1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 21 januari 1980
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för barnmorskor
inklusive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten att
tillhandahålla tjänster
(80/154/EEG)
(EGT L 33, 11.2.1980, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets direktiv 80/1273/EEG av den 22 december 1980 L 375 74 31.12.1980
►M2 Rådets direktiv 89/594/EEG av den 30 oktober 1989 L 341 19 23.11.1989
►M3 Rådets direktiv 90/658/EEG av den 4 december 1990 L 353 73 17.12.1990
►M4 Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/19/EG av den 14 maj 2001 L 206 1 31.7.2001
Ändrat genom:
►A1 Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
►A2 Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 21 januari 1980
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för barnmorskor inklusive åtgärder för attunderlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten
att tillhandahålla tjänster
(80/154/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 49, 57 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommittens yttrande (3), och
med beaktande av följande:Enligt fördraget är all särbehandling som grundar sig på nationalitet när
det gäller etablering och tillhandahållande av tjänster förbjuden fr.o.m.
övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandling somgrundar sig på nationalitet förekommer särskilt vid beviljande av detillstånd som krävs för att vara verksam som barnmorska samt vid inre-gistrering eller medlemskap i yrkesorganisation eller motsvarandeorgan.
Det förefaller ändå önskvärt att vissa bestämmelser införs för att
underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten och friheten atttillhandahålla tjänster för barnmorskor.
Enligt fördraget får medlemsstaterna inte bevilja någon form av
stödåtgärder som skulle kunna snedvrida etableringsvillkoren.
I artikel 57.1 i fördraget föreskrivs att direktiv skall utfärdas för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-hetsbevis.
Det förefaller ändamålsenligt att samtidigt med det ömsesidiga erkän-
nandet av examensbevisen fastställa en samordning avutbildningsvillkoren för barnmorskor; en sådan samordning omfattas
av direktiv 80/155/EEG (
4).
I medlemsstaternas lagstiftning är innehav av examensbevis för barn-
morskor en förutsättning för rätten att påbörja och utöva verksamhetsom barnmorska.
Då ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis inte
nödvändigtvis innebär likvärdighet när det gäller den utbildning som
dessa examensbevis avser, bör rätten att använda yrkestiteln pågrundval av utbildningen endast vara tillåten på språket i barnmorskansursprungsland eller senaste hemvistland.
För att underlätta tillämpningen av detta direktiv för de nationella
myndigheterna får en medlemsstat föreskriva att den person som
uppfyller utbildningsvillkoren enligt detta direktiv samtidigt med de
formella utbildningsbevisen måste förete ett intyg från de behörigamyndigheterna i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet somvisar att dessa bevis är de som avses i direktivet.
När det gäller tillhandahållande av tjänster är det ganska klart att det
krav på inregistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer eller
motsvarande organ som är förknippat med utövandet av en stadigva-rande verksamhet iden medlemsstat som är värdland utgör ett hi nder1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 2
(1) EGT nr C 18, 12.2.1970, s. 1.
(2) EGT nr C 101, 4.8.1970, s. 26.
(3) EGT nr C 146, 11.12.1970, s. 17.
(4) EGT nr L 33, 11.2.1980, s. 8.
▼B
för den som vill tillfälligt tillhandahålla tjänsten i fråga i det landet;
detta krav bör därför upphävas. Under sådana förhållanden bör emel-lertid tillsyn garanteras över det yrkesansvar som faller inom dessa
yrkesorganisationers eller motsvarande organs verksamhetsområde;
därför bör det med tillämpning av artikel 62 i fördraget erbjudas enmöjlighet att ålägga personen i fråga att till den behöriga myndigheteni värdlandet inkomma med särskilda uppgifter som hänför sig till till-handahållandet av tjänster.
När det gäller kraven på god vandel och gott anseende bör skillnad
göras mellan de krav som ställs för att påbörja verksamhet inom yrketoch de krav som ställs för att få utöva yrket.
När det gäller verksamhet som anställd barnmorska fastslås inte några
särskilda bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15
oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen somhänför sig till god vandel eller gott anseende, yrkesansvar eller använd-ningen av yrkestitlar (
1); beroende på den enskilda medlemsstaten
tillämpas eller får dessa regler tillämpas på såväl anställda som
självständigt verksamma yrkesutövare; ett villkor för rätten att utöva
verksamhet som barnmorska är i alla medlemsstater innehav av utbild-nings-, examens- eller andra behörighetsbevis för barnmorskor; dennaverksamhet utövas såväl av anställda som självständigt verksammayrkesutövare eller av samma personer omväxlande som anställd ellersom självständigt verksam yrkesutövare under deras yrkeskarriär; för
att i möjligaste mån uppmuntra dessa yrkesutövares fria rörlighet
inom gemenskapen förefaller det vara nödvändigt att utvidga dettadirektiv till att även omfatta anställda barnmorskor.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
RÄCKVIDD
Artikel 1
1. Detta direktiv skall med beaktande av artikel 4 i direktiv 80/155/
EEG tillämpas på verksamhet som barnmorska så som den definierasav varje medlemsstat och som utövas under följande yrkestitlar:
I Tyskland
—►
M2”Hebamme” eller”Entbindungspfleger” ◄.
I Belgien— ”accoucheuse/vroedvrouw”.I Danmark
— ”jordemoder”.
I Frankrike— ”sage-femme”.I Irland
— ”midwife”.
I Italien— ”ostetrica”.I Luxemburg
— ”sage-femme”.
I Nederländerna— ”verloskundige”.I Storbritannien
— ”midwife”.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 3
(1) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.
▼M1
I Grekland
—►M2”Μαία”eller”Μαιευτικής ”◄.
I Spanien
— ”matrona” eller ”asistente obstétrico”.
I Portugal
— ”enfermeiro especialista em enfermagem de saúde materna e obsté-
rica”.
I Finland
— ”kätilö — barnmorska”.
I Sverige
— ”barnmorska”.I Österrike
— ”Hebamme”.
KAPITEL II
UTBILDNINGS, EXAMENS OCH ANDRA BEHÖRIGHETS-
BEVIS FÖR BARNMORSKOR
Artikel 2
1. Varje medlemsstat skall erkänna de utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis som tilldelas medborgare i medlemsstaterna av
övriga medlemsstater ►M4och som förtecknas ibi lagan ◄, som
överensstämmer med artikel 1.1, 1.3 och 1.4 i direktiv 80/155/ EEG,och som uppfyller ett av följande villkor:
— Utbildning till barnmorska på heltid under minst tre år, som
— antingen förutsätter innehav av ett utbildnings-, examens- eller
annat behörighetsbevis som innebär rätt att bli antagen tillstudier vid universitet eller högskolor eller, i annat fall, somstyrker motsvarande kunskapsnivå,
— eller åtföljs av yrkespraktik, för vilken det intyg som anges i
artikel 4 i detta direktiv utfärdas.
— Utbildning till barnmorska på heltid under minst två år eller 3 600
timmar som förutsätter innehav av ett utbildnings-, examens- eller
annat behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvar för allmän
hälso- och sjukvård, ►
M4som anges i bilagan till direktiv 77/
452/EEG ◄(1).
— Utbildning till barnmorska på heltid under minst 18 månader eller
3 000 timmar som förutsätter innehav av ett utbildnings-, examens-eller annat behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvar förallmän hälso- och sjukvård, ►
M4som anges i bilagan till direktiv
77/452/EEG ◄och som åtföljs av yrkespraktik, för vilken det
intyg som anges i artikel 4 i detta direktiv utfärdas.
2. Varje medlemsstat skall ge de utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis som den erkänner samma innebörd inom sitt territo-rium som dem som den själv utfärdar, när det gäller rätten att somsjälvständigt verksam yrkesutövare påbörja och utöva verksamhet som
barnmorska.
Artikel 4
Det bevis som avses i artikel 2 skall vara utfärdat av de behöriga
myndigheterna i barnmorskans ursprungsland eller senaste hemvistland.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 4
(1) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1.▼A1
▼A2
▼B
▼M4
▼B
▼B
Av beviset skall det framgå att personen ifråga efter att ha förvärvat
behörighet som barnmorska på ett tillfredsställande sätt har utfört enbarnmorskas alla arbetsuppgifter på sjukhus eller annan vårdinrättning
som erkänts för detta ändamål under en tid som fastställts enligt
följande:
— Två år idet fall som avses iandra understrecksatsen iförsta streck-
satsen iarti kel 2.1.
— Ett år idet fall som avses itredje strecksatsen iarti kel 2.1.
KAPITEL III
NUVARANDE OMSTÄNDIGHETER
Artikel 5
1. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis inte uppfyller alla de minimikravför utbildningen som fastställts i artikel 1 i direktiv 80/155/EEG, skallvarje medlemsstat som tillräckligt bevis godta de utbildning-, examens-och andra behörighetsbevis för barnmorskor som utfärdats av dessa
medlemsstater senast sex år efter dagen för anmälan av detta direktiv
tillsammans med ett intyg som visar att dessa medborgare faktiskt ochförfattningsenligt utövat verksamheten i fråga i minst tre år under enfemårsperiod före dagen för utfärdandet av intyget.
2. När det gäller medborgare i medlemsstaterna vars utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis uppfyller alla de minimikrav för
utbildningen som fastställts i artikel 1 i direktiv 80/155/EEG men sommed stöd av artikel 2 i nämnda direktiv behöver erkännas endast om deåtföljs av det intyg om yrkespraktik som avses i artikel 4, skall varjemedlemsstat som tillräckligt bevis godkänna de utbildnings-, examens-
och andra behörighetsbevis för barnmorskor som utfärdats av dessa
medlemsstater innan föreliggande direktiv trätt i kraft tillsammansmed ett intyg som visar att dessa medborgare faktiskt och författnings-enligt utövat verksamheten i fråga i minst två år under en femårsperiodföre dagen för utfärdandet av intyget.
3. Med beaktande av artikel 4 skall varje medlemsstat, när det gäller
medborgare i medlemsstater vars utbildnings-, examens- och andrabehörighetsbevis för barnmorskor inte överensstämmer med den
kompetens eller de benämningar som anges i ►
M4bilagan◄, som
tillräckligt bevis godta utbildnings-, examens- och andra behörighets-bevis som utfärdas av dessa medlemsstater tillsammans med ett intygutfärdat av de behöriga myndigheterna eller organen. Av intyget skalldet framgå att utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis förbarnmorskor utfärdats efter avslutad utbildning i enlighet med de
bestämmelser i direktiv 80/155/EEG som avses i artikel 2 i förelig-
gande direktiv och av den medlemsstat som utfärdat dem betraktassom den kompetens eller de benämningar som anges i►
M4bilagan◄i föreliggande direktiv.
Artikel 5a
1. När det gäller medlemsstater vars utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis för barnmorskor intygar utbildning som full-gjorts inom f.d. Tyska Demokratiska Republikens territorium och sominte uppfyller de minimikrav för utbildningen som fastställts i artikel 1
i direktiv 80/155/EEG, skall medlemsstaterna förutom Tyskland
erkänna dessa utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis somtillräckligt bevis, om
— de intygar utbildning som påbörjats före det tyska enandet,
— de berättigar innehavarna att utöva verksamhet som barnmorska
inom Tysklands hela territorium på samma villkor som enligt debevis som utfärdats av de behöriga tyska myndigheterna och somavses i►
M4bilagan◄, och
— de åtföljs av ett intyg utfärdat av de behöriga tyska myndigheterna
som visar att dessa medborgare faktiskt och författningsenligt har1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 5
▼M2
▼M3
▼M3
utövat verksamheten ifråga iTyskland imi nst tre år under en
femårsperiod före tidpunkten för utfärdandet av intyget.
2. När det gäller medborgare vars utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis för barnmorskor intygar utbildning som fullgjortsinom f.d. Tyska Demokratiska Republikens territorium som uppfyller
de minimikrav för utbildningen som fastställts i artikel 1 i direktiv 80/
155/EEG men som i enlighet med artikel 2 endast skall erkännas, omden kompletterats med den yrkespraktik som avses i artikel 4, skallmedlemsstaterna förutom Tyskland erkänna dessa utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis som tillräckligt bevis, om
— de intygar utbildning som påbörjats före det tyska enandet, och
— de åtföljs av ett intyg som visar att dessa medborgare faktiskt och
författningsenligt har utövat verksamheten i fråga i Tyskland iminst två år under en femårsperiod före tidpunkten för utfärdandet
av intyget.
KAPITEL IV
ANVÄNDNING AV AKADEMISK TITEL
Artikel 6
1. Med beaktande av artikel 15 skall värdlandet se till att medbor-
gare imedlemsstaterna som uppfyller vi llkoren iarti kel 2 och 5 får
rätt att använda den erkända akademiska titeln, om den inte är identiskmed yrkestiteln, eller eventuellt förkortningen av denna i ursprung-slandet eller det senaste hemvistlandet på språket eller språken i detlandet. Värdlandet får kräva att denna titel åtföljs av namnet på och
platsen för den institution eller examensnämnd som utfärdat den.
2. Om den akademiska titel som används i ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet kan förväxlas med en titel som i värdlandet
kräver kompletterande utbildning, som personen i fråga inte har
genomgått, får värdlandet kräva att denne använder den först nämndatiteln i en lämplig form som värdlandet anger.
KAPITEL V
BESTÄMMELSER FÖR ATT UNDERLÄTTA DET FAKTISKAUTÖVANDET AV ETABLERINGSRÄTTEN OCH FRIHETENATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER NÄR DET GÄLLER
VERKSAMHET SOM BARNMORSKA
A.Särbestämmelser om etableringsrätten
Artikel 7
1. Ett värdland som kräver bevis om god vandel eller bevis om gott
anseende av de egna medborgare som vill påbörja sådan verksamhetsom avses iarti kel 1 skall när det gäller medborgare från andra
medlemsstater som tillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av en
behörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet,som visar att det landets krav på god vandel eller gott anseende föratt påbörja verksamheten ifråga är uppfyllda.
2. Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte
krävs bevis om god vandel eller bevis om gott anseende för att påbörjaverksamheten ifråga, får värdlandet kräva att personen ifråga företerutdrag ur kriminalregistret eller eventuellt motsvarande handling
utfärdad av en behörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste
hemvistlandet.
3. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverkarätten att påbörja verksamheten i fråga inom dess territorium, får detlandet underrätta ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet omdetta.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 6
▼B
▼B
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rättenatt iden medlemsstaten påbörja verksamheten ifråga. Myndi gheterna i
det landet skall avgöra vilka slags utredningar som skall göras och i
vilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuellaåtgärder som de vidtar med avseende på de intyg eller handlingar somde har utfärdat.
4. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 8
1. Om det ivärdlandet fi nns bestämmelser ilagar och andra författ-
ningar om krav på god vandel eller gott anseende samt bestämmelserom disciplinpåföljd i händelse av allvarligt fel i yrkesutövningen ellerfällande dom på grund av lagöverträdelser isamband med den yrke-sutövning som avses i artikel 1, skall ursprungslandet eller det senaste
hemvistlandet till värdlandet överlämna alla upplysningar som behövs
om de åtgärder eller disciplinpåföljder av yrkesmässig eller administ-rativ karaktär som vidtagits mot personen i fråga, eller om destraffrättsliga påföljder på grund av lagöverträdelser som denne dömtstill under yrkesutövningen i ursprungslandet eller det senaste hemvist-
landet.
2. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverka
rätten att inom dess territorium utöva verksamheten i fråga, får det
landet underrätta ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet omdetta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rättenatt iden medlemsstaten utöva verksamheten ifråga. Myndi gheterna idet landet skall avgöra vilka slags utredningar som skall göras och ivilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuellaåtgärder som de vidtar med avseende på de upplysningar som överläm-
nats ienli ghet med punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 9
Om värdlandet kräver intyg om den fysiska eller psykiska hälsan av de
egna medborgare som vill påbörja eller utöva sådan verksamhet som
avses i artikel 1, skall det landet som tillräckligt bevis godta den hand-
ling som krävs i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet.
Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte ställs
några krav av detta slag för att påbörja eller utöva verksamheten i
fråga, skall värdlandet godta intyg som utfärdats av en behörig
myndighet i det andra landet och som motsvarar de intyg som utfärdasivärdlandet.
Artikel 10
Handlingar som utfärdats i enlighet med artikel 7, 8 och 9 får när de
företes inte vara äldre än tre månader räknat från dagen för utfärdandet.
Artikel 11
1. Det förfarande som genomförs enligt artikel 7, 8 och 9 för att
personen i fråga skall beviljas tillstånd att utöva sådan verksamhetsom avses i artikel 1 avslutas snarast möjligt och senast tre månaderefter det att samtliga handlingar som rör denna person inlämnats med
beaktande av de förseningar som kan uppstå på grund av eventuella
överklaganden efter det att detta förfarande genomförts.
2. 1 de fall som avses iarti kel 7.3 och 8.2 skall en begäran om
utredning medföra att den tidsfrist som fastställts i punkt 1 förlängs.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 7
▼B
Den medlemsstat som rådfrågats skall avge svar inom tre månader.
Efter att ha mottagit svaret eller efter tidsfristens utgång skall
värdlandet fortsätta det förfarande som avses ipunkt 1.
Artikel 12
Om värdlandet kräver att de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva den verksamhet som avses iarti kel 1 avlägger ed eller avger en
högtidlig försäkran och om formen för en sådan ed eller försäkran inte
kan användas av medborgare iandra medlemsstater, skall värdlandet setill att en lämplig och likvärdig form av ed eller försäkran erbjudspersonen ifråga.
B.Särbestämmelser om tillhandahållande av tjänster
Artikel 13
1. Om en medlemsstat av de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva verksamhet enligt artikel 1 kräver antingen ett tillstånd ellermedlemskap eller inregistrering i yrkesorganisation eller motsvarandeorgan, skall det landet undanta medlemsstaternas medborgare från detta
krav när det gäller att tillhandahålla tjänster.
Personen i fråga skall tillhandahålla tjänster med samma rättigheter och
skyldigheter som medborgarna i värdlandet; han skall särskilt varaunderkastad de administrativa reglerna för yrkesutövningen som tillä-mpas ivärdlandet.
Om ett värdland beslutar om en åtgärd enligt andra stycket eller blir
uppmärksam på sakförhållanden som strider mot dessa bestämmelser,skall det landet genast underrätta den medlemsstat där personen ifråga har etablerat sig.
2. Värdlandet får kräva att personen ifråga lämnar ett förhandsmed-
delande till de behöriga myndigheterna att han tillhandahåller tjänster, iden mån dessa innebär tillfällig vistelse inom den statens territorium.
I brådskande fall får detta meddelande lämnas så snart som möjligt
efter det att tjänsterna har börjat tillhandahållas.
3. Enligt punkt 1 och 2 får ett värdland kräva att personen i fråga
företer en eller flera handlingar med följande upplysningar:
— Det meddelande som avses ipunkt 2.
— Ett intyg som visar att personen i fråga författningsenligt utövar
verksamheten ifråga iden medlemsstat där han har etablerat si g.
— Ett intyg att personen i fråga innehar ettdera av de utbildnings- eller
examensbevis eller andra kompetensbevis som krävs för att tillhan-
dahålla tjänsterna ifråga och som avses idetta di rekti v.
4. Den handling eller de handlingar som nämns i punkt 3 får när de
företes inte vara äldre än tolv månader räknat från dagen förutfärdandet.
5. Om en medlemsstat, tillfälligt eller varaktigt, helt eller delvis,
berövar en av de egna medborgarna eller en medborgare från en annanmedlemsstat som etablerat sig inom dess territorium rätten att utövaden verksamhet som avses i artikel 1, skall det landet där så är lämpligtse till att det intyg som avses i punkt 3 andra strecksatsen tillfälligt
eller varaktigt återkallas.
Artikel 14
Om inregistrering i socialförsäkringen krävs i ett värdland för att med
ett försäkringsorgan göra avräkning för tjänster som tillhandahållspersoner som är försäkrade inom ramen för ett socialförsäkringssystem,
skall det landet undanta de yrkesutövare imedlemsstaterna som
etablerat sig i en annan medlemsstat från detta krav, om tillhandahål-landet av tjänster medför resor för personen ifråga.
Denne skall emellertid på förhand eller, i brådskande fall, efteråt lämna
upplysningar till detta organ om de tjänster som tillhandahålls.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 8
▼B
C.Bestämmelser som är gemensamma för etableringsrätten och
friheten att tillhandahålla tjänster
Artikel 15
Om användningen av yrkestiteln för sådan verksamhet som avses i
artikel 1 är reglerad i ett värdland, skall medborgare från andramedlemsstater som uppfyller villkoren i artikel 2 och 5 använda den
ti tel ivärdlandet som idet landet motsvarar dessa vi llkor, också i
titelns förkortade form.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det
möjligt för personerna i fråga att erhålla upplysningar om hälso- och
socialförsäkringslagstiftningen och, där så är tilämpigt, om de yrkese-tiska reglerna för barnmorskor i värdlandet.
För detta ändamål får medlemsstaterna upprätta informationskontor där
dessa personer kan få de upplysningar som behövs. Vid etablering får
värdländerna kräva att personerna ifråga kontaktar dessa kontor.
2. Medlemsstaterna får upprätta de kontor som avses ipunkt 1 vi d
de behöriga myndigheterna och organen, som de måste utse inom den
tidsfrist som fastställts i artikel 20,1.
3. Medlemsstaterna skall se till att, där så är lämpligt, personerna i
fråga i deras eget och deras patienters intresse förvärvar de språkkun-skaper som krävs för att utöva yrket ivärdlandet.
KAPITEL VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 17
Om det föreligger välgrundat tvivel får värdlandet kräva att de behöriga
myndigheterna i en annan medlemsstat styrker äktheten av de utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdats i den
andra medlemsstaten och som avses ikapi tel II och III samt styrkeratt personen i fråga har uppfyllt utbildningsvillkoren i direktiv 80/155/EEG.
Artikel 18
Inom den tidsfrist som fastställts i artikel 20.1 skall medlemsstaterna
utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda eller taemot utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis samt de hand-lingar och upplysningar som avses i detta direktiv och skall övriga
medlemsstater och kommissionen genast underrättas om detta.
Artikel 19
Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna
som i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68 i egenskap av
anställda utövar eller kommer att utöva sådan verksamhet som avses i
artikel 1.
Artikel 19a
Medlemsstaterna skall till kommissionen anmäla de lagar och andra
författningar som de antar avseende utfärdande av utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis på det område som omfattas av
detta direktiv. Kommissionen skall offentliggöra ett lämpligt medde-lande iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning , med uppgift om
de benämningar som har antagits av medlemsstaterna för dessa utbild-nings-, examens- och andra behörighetsbevis och, i förekommande fall,motsvarande yrkestitel.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 9
▼M4
▼M4
Artikel 19b
Varje medlemsstat skall för de av medlemsstaternas medborgare, vars
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis på det område som
omfattas av detta direktiv inte motsvarar de benämningar som
förtecknas för den medlemsstaten i detta direktiv, erkänna som tillräck-ligt bevis sådana utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevissom utfärdats av medlemsstaterna och som åtföljs av ett intyg utfärdatav deras behöriga myndigheter eller organ. Detta intyg skall ange att deberörda utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevisen har
utfärdats efter det att en utbildning som motsvarar bestämmelserna i
detta direktiv har slutförts och att den medlemsstat som har utfärdatdem behandlar dem som likvärdiga med de bevis vars benämningarförtecknas i detta direktiv.
Artikel 19c
Medlemsstaterna skall granska sådana utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis på det område som omfattas av detta direktiv som densökande har erhållit utanför Europeiska unionen, när dessa utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis har erkänts i en medlemsstat,
samt sådan utbildning och/eller yrkeserfarenhet som den sökande harskaffat ien medlemsstat. Medlemsstatens beslut skall meddelas i nomtre månader räknat från den dag då den sökande inkom med en full-ständig ansökan.
Artikel 19d
Medlemsstaternas beslut ifråga om ansökni ngar om erkännande av
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis på det område somomfattas av detta direktiv skall vara utförligt motiverade i de fall som
en ansökan avslås.
En sökande skall ha rätt att överklaga till domstol i enlighet med den
nationella lagstiftningen. En sökande skall även kunna överklaga ominget beslut meddelas inom den föreskrivna tiden.
Artikel 20
1. Medlemsstaterna skall genomföra de åtgärder som är nödvändiga
för att följa detta direktiv inom tre år efter dagen för anmälan ochgenast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 21
Om det vid tillämpningen av detta direktiv skulle uppstå allvarligare
svårigheter för en medlemsstat inom vissa områden, skall kommis-sionen i samverkan med det landet undersöka dessa svårigheter ochbegära yttrande från den kommitte bestående av högre tjänstemäninom hälsoväsendet som upprättats enligt beslut 75/365/EEG (
1) idess
lydelse enligt beslut 80/157/EEG (2).
I mån av behov skall kommissionen föreslå rådet lämpliga åtgärder.
Artikel 22
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 10
(1) EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 19.
(2) EGT nr L 33, 11.2.1980, s. 15▼B
BILAGA
Förteckning över benämningar på utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis för barnmorskor
Land Benämning på examensbeviset Organ som utfärdar examensbevisetBehörighets-
bevis som
medföljer
examensbe-
viset
Belgique/
België/Belgien— Diploma van vroedvrouw/
— Diplôme d'accoucheuse1. De erkende opleidingsinstituten/les établissements
d'enseignement
2. De bevoegde Examencommissie van de Vlaamse
Gemeenschap/le Jury compétent d'enseignement de
la Communauté française
Danmark Bevis for bestået jordemodereksamen Danmarks jordemoderskole
Deutschland Zeugnis über die staatliche Prüfung für Hebammen und
EntbindungspflegerStaatlicher Prüfungsausschuss
Ελλάς 1.Πτυχίο Τµήµατος Μαιευτικής Τεχνολογικών
Εκπαιδευτικών Ιδυµάτων (Τ.Ε.Ι.)
2.Πτυχίο του Τµήµατος Μαιών της Ανωτέρας
Σχολής Στελεχών Υγείας και Κοινων. Πρόνοιας
(ΚΑΤΕΕ)
3.Πτυχίο Μαίας Ανωτέρας Σχολής Μαιών1.Τεχνολογικά Εκπαιδευτικά Ιδρύµατα (Τ.Ε.Ι.)
2.ΚΑΤΕΕ Υπουργείου Εθνικής Παιδείας και
Θρησκευµάτων
3.Υπουργείο Υγείας και Πρόνοιας
España Título de matrona / asistente obstétrico (matrona) /
enfermería obstétrica-ginecológicaMinisterio de Educación y Cultura
France Diplôme de sage-femme L'Etat
Ireland Certificate in Midwifery An Board AltranaisItalia Diploma d'ostetrica Scuole riconosciute dallo StatoLuxembourg Diplôme de sage-femme Ministère de l'Education nationale, de la Formation
professionnelle et des Sports
Nederland Diploma van verloskundige Door het Ministerie van Volksgezondheid, Welzijn en
Sport erkende opleidingsinstellingen▼M41980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 11
Land Benämning på examensbeviset Organ som utfärdar examensbevisetBehörighets-
bevis som
medföljer
examensbe-
viset
Österreich Hebammen-Diplom Hebammenakademie / Bundeshebammenlehranstalt
Portugal 1. Diploma de enfermeiro especialista em enfermagem
de saúde materna e obstétrica
2. Diploma/carta de curso de estudos superiores espe-
cializados em enfermagem de saúde materna e
obstétrica
3. Diploma (do curso de pós-licenciatura) de especiali-
zação em enfermagem de saúde materna e obstétrica1. Ecolas de Enfermagem
2. Escolas Superiores de Enfermagem
3. Escolas Superiores de Enfermagem; Escolas Supe-
riores de Saúde
Suomi/Finland 1. Kätilön tutkinto / barnmorskeexamen
2. Sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinto,
kätilö (AMK) / yrkeshögskoleexamen inom
hälsovård och det sociala området, barnmorska (YH)1. Terveydenhuolto-oppilaitokset / hälsovårdsläroan-
stalter
2. Ammattikorkeakoulut / yrkeshögskolor
Sverige Barnmorskeexamen Universitet eller högskola
United
KingdomStatement of registration as a Midwife on part 10 of the
register kept by the United Kingdom Central Council
for Nursing, Midwifery and Health visitingVarious▼M41980L0154 — SV — 31.07.2001 — 006.001 — 12