1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 18 december 1978
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för veterinärer
inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att
tillhandahålla tjänster
(78/1026/EEG)
(EGT L 362, 23.12.1978, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 89/594/EEG av den 30 oktober 1989 L 341 19 23.11.1989
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland(*) L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 18 december 1978
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för veterinärer inklusive åtgärder för attunderlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten
att tillhandahålla tjänster
(78/1026/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 49, 57, 66 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Enligt fördraget är all särbehandling som grundar sig på nationalitet när
det gäller rätten att etablera sig och tillhandahålla tjänster förbjuden
fr.o.m. övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandlingsom grundar sig på nationalitet förekommer särskilt vid beviljande avde tillstånd som krävs för att vara verksam som veterinär samt vid inre-gistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer eller motsvarande
organ.
Det förefaller ändå önskvärt att vissa bestämmelser införs för att
underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten atttillhandahålla tjänster när det gäller verksamhet som veterinär.
Enligt fördraget får medlemsstaterna inte bevilja någon form av
stödåtgärder som skulle kunna snedvrida etableringsvillkoren.
I artikel 57.1 i fördraget föreskrivs att direktiv skall utfärdas för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis; syftet med detta direktiv är att erkänna utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis, som innebär rätt att påbörja ochutöva verksamhet som veterinär.
I betraktande av de skillnader som finns mellan medlemsstaterna när
det gäller veterinärutbildningens art och längd bör vissa samordnings-bestämmelser fastställas för att göra det möjligt för medlemsstaterna
att fullfölja det ömsesidiga erkännandet av utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis; denna samordning har genomförts i rådetsdirektiv 78/1027/EEG av den 18 december 1978 om samordning avbestämmelserna i de lagar och andra författningar om verksamhet somveterinär(
4).
Då ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis inte
nödvändigtvis innebär likvärdighet när det gäller den utbildning somdessa bevis avser, bör rätten att använda yrkestitlar på grundval avutbildningen endast vara tillåten på språket i den medlemsstat som ärursprungsland eller senaste hemvistland.
För att underlätta tillämpningen av detta direktiv för de nationella
myndigheterna får en medlemsstat föreskriva att den person somuppfyller utbildningsvillkoren enligt detta direktiv samtidigt med de
formella utbildningsbevisen måste förete ett intyg från de behöriga
myndigheterna i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet somvisar att dessa bevis är de som avses i direktivet.1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 2
(1) EGT nr C 92, 20.7.1970, s. 18.
(2) EGT nr C 19, 28.2.1972, s. 10.
(3) EGT nr C 60, 14.6.1971, s. 3.
(4) EGT nr L 362, 23.12.1978, s. 7.
▼B
När det gäller tillhandahållande av tjänster är det ganska klart att det
krav på inregistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer ellermotsvarande organ som är förknippat med utövandet av en stadigva-
rande verksamhet i den medlemsstat som är värdland utgör ett hinder
för den som vill tillfälligt tillhandahålla tjänsten i fråga i det landet;detta krav bör därför upphävas. Under sådana förhållanden bör emel-lertid tillsyn garanteras över det yrkesansvar som faller inom dessayrkesorganisationers eller organs verksamhetsområde; därför bör det
med tillämpning av artikel 62 i fördraget erbjudas en möjlighet att
ålägga personen i fråga att till den behöriga myndigheten i värdlandetinkomma med de särskilda uppgifter som hänför sig till tillhandahål-landet av tjänster.
När det gäller kraven på god vandel och gott anseende bör skillnad
göras mellan de krav som ställs för att påbörja verksamhet inom yrketoch de krav som skall uppfyllas för att få utöva yrket.
När det gäller verksamhet som veterinär fastslås inte några särskilda
bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(
1) som hänför
sig till god vandel eller gott anseende, yrkesansvar eller användningenav yrkestitlar; beroende på den enskilda medlemsstaten tillämpas ellerfår dessa regler tillämpas på såväl anställda som självständigt verk-
samma yrkesutövare; verksamhet som veterinär är i samtliga
medlemsstater underkastad krav på utbildnings-, examens- eller andrabehörighetsbevis för veterinärer; denna verksamhet utövas såväl avanställda som självständigt verksamma yrkesutövare eller av sammapersoner omväxlande som anställd eller som självständigt verksamyrkesutövare under deras yrkeskarriär; för att i möjligaste mån
uppmuntra dessa yrkesutövares fria rörlighet inom gemenskapen
förefaller det vara nödvändigt att utvidga detta direktiv till att ävenomfatta anställda veterinärer.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
RÄCKVIDD
Artikel 1
Detta direktiv skall tillämpas på verksamhet som veterinär.
KAPITEL II
UTBILDNINGS-, EXAMENS- OCH ANDRA BEHÖRIGHETSBEVIS FÖR
VETERINÄRER
Artikel 2
Varje medlemsstat skall erkänna de utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis som tilldelas medborgare i medlemsstaterna av övriga
medlemsstater i enlighet med artikel 1 i direktiv 78/1027/EEG och som
finns uppräknade i artikel 3 genom att ge dessa bevis, när det gällerrätten att påbörja och utöva verksamhet som veterinär, samma innebördinom sitt territorium som dem som medlemsstaten själv utfärdar.
Om något av de utbildnings-, examens- eller andra behörighetsbevis
som finns uppräknade i artikel 3 utfärdats före genomförandet av detta
direktiv eller utfärdats efter den tidpunkten men omedelbart efter enutbildning som påbörjades före den tidpunkten, skall detta bevisåtföljas av ett intyg från de behöriga myndigheterna i den utfärdandemedlemsstaten, av vilket det framgår att intyget uppfyller bestämmel-serna i artikel 1 i direktiv 78/1027/EEG.1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 3
(1) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.▼M1
▼B
Artikel 3
De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i
artikel 2 är följande:
a)I Tyskland:
1. ”Zeugnis über die tierärztliche Staatsprüfung” (statligt examens-
bevis för veterinärer) som utfärdas av de behörigamyndigheterna.
2. De intyg från de behöriga myndigheterna i Tyskland som visar
att de utbildningsbevis som utfärdades efter den 8 maj 1945 avde behöriga myndigheterna i Tyska Demokratiska Republikenerkänns som likvärdiga med dem som finns uppräknade i 1.
b)I Belgien:
”Diplôme légal de docteur en médecine vétérinaire — het wettelijke
diploma van doctor in de veeartsenijkunde of doctor in de dierge-
neeskunde” (lagstadgat examensbevis för veterinärer) som utfärdasav universiteten, Centrala examensnämnden eller de statligaexamensnämnderna för universitetsundervisningen.
c)I Danmark:
”Bevis for bestået kandidateksamen i veterinærvidenskab (cand.-
med.vet.)” (examensbevis för veterinärer) som utfärdas av
”Kongelige Veterinær- og Landboh¢jskole”.
d)I Frankrike:
”Diplôme de docteur vétérinaire d'État” (statligt examensbevis för
veterinärer).
e)I Irland:
1. ”Degree of Bachelor in/of Veterinary Medicine (MVB)”.
2. ”Diploma of membership of the Royal College of Veterinary
Surgeons (MRCVS)”, ett examensbevis som utfärdas eftergenomgången utbildning vid veterinärskola i Irland.
f)I Italien:
”Diploma di laurea di dottore in medicina veterinaria accompagnato
dal diploma d'abilitazione all'esercizio della medicina veterinaria”som utfärdas av utbildningsministern på grundval av de resultatsom den behöriga statliga examensnämnden har kommit fram tillefter prövning.
g)I Luxemburg:
1. ”Diplôme d'État de docteur en médecine vétérinaire” (statligt
examensbevis för veterinärer) som utfärdas av den statligaexamensnämnden och godkänns av utbildningsministern.
2. Bevis om en akademisk examen i veterinärmedicin som utfärdats
i ett av länderna inom gemenskapen och som i det landet ger rättatt under handledning arbeta som veterinär utan att ge rätt attutöva yrket, när ett sådant examensbevis dels har godkänts av
utbildningsministern i enlighet med lagen av den 18 juni 1969
om högskoleutbildning och erkännande av utländska examinaoch examensbevis, dels åtföljs av intyg om praktisk utbildningsom godkänts av hälsovårdsministern.
h)I Nederländerna:
1. ”Getuigschrift van met goed gevolg afgelegd diergeneeskunde
examen” (examensbevis för veterinärer).
2. ”Getuigschrift van met goed gevolg afgelegd veeartsenijkunde
examen” (examensbevis för veterinärer).
i)I Storbritannien:
Examensbevis som
— ”Bachelor of Veterinary Science (BVSc.)”,
— ”Bachelor of Veterinary Medicine” (Vet.MB eller BVet.Med.),— ”Bachelor of Veterinary Medicine and Surgery” (BVM and S
eller BVMS),1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 4
▼B
— ”Diploma of membership of the Royal College of Veterinary
Surgeons (MRCVS)”, examensbevis som utfärdas efter genom-gången utbildning vid veterinärskola i Storbritannien.
j)I Grekland:
”Πτυχίο κτηνιατρικής ” (examensbevis för veterinärutbildning)
från fakulteten för geoteknisk vetenskap vid Aristoteles-universiteteti Thessaloniki eller skolan för veterinärmedicin vid Aristoteles-universitetet i Thessaloniki.
k)I Spanien:
”Título de Licenciado en Veterinaria” (bevis om avslutad veterinär-
utbildning) som utfärdas av ministeriet för utbildning och vetenskapeller av en universitetsrektor.
l)I Portugal:
”Carta de curso de liceniatura em medicina veterinária” (examens-
bevis som ger officiellt erkännande av fullgjorda studier iveterinärmedicin) utfärdat av ett universitet.
KAPITEL III
NUVARANDE FÖRHÅLLANDEN
Artikel 4
1. När det gäller medborgare i medlemsstater vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis inte uppfyller minimikraven för
utbildningen enligt artikel 1 i direktiv 78/1027/EEG, skall varje
medlemsstat som tillräckligt bevis godta de utbildnings-, examens-och andra behörighetsbevis för veterinärer som utfärdats av demedlemsstaterna före tidpunkten för genomförandet av direktiv 78/1027/EEG eller utfärdats efter den tidpunkten men omedelbart efter en
utbildning som påbörjades före den tidpunkten tillsammans med ett
intyg, av vilket det framgår att dessa medborgare faktiskt och författ-ningsenligt utövat verksamheten i fråga i minst tre år i följd under enfemårsperiod före dagen för utfärdandet av intyget.
2. När det gäller medborgare i medlemsstater vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för veterinärer inteöverensstämmer med den kompetens eller de benämningar som angesi artikel 3, skall varje medlemsstat som tillräckligt bevis godta deutbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdas avdessa medlemsstater tillsammans med ett intyg utfärdat av de behöriga
myndigheterna eller organen. Av intyget skall det framgå att utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis för veterinärer utfärdatsefter avslutad utbildning i enlighet med de bestämmelser i direktiv 78/1027/EEG som avses i artikel 2 i föreliggande direktiv och av denmedlemsstat som utfärdat dem betraktas som den kompetens eller debenämningar som anges i artikel 3 i föreliggande direktiv.
KAPITEL IV
ANVÄNDNING AV AKADEMISK TITEL
Artikel 5
1. Med beaktande av artikel 13 skall värdlandet se till att medbor-
gare i medlemsstaterna som uppfyller villkoren i artikel 2 och 4 får
rätt att använda den erkända akademiska titeln, eller en eventuell
förkortning av denna, i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandetpå språket i det landet. Värdlandet får kräva att denna titel åtföljs avnamnet på och platsen för den institution eller examensnämnd somutfärdat den.1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 5
▼M1
▼A2
▼B
▼M1
▼B
▼B
2. Om den akademiska titel som används i ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet kan förväxlas med en titel som i värdlandetkräver kompletterande utbildning, som personen i fråga inte har
genomgått, får värdlandet kräva att denne använder den först nämnda
titeln i en lämplig form som värdlandet anger.
KAPITEL V
BESTÄMMELSER FÖR ATT UNDERLÄTTA DET FAKTISKA
UTÖVANDET AV ETABLERINGSRÄTTEN OCH FRIHETEN ATT
TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER NÄR DET GÄLLER VERKSAMHET
SOM VETERINÄR
A.Särbestämmelser om etableringsrätten
Artikel 6
1. Ett värdland som kräver bevis om god vandel eller bevis om gott
uppförande av de egna medborgare som vill påbörja sådan verksamhetsom avses i artikel 1 skall, när det gäller medborgare från andra
medlemsstater, som tillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av en
behörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet,som visar att det landets krav på god vandel eller gott anseende föratt påbörja verksamheten i fråga är uppfyllda.
2. Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte
krävs bevis om god vandel eller bevis om gott anseende för att påbörjaverksamheten i fråga, får värdlandet kräva att personen i fråga företerutdrag ur kriminalregistret eller eventuellt motsvarande handling
utfärdad av en behörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste
hemvistlandet.
3. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium och som sannoliktkommer att påverka rätten att påbörja verksamheten i fråga inom dessterritorium, får det landet underrätta ursprungslandet eller det senastehemvistlandet om detta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena. Myndigheterna i det landet skall avgöravilket slags utredningar som skall göras och i vilken omfattning och
skall underrätta värdlandet om eventuella åtgärder som de vidtar med
avseende på de intyg eller handlingar som de har utfärdat.
4. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 7
1. Om det i värdlandet finns bestämmelser i lagar och andra författ-
ningar om krav på god vandel eller gott anseende samt bestämmelserom disciplinpåföljd i händelse av allvarligt fel i yrkesutövningen ellerom fällande dom på grund av lagöverträdelser i samband med den
yrkesutövning som avses i artikel 1, skall ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet till värdlandet överlämna alla upplysningar sombehövs om de åtgärder eller disciplinpåföljder av yrkesmässig elleradministrativ karaktär som vidtagits mot personen i fråga, eller destraffrättsliga påföljder på grund av lagöverträdelser som denne dömts
till under yrkesutövningen i ursprungslandet eller det senaste hemvist-
landet.
2. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium och som sannolikt
kommer att påverka rätten att inom dess territorium utöva verksam-heten i fråga, får det landet underrätta ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet om detta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena. Myndigheterna i det landet skall självaavgöra vilket slags utredningar som skall göras och i vilken omfattningoch skall underrätta värdlandet om eventuella åtgärder som de vidtar1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 6
▼B
med avseende på de upplysningar som överlämnats i enlighet med
punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 8
Om värdlandet kräver intyg om den fysiska eller psykiska hälsan av de
egna medborgare som vill påbörja eller utöva sådan verksamhet som
avses i artikel 1, skall det landet som tillräckligt bevis godta ett intyg
som utfärdats av en behörig myndighet i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet.
Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte krävs
några handlingar av detta slag för att påbörja eller utöva verksamheten
i fråga, skall värdlandet godta ett intyg som utfärdats av en behörigmyndighet i det landet och som motsvarar de intyg som utfärdas ivärdlandet.
Artikel 9
Handlingar som utfärdats i enlighet med artikel 6, 7 och 8 får när de
företes inte vara äldre än tre månader räknat fr.o.m. dagen för
utfärdandet.
Artikel 10
1. Det förfarande som genomförs enligt artikel 6, 7 och 8 för att
personen i fråga skall beviljas tillstånd att utöva sådan verksamhetsom avses i artikel 1 måste avslutas snarast möjligt och senast tremånader efter det att samtliga handlingar som rör denna personinlämnats med beaktande av de förseningar som kan uppstå på grund
av eventuella överklaganden efter det att detta förfarande genomförts.
2. I de fall som avses i artikel 6.3 och 7.2 skall en begäran om
utredning medföra att den tidsfrist som fastställts i punkt 1 förlängs.
Den medlemsstat som rådfrågats skall avge svar inom tre månader. Om
så inte sker, får värdlandet handla enligt den kunskap om det allvarligasakförhållandet som det landet har.
Efter att ha mottagit svaret eller efter tidsfristens utgång skall
värdlandet fortsätta det förfarande som avses i punkt 1.
Artikel 11
Om värdlandet kräver att de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva den verksamhet som avses i artikel 1 avlägger ed eller avger en
högtidlig försäkran och om formen för en sådan ed eller försäkran inte
kan användas av medborgare i andra medlemsstater, skall det landet setill att en lämplig och likvärdig form av ed eller försäkran erbjudspersonen i fråga.
B.Särbestämmelser om tillhandahållande av tjänster
Artikel 12
1. Om en medlemsstat av de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva verksamhet enligt artikel 1 kräver antingen ett tillstånd ellermedlemskap eller inregistrering i yrkesorganisation eller motsvarandeorgan, skall det landet undanta medlemsstaternas medborgare från dettakrav när det gäller tillhandahållande av tjänster.
Personen i fråga skall tillhandahålla tjänster med samma rättigheter och
skyldigheter som medborgarna i värdlandet; han skall särskilt varaunderkastad de administrativa reglerna för yrkesutövningen som tillä-mpas i värdlandet.
För detta ändamål och som komplettering till den förklaring om tillhan-
dahållande av tjänster som avses i punkt 2 får medlemsstaterna för attgöra det möjligt att tillämpa de bestämmelser om yrkesutövningen som1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 7
▼B
gäller inom deras territorium kräva antingen automatisk tillfällig inre-
gistrering eller proformamedlemskap i en yrkesorganisation ellermotsvarande organ eller inregistrering, förutsatt att denna inregistrering
eller detta medlemskap inte på något sätt fördröjer eller komplicerar
tillhandahållandet av tjänster eller orsakar den person som tillhan-dahåller tjänsterna extrakostnader.
Om värdlandet beslutar om en åtgärd enligt andra stycket eller blir
uppmärksam på sakförhållanden som strider mot dessa bestämmelser,skall det landet genast underrätta medlemsstaten där personen i frågahar etablerat sig.
2. Värdlandet får kräva att personen i fråga lämnar ett förhandsmed-
delande till de behöriga myndigheterna att han tillhandahåller tjänster, iden mån detta innebär tillfällig vistelse inom den statens territorium.Värdlandet får i samtliga fall kräva att en veterinär som etablerat sig ien annan medlemsstat lämnar ett förhandsmeddelande om tillhandahål-
lande av tjänster i form av utfärdande av recept eller intyg som inte
innebär undersökning av djuren, förutsatt att detta är tillåtet enligt delagar, föreskrifter och förvaltningsbestämmelser om yrket som tillä-mpas i värdlandet.
Det värdland som kräver ett sådant förhandsmeddelande skall vidta
nödvändiga åtgärder för att möjliggöra att ett sådant meddelande even-tuellt kan lämnas för en rad olika tjänster inom ett och samma områdeoch som gäller för en eller flera mottagare under en viss bestämdperiod som inte överstiger ett år.
I brådskande fall får detta meddelande lämnas så snart som möjligt
efter det att tjänsterna har tillhandahållits.
3. Enligt punkt 1 och 2 får värdlandet kräva att personen i fråga
företer en eller flera handlingar med följande upplysningar:
— Det meddelande som avses i punkt 2.
— Ett intyg som visar att personen i fråga på ett författningsenligt sätt
utövar verksamheten i fråga i den medlemsstat där han har etablerat
sig.
— Ett intyg som visar att personen i fråga innehar ettdera av de utbild-
nings-, examens- eller andra behörighetsbevis som är lämpliga förtillhandahållande av tjänsterna i fråga och som avses i dettadirektiv.
4. Den handling eller de handlingar som nämns i punkt 3 får när de
företes inte vara äldre än tolv månader räknat från dagen förutfärdandet.
5. Om en medlemsstat, tillfälligt eller varaktigt, helt eller delvis,
berövar en av de egna medborgarna eller en medborgare från en annanmedlemsstat som etablerat sig inom dess territorium rätten att utövaden verksamhet som avses i artikel 1, skall det landet där så är lämpligt
se till att det intyg som avses i punkt 3 andra strecksatsen tillfälligt
eller varaktigt återkallas.
C.Bestämmelser som är gemensamma för etableringsrätten och
friheten att tillhandahålla tjänster
Artikel 13
Om användningen av yrkestiteln för sådan verksamhet som avses i
artikel 1 är reglerad i värdlandet, skall medborgare från andra
medlemsstater som uppfyller villkoren i artikel 2 och 4 använda den
titel i värdlandet som i det landet motsvarar dessa villkor, och skallden förkortade titeln användas.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det
möjligt för personerna i fråga att få upplysningar om de författningarsom reglerar veterinärväsendet och, där så är lämpligt, om de yrkese-tiska reglerna i värdlandet.1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 8
▼B
För detta ändamål får medlemsstaterna upprätta informationskontor där
dessa personer kan få de upplysningar som behövs. Vid etablering fårvärdländerna kräva att personerna i fråga kontaktar dessa kontor.
2. Medlemsstaterna får upprätta de kontor som avses i punkt 1 vid
de behöriga myndigheterna och organen, som de måste utse inom dentidsfrist som fastställts i artikel 18.1.
3. Medlemsstaterna skall se till att, där så är lämpligt, personerna i
fråga i deras eget och deras klienters intresse förvärvar de språkkun-skaper som krävs för att utöva yrket i värdlandet.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 15
Om det finns skälig grund för tvivel får värdlandet kräva att de
behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat styrker äktheten avde utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdats iden andra medlemsstaten och som avses i kapitel II samt styrker attpersonen i fråga har uppfyllt utbildningsvillkoren i direktiv 78/1027/
EEG.
Artikel 16
Inom den tidsfrist som fastställts i artikel 18.1 skall medlemsstaterna
utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda eller motta
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis samt de handlingaroch upplysningar som avses i detta direktiv och genast underrättaövriga medlemsstater och kommissionen om detta.
Artikel 17
Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna
som i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68 i egenskap avanställda utövar eller kommer att utöva sådan verksamhet som avses iartikel 1.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna skall genomföra de åtgärder som är nödvändiga
för att följa detta direktiv inom två år efter dagen för anmälan av detta
direktiv och genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 19
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1978L1026 — SV — 08.11.1989 — 003.001 — 9