång.
3. De i artikel 20 angivna rättshandlingarnas rättsverkan i
förhållande till tredje man skall bestämmas av lagstiftningen i denmedlemsstat som följer av artikel 16.
4. Till dess att för medlemsstaterna gemensamma bestämmelser om
konkurs träder i kraft skall rättsverkan i förhållande till tredje man i enkonkurs eller ett liknande förfarande bestämmas av lagstiftningen i denmedlemsstat där ett sådant förfarande först har inletts enligt nationelllagstiftning eller enligt de konventioner som skall tillämpas på
området.
Artikel 24
Ansökan om gemenskapsvarumärke som förmögenhetsobjekt
Artiklarna 16-23 skall tillämpas på ansökningar om gemenskapsva-
rumärken.
AVDELNING III
ANSÖKAN OM GEMENSKAPSVARUMÄRKE
AVSNITT 1
INGIVANDE AV ANSÖKAN OCH KRAV BETRÄFFANDE SÅDAN
ANSÖKAN
Artikel 25
Ingivande av ansökan
1. En ansökan om gemenskapsvarumärke får efter sökandens eget
val inges
a) till byrån, eller
b) till det centrala organet för industriell äganderätt i en medlemsstat
eller till Benelux varumärkesbyrå. En ansökan som givits in på dettasätt skall ha samma rättsverkan som om den samma dag hade givitsin till byrån.
2. När ansökan givits in till det centrala organet för industriell
äganderätt i en medlemsstat eller till Benelux varumärkesbyrå skall
denna myndighet vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att
vidarebefordra ansökan till byrån inom två veckor från ingivandet.Den får ta ut en ansökningsavgift som inte överstiger de administrativakostnaderna för att ta emot och vidarebefordra ansökan.
3. De i punkt 2 angivna ansökningarna som inkommer till byrån
senare än en månad efter ingivandet skall anses som återtagna.
4. Tio år efter ikraftträdandet av denna förordning skall kommis-
sionen utarbeta en rapport om hur systemet med ingivande avansökningar om gemenskapsvarumärken fungerar, i förekommande fallåtföljd av förslag till ändringar av detta system.
Artikel 26
Krav på ansökan
1. En ansökan om gemenskapsvarumärke skall innehålla
a) en anhållan om registrering av ett gemenskapsvarumärke,
b) uppgifter som gör det möjligt att fastslå sökandens identitet,
c) en förteckning över de varor eller tjänster för vilka registrering
ansöks,
d) en återgivning av varumärket.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 12
▼B
2. För en ansökan om gemenskapsvarumärke skall betalas
ansökningsavgift och i förekommande fall en eller flera klassavgifter.
3. En ansökan om gemenskapsvarumärke skall uppfylla kraven i de i
artikel 140 angivna tillämpningsföreskrifterna.
Artikel 27
Ansökningsdag
Ansökningsdag för en ansökan om ett gemenskapsvarumärke skall vara
den dag då de handlingar som innehåller de uppgifter som anges iartikel 26.1 givits in till byrån av sökanden eller, om ansökan har givits
in till det centrala organet i en medlemsstat eller till Benelux varu-
märkesbyrå, till detta organ, under förutsättning att ansökningsavgiftenbetalats senast en månad efter ingivandet av ovan nämnda handlingar.
Artikel 28
Klassificering
De varor och tjänster för vilka det ansöks om registrering av gemens-
kapsvarumärke skall klassificeras i enlighet med det
klassificeringssystem som anges i tillämpningsföreskrifterna.
AVSNITT 2
PRIORITET
Artikel 29
Rätt till prioritet
1. En person som vederbörligen har givit in en ansökan om registre-
ring av ett varumärke i eller för ett land som är anslutet tillPariskonventionen eller Avtalet om upprättande av Världshandelsorga-nisationen, eller den till vilken rätten har övergått skall ha rätt tillprioritet för ingivande av en ansökan om gemenskapsvarumärke för
samma varumärke vad avser varor eller tjänster som är identiska med
eller som ingår i dem för vilka ansökan har gjorts. Denna rätt till prio-ritet skall gälla under en period på sex månader räknat från dagen föringivandet av den första ansökan.
2. Varje ansökan som enligt den nationella lagstiftningen i den stat i
vilken den gavs in eller enligt bilaterala eller multilaterala överenskom-melser jämställes med en i vederbörlig ordning gjord nationell ansökan
skall anses som prioritetsgrundande.
3. Med en i vederbörlig ordning gjord nationell ansökan skall avses
varje ansökan som är tillräckligt fullständig för att den dag då ansök-ningen gavs in skall kunna fastställas och detta oberoende av vad som
sedan sker med ansökningen.
4. Som första ansökan, vars ingivande utgör utgångspunkt för beräk-
ning av prioritetsfristen, skall även anses en senare ansökan, vilkenavser samma varumärke och identiska varor eller tjänster som en tidi-
gare ansökan som givits in i eller med verkan för samma stat, om
denna tidigare ansökan, då den senare ansökningen gavs in, har återkal-lats, förfallit eller avslagits utan att ha blivit allmänt tillgänglig ochutan att någon rätt kvarstår på grund av denna ansökan. Denna tidigareansökan får inte heller dessförinnan ha utgjort grund för yrkande omprioritet. Den tidigare ansökningen får i sådant fall inte därefter utgöra
grund för yrkande om prioritet.
5. Om det första ingivandet har gjorts i en stat som inte är ansluten
till Pariskonventionen eller till Avtalet om upprättande av Världshan-delsorganisationen skall punkterna 1-4 gälla endast i den utsträckningden staten, enligt offentliggjorda resultat, beviljar ansökningar pågrundval av det första ingivandet till byrån under de villkor och med1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 13
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
de rättsverkningar som motsvarar dem som fastställs i denna förord-
ning.
Artikel 30
Yrkande om prioritet
En sökande som önskar åberopa prioritet från en tidigare ansökan skall
ge in en förklaring om prioritet och en kopia av den tidigare ansökan.
Om den tidigare ansökningen inte är avfattad på något av byråns språkskall sökanden ge in en översättning av den tidigare ansökan på ett avdessaspråk.
Artikel 31
Verkan av prioritet
Prioritet skall medföra att dagen för prioritet skall anses som
ansökningsdag för ansökningen om gemenskapsvarumärke när det skall
fastställas vilka rättigheter som har prioritet.
Artikel 32
Nationell ansökan
En ansökan om gemenskapsvarumärke för vilken det fastställs en
ansökningsdag skall i medlemsstaterna likställas med en i vederbörlig
ordning gjord nationell ansökan, i förekommande fall med den prioritet
som yrkas för ansökningen om gemenskapsvarumärke.
AVSNITT 3
UTSTÄLLNINGSPRIORITET
Artikel 33
Utställningsprioritet
1. Om en sökande av ett gemenskapsvarumärke har förevisat varor
eller tjänster under det varumärke för vilket ansökan gjorts på en offi-ciell eller officiellt erkänd internationell utställning som uppfyllervillkoren i Konventionen angående internationella utställningar under-tecknad i Paris den 22 november 1928 och senast reviderad den 30
november 1972, kan denne, om han ger in ansökan inom sex månader
från dagen för den första utställningen av varor eller tjänster under detvarumärke för vilket ansökan gjorts, från denna dag yrka prioritetenligt artikel 31.
2. En sökande som önskar yrka prioritet i enlighet med punkt 1 skall
i enlighet med de villkor som fastställts i tilllämpningsföreskrifternabevisa att varorna eller tjänsterna ställts ut under det varumärke förvilket ansökan gjorts.
3. En utställningsprioritet som beviljats i en medlemsstat eller i
tredje land skall inte innebära att den frist för prioritet som anges iartikel 29 förlängs.
AVSNITT 4
YRKANDE OM FÖRETRÄDE PÅ GRUND AV NATIONELLT
VARUMÄRKE
Artikel 34
Yrkande om företräde på grund av ett nationellt varumärke
1. En innehavare av ett äldre varumärke, som är registrerat i en
medlemsstat, inbegripet ett varumärke som är registrerat i Benelux,
eller ett äldre varumärke som blivit föremål för en internationell regi-strering med rättsverkan i en medlemsstat, som ansöker om registreringav ett identiskt varumärke som gemenskapsvarumärke för varor ellertjänster, vilkaär identiskamed eller vilkaingår bla nd dem för vilkadet äldre varumärket har registrerats, får för gemenskapsvarumärket1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 14
▼B
▼B
åberopa det äldre varumärkets företräde i den medlemsstat i vilken
eller för vilken det är registrerat.
2. Företräde skall enligt denna förordning endast ha den rättsverkan,
att om innehavaren av gemenskapsvarumärket skulle avstå från det
äldre varumärket eller skulle låta det upphöra, skall han fortfarande
anses ha samma rättigheter som han skulle ha haft om det äldre varu-märket hade förblivit registrerat.
3. Företräde för ett gemenskapsvarumärke kan inte längre åberopas,
om det äldre varumärket, som företrädesanspråket hänför sig till, harförklarats vara upphävt eller ogiltigt, eller om det har avståtts ifråninnan gemenskapsvarumärket registreras.
Artikel 35
Yrkande om företräde efter gemenskapsvarumärkets registrering
1. En innehavare av ett gemenskapsvarumärke som är innehavare av
ett äldre identiskt varumärke, som är registrerat i en medlemsstat, inbe-gripet ett varumärke som är registrerat i Benelux, eller ett äldreidentiskt varumärke som blivit föremål för en internationell registrering
med rättsverkan i en medlemsstat, för identiska varor eller tjänster, får
åberopa det äldre varumärkets företräde i den medlemsstat i vilkeneller för vilken det är registrerat.
2. Artikel 34.2 och 34.3 skall tillämpas.
AVDELNING IV
REGISTRERINGSFÖRFARANDE
AVSNITT 1
PRÖVNING AV ANSÖKAN
Artikel 36
Prövning av förutsättningarna för ansökan
1. Byrån skall pröva om
a) ansökan om gemenskapsvarumärke uppfyller de krav som uppställs
för fastställelse av ansökningsdag i enlighet med artikel 27,
b) ansökan om gemenskapsvarumärke uppfyller de krav som uppställs
i tillämpningsföreskrifterna,
c) klassavgifterna, i förekommande fall, har betalats inom föreskriven
tid.
2. Om ansökan om gemenskapsvarumärke inte uppfyller kraven i
punkt 1 skall byrån förelägga sökanden att inom viss tid avhjälpa bris-
terna eller betala bristande belopp.
3. Om de brister eller betalningsförsummelser som konstaterats vid
tillämpning av punkt 1 a) inte avhjälpts inom denna tid skall ansökaninte behandlas som en ansökan om gemenskapsvarumärke. Omsökanden efterkommer byråns föreläggande skall byrån somansökningsdag fastställa den dag då bristerna eller betalningsförsum-melsernaa vhjälpts.
4. Om de brister som konstaterats enligt punkt 1 b) inte har
avhjälpts inom föreskriven tid, skall byrån avslå ansökan.
5. Om betalningsförsummelse som konstaterats enligt punkt 1 c) inte
har avhjälpts inom föreskriven tid, skall ansökan anses återkallad,
såvida det inte är uppenbart vilka varu- eller tjänsteklasser det inbe-talda beloppet är avsett att täcka.
6. Underlåtenhet att iaktta vad som föreskrivs i fråga om anspråk på
prioritet skall medföra att rätten till prioritet för ansökan går förlorad.
7. Underlåtenhet att iaktta vad som föreskrivs i fråga om anspråk på
företräde för ett nationellt varumärke skall medföra att rätten till sådantföreträde går förlorad.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 15
▼B
Artikel 37
Prövning av krav avseende innehavaren
1. Om sökanden i enlighet med bestämmelserna i artikel 5 inte kan
vara innehavare av ett gemenskapsvarumärke skall ansökan avslås.
2. Ansökan får inte avslås innan sökanden har beretts möjlighet att
återkalla sin ansökan eller yttra sig.
Artikel 38
Prövning av de absoluta registreringshindren
1. Om ett varumärke enligt artikel 7 inte får registreras för vissa
eller samtliga varor eller tjänster för vilka en ansökan om gemenskaps-varumärke har gjorts, skall ansökan avslås för dessa varor eller tjänster.
2. Om det i varumärket ingår en beståndsdel som saknar särskilj-
ningsförmåga och förekomsten av denna beståndsdel i varumärket kanföranleda ovisshet om varumärkesskyddets omfattning, kan byrån somett villkor för registrering begära förklaring från sökanden att han
avstår från ensamrätt till denna beståndsdel. Ett sådant avstående skall
offentliggöras samtidigt med ansökan eller i förekommande fall regi-streringen av gemenskapsvarumärket.
3. Ansökan får inte avslås innan sökanden har beretts möjlighet att
återkalla eller ändra sin ansökan eller yttra sig.
AVSNITT 2
GRANSKNING
Artikel 39
Granskning
1. När byrån har fastställt en ansökningsdag för en ansökan om
gemenskapsvarumärke och har funnit att sökanden uppfyller de villkorsom anges i artikel 5, skall den upprätta en granskningsrapport för ge-menskapen med uppgift om de äldre gemenskapsvarumärken elleransökningar om gemenskapsvarumärken som upptäckts och som enligt
artikel 8 kan åberopas mot en registrering av det gemenskapsvarumärke
för vilket ansökan gjorts.
2. Så snart en ansökningsdag har fastställts för en ansökan om
gemenskapsvarumärke skall byrån överlämna en kopia av ansökan tilldet centrala organet för industriell äganderätt i varje medlemsstat somhar meddelat byrån att den skall granska ansökningar om gemenskaps-varumärke i sitt eget varumärkesregister.
3. Varje central myndighet för industriell äganderätt som anges i
punkt 2 skall till byrån inom tre månader räknat från den dag när denmottog ansökan om gemenskapsvarumärke överlämna en gransknings-rapport som antingen skall ange de äldre nationella varumärken ochvarumärkesansökningar som upptäckts och som kan åberopas enligtartikel 8 mot registrering av det ifrågavarande gemenskapsvarumärket,
eller ange att det vid granskningen inte framkommit några sådana
rättigheter.
4. Byrån skall till varje central myndighet för industriell äganderätt
betala ett visst belopp för varje granskningsrapport som tillhandahållitsav myndigheten i enlighet med punkt 3. Detta belopp, som skall varadetsamma för varje myndighet, skall fastställas av budgetkommittén
genom ett beslut som antas med tre fjärdedels majoritet av medlemssta-
ternas företrädare.
5. Byrån skall utan dröjsmål till sökanden av ett gemenskapsva-
rumärke överlämna granskningsrapport för gemenskapen och denationella granskningsrapporter som mottagits inom tidsfristen i punkt3.
6. Vid offentliggörandet av en ansökan om gemenskapsvarumärke,
vilket inte får äga rum tidigare än en månad räknat från den dag då1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 16
▼B
byrån överlämnat granskningsrapporterna till sökanden, skall byrån
meddela offentliggörandet av ansökan om gemenskapsvarumärke tillinnehavarna av de äldre gemenskapsvarumärken eller de äldre ansök-
ningar om gemenskapsvarumärken som anges i granskningsrapporten
för gemenskapen.
7. Fem år efter det att byrån börjat att motta ansökningar skall
kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur det gransknings-system som anges i denna artikel fungerar, inbegripet de betalningarsom gjorts till medlemsstaterna enligt punkt 4, och i förekommandefall överlämna lämpliga förslag om ändring av denna förordning för
att anpassa granskningssystemet på grundval av vunna erfarenheter
och beaktande av ny granskningsteknik.
AVSNITT 3
OFFENTLIGGÖRANDE AV ANSÖKAN
Artikel 40
Offentliggörande av ansökan
1. Om en ansökan om gemenskapsvarumärke uppfyller föreskrivna
krav och om den tidsfrist som anges i artikel 39.6 har löpt ut, skallansökan offentliggöras i den utsträckning den inte har avslagits enligtartiklarna 37-38.
2. Om en ansökan efter offentliggörandet avslås i enlighet med
artiklarna 37-38, skall avslagsbeslutet offentliggöras när det vunnitlaga kraft.
AVSNITT 4
ANMÄRKNINGAR FRÅN TREDJE MAN OCH INVÄNDNINGAR
Artikel 41
Anmärkningar från tredje man
1. Efter det att en ansökan om gemenskapsvarumärke offentliggjorts
får fysiska eller juridiska personer och sammanslutningar, som
företräder tillverkare, producenter, tjänsteproducenter, handelsmän och
konsumenter, till byrån ge in skriftliga anmärkningar och i dem angeskälen till att byrån på eget initiativ skall vägra registrering av varu-märket, särskilt på grund av bestämmelserna i artikel 7. De skall intebetraktas som parter i förfarandet vid byrån.
2. Anmärkningarna i punkt 1 skall meddelas sökanden som får yttra
sig över dem.
Artikel 42
Invändningar
1. Inom tre månader efter det att en ansökan om gemenskapsva-
rumärke offentliggjorts får invändningar framställas på den grundenatt varumärket inte får registreras enligt artikel 8. Sådana invändningar
får framställas
a) då fråga är om tillämpning av artikel 8.1 och 8.5, av innehavare av
sådana äldre varumärken som avses i artikel 8.2 och av de licensta-
gare som dessa varumärkesinnehavare bemyndigat,
b) då fråga är om tillämpning av artikel 8.3, av innehavare av sådana
varumärken som avses i samma artikel,
c) då fråga är om tillämpning av artikel 8.4, av innehavare av de tidi-
gare varumärken eller kännetecken som avses i artikel 8.4 samt avde personer som enligt tilllämplig nationell lag får utöva dessarättigheter.
2. Invändningar mot registrering av ett varumärke får också, på de
villkor som anges i punkt 1, framställas när en ändrad ansökan offent-liggörs i enlighet med artikel 44.2 andra meningen.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 17
▼B
3. En invändning skall framställas skriftligen och skall närmare ange
vilka grunder som åberopas. Den skall inte anses som vederbörligenframställd förrän invändningsavgiften har betalats. Den som framställer
en invändning får lägga fram fakta, bevisning och argument till stöd för
sin talan inom den tid som byrån fastställer.
Artikel 43
Prövning av invändning
1. Vid sin prövning av en invändning skall byrån vid behov anmoda
parterna att inom viss tid och så ofta som det är nödvändigt avgeyttrande över skrivelser som övriga parter givit in eller som byrånupprättat.
2. På begäran av sökanden skall en innehavare av ett äldre gemens-
kapsvarumärke vilken gjort en invändning, lägga fram bevis för att det
äldre gemenskapsvarumärket under en tid av fem år före dagen föroffentliggörandet av ansökan om gemenskapsvarumärke verkligen haranvänts inom gemenskapen för de varor eller tjänster för vilka det ärregistrerat och som läggs till stöd för invändningen, eller för att detfinns skälig grund för att det inte använts, förutsatt att det äldre
gemenskapsvarumärket vid denna tidpunkt har varit registrerat i minst
fem år. I avsaknad av sådan bevisning skall invändningen avslås. Omdet äldre gemenskapsvarumärket endast har använts för en del av devaror eller tjänster för vilka det registrerats, skall det vid prövning avinvändningen anses vara registrerat endast för denna del av varornaeller tjänsterna.
3. Punkt 2 skall tillämpas när det gäller de äldre nationella
varumärken som avses i artikel 8.2 a), varvid användningen i denmedlemsstat i vilken det äldre nationella varumärket skyddas skallmotsvara användning i gemenskapen.
4. Byrån får, om den anser det lämpligt, föreslå parterna att de
träffar förlikning.
5. Om prövningen av invändningen visar att varumärket inte kan
registreras för vissa eller samtliga de varor eller tjänster för vilka
ansökan om gemenskapsvarumärke har gjorts, skall ansökan avslås
såvitt avser dessa varor eller tjänster. I annat fall skall invändningenavslås.
6. Ett beslut om att avslå ansökan skall offentliggöras när det vunnit
laga kraft.
AVSNITT 5
ÅTERKALLELSE, BEGRÄNSNING OCH ÄNDRING AV ANSÖKAN
Artikel 44
Återkallelse, begränsning och ändring av ansökan
1. Sökanden kan när som helst återkalla sin ansökan om gemens-
kapsvarumärke eller begränsa den däri ingående förteckningen övervaror eller tjänster. Om ansökan redan har offentliggjorts skall återkal-lelsen eller begränsningen också offentliggöras.
2. I andra avseenden kan en ansökan om gemenskapsvarumärke
ändras på begäran av sökanden endast såvitt avser rättelse av sökan-
dens namn och adress, språkliga fel, skrivfel eller andra uppenbara fel,
förutsatt att sådan rättelse inte väsentligen ändrar varumärket ellerutökar förteckningen över varor eller tjänster. När ändringarna påverkaråtergivningen av varumärket eller förteckningen över varor ellertjänster och ändringarna sker efter offentliggörandet av ansökan, skallansökan offentliggöras i sin ändrade lydelse.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 18
▼B
AVSNITT 6
REGISTRERING
Artikel 45
Registrering
Om en ansökan är i överensstämmelse med bestämmelserna i denna
förordning och någon invändning inte har framställts inom den tidsom anges i artikel 42.1, eller om en invändning har avslagits genomett lagakraftvunnet beslut, skall varumärket registreras som ett gemens-kapsvarumärke, under förutsättning att registreringsavgiften betalatsinom föreskriven tid. Om avgiften inte betalas inom denna tid skall
ansökan anses återkallad.
AVDELNING V
GILTIGHET, FÖRNYELSE OCH ÄNDRING AV GEMENS-
KAPSVARUMÄRKEN
Artikel 46
Registreringens giltighet
Gemenskapsvarumärken skall registreras för en tid om tio år räknat
från den dag då ansökan gavs in. Registreringen kan i enlighet medartikel 47 förnyas för ytterligare tioårsperioder.
Artikel 47
Förnyelse
1. Registrering av ett gemenskapsvarumärke skall förnyas på
begäran av innehavaren av varumärket eller av någon som uttryckligen
bemyndigats av denne, under förutsättning att avgifterna har betalats.
2. Byrån skall underrätta innehavaren av gemenskapsvarumärket och
andra personer som har en registrerad rätt till gemenskapsvarumärketom registreringsperiodens upphörande i god tid dessförinnan. Under-låtenhet att lämna sådan underrättelse skall inte medföra ansvar förbyrån.
3. En begäran om förnyelse skall ges in inom sex månader räknat
från den sista dagen i den månad då skyddsperioden upphör. Avgifterna
skall också betalas inom denna tid. En begäran kan dessutom ges in,och avgifterna betalas, inom en ytterligare sexmånadersperiod räknatfrån den i första meningen angivna dagen, om tilläggsavgift erläggsinom dennaytterliga re period.
4. Om en begäran har givits in, eller avgifterna betalats, endast för
en del av de varor eller tjänster för vilka gemenskapsvarumärket regi-
strerats, skall registreringen förnyas endast för dessa varor eller tjänster.
5. Förnyelse skall gälla från och med dagen efter utgången av regi-
streringsperioden. Förnyelsen skall registreras.
Artikel 48
Ändring
1. Gemenskapsvarumärket får inte ändras i registret, varken under
registreringsperioden eller i samband med en förnyelse.
2. Om gemenskapsvarumärket innefattar innehavarens namn och
adress får emellertid på innehavarens begäran en ändring härav regi-
streras såvida inte ändringen väsentligen förändrar varumärkets
karaktär så som det ursprungligen registrerats.
3. Offentliggörandet av en registrerad ändring skall återge det
ändrade gemenskapsvarumärket. En tredje man, vars rätt kan berörasav ändringen, får överklaga dess registrering inom tre månader frånoffentliggörandet.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 19
▼B
AVDELNING VI
AVSTÅENDE, UPPHÄVANDE OCH OGILTIGHET
AVSNITT 1
AVSTÅENDE
Artikel 49
Avstående
1. En innehavare kan avstå rätten till ett gemenskapsvarumärke i
fråga om en del av eller alla de varor eller tjänster för vilka det är regi-strerat.
2. Ett avstående skall skriftligen meddelas byrån av varumärkets
innehavare. Det skall inte ha rättsverkan förrän det har införts i regi-
stret.
3. Ett avstående skall införas i registret endast med samtycke från
den vilkens rätt har antecknats i registret. Om en licens har registreratsskall avståendet införas i registret endast om innehavaren av varu-
märket visar att han har underrättat licenstagaren om sin avsikt att
avstå. Avståendet skall införas efter utgången av den tidsfrist somanges i tillämpningsföreskrifterna.
AVSNITT 2
GRUNDER FÖR UPPHÄVANDE
Artikel 50
Grunder för upphävande
1. Efter ansökan till byrån eller på grundval av ett genkäromål i mål
om varumärkesintrång skall de rättigheter som tillhör en innehavare avett gemenskapsvarumärke förklaras upphävda i följande fall:
a) Om varumärket under en sammanhängande femårsperiod inte har
varit i verkligt bruk i gemenskapen för de varor eller tjänster förvilka det är registrerat och det inte finns skälig grund för att varu-märket inte använts. Ingen kan dock göra gällande att innehavarensrättigheter till ett gemenskapsvarumärke upphävs, om verklig
användning av varumärket har påbörjats eller återupptagits under
tiden från utgången av femårsperioden till tidpunkten för ansökaneller genkäromålet. Användning som påbörjas eller återupptas inomen period av tre månader närmast före ansökan eller genkäromåletoch som inleds tidigast vid den sammanhängande femårsperiodensutgång, under vilken användning inte förekommit, skall dock inte
beaktas om förberedelserna för påbörjande eller återupptagande
görs först efter det att innehavaren blivit medveten om att enansökan eller ett genkäromål kan komma att inges.
b) Om varumärket till följd av innehavarens åtgärder eller passivitet
har blivit en allmän beteckning inom handeln för en produkt ellertjänst för vilken det är registrerat.
c) Om varumärket, på grund av den användning som skett av varu-
märkesinnehavaren eller med dennes samtycke i fråga om de varoreller tjänster för vilka det är registrerat, är ägnat att vilseledaallmänheten, särskilt vad avser art, kvalitet eller geografiskt
ursprung för dessava ror eller tjänster.
d) Om innehavaren av varumärket inte längre uppfyller kraven i artikel
5.
2. Om det finns grund för att upphäva rättigheterna endast för en del
av de varor eller tjänster för vilka gemenskapsvarumärket är registrerat,skall innehavarens rättigheter förklaras upphävda endast för berördavaror eller tjänster.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 20
▼B
AVSNITT 3
OGILTIGHETSGRUNDER
Artikel 51
Absoluta ogiltighetsgrunder
1. Efter ansökan till byrån eller på grundval av ett genkäromål i mål
om varumärkesintrång skall ett gemenskapsvarumärke förklaras ogil-tigt:
a) om gemenskapsvarumärket har registrerats i strid med bestämmel-
serna i artikel 5 eller artikel 7, eller
b) om sökanden var i ond tro när ansökan om varumärkesregistrering
gavs in.
2. Om gemenskapsvarumärket har registrerats i strid med
bestämmelserna i artikel 7.1 b), c) eller d), får det ändå inte förklarasogiltigt om det, som ett resultat av dess användning, har uppnått
särskiljningsförmågaför de va ror eller tjänster för vilkadet är regi-
strerat.
3. Om det finns grund för ogiltighet endast när det gäller en del av
de varor eller tjänster för vilka gemenskapsvarumärket är registrerat,skall varumärket förklaras ogiltigt endast för berörda varor ellertjänster.
Artikel 52
Relativa ogiltighetsgrunder
1. Efter ansökan till byrån eller på grundval av ett genkäromål i mål
om varumärkesintrång skall ett gemenskapsvarumärke förklaras ogiltigt
i följande fall:
a) Om det finns ett sådant äldre varumärke som avses i artikel 8.2 och
kraven i punkt 1 eller 5 i den artikeln är uppfyllda.
b) Om det finns ett sådant varumärke som avses i artikel 8.3 och
kraven i den punkten är uppfyllda.
c) Om det finns en sådan äldre rättighet som avses i artikel 8.4 och
kraven i den punkten är uppfyllda.
2. Efter ansökan till byrån eller på grund av ett genkäromål i mål
om varumärkesintrång skall ett gemenskapsvarumärke också förklaras
ogiltigt om användningen av ett sådant varumärke kan förbjudas med
stöd av den nationella lagstiftning som ger skydd för en annan äldrerättighet, särskilt
a) rätten till namn,
b) rätten till egen bild,
c) upphovsrätt,
d) industriell äganderätt.
3. Ett gemenskapsvarumärke får inte förklaras ogiltigt om inneha-
varen av en sådan rättighet som avses i punkt 1 eller 2 ger sitt
uttryckliga medgivande till registrering av gemenskapsvarumärket före
ingivandet av ansökan om ogiltighetsförklaring eller av genkäromålet.
4. Om innehavaren av en av de rättigheter som anges i punkt 1 eller
2 tidigare har ansökt om ogiltighetsförklaring av ett gemenskapsva-rumärke eller framställt ett genkäromål i mål om varumärkesintrång,får han inte ge in en ny ansökan om ogiltighetsförklaring eller frams-tälla genkäromål på grundval av en annan av dessa rättigheter som hanskulle ha kunnat åberopa som grund för sin första ansökan eller för sitt
förstagenkäromål.
5. Artikel 51.3 skall tillämpas.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 21
▼B
Artikel 53
Rättighetsförlust till följd av passivitet
1. Om en innehavare av ett gemenskapsvarumärke under en
sammanhängande femårsperiod förhållit sig passiv till att ett yngregemenskapsvarumärke använts i gemenskapen, och om han varit
medveten om denna användning, skall han inte längre ha rätt att på
grundval av det äldre varumärket ansöka om ogiltighetsförklaring avdet yngre varumärket eller motsätta sig användning av det yngre varu-märket för de varor eller tjänster för vilka det yngre varumärket haranvänts, om inte ansökan om registrering av det yngre gemenskapsva-rumärket gjorts i ond tro.
2. Om en innehavare av ett sådant äldre nationellt varumärke som
avses i artikel 8.2 eller av ett sådant äldre kännetecken som avses iartikel 8.4 under en sammanhängande femårsperiod har förhållit sigpassiv till att ett yngre gemenskapsvarumärke använts i den medlems-
stat där det äldre varumärket eller kännetecknet åtnjuter skydd, och om
han varit medveten om denna användning, skall han inte längre ha rättatt på grundval av det äldre varumärket eller kännetecknet ansöka omogiltighetsförklaring av det yngre varumärket eller motsätta sig använd-ning av det yngre varumärket för de varor eller tjänster för vilka det
yngre varumärket har använts, om inte ansökan om registrering av det
yngre gemenskapsvarumärket gjorts i ond tro.
3. I de fall som avses i punkterna 1 och 2 skall innehavaren av ett
yngre gemenskapsvarumärke inte ha rätt att motsätta sig användningen
av den äldre rättigheten ens om den rättigheten inte längre kan
åberopas mot det yngre gemenskapsvarumärket.
AVSNITT 4
RÄTTSVERKNINGAR AV UPPHÄVANDE OCH OGILTIGHET
Artikel 54
Rättsverkningar av upphävande och ogiltighet
1. I den utsträckning som innehavarens rättigheter helt eller delvis
förklaras upphävda skall gemenskapsvarumärket anses ha förlorat de
rättsverkningar som anges i denna förordning från dagen för ansökanom upphävande eller framställan av genkäromålet. På begäran av enav parterna kan det i beslutet fastställas den tidigare tidpunkt vid vilkengrunden för upphävande inträffade.
2. I den utsträckning som gemenskapsvarumärket helt eller delvis
förklaras upphävt skall de rättsverkningar som enligt denna förordningär knutna till varumärket aldrig anses ha existerat.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser
om skadeståndskrav i anledning av skada som orsakats genom varu-märkesinnehavarens vållande eller på grund av att han var i ond tro,eller i anledning av otillåtet berikande, skall den retroaktiva verkan avvarumärkets upphävande eller ogiltighet inte påverka
a) beslut i mål om varumärkesintrång som vunnit laga kraft och
verkställts före beslutet om upphävande eller ogiltighet,
b) avtal som slutits före ett beslut om upphävande eller ogiltighet, i
den utsträckning som avtalen har verkställts före detta beslut.Belopp som betalats i enlighet med avtalet kan dock begäras bliåterbetalda i den utsträckning som är skäligt med hänsyn tillomständigheterna.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 22
▼B
AVSNITT 5
FÖRFARANDET VID BYRÅN VID ÄRENDEN OM UPPHÄVANDE
ELLER OGILTIGHET
Artikel 55
Ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring
1. En ansökan om upphävande av innehavarens rätt till ett gemens-
kapsvarumärke eller om förklaring att varumärket är ogiltigt får ges in
till byrån
a) då fråga är om tillämpning av artiklarna 50 eller 51, av fysiska eller
juridiska personer och sammanslutningar som företräder tillverkare,producenter, tjänsteproducenter, handelsmän och konsumenter, vilkasammanslutningar enligt tillämplig lagstiftning har rätt att föra talan
inför domstolar och andra myndigheter,
b) då fråga är om tillämpning av artikel 52.1, av de personer som avses
i artikel 42.1,
c) då fråga är om tillämpning av artikel 52.2, av innehavare av de
äldre rättigheter som avses i den bestämmelsen eller av personer
som enligt den berörda medlemsstatens lagstiftning får utöva rättig-
heternai fråga .
2. En ansökan skall ges in skriftligen och skall ange vilka grunder
som åberopas. Den skall inte anses som vederbörligen ingiven förrän
avgiften har betalats.
3. En ansökan om upphävande eller om ogiltighetsförklaring skall
avvisas om ett mål mellan samma parter om samma sak har avgjortsav en domstol i en medlemsstat och detta avgörande har vunnit lagakraft.
Artikel 56
Prövning av ansökan
1. Vid sin prövning av en ansökan om upphävande eller ogiltighets-
förklaring skall byrån vid behov anmoda parterna att inom viss tid och
så ofta som det är nödvändigt avge yttrande över meddelanden frånbyrån eller över skrivelser från övrigapa rter.
2. På begäran av innehavaren av ett gemenskapsvarumärke skall en
innehavare av ett äldre gemenskapsvarumärke vilken är part i ogiltig-
hetsförfarandet, lägga fram bevis för att det äldre
gemenskapsvarumärket under en tid av fem år före dagen för ansökanom ogiltighetsförklaring verkligen har använts inom gemenskapen förde varor eller tjänster för vilka det är registrerat och som läggs tillstöd för ansökan om ogiltighet, eller för att det finns skälig grund föratt det inte använts, förutsatt att det äldre gemenskapsvarumärket vid
denna tidpunkt har varit registrerat i minst fem år. Om det äldre
gemenskapsvarumärket den dag ansökan om gemenskapsvarumärkeoffentliggörs har varit registrerat i minst fem år, skall innehavaren avdet äldre gemenskapsvarumärket dessutom lägga fram bevis för att deförutsättningar som anges i artikel 43.2 var uppfyllda vid denna
tidpunkt. I avsaknad av sådan bevisning skall ansökan om ogiltighets-
förklaring avslås. Om det äldre gemenskapsvarumärket endast haranvänts för en del av de varor eller tjänster för vilka det är registrerat,skall det vid prövning av ansökan om ogiltighetsförklaring anses vararegistrerat endast för denna del av varorna eller tjänsterna.
3. Punkt 2 skall tillämpas när det gäller de äldre nationella
varumärken som avses i artikel 8.2 a), varvid användningen i denmedlemsstat i vilken det äldre nationella varumärket skyddas skallmotsvara användning i gemenskapen.
4. Byrån får, om den anser det lämpligt, föreslå parterna att de
träffar förlikning.
5. Om prövningen av ansökan om upphävande eller ogiltighets-
förklaring visar att varumärket inte borde ha registrerats för vissa ellersamtliga de varor eller tjänster för vilka det är registrerat, skall inneha-1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 23
▼B
varens rättigheter till gemenskapsvarumärket förklaras upphävda eller
varumärket förklaras ogiltigt för varorna eller tjänsterna i fråga. I annatfall skall ansökan om upphävande eller ogiltighetsförklaring avslås.
6. Ett beslut om upphävande av de rättigheterna som tillhör gemens-
kapsvarumärkets innehavare eller om ogiltighet skall införas i registretnär det vunnit laga kraft.
AVDELNING VII
ÖVERKLAGANDEN
Artikel 57
Beslut som kan överklagas
1. Beslut av granskare, invändningsenheterna, enheten för administ-
ration av varumärken och för juridiska frågor samtannulleringsenheterna får överklagas. Ett överklagande har suspensiv
verkan.
2. Beslut som inte avslutar handläggningen för någon part får endast
överklagas i samband med att det slutliga beslutet överklagas, om detinte i beslutet föreskrivs att det får överklagas särskilt.
Artikel 58
Rätt att överklaga och att vara part i överklagandeförfarande
En part får överklaga ett beslut som gått honom emot. Övriga parter i
det tidigare förfarandet skall vara parter i överklagandeförfarandet.
Artikel 59
Tidsfrist och överklagandeform
Ett överklagande skall framställas skriftligen hos byrån inom två
månader från dagen för meddelandet av det beslut som överklagas.
Överklagandet skall inte anses ha givits in förrän överklagandeavgiftenhar betalats. Grunderna för överklagandet skall anges skriftligen inomfyra månader från dagen för beslutets meddelande.
Artikel 60
Omprövning
1. Om den enhet vars beslut överklagats anser att överklagandet
skall upptas och är befogat, skall avdelningen ändra sitt beslut. Detta
gäller inte om det finns en motpart till klaganden.
2. Om överklagandet inte föranlett yrkad ändring inom en månad
från det inlagan med angivande av grunderna inkommit, skall överkla-gandet genast och utan yttrande i sak överlämnas tillöverklagandenämnden.
Artikel 61
Prövning av överklaganden
1. Avvisas ej överklagandet skall överklagandenämnden pröva om
överklagandet är befogat.
2. Vid prövningen av överklagandet skall överklagandenämnden vid
behov anmoda parterna att inom viss tid avge yttrande över skrivelserfrån överklagandenämnden eller inlaga från annan part.
Artikel 62
Beslut i ärenden om överklagande
1. Efter prövning om överklagandet är befogat skall överklagan-
denämnden avgöra överklagandet. Överklagandenämnden får antingenvidta de åtgärder som kunnat vidtas av den enhet som meddelat det1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 24
▼B
överklagade beslutet eller återförvisa ärendet till denna enhet för
handläggning.
2. Om överklagandenämnden återförvisar ärendet för handläggning
till den enhet som meddelat det överklagade beslutet, skall denna enhetvara bunden av den rättsliga bedömning som överklagandenämndenlagt till grund för sitt beslut, i den mån sakförhållandena är desamma.
3. Beslutet av överklagandenämnden vinner inte laga kraft förrän
efter utgången av den tidsfrist som anges i artikel 63.5 eller, om talanhar väckts inför Europeiska gemenskapernas domstol inom denna tids-
frist, från dagen då sådan talan avvisats.
Artikel 63
Överklagande till Europeiska gemenskapens domstol
1. Beslut av överklagandenämnden får överklagas till Europeiska
gemenskapernas domstol.
2. Ett överklagande får grundas på bristande behörighet, åsidosät-
tande av väsentliga formföreskrifter, åsidosättande av fördraget, avdenna förordning eller av någon rättsregel som gäller deras tillämpningeller rörande maktmissbruk.
3. Domstolen skall vara behörig att undanröja eller ändra ett överk-
lagat beslut.
4. Var och en som varit part i förfarandet vid överklagandenämnden
skall ha rätt att överklaga beslut som gått denne emot.
5. Talan skall väckas hos Europeiska gemenskapernas domstol inom
två månader från överklagandenämnden meddelat beslutet.
6. Byrån skall vidta de åtgärder som krävs för att följa Europeiska
gemenskapernas domstols dom.
AVDELNING VIII
GEMENSKAPENS KOLLEKTIVMÄRKEN
Artikel 64
Gemenskapens kollektivmärken
1. Med ett gemenskapens kollektivmärke avses ett gemenskapsva-
rumärke som vid ansökan om registrering av märket betecknas somsådant och som är ägnat att särskilja varorna eller tjänsterna som
härrör från medlemmarna i den sammanslutning som innehar märket
från de varor eller tjänster som härrör från andra företag. Sammanslut-ningar av tillverkare, producenter, tjänsteproducenter eller handelsmänsom enligt den lagstiftning som reglerar dess ställning har rätt att i egetnamn inneha rättigheter och skyldigheter av samtliga slag, ingå avtaleller utföra andra rättshandlingar samt föra talan inför domstolar och
andra myndigheter får, liksom offentligrättsliga juridiska personer,
ansöka om ett gemenskapens kollektivmärke.
2. Som ett undantag från artikel 7.1 c) får kännetecken eller
uppgifter som kan användas i näringsverksamhet för att beteckna
geografiskt ursprung för varor eller tjänster utgöra gemenskapenskollektivmärken enligt punkt 1. Ett kollektivmärke ger inte innehavarenrätt att förbjuda tredje man att använda sådana kännetecken elleruppgifter i näringsverksamhet, förutsatt att de används i enlighet med
god affärssed; i synnerhet kan ett sådant märke inte åberopas mot en
tredje man som har rätt att använda ett geografiskt namn.
3. Bestämmelserna i denna förordning skall tillämpas på gemenska-
pens kollektivmärken, om inte annat föreskrivs i artiklarna 65-72.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 25
▼B
Artikel 65
Bestämmelser för användning av varumärket
1. Den som ansöker om ett gemenskapens kollektivmärke skall inom
viss tid inge bestämmelser för varumärkets användning.
2. I bestämmelserna för användningen skall anges vilka personer
som har rätt att använda varumärket, villkoren för medlemskap isammanslutningen och, i förekommande fall, villkoren för märketsanvändning, däribland påföljderna. Bestämmelserna för användningen
av ett sådant märke som avses i artikel 64.2 måste innefatta rätten för
en person, vars varor eller tjänster har sitt ursprung i det berördageografiska området, att bli medlem i den sammanslutning som inneharvarumärket.
Artikel 66
Avslag på ansökan
1. Förutom de grunder för avslag på ansökan om gemenskapsva-
rumärke som anges i artiklarna 36 och 38, skall en ansökan om ettgemenskapens kollektivmärke avslås om den inte uppfyller villkoren iartikel 64 eller artikel 65 eller om bestämmelserna för användningenstrider mot allmän ordning eller moral.
2. Ansökan om ett gemenskapens kollektivmärke skall också avslås
om det kan antas att allmänheten kan vilseledas i fråga om märkets
karaktär eller innebörd, särskilt om det kan framstå med något annatän ett kollektivmärke.
3. En ansökan skall inte avslås om sökanden genom att ändra
bestämmelserna för användningen uppfyller kraven i punkterna 1 och
2.
Artikel 67
Anmärkningar från tredje man
Förutom de fall som anges i artikel 41 får de personer eller samman-
slutningar som avses i denna artikel till byrån ge in skriftligaanmärkningar med angivande av den särskilda grund enligt vilken
ansökan om gemenskapens kollektivmärke i enlighet med artikel 66
borde avslås.
Artikel 68
Användning av varumärket
Om ett gemenskapens kollektivmärke används av en person som har
rätt att använda det skall bestämmelserna i denna förordning anses
uppfyllda om de övriga villkoren om bruk av gemenskapsvarumärken
häri är uppfyllda.
Artikel 69
Ändring av bestämmelserna för användning av varumärket
1. Innehavaren av ett gemenskapens kollektivmärke skall till byrån
överlämna de bestämmelser för bruk som har ändrats.
2. En ändring skall inte införas i registret om inte de ändrade
bestämmelsernaför bruk uppfyller villkoren i a rtikel 65 eller om den
innebär att en av grunderna för avslag i artikel 66 är uppfylld.
3. Artikel 67 skall tillämpas på ändrade bestämmelser för bruk.4. Vid tillämpning av denna förordning skall ändringar i bestämmel-
sernaför bruk gällaförst från den da g ändringen införts i registret.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 26
▼B
Artikel 70
Talan om varumärkesintrång
1. Bestämmelserna i artikel 22.3 och 22.4 om licenstagares rättig-
heter skall tillämpas på alla som har rätt att använda ett
gemenskapens kollektivmärke.
2. Om någon som har rätt att använda ett gemenskapens kollek-
tivmärke har lidit skada på grund av olovligt bruk av varumärket, får
innehavaren av detta varumärke kräva skadestånd på deras vägnar.
Artikel 71
Grunder för upphävande
Förutom de grunder för upphävande som anges i artikel 50 skall, efter
ansökan till byrån eller på grundval av ett genkäromål i mål om varu-
märkesintrång, de rättigheter som tillhör en innehavare av ettgemenskapens kollektivmärke förklaras upphävda om
a) innehavaren inte vidtar rimliga åtgärder för att förhindra att varu-
märket används på sätt som inte är förenligt med de villkor förbruk som anges i bestämmelserna för bruk och de ändringar som iförekommande fall har införts i registret,
b) innehavaren har använt varumärket på ett sådant sätt att allmänheten
skulle kunna vilseledas enligt artikel 66.2,
c) en ändring i bestämmelsernaför bruk ha r införts i registret i strid
med artikel 69.2 om inte innehavaren av märket genom en ytterli-
gare ändring av bestämmelserna för bruk uppfyller kraven i dessabestämmelser.
Artikel 72
Ogiltighetsgrunder
Förutom de ogiltighetsgrunder som anges i artiklarna 51 och 52 skall,
efter ansökan till byrån eller på grundval av ett genkäromål i mål omvarumärkesintrång, ett gemenskapens kollektivmärke som registrerats istrid med bestämmelserna i artikel 66 förklaras ogiltigt, om inte inne-havaren av märket genom en ytterligare ändring av bestämmelserna för
bruk uppfyller kraven i dessa bestämmelser.
AVDELNING IX
FÖRFARANDE BESTÄMMELSER
AVSNITT 1
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 73
Beslutets grunder
Byråns beslut skall innehålla beslutets grunder. Beslut får endast
grunda sig på omständigheter som parterna har haft tillfälle att yttrasig över.
Artikel 74
Prövning av sakförhållandena på eget initiativ
1. Vid förfarande inför byrån skall denna utan särskilt yrkande pröva
sakförhållandena; dock skall i ärenden om relativa registreringshinder
prövningen vara begränsad till vad parterna åberopat och yrkat.
2. Byrån behöver inte beakta omständigheter eller bevis som part
inte åberopat eller ingivit i rätt tid.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 27
▼B
Artikel 75
Muntlig förhandling
1. Under förutsättning att den anser att det är lämpligt, skall byrån
hålla muntlig förhandling antingen på eget initiativ eller om part yrkardet.
2. Muntlig förhandling inför granskarna, invändningsenheten och
enheten för administration av varumärken och för juridiska frågor skall
inte vara offentlig.
3. Muntlig förhandling, däri inbegripet avkunnande av beslut, inför
annulleringsenheten och överklagandenämnden, skall vara offentlig,
om inte den enhet vid vilken förhandlingen äger rum beslutar annat ifall då offentlighet skulle kunna medföra allvarliga och oskäligaolägenheter, särskilt för någon part.
Artikel 76
Bevisupptagning
1. Vid förfarande inför byrån skall bland annat följande bevismedel
vara tillåtna:
a) hörande av part,
b) inhämtande av upplysningar,
c) företeende av handlingar och bevis,
d) hörande av vittnen,
e) sakkunnigutlåtande,
f) beedigat eller intygat skriftligt utlåtande eller annat skriftligt
utlåtande som har liknande rättsverkan enligt lagstiftningen i denmedlemsstat där utlåtandet upprättades.
2. Den berörda enheten får uppdra åt en av sina ledamöter att
verkställabevisuppta gningen.
3. Om byrån anser att muntligt förhör med part, vittne eller
sakkunnig erfordras, skall denne kallas till förhör vid byrån.
4. Parterna skall underrättas om hörandet av ett vittne eller en
sakkunnig vid byrån. De skall tillåtas vara närvarande och ställa frågortill vittnet eller den sakkunnige.
Artikel 77
Underrättelse
Byrån skall till samtliga berörda på eget initiativ underrätta alla beslut
och kallelser och om de förelägganden, från vilka en tidsfrist skall
räknas, samt om de underrättelser om vilka de berörda skall underrättasenligt andra bestämmelser i denna förordning eller tillämpningsföre-skrifterna, eller enligt beslut av byråns direktör.
Artikel 78
Återställande av försutten tid
1. En sökande eller innehavare av ett gemenskapsvarumärke eller
annan part i ett förfarande vid byrån som, trots att han har iakttagit allomsorg som har betingats av omständigheterna, inte har kunnat iakttaen frist i förhållande till byrån, skall på ansökan därom få sin rättåterställd, om underlåtenheten enligt denna förordning har haft tillomedelbar följd att en rättighet eller rätt att överklaga gått förlorad.
2. Ansökan skall ges in skriftligen inom två månader från det
förfallet upphörde. Den åtgärd som försummats måste vidtas inom
denna frist. Ansökan får inte göras senare än ett år från utgången avden frist som inte iakttagits. Har förnyelse av registrering inte gjortseller förnyelseavgift inte betalats skall den ytterligare frist om sexmånader som anges i artikel 47.3, tredje meningen, inräknas i fristenpå ett år.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 28
▼B
3. I ansökan skall anges grunderna för denna och de omständigheter
som åberopas till stöd för densamma. Den skall inte anses ingivenförrän avgiften för återställande av försutten tid har betalats.
4. Beslut om ansökan ankommer på den enhet som är behörig att
besluta i anledning av underlåtenheten.
5. Denna artikel skall inte gälla i fråga om frist som avges i punkt 2
i denna artikel eller artiklarna 29.1 och 42.1.
6. Om en sökande eller innehavare av ett gemenskapsvarumärke får
den försuttna tiden återställd, kan han inte åberopa sina rättigheter
gentemot en tredje man som i god tro har släppt ut varor på marknaden
eller tillhandahållit tjänster under ett kännetecken som är identiskt medeller liknande gemenskapsvarumärket under tiden mellan förlusten avrättigheterna till ansökan eller till gemenskapsvarumärket och offent-liggörandet av beslutet om återställande av rättigheten.
7. Tredje man som kan göra bestämmelserna i punkt 6 gällande får
som sådan föra talan mot beslutet om återställande av rättigheten för
sökanden, eller för innehavaren av ett gemenskapsvarumärke, inomtvå månader från dagen för offentliggörandet av beslutet om återstäl-lande av rättigheten.
8. Denna artikel påverkar inte en medlemsstats rätt att bevilja
återställande av försutten tid i fråga om de frister som avses i denna
förordning och som skall iakttas gentemot den statens myndigheter.
Artikel 79
Tillämpning av allmänna principer
I den mån denna förordning eller tillämpningsföreskrifterna, avgiftsbe-
stämmelserna eller förfarandereglerna för överklagandenämnden inteinnehåller förfarandebestämmelser skall byrån beakta de processrätts-liga principer som är allmänt erkända i medlemsstaterna.
Artikel 80
Preskription av betalningsskyldighet
1. Byråns rätt att kräva betalning av avgift skall upphöra när fyra år
förflutit från utgången av det kalenderår under vilket avgiften förföll
till betalning.
2. Rätt till återbetalning från byrån av avgift eller av överskjutande
belopp som inbetalats då avgift erlagts skall upphöra när fyra årförflutit från utgången av det kalenderår under vilket rätten uppkom.
3. Frist som anges i punkt 1 eller 2 avbryts i fall som avses i punkt
1 genom en anmodan att betala avgiften och i fall som avses i punkt 2
genom skriftligt krav på återbetalning. Efter avbrottet börjar fristen
omedelbart löpa på nytt och utgår senast när sex år förflutit frånutgången av det år under vilket den ursprungligen började löpa ominte dessförinnan talan väckts för att göra rätten gällande, i vilket fallfristen upphör tidigast när ett år förflutit från det domen vann laga
kraft.
AVSNITT 2
KOSTNADER
Artikel 81
Fördelning av kostnaderna
1. Den förlorande parten i förfaranden om invändning, upphävande,
ogiltighetsförklaring eller överklagande skall bära den andra partens av-
gifter liksom, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 115.6, sinaegna nödvändiga kostnader, däribland resekostnader, uppehälle ochersättning till ombud, rådgivare eller advokat inom ramen för de beloppsom är fastställda för varje kostnadskategori enligt villkoren i tillämp-ningsföreskrifterna.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 29
▼B
2. Invändningsenheten, annulleringsenheten eller överklagan-
denämnden kan emellertid, i den mån som parterna förlorar på vissapunkter och vinner på andra, eller om det är motiverat av rättviseskäl,
fatta beslut om en annan fördelning av kostnaderna.
3. Den part som avslutar ett förfarande genom att återkalla en
ansökan om gemenskapsvarumärke, invändning, upphävande eller ogil-
tighetsförklaring eller ett överklagande eller genom att inte förnya
registreringen av gemenskapsvarumärket eller genom att avstå frångemenskapsvarumärket, skall bära den andra partens avgifter och kost-nader enligt bestämmelserna i punkterna 1 och 2.
4. Om frågan inte slutligt avgörs skall kostnaderna fördelas efter vad
invändningsenheten, annulleringsenheten eller överklagandenämndenfinner skäligt.
5. Om parterna inför invändningsenheten, annulleringsenheten eller
överklagandenämnden kommer överens om en annan fördelning av
kostnaderna än den som följer av föregående punkter skall den berördaenheten beakta denna överenskommelse.
6. Registratorn vid invändningsenheten, annulleringsenheten eller
överklagandenämnden skall på begäran fastställa det kostnadsbeloppsom skall betalas enligt föregående punkter. Detta belopp kan efteransökan härom inom viss tid ändras genom beslut av invändningsen-heten, annulleringsenheten eller överklagandenämnden.
Artikel 82
Verkställighet av beslut om kostnadsbelopp
1. Ett slutligt beslut av byrån om fastställande av kostnadsbelopp
kan verkställas.
2. Verkställighet skall ske i enlighet med de civilrättsliga
bestämmelser som gäller i den stat där den äger rum. Efter prövning
som endast får avse dokumentets äkthet skall verkställighetsbeslutet
bilageras byråns beslut av den nationella myndighet som regeringen ivarje medlemsstat har utsett för detta ändamål och som skall meddelasbyrån och Europeiska gemenskapernas domstol.
3. När dessa formkrav har uppfyllts får den berörda parten, efter
ansökan, begära verkställighet i enlighet med nationell lagstiftninggenom att ansöka direkt hos den behöriga myndigheten.
4. Verkställighet kan skjutas upp endast genom beslut av Europeiska
gemenskapernas domstol. Prövning av lagligheten av verkställighetså-tgärderna skall emellertid åligga domstolarna i det berörda landet.
AVSNITT 3
INFORMATION TILL ALLMÄNHETEN OCH TILL MEDLEMSSTA-
TERNAS MYNDIGHETER
Artikel 83
Register över gemenskapsvarumärken
Byrån skall föra ett register, som skall betecknas registret över gemens-
kapsvarumärken och innehålla alla de uppgifter vilka enligt denna
förordning eller enligt tillämpningsföreskrifterna skall antecknas i regi-
stret. Registret skall vara tillgängligt för allmänheten.
Artikel 84
Handlingars offentlighet
1. Handlingar i ärende om gemenskapsvarumärke som ännu inte
offentliggjorts får endast göras tillgängliga för allmänheten om
sökanden medger detta.
2. Den som kan visa att sökanden av ett gemenskapsvarumärke har
uttalat att sökanden efter registrering av varumärket kommer attåberopa dessa rättigheter gentemot den förstnämnde skall ha rätt att1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 30
▼B
utan sökandens medgivande ta del av handlingarna innan ansökan
offentliggjorts.
3. Sedan en ansökan om gemenskapsvarumärke har offentliggjorts
skall var och en som så begär ha rätt att ta del av handlingarna rörandedenna ansökan och det på grundval därav meddelade varumärket.
4. När handlingar hålls tillgängliga i enlighet med punkt 2 eller 3
kan dock vissa handlingar i ärendet undantas i enlighet med
bestämmelsernai tillämpningsföreskrifterna .
Artikel 85
Regelbundet utkommande publikationer
Byrån skall regelbundet utge
a) en tidning om gemenskapsvarumärken, vilken skall innehålla de
uppgifter som antecknats i registret över gemenskapsvarumärken
och andra uppgifter vars offentliggörande föreskrivs i denna förord-ning eller i tillämpningsföreskrifterna,
b) en officiell tidning som innehåller allmänna upplysningar och
meddelanden från byråns direktör samt andra upplysningar omdennaförordning och dess tillämpning.
Artikel 86
Administrativt samarbete
Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller i nationell lagstiftning
skall byrån samt domstolar och andra behöriga myndigheter i medlems-staterna på begäran biträda varandra genom att lämna uppgifter ellerlåta varandra ta del av innehållet i handlingar. Låter byrån domstol,åklagarmyndighet eller centrala organ för industriell äganderätt ta delav innehållet i handlingar gäller inte begränsningarna i artikel 84.
Artikel 87
Utbyte av publikationer
1. Byrån och de centrala organ för industriell äganderätt i medlems-
staterna skall på begäran kostnadsfritt till varandra översända ett ellerflera exemplar av sina publikationer att användas inom respektive
myndighet.
2. Byrån får ingå avtal om utbyte eller översändande av publika-
tioner.
AVSNITT 4
OMBUD
Artikel 88
Allmänna principer för ombud
1. Om inte annat följer av punkt 2 är inte någon skyldig att låta sig
företrädas inför byrån.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 andra meningen,
måste en fysisk eller juridisk person som varken har sitt hemvist ellersäte i gemenskapen eller där bedriver verklig och faktisk industriell
eller kommersiell verksamhet, vara företrädd inför byrån, i enlighet
med artikel 89.1, vid förfarande som äger rum enligt denna förordningutom vid ingivande av ansökan om ett gemenskapsvarumärke; och itillämpningsföreskrifterna får föreskrivas ytterligare undantag.
3. En fysisk eller juridisk person, som har sitt hemvist eller säte i
gemenskapen eller där bedriver verklig och faktisk industriell eller
kommersiell verksamhet får inför byrån låta sig företrädas av enanställd, som i ärendet skall ge in en sådan skriftlig fullmakt som angesi tillämpningsföreskrifterna och som skall läggas till akten. En anställdhos en sådan juridisk person får företräda även andra juridiska personersom har ekonomisk anknytning till den förstnämnda juridiska personen,1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 31
▼B
även om dessa andra juridiska personer varken har sitt hemvist eller
säte i gemenskapen eller där bedriver verklig industriell eller kommer-siell verksamhet.
Artikel 89
Yrkesmässiga företrädare
1. En fysisk eller juridisk person får inför byrån endast företrädas av
a) en utövande jurist som har rätt att verka i en medlemsstat och som
bedriver verksamhet inom gemenskapen, i den mån han i den statenär behörig att uppträda som ombud i varumärkesfrågor, eller
b) auktoriserat ombud som är upptaget i den förteckning som förs av
byrån.
En person som är ombud inför byrån skall ge in en sådan skriftlig full-
makt som anges i tillämpningsföreskrifterna.
2. I förteckningen över auktoriserade ombud får upptagas en fysisk
person som
a) är medborgare i en medlemsstat,
b) driver rörelse i eller har anställning i gemenskapen, och
c) har behörighet att företräda fysiska eller juridiska personer i varu-
märkesfrågor vid det centrala organet för industriell äganderätt iden medlemsstat där han driver rörelse eller har anställning. Omsådan behörighet i den staten inte är beroende av särskildayrkesmässiga kvalifikationer, måste den som ansöker om att bli
upptagen i förteckningen, under minst fem år ha uppträtt som
ombud i varumärkesfrågor vid den statens centrala organ för indust-riell äganderätt. Den som genom sina yrkesmässiga kvalifikationeratt företräda fysiska eller juridiska personer i varumärkesfrågor hosdet centrala organet för industriell äganderätt i en av medlemssta-terna är officiellt erkänd i enlighet med den statens lagstiftning,
skall vara undantagen från detta villkor.
3. Ett ombud skall tas upp i förteckningen efter ansökan, till vilken
skall fogas ett intyg från det centrala organet för industriell äganderätt imedlemsstaten i fråga om att villkoren i punkt 2 är uppfyllda.
4. Byråns direktör får medge undantag från
a) villkoret i punkt 2 c) andra meningen, om sökanden styrker att han
på annat sätt förvärvat erforderlig kompetens,
b) villkoret i punkt 2 a), om särskilda omständigheter råder.
5. I tillämpningsföreskrifterna skall föreskrivas under vilka förutsätt-
ningar någon får avföras från förteckningen över auktoriserade ombud.
AVDELNING X
BEHÖRIGHET OCH FÖRFARANDE I MÅL OM GEMENS-
KAPSVARUMÄRKEN
AVSNITT 1
TILLÄMPNING AV VERKSTÄLLIGHETSKONVENTIONEN
Artikel 90
Tillämpning av verkställighetskonventionen
1. Om inte annat anges i denna förordning skall Konventionen om
domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttensområde undertecknad i Bryssel den 27 september 1968 i dess lydelseenligt anslutningsfördragen för de stater som anslutit sig till Europeiska
gemenskaperna - konventionen tillsammans med anslutningsfördragen
kallas i fortsättningen ”verkställighetskonventionen” - tillämpas i målom gemenskapsvarumärken och på ansökningar om gemenskapsva-rumärken samt i mål i samband med litispendens och konnexitet ifråga om gemenskapsvarumärken och nationella varumärken.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 32
▼B
2. Vad avser mål i fråga om talan och genkäromål som avses i
artikel 92
a) skall artiklarna 2, 4, 5.1, 5.3-5.5 och artikel 24 i verkställighetskon-
ventionen inte tillämpas,
b) skall artiklarna 17 och 18 i denna konvention tillämpas med de
begränsningar som följer av artikel 93.4 i denna förordning,
c) skall de bestämmelser i avdelning II i den konventionen vilka skall
tillämpas på personer med hemvist i en medlemsstat också tillämpaspå de personer som inte har sitt hemvist i någon medlemsstat men
som har ett driftställe där.
AVSNITT 2
TVISTER OM INTRÅNG I OCH GILTIGHET AV GEMENSKAPSVA-
RUMÄRKEN
Artikel 91
Domstolar för gemenskapsvarumärken
1. Medlemsstaterna skall inom sina territorier utse så få nationella
domstolar i första och andra instans som möjligt, i fortsättningenkallade ”domstolar för gemenskapsvarumärken”, vilka skall utöva defunktioner som tilldelats dem enligt denna förordning.
2. Alla medlemsstater skall inom tre år från ikraftträdandet av denna
förordning till kommissionen överlämnaen förteckning över domstola rför gemenskapsvarumärken av vilken skall framgå deras beteckning
och geografiska behörighet.
3. Alla ändringar som görs efter överlämnandet av förteckningen i
punkt 2 och som rör antalet domstolar, deras beteckning eller geogra-fiska behörighet, skall utan dröjsmål meddelas kommissionen av den
berördamedlemssta ten.
4. Upplysningarna i punkterna 2 och 3 skall av kommissionen
meddelas medlemsstaterna och skall offentliggöras i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
5. Till dess att en medlemsstat har överlämnat förteckningen i punkt
2, skall behörigheten att pröva sådan talan som avses i artikel 92, ochbeträffande vilken den statens domstolar är behöriga enligt artikel 93, istället tillkomma de domstolar i den staten vilka skulle ha haft geogra-
fisk och materiell behörighet i förfaranden om nationella varumärken
registrerade i denna stat.
Artikel 92
Behörighet i fråga om intrång och giltighet
Domstolarna för gemenskapsvarumärken skall ha exklusiv behörighet i
frågaom
a) talan om intrång och - om sådan talan är tillåten enligt nationell lag
- talan om försök eller förberedelse till intrång i rätten till gemens-kapsvarumärken,
b) fastställelsetalan om att det inte föreligger något intrång, om sådan
talan är tillåten enligt nationell lag,
c) talan på grund av sådana handlingar som avses i artikel 9.3 andra
meningen,
d) genkäromål om upphävande eller ogiltighetsförklaring av ett
gemenskapsvarumärke enligt artikel 96.
Artikel 93
Internationell behörighet
1. Om inte annat följer av bestämmelserna i denna förordning eller
av de bestämmelser i verkställighetskonventionen som enligt artikel 90skall tillämpas, skall sådan talan som avses i artikel 92 väckas viddomstol i den medlemsstat där svaranden har sitt hemvist eller, om1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 33
▼B
han inte har hemvist i någon medlemsstat, i den medlemsstat i vilken
han har ett driftställe.
2. Om svaranden varken har hemvist eller driftställe i någon
medlemsstat skall sådan talan väckas vid domstol i den medlemsstat ivilken käranden har sitt hemvist eller, om denne saknar hemvist i
någon medlemsstat, i den medlemsstat i vilken han har ett driftställe.
3. Om varken svaranden eller käranden har hemvist eller driftställe i
någon medlemsstat skall talan väckas vid domstol i den medlemsstat
där byrån har sitt säte.
4. Trots bestämmelsernai punkterna1-3 ska ll
a) artikel 17 i verkställighetskonventionen tillämpas, om parterna är
överens om att en annan domstol för gemenskapsvarumärken skall
habehörighet,
b) artikel 18 i den konventionen tillämpas, om svaranden uppträder vid
en annan domstol för gemenskapsvarumärken.
5. Sådan talan som avses i artikel 92, med undantag av fastställelse-
talan om att det inte föreligger något intrång i ettgemenskapsvarumärke, får även väckas vid domstol i den medlemsstati vilken intrång redan förekommer eller i vilken det finns risk förintrång, eller i vilken en sådan handling som avses i artikel 9.3 andra
meningen har begåtts.
Artikel 94
Behörighetsområde
1. En domstol för gemenskapsvarumärken vars behörighet grundar
sig på artikel 93.1, 93.2, 93.3 eller 93.4 är behörig i fråga om
— intrång som redan förekommer, eller som det finns risk för, inom en
medlemsstats territorium,
— sådana handlingar som avses i artikel 9.3 andra meningen, vilka
begåtts inom en medlemsstats territorium.
2. En domstol för gemenskapsvarumärken vars behörighet grundar
sig på artikel 93.5 är endast behörig i fråga om handlingar som begåtts,eller som det finns risk för, inom den medlemsstats territorium i vilken
dennadomstol är belägen.
Artikel 95
Giltighetspresumtion - Invändningar
1. Domstolarna för gemenskapsvarumärken skall anse ett gemens-
kapsvarumärke vara giltigt, om inte dess giltighet bestrids avsvaranden genom ett genkäromål om upphävande eller om ogiltighets-förklaring.
2. Ett gemenskapsvarumärkes giltighet får inte bestridas i en
fastställelsetalan om att det inte föreligger något intrång.
3. I mål som avses i artiklarna 92 a) och 92 c) kan en talan om
upphävande eller ogiltighet av ett gemenskapsvarumärke som inteutgör ett genkäromål, tas upp i den mån svaranden hävdar att rättighe-terna för innehavaren av gemenskapsvarumärket skulle kunna upphävas
på grund av otillräcklig användning eller på grund av att gemenskaps-
varumärket skulle kunna förklaras ogiltigt på grund av svarandens äldrerättighet.
Artikel 96
Genkäromål
1. Ett genkäromål om upphävande eller ogiltighetsförklaring får
endast grunda sig på de grunder för upphävande eller ogiltighet somanges i denna förordning.
2. En domstol för gemenskapsvarumärken skall avvisa ett genkä-
romål om upphävande eller ogiltighetsförklaring, om ett beslut av1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 34
▼B
byrån i ett mål om samma sak mellan samma parter redan har vunnit
laga kraft.
3. Om ett genkäromål väcks i ett mål i vilket varumärkesinneha-
varen inte redan är part, skall han underrättas om detta och han skall
harätt a tt intervenerai målet i enlighet med bestämmelsernai den
nationella lagstiftningen.
4. En domstol för gemenskapsvarumärken vid vilken ett genkäromål
om upphävande eller ogiltighetsförklaring av gemenskapsvarumärkethar anhängiggjorts skall meddela byrån om vilken dag genkäromåletingivits. Byrån skall införa uppgiften i registret över gemenskapsva-rumärken.
5. Bestämmelserna i artiklarna 56.3, 56.4, 56.5 och 56.6 skall tillä-
mpas.
6. När en domstol för gemenskapsvarumärken slutligt har avgjort ett
genkäromål om upphävande eller ogiltighet av ett gemenskapsva-
rumärke och beslutet vunnit laga kraft, skall domstolen översända en
kopia av avgörandet till byrån. Var och en får begära upplysningarhärom. Byrån skall införa uppgifterna i beslutet i registret övergemenskapsvarumärken i enlighet med vad som föreskrivs i tillämp-ningsföreskrifterna.
7. En domstol för gemenskapsvarumärken, vid vilken har anhängig-
gjorts ett genkäromål om upphävande eller ogiltighetsförklaring, får på
ansökan av innehavaren av gemenskapsvarumärket, och efter att ha
hört de övriga parterna, förklara målet vilande och förelägga svarandenatt inom viss tid ansöka hos byrån om upphävande eller ogiltighets-förklaring. Om ansökan inte görs inom denna tid skall målet tas uppigen och genkäromålet anses ha återkallats. Artikel 100.3 skall tillä-mpas.
Artikel 97
Tillämplig lag
1. Domstolarna för gemenskapsvarumärken skall tilllämpa
bestämmelsernai dennaförordning.
2. I de frågor som inte regleras av denna förordning skall domstolen
för gemenskapsvarumärken tillämpa det egna landets lagstiftning, inbe-gripet internationell privaträtt.
3. Om inte annat föreskrivs i denna förordning skall domstolen för
gemenskapsvarumärken tillämpa de rättegångsregler som gäller i fråga
om ett nationellt varumärke i den medlemsstat där domstolen har sitt
säte.
Artikel 98
Påföljder
1. När en domstol för gemenskapsvarumärken finner att svaranden
har gjort intrång eller riskerar att göra intrång i ett gemenskapsva-
rumärke skall domstolen, om det inte föreligger särskilda skäl,
förbjuda svaranden att fortsätta intrånget eller de handlingar som skullekunna innebära intrång i gemenskapsvarumärket. Den skall också, ienlighet med sin nationella lagstiftning, vidta åtgärder som syftar tillatt säkerställa att dess förbud efterlevs.
2. I alla andra avseenden skall domstolen för gemenskapsva-
rumärken tillämpa lagstiftningen, inbegripet internationell privaträtt, iden medlemsstat i vilken intrånget eller de handlingar som skulle
kunnainnebäraintrång begicks.
Artikel 99
Interimistiska åtgärder och skyddsåtgärder
1. De interimistiskaåtgärder och skyddsåtgärder som enligt en
medlemsstats lagstiftning är möjliga vad beträffar ett nationelltvarumärke skall för ett gemenskapsvarumärke eller en ansökan om1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 35
▼B
gemenskapsvarumärke kunna begäras vid den statens domstolar, därib-
land domstolarna för gemenskapsvarumärken, även om en domstol förgemenskapsvarumärken i en annan medlemsstat enligt denna förord-
ning är behörig att avgöra själva saken.
2. En domstol för gemenskapsvarumärken, vars behörighet grundas
på artikel 93.1, 93.2, 93.3 eller 93.4, är behörig att besluta om interi-mistiska åtgärder och skyddsåtgärder, vilka, förutsatt att förfarandet
för erkännande och verkställighet sker i enlighet med bestämmelserna
i avdelning III i verkställighetskonventionen, skall äga giltighet inomvart och ett av medlemsstaternas territorium. Ingen annan domstol harsådan behörighet.
Artikel 100
Särskilda regler för konnexa mål
1. En domstol för gemenskapsvarumärken, som ska avgöra ett
sådant mål som avses i artikel 92, bortsett från fastställelsetalan omatt det inte föreligger något intrång, skall om det inte finns särskildaskäl att fortsätta förfarandet, antingen på eget initiativ efter att ha hört
parterna, eller på begäran av någon part efter att ha hört övriga parter,
förklara målet vilande, om gemenskapsvarumärkets giltighet är föremålför prövning på grund av genkäromål vid en annan domstol förgemenskapsvarumärken, eller om en ansökan om upphävande ellerogiltighetsförklaring redan gjorts hos byrån.
2. Byrån skall förklara en ansökan om upphävande eller ogiltighets-
förklaring vilande, om det inte finns särskilda skäl att fortsättaförfarandet, antingen på eget initiativ efter att ha hört parterna, ellerpå begäran av någon part efter att ha hört övriga parter, om gemens-kapsvarumärkets giltighet är föremål för prövning på grund av
genkäromål vid en domstol för gemenskapsvarumärken. Om en av
parterna i målet vid domstolen för gemenskapsvarumärken begär det,kan dock domstolen efter att ha hört övriga parter förklara måletvilande. Byrån skall i så fall återuppta den vilandeförklarade ansökan.
3. Om en domstol för gemenskapsvarumärken förklarar ett mål
vilande får den förordna om interimistiska åtgärder och skyddsåtgärder
att gälla under den tid som målet är vilande.
Artikel 101
Behörighet för domstolarna för gemenskapsvarumärken i andra
instans - fullföljd av talan
1. Ett avgörande av en domstol för gemenskapsvarumärken i första
instans i fråga om sådan talan som avses i artikel 92 får överklagas tillen domstol för gemenskapsvarumärken i andra instans.
2. De villkor under vilka ett överklagande till en domstol för
gemenskapsvarumärken i andra instans kan ske, skall bestämmas avden nationella lagstiftningen i den medlemsstat i vilken domstolen ärbelägen.
3. Nationella bestämmelser om fullföljd av talan skall tillämpas på
avgöranden av en domstol för gemenskapsvarumärken i andra instans.
AVSNITT 3
ANDRA TVISTER OM GEMENSKAPSVARUMÄRKEN
Artikel 102
Kompletterande bestämmelser om behörighet för andra nationella
domstolar än domstolar för gemenskapsvarumärken
1. I den medlemsstat, vars domstolar är behöriga enligt artikel 90.1,
skall annan talan än sådan som avses i artikel 92, föras vid dedomstolar som skulle ha haft geografisk och materiell behörighet ifråga om talan om nationella varumärken, som är registrerade i denstaten.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 36
▼B
2. Om enligt artikel 90.1 och punkt 1 i denna artikel ingen domstol
är behörig att avgöra en annan talan än sådan som avses i artikel 92,men som angår ett gemenskapsvarumärke, kan denna talan väckas vid
domstolarna i den medlemsstat i vilken byrån har sitt säte.
Artikel 103
Skyldighet för nationella domstolar
En nationell domstol som skall avgöra en annan talan om ett gemens-
kapsvarumärke än sådan som avses i artikel 92 skall anse varumärketvara giltigt.
AVSNITT 4
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSE
Artikel 104
Övergångsbestämmelser om tillämpning av verkställighetskonven-
tionen
De bestämmelser i verkställighetskonventionen som enligt föregående
artiklar skall tillämpas, skall ha verkan i förhållande till en medlemsstat
endast enligt den konventionstext som vid varje tidpunkt är gällandeför medlemsstaten i fråga.
AVDELNING XI
INVERKAN PÅ MEDLEMSSTATERNAS RÄTT
AVSNITT 1
MÅL SOM GRUNDAR SIG PÅ FLERA VARUMÄRKEN
Artikel 105
Litispendens och konnexitet beträffande mål om gemenskapsva-
rumärken och nationella varumärken
1. Om det väcks en talan om intrång mellan samma parter om
samma sak vid domstolar i olika medlemsstater, i det ena fallet på
grundval av ett gemenskapsvarumärke och i det andra på grundval av
ett nationellt varumärke, skall följande gälla:
a) Den domstol som inte anhängiggjorts först, skall på eget initiativ
förklara sig sakna behörighet till förmån för den domstol, vid vilkentalan först har väckts, om varumärkena i fråga är identiska ochgäller för identiska varor eller tjänster. Den domstol som skall
förklara sig sakna behörighet får vilandeförklara målet om den
andra domstolens behörighet bestrids.
b) Den domstol som inte anhängiggjorts först, får vilandeförklara målet
om de berörda varumärkena är identiska och gäller för varor ellertjänster av liknande slag liksom om de berörda varumärkena liknar
varandra och gäller för varor eller tjänster som är identiska eller av
liknande slag.
2. Den domstol, vid vilken en talan om intrång i ett gemenskapsva-
rumärke anhängiggjorts, skall avvisa talan, om en domstol harslutgiltigt avgjort ett mål mellan samma parter, om samma sak avse-ende ett identiskt nationellt varumärke som gäller för identiska varor
eller tjänster.
3. Den domstol, vid vilken en talan om intrång i ett nationellt
varumärke anhängiggjorts, skall avvisa talan, om en domstol har slut-giltigt avgjort ett mål mellan samma parter om samma sak avseendeett identiskt gemenskapsvarumärke som gäller för identiska varor ellertjänster.
4. Punkterna 1, 2 och 3 skall inte tillämpas i fråga om interimistiska
åtgärder och skyddsåtgärder.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 37
▼B
AVSNITT 2
TILLÄMPNING AV NATIONELL RÄTT FÖR ATT FÖRBJUDA BRUK
AV GEMENSKAPSVARUMÄRKEN
Artikel 106
Förbud mot bruk av gemenskapsvarumärken
1. Om inte annat föreskrivs, skall denna förordning inte påverka
rätten i medlemsstaternas lagstiftning att väcka sådan talan om intrång
i äldre rättigheter som avses i artikel 8 eller artikel 52.2 i förhållandetill bruk av ett yngre gemenskapsvarumärke. En sådan talan om intrångi äldre rättigheter som avses i artikel 8.2 och 8.4 får dock inte längreväckas, om innehavaren av den äldre rättigheten i enlighet med artikel53.2 inte längre kan ansöka om en ogiltighetsförklaring av gemens-
kapsvarumärket.
2. Om inte annat föreskrivs, skall denna förordning inte påverka
rätten att enligt en medlemsstats civilrättsliga, förvaltningsrättsliga ellerstraffrättsliga lagstiftning, eller enligt gemenskapsrätten, väcka talanom att förbjuda bruk av ett gemenskapsvarumärke, i den utsträckning
som bruk av ett nationellt varumärke kan förbjudas enligt denna
medlemsstats lagstiftning eller enligt gemenskapsrätten.
Artikel 107
Äldre rättigheter som gäller lokalt
1. Innehavaren av en äldre rättighet som gäller lokalt får motsätta
sig användning av gemenskapsvarumärket inom det område där dennarättighet åtnjuter skydd, i den mån lagstiftningen i den berördamedlemsstaten tillåter detta.
2. Bestämmelsen i punkt 1 skall inte tillämpas, om innehavaren av
den äldre rättigheten under en sammanhängande femårsperiod harförhållit sig passiv till att gemenskapsvarumärket använts inom detområde där denna rättighet åtnjuter skydd, och han under samma tidvarit medveten om användningen, såvida inte ansökan om registrering
av gemenskapsvarumärket gjorts i ond tro.
3. Innehavaren av ett gemenskapsvarumärke skall inte vara
berättigad att motsätta sig användning av en sådan rättighet som avsesi punkt 1 även om den rättigheten inte längre kan göras gällande motgemenskapsvarumärket.
AVSNITT 3
OMVANDLING TILL NATIONELL VARUMÄRKESANSÖKAN
Artikel 108
Begäran om omvandling
1. Sökanden eller innehavaren av ett gemenskapsvarumärke får
begära omvandling av sin ansökan om gemenskapsvarumärke eller av
sitt gemenskapsvarumärke till en ansökan om nationellt varumärke
a) i den mån ansökan om gemenskapsvarumärket avslås, återkallas,
eller anses återkallad,
b) i den mån gemenskapsvarumärket upphör att ha rättsverkan.
2. Omvandling får inte ske
a) om rättigheterna för innehavaren av gemenskapsvarumärket har
upphävts på grund av underlåten användning, med mindre gemens-kapsvarumärket i den medlemsstat för vilken omvandlingen begärshar använts på ett sådant sätt som kan anses som verkligt brukenligt den medlemsstatens lagstiftning,
b) för skydd i en medlemsstat där det i enlighet med byråns beslut eller
beslut av nationell domstol föreligger ett registreringshinder för ellergrund för att upphäva eller ogiltighetsförklara en ansökan omgemenskapsvarumärke eller gemenskapsvarumärket.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 38
▼B
3. För den nationella varumärkesansökan som är resultatet av en
omvandling av ett gemenskapsvarumärke eller en ansökan om gemens-kapsvarumärke, skall i den berörda medlemsstaten dagen för ansökan
av gemenskapsvarumärket i fråga eller prioritetsdagen för ansökningen
i fråga gälla, samt i förekommande fall det företräde för ett i denna statbefintligt varumärke, som i enlighet med artikel 34 eller 35 yrkas.
4. Om— en ansökan om gemenskapsvarumärke anses återkallad eller avslås
genom ett beslut av byrån vilket vunnit laga kraft, eller
— gemenskapsvarumärket upphör att gälla till följd av ett lagakraf-
tvunnet beslut från byrån eller till följd av en registrering omavstående av gemenskapsvarumärket,
skall byrån underrätta sökanden eller innehavaren om att begäran om
omvandling får göras inom tre månader från dagen för denna under-rättelse.
5. Om en ansökan om ett gemenskapsvarumärke återkallas eller
gemenskapsvarumärket upphör att gälla på grund av underlåtenhet att
förnya registreringen, skall begäran om omvandling ges in inom tremånader räknat från den dag när ansökan om gemenskapsvarumärketåterkallades eller registreringen av gemenskapsvarumärket löpte ut.
6. Om ett gemenskapsvarumärke upphör att gälla till följd av en
nationell domstols avgörande, skall begäran om omvandling ges ininom tre månader räknat från den dag då detta avgörande vann laga
kraft.
7. Den rättsverkan som avses i artikel 32 skall förfalla om begäran
inte ges in i rätt tid.
Artikel 109
Framställan, offentliggörande och överlämnande av begäran om
omvandling
1. En begäran om omvandling skall ges in till byrån och skall
innehålla uppgift om de medlemsstater i vilka det önskas förfarande
med ansökan om registrering av ett nationellt varumärke. Begäran skallinte anses ingiven förrän omvandlingsavgiften har betalats.
2. Om ansökan om ett gemenskapsvarumärke har offentliggjorts,
skall mottagandet av en sådan begäran om omvandling föras in i regi-stret över gemenskapsvarumärken och denna begäran offentliggöras.
3. Byrån skall kontrollera om omvandlingen får ske i enlighet med
artikel 108.1, om begäran har gjorts inom den tidsfrist som föreskrivs
i artikel 108.4, 108.5 eller 108.6, beroende på vilken bestämmelse som
skall tillämpas, och om omvandlingsavgiften har betalats. Om dessavillkor har uppfyllts skall byrån överlämna begäran till de centralaorganen för industriell äganderätt i de stater som anges däri. På hems-tällan av det centrala organet för industriell äganderätt i en berörd statskall byrån överlämna alla de upplysningar som gör det möjligt för
organet att pröva om begäran kan bifallas.
Artikel 110
Formella krav för omvandling
1. Det centrala organ för industriell äganderätt till vilken begäran
överlämnas skall pröva om den kan tas upp till prövning.
2. En ansökan om gemenskapsvarumärke eller ett gemenskapsva-
rumärke som överlämnats i enlighet med artikel 109 får inte
underkastas sådana formella krav i nationell lagstiftning som avvikerfrån eller går utöver dem som föreskrivs i dennaförordning eller itillämpningsföreskrifterna.
3. Det centrala organ för industriell äganderätt till vilken begäran
överlämnats får kräva att sökanden inom viss tid, minst två månader,skall1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 39
▼B
a) betala den nationella ansökningsavgiften,
b) ge in en översättning till ett av den berörda statens officiella språk
av ansökan och bilagerade handlingar,
c) uppge en adress i staten i fråga där han kan delges,
d) tillhandahålla en återgivning av varumärket i det antal kopior som
staten i fråga bestämmer.
AVDELNING XII
BYRÅN
AVSNITT 1
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 111
Rättslig ställning
1. Byrån skall vara ett gemenskapsorgan. Den skall vara en juridisk
person.
2. Byrån skall i varje medlemsstat ha den mest vittgående rättskapa-
citet som tillerkänns juridiskapersoner enligt den na tionellalagstiftningen; den skall särskilt kunna förvärva eller avyttra fast och
lös egendom samt föra talan inför domstolar och andra myndigheter.
3. Byrån skall företrädas av sin direktör.
Artikel 112
Personal
1. Tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna,
anställningsvillkoren för övriga anställda i Europeiska gemenskaperna
samt de bestämmelser som har antagits gemensamt av institutionernainom Europeiska gemenskapen för tillämpningen av dessa tjänste-föreskrifter och anställningsvillkor skall gälla för byråns personal, medundantag för ledamöterna av överklagandenämnderna, för vilka artikel131 skall gälla.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 120 skall byrån
gentemot de anställda utöva de befogenheter som i tjänsteföreskrifterna
för tjänstemän och i anställningsvillkoren för övriga anställda till-
kommer varje institution.
Artikel 113
Privilegier och immuniteter
Protokollet om Europeiska gemenskapernas privilegier och immuniteter
skall gälla för byrån.
Artikel 114
Skadeståndsansvar
1. Byråns avtalsrättsliga ansvar skall regleras av den lagstiftning
som är tillämplig på avtalet ifråga.
2. Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att träffa
avgöranden med stöd av en skiljedomsklausul i ett avtal som ingåttsav byrån.
3. Vad beträffar utomobligatoriskt ansvar skall byrån ersätta skada
som orsakats av dess enheter eller av dess anställda under tjänsteutöv-ning, i enlighet med de allmänna principer som är gemensamma för
medlemsstaternas rättsordningar.
4. Europeiska gemenskapernas domstol skall vara behörig att pröva
tvister om ersättning för de skador som avses i punkt 3.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 40
▼B
5. De anställdas personliga ansvar gentemot byrån skall regleras av
de tjänsteföreskrifter eller anställningsvillkor som gäller för dem.
Artikel 115
Språk
1. Ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke skall ges in
på ett av Europeiska gemenskapens officiella språk.
2. Byråns språk skall vara engelska, franska, italienska, spanska och
tyska.
3. Sökanden skall ange ett andra språk, som skall vara ett av byråns
språk, och som den sökande kan godkänna som handläggningsspråk videventuella invändnings-, upphävande- eller ogiltighetsförfaranden.
Om ansökan inte har ingivits på ett av byråns språk skall byrån sörja
för att ansökan, som beskrivs i artikel 26.1, översätts till det språk
som sökanden har angett.
4. När den som ansöker om registrering av ett gemenskapsva-
rumärke är ensam part inför byrån skall handläggningsspråket vara detspråk på vilket ansökan har ingivits. Om ansökan inte har ingivits påett av byråns språk kan byrån sända skriftliga meddelanden till densökande på det andra språk som denne har angivit i ansökan.
5. Ansökan om invändning, upphävande eller ogiltighet skall ges in
på något av byråns språk.
6. Om det språk som i enlighet med punkt 5 har valts för ansökan
om invändning, upphävande eller ogiltighet är det språk på vilketansökan om varumärke har ingivits eller det andra språk som har angi-vits i ansökan, skall detta språk vara handläggningsspråk.
Om det språk som i enlighet med punkt 5 har valts för ansökan om
invändning, upphävande eller ogiltighet varken är det språk på vilket
ansökan om varumärke har ingivits eller det andra språk som har angi-vits i ansökan, är den som ansöker om invändning, upphävande ellerogiltighet skyldig att på egen bekostnad låta översätta sin ansökanantingen till det språk som används i ansökan om varumärke, om det
är ett av byråns språk, eller till det andra språk som har angivits i
ansökan. Översättningen skall ges in inom den tid som anges i tillämp-ningsföreskrifterna. Det språk till vilket handlingen har översatts skalldärefter bli handläggningsspråk.
7. Parterna i invändnings-, upphävande-, ogiltighets- och överkla-
gandeförfaranden kan enas om att använda något annat av Europeiskagemenskapens officiella språk som handläggningsspråk.
Artikel 116
Offentliggörande, införande i registret
1. En ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke, som
beskrivs i artikel 26.1, och alla övriga uppgifter som skall offentlig-göras i enlighet med denna förordning eller tillämpningsföreskrifternaskall offentliggöras på alla Europeiska gemenskapens officiella språk.
2. Alla uppgifter i registret över gemenskapsvarumärken skall
införas på alla Europeiska gemenskapens officiella språk.
3. Vid bristande överensstämmelse skall texten på det av byråns
språk på vilket ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke
har ingivits gälla. Om ansökan har givits in på ett av Europeiska ge-menskapens officiella språk, som inte är ett av byråns språk, skalltexten på det andra språk som den sökande har angivit gälla.
Artikel 117
Det översättningsarbete som krävs för att byrån skall kunna bedriva sin
verksamhet skall utföras av unionsorganens översättningscenter, såsnart detta inleder sin verksamhet.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 41
▼B
Artikel 118
Laglighetskontroll
1. Kommissionen skall kontrollera lagligheten av de åtgärder som
byråns direktör vidtar, för vilka det inte föreskrivs i gemenskapslag-stiftningen att laglighetskontroll skall företas av något annat organ,samt av de åtgärder som vidtas av den budgetkommitté som skallinrättas inom byrån i enlighet med artikel 133.
2. Kommissionen skall begära att de i punkt 1 angivna åtgärder som
är olagliga skall ändras eller ogiltigförklaras.
3. Varje medlemsstat eller varje person som är direkt och personligt
berörd kan till kommissionen hänskjuta varje åtgärd som uttryckligeneller underförstått avses i punkt 1 för prövning av dess laglighet. Dennaframställning skall riktas till kommissionen inom två veckor från dendag då den berörda parten först fick kännedom om den aktuella
åtgärden. Kommissionen skall fatta beslut inom en månad. Om inget
beslut har fattats inom denna tid skall ärendet anses ha avslagits.
AVSNITT 2
BYRÅNS LEDNING
Artikel 119
Direktörens befogenheter
1. Byrån skall ledas av en direktör.
2. Direktören skall särskilt ha följande uppgifter och befogenheter:
a) Han skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att byråns verksamhet
skall kunna bedrivas, däribland att utfärda interna administrativaföreskrifter och att offentliggöra meddelanden.
b) Han kan förelägga kommissionen förslag till ändringar av denna
förordning, av tillämpningsföreskrifterna, förfarandereglerna för
överklagandenämnderna, avgiftsbestämmelserna samt av alla övrigabestämmelser för gemenskapsvarumärken efter samråd medstyrelsen samt, vad gäller avgifts- och budgetbestämmelserna idennaförordning, budgetkommittén.
c) Han skall göra en beräkning av byråns inkomster och utgifter och
genomförabudgeten.
d) Han skall varje år förelägga kommissionen, Europaparlamentet och
styrelsen en verksamhetsrapport.
e) Han skall gentemot de anställda utöva de befogenheter som anges i
artikel 112.2.
f) Han får delegera sina befogenheter.
3. Direktören skall biträdas av en eller flera vice direktörer. Om
direktören är frånvarande eller har förhinder skall vice direktören elleren av vice direktörerna ersätta honom i enlighet med det förfarandesom fastställs av styrelsen.
Artikel 120
Utnämning av högre tjänstemän
1. Byråns direktör skall utnämnas av rådet på grundval av en av
styrelsen upprättad förteckning över högst tre kandidater. Direktören
kan avsättas av rådet på styrelsens förslag.
2. Direktörens mandatperiod skall vara högst fem år. Mandatpe-
rioden kan förnyas.
3. Byråns vice direktör eller vice direktörer skall utnämnas och
avsättas i enlighet med det förfarande som anges i punkt 1 efter samråd
med direktören.
4. Rådet skall utöva disciplinär myndighet över de tjänstemän som
avses i punkterna 1 och 3.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 42
▼B
AVSNITT 3
STYRELSEN
Artikel 121
Inrättande och befogenheter
1. En styrelse skall inrättas vid byrån. Styrelsen skall ha de befogen-
heter som anges nedan, utan att detta påverkar de befogenheter somtilldelas budgetkommittén i avsnitt 5 - budget och finansiell kontroll.
2. Styrelsen skall upprätta de förteckningar över kandidater som
anges i artikel 120.
3. Den skall i enlighet med artikel 143.3, fastställa från och med
vilket datum ansökningar om registrering av ett gemenskapsvarumärke
skall kunna ges in.
4. Den skall bistå direktören med råd i frågor som ligger inom
byråns kompetensområde.
5. Den skall rådfrågas innan riktlinjer för byråns handläggning av
ärenden antas samt i de övriga fall som fastställs i denna förordning.
6. Den kan avge yttranden till och begära upplysningar från
direktören och kommissionen, när den anser det nödvändigt.
Artikel 122
Sammansättning
1. Styrelsen skall bestå av en företrädare för varje medlemsstat och
en företrädare för kommissionen samt suppleanter för dessa.
2. Styrelseledamöterna kan biträdas av rådgivare eller experter, om
inte annat sägs i dess arbetsordning.
Artikel 123
Ordförandeskap
1. Styrelsen skall välja en ordförande och en vice ordförande bland
sina ledamöter. Vice ordföranden skall ersätta ordföranden om dennehar förhinder.
2. Mandatperioden för ordföranden och vice ordföranden skall vara
tre år. Mandaten kan förnyas.
Artikel 124
Sammanträden
1. Styrelsen skall kallas till sammanträden av dess ordförande.2. Byråns direktör skall delta i överläggningarna om inte annat
beslutas av styrelsen.
3. Styrelsen skall hålla ordinarie sammanträde en gång om året. I
övrigt skall den sammanträda på ordförandens initiativ eller på begäranav kommissionen eller av en tredjedel av medlemsstaterna.
4. Styrelsen skall själv anta sin arbetsordning.
5. Styrelsen skall fatta beslut med enkel majoritet bland medlemssta-
ternas företrädare. En majoritet av tre fjärdedelar av medlemsstaternasföreträdare krävs emellertid för beslut som styrelsen har att fatta enligt
artikel 120.1 och 120.3. I båda fallen har varje medlemsstat en röst.
6. Styrelsen får bjuda in observatörer att delta i dess sammanträden.7. Styrelsens sekretariat skall tillhandahållas av byrån.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 43
▼B
AVSNITT 4
TILLÄMPNING AV FÖRFARANDEN
Artikel 125
Behörighet
Följande skall vara behöriga att besluta i samband med de förfaranden
som anges i denna förordning:
a) Granskarna.
b) Invändningsenheterna.
c) Enheten för administration av varumärken och för juridiska frågor.
d) Annulleringsenheterna.
e) Överklagandenämnderna.
Artikel 126
Granskare
Granskarna svarar för att på byråns vägnar fatta beslut om ansökningar
om registrering av ett gemenskapsvarumärke, inbegripet de frågor som
anges i artiklarna 36, 37, 38 och 66, utom när frågorna ligger inom eninvändningsenhets befogenhet.
Artikel 127
Invändningsenheter
1. Invändningsenheterna svarar för att fatta beslut om invändningar
mot ansökningar om registrering av ett gemenskapsvarumärke.
2. En invändningsenhet skall bestå av tre ledamöter. Minst en av
ledamöterna skall vara jurist.
Artikel 128
Enheten för administration av varumärken och för juridiska frågor
1. Enheten för administration av varumärken och för juridiska frågor
svarar för att fatta de beslut som krävs enligt denna förordning och som
inte ligger inom granskarnas, invändningsenheternas eller annullering-senheternas befogenhet. Den skall särskilt svara för att fatta beslut ominförande av uppgifter i registret över gemenskapsvarumärken.
2. Den skall också svara för att föra den förteckning över auktorise-
rade ombud som avses i artikel 89.
3. Enhetens beslut skall fattas av en ledamot.
Artikel 129
Annulleringsenheter
1. Annulleringsenheterna svarar för att fatta beslut om ansökningar
om ett gemenskapsvarumärkes upphävande eller ogiltighet.
2. En annulleringsenhet skall bestå av tre ledamöter. Minst en av
ledamöterna skall vara jurist.
Artikel 130
Överklagandenämnder
1. Överklagandenämnderna svarar för att besluta om överklaganden
av beslut som meddelats av granskarna, invändningsenheterna, enhetenför administration av varumärken och för juridiska frågor samt annul-
leringsenheterna.
2. Överklagandenämnderna skall bestå av tre ledamöter. Minst två
av ledamöterna skall vara jurist.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 44
▼B
Artikel 131
Ledamöternas oavhängighet i överklagandenämnderna
1. Ledamöterna av överklagandenämnderna, inbegripet ordföran-
dena, skall utnämnas för en mandatperiod på fem år i enlighet meddet förfarande som anges i artikel 120 för utnämning av byrånsdirektör. De får under denna tid inte skiljas från sina uppdrag, om detinte finns tungt vägande skäl för detta och Europeiska gemenskapernas
domstol, på anmodan av det organ som utnämnde dem, har beslutat att
så skall ske. Deras mandat kan förnyas.
2. Ledamöterna av överklagandenämnderna skall vara oavhängiga.
Vid beslutsfattandet skall de inte vara bundna av några instruktioner.
3. Ledamöterna av överklagandenämnderna får inte vara granskare
eller ledamöter av invändningsenheterna, enheten för administration avvarumärken och för juridiska frågor eller annulleringsenheterna.
Artikel 132
Jäv
1. Granskarna och ledamöterna av enheterna inom byrån samt av
överklagandenämnderna får inte delta i handläggningen av ett ärendeom de har något personligt intresse av saken eller om de tidigare harföreträtt någon av parterna i saken. Två av de tre ledamöterna av eninvändningsenhet får inte ha deltagit i behandlingen av ansökan.
Ledamöterna av annulleringsenheterna får inte delta i handläggningen
av ett ärende om de har deltagit i det slutliga beslutet i denna sak isamband med registrering av varumärket eller en invändning. Ledamö-terna av överklagandenämnderna får inte delta i handläggningen avöverklaganden om de har deltagit i det beslut som överklagas.
2. Om en ledamot av en enhet inom byrån eller av en överklagan-
denämnd anser att han inte bör delta i handläggningen av ett ärende,på grund av något av de skäl som anges i punkt 1 eller av någon annananledning, skall han underrätta sin enhet om detta.
3. Varje part i ett överklagande, som anser att en granskare eller en
ledamot av en enhet inom byrån eller av en överklagandenämnd är
jävig på grund av något av de skäl som anges i punkt 1 eller vars opar-tiskhet i övrigt kan ifrågasättas, kan invända mot att denne deltar ihandläggningen av överklagandet. Invändningen skall avvisas omparten i ett överklagande har vidtagit åtgärder i ärendet trots tidigare
kännedom om att grund för jäv förelåg. Invändning får inte göras på
grund av en granskares eller ledamots nationalitet.
4. Enheterna inom byrån och överklagandenämnderna skall, i de fall
som anges i punkterna 2 och 3, fatta beslut utan att den berörda leda-moten deltar. Vid beslutsfattandet skall suppleanten träda i den
ledamots ställe som inte anser sig kunna delta i handläggningen eller
mot vilken jäv har invänts.
AVSNITT 5
BUDGET OCH FINANSIELL KONTROLL
Artikel 133
Budgetkommitté
1. En budgetkommitté skall inrättas inom byrån. Budgetkommittén
skall ha de befogenheter som den tilldelas i detta avsnitt samt i artikel39.4.
2. Artiklarna 121.6, 122, 123, 124.1-4 och 124.6-7 skall tillämpas på
budgetkommittén.
3. Budgetkommittén skall fatta beslut med enkel majoritet bland
medlemsstaternas företrädare. En majoritet av tre fjärdedelar avmedlemsstaternas företrädare krävs emellertid för beslut som budget-kommittén är bemyndigad att fatta enligt artiklarna 39.4, 135.3 och138. I båda fallen har varje medlemsstat en röst.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 45
▼B
Artikel 134
Budget
1. Byråns samtliga inkomster och utgifter skall beräknas för varje
budgetår, som skall sammanfalla med kalenderåret, och redovisas ibyråns budget.
2. Inkomster och utgifter i budgeten skall balansera varandra.3. De budgeterade inkomsterna skall, förutom eventuella övriga
inkomster, bestå av de avgifter som skall betalas enligt avgiftsbe-
stämmelserna och, i den utsträckning det är nödvändigt, av ett bidrag
från Europeiska gemenskapernas allmänna budget, kommissionensavsnitt, under en särskild budgetrubrik.
Artikel 135
Upprättande av budget
1. Direktören skall varje år göra en beräkning av byråns inkomster
och utgifter för följande budgetår och senast den 31 mars varje åröverlämna den till budgetkommittén tillsammans med en förteckningöver tjänsterna.
2. Om budgetberäkningen innefattar bidrag från gemenskapen skall
budgetkommittén omedelbart vidarebefordra beräkningen till kommis-sionen, som i sin tur skall vidarebefordra den till gemenskapernas
budgetansvariga myndighet. Kommissionen får bifoga ett eget yttrande
tillsammans med en alternativ beräkning.
3. Budgetkommittén skall anta budgeten som också skall innehålla
byråns tjänsteförteckning. Om beräkningen innefattar bidrag frångemenskapernas allmänna budget skall byråns budget vid behovjusteras.
Artikel 136
Finansiell kontroll
Kontroll av byråns åtaganden och betalningar av samtliga utgifter samt
kontroll av fastställande och mottagande av samtliga inkomster skallutföras av den styrekonom som utses av budgetkommittén.
Artikel 137
Revision av räkenskaper
1. Direktören skall senast den 31 mars varje år överlämna byråns
räkenskaper över totala inkomster och utgifter under föregåendebudgetår till kommissionen, Europaparlamentet, budgetkommittén och
revisionsrätten. Revisionsrätten skall granska dem i enlighet med
artikel 188c i fördraget.
2. Budgetkommittén skall bevilja byråns direktör ansvarsfrihet för
genomförandet av budgeten.
Artikel 138
Finansiella bestämmelser
Budgetkommittén skall, efter samråd med kommissionen och Europe-
iska gemenskapernas revisionsrätt, anta interna finansiella
bestämmelser i vilka särskilt skall anges förfarandet för att upprättaoch genomförabyråns budget. I den utsträckning det är förenligt medbyråns särskilda karaktär skall de finansiella bestämmelserna vägledasav de budgetbestämmelser som gäller för andra organ som har inrättats
av gemenskapen.
Artikel 139
Avgiftsbestämmelser
1. I avgiftsbestämmelserna skall särskilt fastställas avgifternas
storlek och hur de skall tas ut.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 46
▼B
2. Avgifterna skall fastställas på en sådan nivå att inkomsterna från
dessa i princip är tillräckliga för att balansera byråns budget.
3. Avgiftsbestämmelserna skall antas och ändras i enlighet med det
förfarande som anges i artikel 141.
AVDELNING XIII
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 140
Tillämpningsföreskrifter för gemenskapen
1. Närmare tillämpningsföreskrifter för denna förordning skall antas.
2. Förutom de avgifter som anges i föregående artiklar skall avgifter
tas ut i enlighet med tillämpningsföreskrifterna i de fall som anges
nedan:
1. Ändring av återgivningen av ett gemenskapsvarumärke.
2. Försenad inbetalning av registreringsavgift.
3. Utfärdande av kopia av registreringsbevis.4. Registrering av överlåtelse av ett gemenskapsvarumärke.5. Registrering av en licens eller annan rättighet som är knuten till ett
gemenskapsvarumärke.
6. Registrering av en licens eller annan rättighet som är knuten till en
ansökan om gemenskapsvarumärke.
7. Avförande av en licens eller annan rättighet från registret.
8. Ändring av ett registrerat varumärke.9. Utfärdande av registerutdrag.
10. Tillhandahållande av akter.11. Utlämnande av kopior av handlingar.12. Utlämnande av en bestyrkt kopia av ansökan.13. Lämnande av uppgifter om ett ärende.14. Omprövning av återbetalningsbeslut vad gäller kostnader i ett
förfarande.
3. Tillämpningsföreskrifterna och rättegångsreglerna för överklagan-
denämnderna skall antas och ändras i enlighet med det förfarande som
anges i artikel 141.
Artikel 141
Inrättande av en kommitté och förfaranden för antagande av
tillämpningsföreskrifter
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté, kallad ”kommittén
för avgifter, tillämpningsföreskrifter och förfaranden i överklagan-denämnderna vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden(varumärken, mönster och modeller)”, vilken skall bestå av företrädare
för medlemsstaterna och ha en företrädare för kommissionen som
ordförande.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid somordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Denskall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 ifördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag avkommissionen, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt
samma artikel. Ordföranden får inte rösta.
Kommissionen skall själv anta de föreslagna åtgärderna om de är
förenligamed kommitténs yttra nde.
Om de föreslagna åtgärderna inte är förenliga med kommitténs yttrande
eller om inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslå1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 47
▼B
rådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall besluta med kvalifi-
cerad majoritet.
Om rådet inte har beslutat inom tre månader från det att förslaget
mottagits, skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna
skall vidtas, såvida inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.
Artikel 142
Förenlighet med andra bestämmelser i gemenskapsrätten
Bestämmelsernai rådets förordning (EEG) nr 2081/92 a v den 14 juli
1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jord-bruksprodukter och livsmedel(
1), särskilt artikel 14, skall inte påverkas
av den här förordningen.
Artikel 143
Ikraftträdande
1. Denna förordning träder i kraft den sextionde dagen efter det att
den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
2. Medlemsstaterna skall inom tre år efter det att denna förordning
har trätt i kraft vidta de åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa
artiklarna 91 och 110 och skall genast underrätta kommissionen om
detta.
3. Ansökningar om registrering av ett gemenskapsvarumärke kan
ges in till byrån från och med det datum som fastställs av styrelsen påförslag av byråns direktör.
4. Ansökningar om registrering av ett gemenskapsvarumärke som
ges in inom tre månader före det datum som anges i punkt 3 skall anseshaingivits dettada tum.1994R0040 — SV — 01.01.1996 — 001.001 — 48
(1) EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 1.