1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om livsmedelstillsatser som är godkända för
användning i livsmedel
(89/107/EEG)
(EGT L 40, 11.2.1989, s. 27)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 94/34/EG av den 30 juni 1994 L 237 1 10.9.1994
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 21 december 1988
omtillnärmningavmedlemsstaternaslagstiftningomlivsmedelstill-
satser som är godkända för användning i livsmedel
(89/107/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,i samarbete med Europaparlamentet (
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
med beaktande av följande:Skillnaderna i nationell lagstiftning i fråga om livsmedelstillsatser och
villkoren för deras användning hindrar den fria rörligheten för livs-medel; de kan ge upphov till illojal konkurrens och därvid direktpåverka den gemensamma marknadens upprättande eller funktion.
En tillnärmning av dessa lagar är därför nödvändig.Dessa krav bör ingå i ett uttömmande direktiv som vid behov utarbetas
stegvis.
Utarbetandet av listor över kategorier av livsmedelstillsatser som skall
täckas av ett direktiv är en fråga som måste beslutas av rådet i enlighetmed artikel 100a i fördraget.
Användningen av sådana livsmedelstillsatser bör godkännas endast på
basis av erkända vetenskapliga och teknologiska kriterier som har fast-ställts av rådet.
När listor över tillsatser och användningsvillkor för dessa utarbetas bör
samråd ske med Vetenskapliga livsmedelskommittén som bildats genomkommissionens beslut 74/234/EEG (
3), innan sådana bestämmelser som
kan påverka människors hälsa antas.
Listan över godkända tillsatser måste kunna anpassas till vetenskaplig
och teknisk utveckling; det kan i så fall vara lämpligt att utöver deförfaranderegler som fastställts genom fördraget även ha ett system somtillåter medlemsstaterna att genom tillfälliga nationella åtgärder hjälpatill att finna en gemenskapslösning.
Frågor om att bestämma renhetskriterier för sådana livsmedelstillsatser
och utarbeta metoder för analys och provtagning är av teknisk natur ochbör anförtros kommissionen.
De nuvarande gemenskapsbestämmelserna om färgämnen, konserve-
ringsmedel, antioxidationsmedel och emulgeringsmedel, stabilisering-smedel, förtjockningsmedel och geleringsmedel kommer att behövaändras med anledning av detta direktiv.
I alla de fall då rådet ger kommissionen befogenhet att genomföra regler
om livsmedel, bör bestämmelser skapas för ett förfarande som gör detmöjligt för medlemsstaterna och kommissionen att nära samarbeta inomStändiga livsmedelskommittén som bildats genom kommissionensbeslut 69/414/EEG (
4).
(1) EGT nr C 99, 13.4.1987, s. 65 och EGT nr C 12, 16.1.1989.
(2) EGT nr C 328, 22.12.1986, s. 5.
(3) EGT nr L 136, 20.5.1974, s. 1.
(4) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 3
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Detta direktiv skall tillämpas på livsmedelstillsatser som hänför
sig till kategorierna i bilaga 1 och som används eller är avsedda attanvändas som ingredienser vid framställning eller beredning av ettlivsmedel och som fortfarande finns kvar i den slutliga varan, om än iannan form, och som i det följande kallas ”livsmedelstillsatser”.
2. I detta direktiv avses med livsmedelstillsats : varje ämne som i sig
självt normalt inte konsumeras som ett livsmedel och som normalt inteanvänds som en typisk ingrediens i livsmedel, oavsett om det har någotnäringsvärde eller inte, och som när det tillsätts ett livsmedel för någotteknologiskt ändamål vid framställning, förädling, beredning, behand-ling, förpackning, transport eller förvaring av sådant livsmedel resul-terar eller på goda grunder kan antas resultera i att tillsatsen eller dessbiprodukter direkt eller indirekt blir en beståndsdel i sådana livsmedel.
3. Detta direktiv skall inte tillämpas på
a) processhjälpmedel (
1),
b) ämnen som används för att skydda växter och växtprodukter i
enlighet med gemenskapsregler om växters sundhet,
c) aromämnen som används i livsmedel och som omfattas av rådets
direktiv 88/388/EEG (2),
d) ämnen som tillsätts livsmedel som berikningsmedel (till exempel
mineralämnen, spårämnen eller vitaminer).
Artikel 2
1. I fråga om varje kategori livsmedelstillsatser enligt bilaga 1 för
vilken listor har utarbetats i enlighet med artikel 3.3, får endast delivsmedelstillsatser som finns med i listorna användas vid framställningeller beredning av livsmedel och endast på de villkor som anges i dessa.
2. Livsmedelstillsatser skall hänföras till någon av kategorierna i
bilaga 1 med utgångspunkt från den huvudfunktion som tillsatsennormalt förknippas med. Att tillsatsen placeras i en viss kategoriutesluter dock inte att tillsatsen kan vara godkänd även för andra funk-tioner.
3. Livsmedelstillsatser skall upptas på en lista med utgångspunkt från
de allmänna kriterier som beskrivs i bilaga 2.
Artikel 3
1. Särskilda bestämmelser för tillsatserna i kategorierna i bilaga 1
skall fastställas i ett uttömmande direktiv som inkluderar nuvarandesärdirektiv om vissa kategorier tillsatser. Detta direktiv får emellertidutarbetas stegvis.
2. Rådet skall på förslag av kommissionen i enlighet med det förfa-
rande som fastställts i artikel 100a i fördraget, anta
a) en uttömmande lista över godkända tillsatser,
b) listan över de livsmedel som dessa tillsatser får användas i, villkoren
för att de skall få användas samt, i förekommande fall, en begräns-ning med hänsyn till det teknologiska syftet med deras användning,
(1) I detta direktiv avses med processhjälpmedel, varje substans som inte i sig
själv konsumeras som en livsmedelsingrediens som avsiktligt används vidberedning av råvaror, livsmedel eller livsmedelsingredienser för att uppnåett visst teknologiskt syfte under behandlingen eller beredningen och somkan resultera i att det i slutprodukten finns en inte avsiktlig, men tekniskoundviklig rest av detta ämne eller derivater av detta, under förutsättningatt dessa rester inte innebär någon hälsorisk och inte har någon teknolo-gisk effekt på den färdiga produkten.
(
2) EGT nr L 184, 15.7.1988, s. 61.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 4
▼B
c) regler för tillsatser som används som bärare och lösningsmedel, vid
behov även med uppgift om deras renhetskriterier.
3. Följande skall antas i enlighet med det förfarande som fastställs i
artikel 11:
a) Renhetskriterier för ifrågavarande tillsatser.
b) Vid behov, de analysmetoder som behövs för att verifiera att de i a
angivna renhetskriterierna är uppfyllda.
c) Vid behov, förfarandet vid provtagning och metoderna för kvalitativ
och kvantitativ analys av livsmedelstillsatser i och på livsmedel.
d) Övriga regler som behövs för att trygga efterlevnaden av bestämmel-
serna i artikel 2.
▼M1
Artikel 3a
1. Utan hinder av artikel 3.2 a och 3.2 b skall rådet, enligt förfa-
randet i fördragets artikel 100a, på förslag från kommissionen tillåta attmedlemsstaterna fortsätter att tillämpa förbud mot användning av vissatillsatser i vissa livsmedel som betraktas som traditionella, förutsatt att
— sådana förbud var i kraft den 1 januari 1992, och— de aktuella medlemsstaterna tillåter framställning och försäljning
inom sina territorier av samtliga livsmedel som inte betraktas somtraditionella och som uppfyller kraven i artikel 3.
2. Utan att det påverkar bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr
2081/92 (
1) och (EEG) nr 2082/92 (2), skall medlemsstaterna före den 1
juli 1994 till kommissionen överlämna en förteckning över livsmedelsom de betraktar som traditionella, med angivande av utförliga skältillsammans med de tillämpliga bestämmelser i lagstiftningen somförbjuder användning av vissa tillsatser i dessa livsmedel.
Kommissionen skall före den 1 april 1995 lämna förslag till rådet om
vilka kriterier som skall tillämpas vid besluten om huruvida en produktskall betraktas som traditionell och om vilka nationella förbud som kanfortsätta att tillämpas enligt dessa kriterier.
Rådet skall fatta sitt beslut om förslaget före den 1 april 1996.3. Fram till dess att rådet har fattat det beslut som avses i punkt 2, får
medlemsstaterna fortsätta att tillämpa de förbud som har meddelatskommissionen enligt punkt 2 första stycket, förutsatt att dessa förbuduppfyller de allmänna villkoren i punkt 1.
▼
B
Artikel 4
1. En medlemsstat som på grund av ny information eller en omvär-
dering av befintlig information som gjorts efter det att detta direktiveller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 antagits, på godagrunder anser att användningen av tillsatser i livsmedel, trots att densker i enlighet med detta direktiv eller någon lista som utarbetats enligtartikel 3, innebär en risk för människors hälsa, får tillfälligt upphävaeller begränsa tillämpningen av de aktuella bestämmelserna inom sittterritorium. Den skall omedelbart underrätta de andra medlemsstaternaoch komissionen om detta och ange skälen för sitt beslut.
2. Kommissionen skall snarast möjligt inom Ständiga livsmedels-
kommittén undersöka de skäl som den i punkt 1 angivna medlemsstatenåberopat och sedan omedelbart avge sitt yttrande och vidta lämpligaåtgärder.
(1) Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för
geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukteroch livsmedel (EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 1).
(
2) Rådets förordning (EEG) nr 2082/92 av den 14 juli 1992 om särartsskydd
för jordbruksprodukter och livsmedel (EGT nr L 208, 24.7.1992, s. 9).
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 5
▼B
3. Om kommissionen anser det nödvändigt att ändra detta direktiveller det uttömmande direktiv som avses i artikel 3 för att kommatillrätta med de svårigheter som nämns i punkt 1 och för att säkerställaskyddet för människors hälsa, skall den inleda förfarandet som fastställsi artikel 11 i syfte att anta dessa ändringar. En medlemsstat som harvidtagit skyddsåtgärder får i sådant fall behålla dessa tills ändringarnaantagits.
Artikel 5
1. För att ta hänsyn till den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen
efter det att en lista enligt artikel 3 blivit antagen, får en medlemsstatinom sitt territorium tillfälligt godkänna att en tillsats från någon av dekategorier som räknas upp i bilaga 1 och som inte ingår i den relevantalistan saluförs och används, under förutsättning att följande villkor äruppfyllda:
a) Godkännandet skall begränsas till en period av högst två år.
b) Medlemsstaten skall se till att livsmedel som innehåller en tillsats
som den har godkänt är föremål för offentlig kontroll.
c) I godkännandet får medlemsstaten kräva att livsmedel som fram-
ställts med en sådan tillsats skall förses med en särskild markering.
2. Medlemsstaten skall till de andra medlemsstaterna och till
kommissionen överlämna texten till varje godkännande som beslutatsenligt punkt 1 inom två månader från den dag då beslutet börjar gälla.
3. Innan den tvåårsperiod som anges i punk t1aä rslut, får medlems-
staten begära att kommissionen, i listan enligt artikel 3, tar upp dentillsats som varit föremål för nationellt godkännande i enlighet medpunkt 1 i denna artikel. Medlemsstaten skall samtidigt lägga fram bevis,
som från medlemsstatens synpunkt stöder uppfattningen att tillsatsenbör ingå i listan och även ange hur tillsatsen skall användas. Omkommissionen anser denna begäran berättigad, skall den inleda detförfarande som fastställts i artikel 100a i fördraget för att ändra listan ienlighet med artikel 3. Rådet skall fatta beslut på förslag av kommis-sionen inom 18 månader från den dag då ärendet förelades rådet.
4. Om kommissionen inte lägger fram något förslag enligt punkt 3
inom den i punkt 1 angivna tiden, eller om rådet inte fattar något beslutinom den period på 18 månader som anges i punkt 3, måste detnationella godkännandet upphävas. Samtidigt måste varje godkännandeav samma tillsats som lämnats av en annan medlemsstat upphävas.
5. Nytt godkännande för samma tillsats får bara lämnas om den
vetenskapliga eller tekniska utvecklingen efter upphävandet enligt punkt4 gör detta berättigat.
Artikel 6
Bestämmelser som kan ha betydelse för människors hälsa skall antas
efter samråd med Vetenskapliga livsmedelskommittén.
Artikel 7
1. Livsmedelstillsatser som inte är avsedda för försäljning till konsu-
menten får saluföras endast om deras förpackning eller behållare ärförsedd med följande information som måste vara väl synlig, klartläsbar och outplånlig:
a) — För livsmedelstillsatser som säljs var för sig eller blandade med
varandra anges för varje tillsats det namn som fastställts genomtillämpliga gemenskapsbestämmelser kompletterat med tillsat-sens EEG-nummer eller, om sådana bestämmelser saknas, enbeskrivning av tillsatsen som är så noggrann att tillsatsen kanskiljas från andra som den skulle kunna förväxlas med, i fallandeordning i proportion till den sammanlagda vikten.
— När det i tillsatserna ingår andra ämnen eller material eller
livsmedelsingredienser för att underlätta förvaring, försäljning,standardisering, utspädning eller upplösning av en eller fleralivsmedelstillsatser, namnet på tillsatsen i enlighet med första
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 6
▼B
strecksatsen och en uppgift om varje komponent i fallande
ordning i proportion till den sammanlagda vikten.
b) — Antingen uppgiften ”för användning i livsmedel”,
— eller uppgiften ”begränsad användning i livsmedel”,— eller en noggrannare hänvisning till hur den är avsedd att
användas i livsmedel.
c) Vid behov, de särskilda anvisningarna för förvaring och användning.
d) En bruksanvisning, om avsaknaden av en sådan skulle hindra att
tillsatsen används på rätt sätt.
e) Ett märke som gör det möjligt att identifiera sändningen eller partiet.
f) Namn eller firmanamn och adress på tillverkaren eller förpackaren
eller på en säljare som är etablerad inom gemenskapen.
g) Uppgift om det procentuella innehållet av varje beståndsdel som är
föremål för en kvantitativ begränsning i ett livsmedel eller tillräckliginformation om sammansättningen för att köparen skall kunna följagemenskapsbestämmelser, eller om sådana saknas, nationellabestämmelser för livsmedlet i fråga. Om samma kvantitativabegränsning gäller för en grupp beståndsdelar som används var försig eller tillsammans, får det sammanlagda procenttalet anges som enenda siffra.
h) Nettoinnehållet.
i) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som
artikel 3 hänvisar till.
2. Trots bestämmelserna i punkt 1 får den information som krävs i a
andra strecksatsen samt i d—g framgå endast av de dokument somavser partiet och som skall skickas tillsammans med eller före leve-ransen, under förutsättning att uppgiften ”avsedd för framställning avlivsmedel och inte för försäljning i detaljhandeln” anges på väl synligplats på den aktuella varans förpackning eller behållare.
Artikel 8
Livsmedelstillsatser som är avsedda att säljas till konsumenten får salu-
föras endast om deras förpackningar eller behållare är försedda medföljande information som måste vara väl synlig, klart läsbar ochoutplånlig:
a) Det namn under vilket varan säljs. Detta namn skall bestå av det
namn som fastställts i gemenskapsbestämmelser som gäller för denaktuella varan samt varans EEG-nummer eller, om sådana bestäm-melser saknas, av en beskrivning av varan som är så noggrann attvaran kan skiljas från andra som den skulle kunna förväxlas med.
b) Den information som fordras enligt artikel 7.1 a—f och h.
c) Datum för minsta hållbarhetstid enligt bestämmelserna i artikel 9 i
rådets direktiv 79/112/EEG (
1).
d) Övrig information som föreskrivs i det uttömmande direktiv som
artikel 3 hänvisar till.
Artikel 9
Artiklarna 7 och 8 skall inte inverka på mer detaljerade eller mer
vittgående lagar och andra författningar om mått och vikt eller somgäller presentation, klassificering, förpackning och märkning av farligaämnen och preparat eller transporten av sådana ämnen.
Artikel 10
Medlemsstater får inte fastställa krav som är mer detaljerade än de som
följer av artiklarna 7 oc h 8 i fråga om det sätt på vilket uppgifterna i
dessa artiklar skall anges.
(1) EGT nr L 33, 8.2.1979, s. 1.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 7
▼B
De uppgifter som föreskrivs i artiklarna 7 och 8 skall anges på ett språk
som är lätt att förstå för köparen, såvida inte andra åtgärder har vidtagitsför att säkerställa att köparen är informerad. Denna bestämmelse skallinte hindra att sådana uppgifter anges på olika språk.
Artikel 11
1. I de fall förfarandet i denna artikel skall följas, skall ordföranden
hänskjuta ärendet till Ständiga livsmedelskommittén, antingen på egetinitiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid somordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är.Yttrandet skall avges med den kvalificerade majoritet som skall till-lämpas enligt artikel 148.2 i fördraget. Ordföranden får inte rösta.
3. a) Kommissionen skall själv anta förslaget om det har tillstyrkts av
kommittén.
b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om inget
yttrande avges skall kommissionen genast föreslå rådet vilkaåtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslut med kvalifi-cerad majoritet.
Om rådet inte beslutat om några åtgärder inom tre månader efter
hänskjutandet, skall kommissionen besluta om de föreslagnaåtgärderna.
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att säker-
ställa att livsmedelstillsatser som tillhör de kategorier som definieras ibilaga 1 får saluföras endast om de stämmer överens med de defini-tioner och regler som fastställts i detta direktiv med tillhörande bilagor.
2. Medlemsstaterna får inte förbjuda, begränsa eller motsätta sig att
livsmedelstillsatser, livsmedel eller livsmedelsingredienser saluförs pågrunder som har med livsmedelstillsatserna att göra, om dessa uppfyllerbestämmelserna i detta direktiv, gällande särdirektiv och det uttöm-mande direktiv som artikel 3 hänvisar till.
3. Punkt 2 skall inte inverka på nationella bestämmelser som är
tillämpliga om motsvarande bestämmelser saknas i det uttömmandedirektiv som artikel 3 hänvisar till.
Artikel 13
Åtgärder för att anpassa gemenskapens gällande direktiv till detta
direktiv skall antas i enlighet med det förfarande som fastställts i artikel11.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för
att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen för anmälan. Deskall genast underrätta kommissionen om detta. De vidtagna åtgärdernaskall
— två år efter anmälan av detta direktiv godkänna saluförande och
användning av livsmedelstillsatser som följer detta direktiv,
— senast tre år efter anmälan (
1) av detta direktiv förbjuda saluförande
och användning av livsmedelstillsatser som inte följer detta direktiv.
(1) Detta direktiv anmäldes hos medlemsstaterna den 28 december 1988.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 8
▼B
2. Punkt 1 skall inte inverka på gällande gemenskapsbestämmelsereller de nationella bestämmelser som, i avsaknad av de uttömmandedirektiv som artikel 3 hänvisar till, gäller för vissa grupper av livsme-delstillsatser eller anger de livsmedel i eller på vilka livsmedelstillsatsersom följer detta direktiv får användas.
Artikel 15
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 9
▼B
BILAGA 1
Kategorier av livsmedelstillsatser
Färgämne
KonserveringsmedelAntioxidationsmedelEmulgeringsmedelEmulgeringssaltFörtjockningsmedelGeleringsmedelStabiliseringsmedel (
1)
SmakförstärkareSyraSurhetsreglerande medel (
2)
Klumpförebyggande medelModifierad stärkelseSötningsmedelBakpulverSkumdämpningsmedelYtbehandlingsmedel (
3)
MjölbehandlingsmedelKonsistensmedelFuktighetsbevarande medelKelatkomplexbildare (
4)
Enzym (4)(5)
SvällningsmedelDrivgas och förpackningsgas
(1) Denna kategori omfattar även skumstabiliserande medel.
(2) Dessa kan verka som tvåvägs-surhetsreglerande medel.
(3) Dessa ämnen inkluderar glidmedel
(4) Att dessa termer tas med på denna lista är beroende av framtida beslut eller omnäm-
nande därav i märkningen av livsmedel.
(5) Endast de som används som tillsatser.
1989L0107 — SV — 10.09.1994 — 001.001 — 10
▼B
BILAGA 2
Allmänna kriterier för användning av livsmedelstillsatser
1. Livsmedelstillsatser kan bara godkännas om
— det kan visas att det finns ett rimligt teknologiskt behov och ändamålet
inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknologiskt genom-förbara,
— de, i de mängder som de är föreslagna att användas, inte utgör någon
hälsorisk för konsumenten så långt man kan bedöma med ledning avtillgängliga vetenskapliga bevis,
— de inte vilseleder konsumenten.
2. Användning av livsmedelstillsatser får endast övervägas om det kan bevisas
att användning av den föreslagna tillsatsen skulle ha påvisbara fördelar förkonsumenten, det är med andra ord nödvändigt att fastslå förekomsten av detsom vanligen anses som ”behov”. Användning av livsmedelstillsatser börtjäna ett eller flera av följande ändamål som anges i a—d och endast då dessaändamål inte kan uppnås på andra sätt som är ekonomiskt och teknologisktgenomförbara och tillsatserna inte utgör någon hälsorisk för konsumenten:
a) Att bevara livsmedlets näringsvärde. En avsiktlig sänkning av ett livsme-
dels näringsvärde kan försvaras endast om livsmedlet inte utgör någonviktig del i en normal diet eller om tillsatsen är nödvändig för framställ-ning av livsmedel för konsumentgrupper med speciella dietbehov.
b) Att tillföra nödvändiga ingredienser eller beståndsdelar till livsmedel som
framställs för konsumentgrupper med speciella dietbehov.
c) Att öka hållbarheten eller stabiliteten hos ett livsmedel eller att förbättra
dess sensoriska egenskaper, under förutsättning att detta inte förändrarlivsmedlets natur, substans eller kvalitet så att konsumenten vilseleds.
d) Att fungera som hjälpmedel vid framställning, förädling, beredning,
förpackning, transport eller förvaring av livsmedel, under förutsättning atttillsatsen inte används för att dölja effekterna av bristfälliga råvaror ellerinte önskvärda (däribland ohygieniska) metoder eller tekniker i sambandmed någon av dessa aktiviteter.
3. För att bedöma de eventuella skadliga effekterna av en livsmedelstillsats eller
derivat av en sådan måste den genomgå lämplig toxikologisk undersökningoch utvärdering. Utvärderingen bör också ta hänsyn till exempelvis kumula-tiva, synergistiska eller förstärkande effekter av användningen samt männis-kokroppens intolerans mot främmande ämnen.
4. Alla livsmedelstillsatser måste hållas under ständig kontroll och omvärderas
när helst detta är nödvändigt mot bakgrund av ändrade villkor för använd-ningen och ny vetenskaplig information.
5. Livsmedelstillsatser måste alltid uppfylla de godkända renhetskriterierna.6. Godkännande av livsmedelstillsatser måste
a) ange de livsmedel som dessa tillsatser får användas i och användningsvill-
koren för dessa,
b) begränsas till den lägsta möjliga nivån för att uppnå den önskade effekten,
c) ta hänsyn till godtagbart dagligt intag eller motsvarande som fastställts för
livsmedelstillsatsen och det sannolika dagliga intaget av den från samtligakällor. I de fall livsmedelstillsatsen skall användas i livsmedel som äravsedda för speciella konsumentgrupper, bör hänsyn tas till det möjligadagliga intaget av livsmedelstillsatsen inom dessa konsumentgrupper.