1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 443/92
av den 25 februari 1992
om finansiellt och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete med utvecklingsländerna i Asien
och Latinamerika
(EGT L 52, 27.2.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EG) nr 807/2003 av den 14 april 2003 L 122 36 16.5.2003
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 443/92
av den 25 februari 1992
om finansiellt och tekniskt bistånd till och ekonomiskt samarbete
med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika
EKONOMISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2), och
med beaktande av följande:
Gemenskapen har sedan 1976 bedrivit finansiellt och tekniskt samar-
bete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika (ALA) och
har senare kompletterat detta med ekonomiskt samarbete. Dessa samar-
betsformer är ett led i en övergripande politik för samarbete med allautvecklingsländer, vilket bland annat innebär att dessa länders handelutvidgas genom att den integreras i det multilaterala handelssystemet,att lämpliga åtgärder vidtas inom berörda internationella organisationeroch att särskilda åtgärder vidtas, till exempel införandet av gemenska-
pens allmänna preferenssystem.
Den pågående politiska utvecklingen i Europa och gemenskapens
ökande inflytande i världens utvecklingsländer motiverar, medvederbörlig hänsyn till den kompletterande karaktären hos gemenska-
pens åtgärder, att såväl ett för bägge parter fördelaktigt ekonomiskt
samarbete med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika som ge-menskapens utvecklingshjälp till dessa fortsätter, att samarbetetutvidgas till andra länder eller sektorer i de två regionerna, att ökadfinansiering ställs till förfogande för denna politik och att ansträng-
ningar görs för att den bättre skall svara mot de nationella och lokala
behoven inom varje region.
Europeiska rådet har vid ett flertal tillfällen bekräftat gemenskapens
politiska vilja att stärka samarbetet med sådana regioner i världen där
utvecklingen fortfarande ligger på en otillfredsställande nivå och att
göra detta genom ökade, samordnade och mångfasetterade insatserfrån gemenskapens och dess medlemsstaters sida.
Europeiska rådet uppmanade vid sitt möte i Luxemburg den 28 och 29
juni1991 gemenskapen och dess medlemsstater att genom gemenska-
pens samarbetspolitik och genom att ta med bestämmelser ommänskliga rättigheter i ekonomiska avtal och samarbetsavtal med tredjeland, aktivt främja mänskliga rättigheter och varje individs eller gruppsrätt att utan diskriminering delta i samhällslivet och därvid särskiltbeakta kvinnans roll.
Europaparlamentet har ingående studerat frågan vid ett flertal tillfällen
och manat till ett ökat samarbete och en översyn av nuvarande lagstift-ning, för att säkerställa att hjälpen blir effektivare och tydligare.
Den 4 februari 1991 antog rådet slutgiltiga slutsatser om riktlinjer för
samarbetet med utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika, somframför allt behandlar de prioriteringar som skall göras och de sektorersom skall omfattas samt det önskvärda iatt öka de medel som anslåsför dessa och att göra det möjligt att utarbeta ett vägledande program
på medellång sikt för dessa medel.
Både Europaparlamentet och rådet har utöver de traditionella verksam-
hetsområdena fastställt en rad nya prioriteringar, särskilt vad gällermiljöområdet, utvecklingens mänskliga dimension och behovet av ett1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 119, 4.5.1991, s. 6 och
EGT nr C 284, 31.10.1991, s. 4.
(2) EGT nr C 267, 14.10.1991, s. 35.
▼B
ekonomiskt samarbete som gagnar både gemenskapen och dess samar-
betsländer.
Bestämmelser bör fastställas för finansiering av det stöd som avses i
denna förordning och av övrigt stöd till utvecklingsländerna i Asienoch Latinamerika.
Ett belopp på 2 750 miljoner ecu bedöms som nödvändigt för genom-
förandet av det stöd som omfattas av denna förordning och av övrigtstöd till utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika under en inle-dande femårsperiod (1991—1995).
Med dagens ekonomiska perspektiv bedöms ett belopp på 1 069,8
miljoner ecu som nödvändigt för perioden 1991—1992.
De belopp som skall anslås för finansieringen av stöd under perioden
1993—1995 bör hållas inom gemenskapens befintliga ekonomiskaramar, och utvecklingsländerna i Asien och Latinamerika bör gessamma prioritet i budgeten för 1993—1995 som de gavs under peri-oden 1991—1992.
Storleken på gemenskapens stöd efter 1995 bör bestämmas ienli ghet
med gällande förfaranden.
Regler bör fastställas för förvaltningen av det finansiella och tekniska
biståndet till, och det ekonomiska samarbetet med, utvecklingsländernai Asien och Latinamerika.
Det är nödvändigt att upphäva rådets förordning (EEG) nr 442/81 av
den 17 februari 1981 om finansiellt och tekniskt bistånd till icke-asso-cierade utvecklingsländer (
1).
Fördraget ger inga andra befogenheter för antagandet av denna förord-
ning än de som ges i artikel 235.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Gemenskapen skall vidareutveckla och bredda gemenskapssamarbetet
med de utvecklingsländer i Asien och Latinamerika, nedan kallade
”ALA-utvecklingsländerna”, som inte undertecknat Lomékonventionenoch som inte drar fördel av gemenskapens samarbetspolitik gentemottredje land iMedelhavsområdet. Detta samarbete, som skall vara ettkomplement till medlemsstaternas bistånd, skall omfatta finansiellt och
tekniskt utvecklingsbistånd och ekonomiskt samarbete. I förbindelse
med detta skall gemenskapen lägga största vikt vid främjande av demänskliga rättigheterna, stöd till demokratiseringsprocessen och engod förvaltning, miljöskydd, liberalisering av handeln och stärkandeav den kulturella dimensionen, genom att fördjupa den dialog som igemensamt intresse förs om politiska, ekonomiska och sociala frågor.
Artikel 2
Gemenskapens utvecklings- och samarbetspolitik skall ta sikte på
mänsklig utveckling.
Gemenskapen är medveten om att respekt för och iakttagande av
mänskliga rättigheter, grundläggande friheter och demokratiska prin-
ciper är nödvändiga förutsättningar för verklig och varaktig ekonomisk
och social utveckling och skall därför öka stödet till de länder sommest engagerat sig för dessa principer, särskilt stödet till konkreta initi-ativ för att tillämpa principerna.
Vid allvarliga och fortgående kränkningar av mänskliga rättigheter och
demokratiska principer kan gemenskapen ändra eller avbryta samar-betet med de berörda staterna genom att begränsa samarbetet tillverksamheter som är till direkt nytta för de behövande delarna avbefolkningen.1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 3
(1) EGT nr L 48, 21.2.1981, s. 8.
▼B
Artikel 3
Alla ALA-utvecklingsländer skall kunna komma i fråga för finansiellt
och tekniskt bistånd och ekonomiskt samarbete. Förutom stater ochregioner kan även decentraliserade myndigheter, regionala organisa-
tioner, offentliga inrättningar, lokala eller traditionella samhällen samt
privata institutioner och aktörer, däribland kooperativ och icke-statligaorganisationer, beviljas stöd och bli samarbetspartner. Behoven ochprioriteringarna i varje land och region skall beaktas när det stöd somomfattas av denna förordning beviljas.
Finansiellt och tekniskt bistånd
Artikel 4
Det finansiella och tekniska biståndet skall främst ta sikte på de fatti-
gaste befolkningslagren och de fattigaste länderna i de två regionerna,genom att program och projekt genomförs inom sådana områden därgemenskapsstöd kan komma att spela en betydande roll. Framför alltskall åtgärder genomföras på sådana områden där inhemska ekono-miska och mänskliga resurser är svåra att uppbringa men som är av
strategisk betydelse för de berörda ländernas utveckling eller för det
internationella samfundet som helhet.
Artikel 5
Det finansiella och tekniska biståndet skall i första hand utveckla lands-
bygden och förbättra livsmedelssäkerheten. I detta avseende kan
livsmedelsbistånd integreras i andra utvecklingsinstrument och på såsätt bidra till att denna stödforms roll och mål förverkligas. Gemens-kapsstödet till landsbygden skall i syfte att stimulera sysselsättningenäven omfatta åtgärder till förmån för mindre städer som betjänar lands-bygden. En förbättring av den ekonomiska, rättsliga och sociala miljön
för den privata sektorn, däribland små och medelstora företag, måste
också tas ibeaktande.
Miljöskydd och skydd av naturtillgångar samt en hållbar utveckling
skall prioriteras på lång sikt. Ett vägt medeltal av 10 % av denödvändiga ekonomiska stödmedlen för perioden 1991—1995 skallavsättas till projekt som tar särskilt sikte på att skydda miljön, isynnerhet regnskogarna.
Dessutom skall i alla verksamheter hänsyn tas till miljöskydd och
skydd av naturtillgångar.
Särskild vikt skall läggas vid åtgärder för narkotikabekämpning.
Gemenskapssamarbetet med ALA-utvecklingsländerna i syfte att stödja
kampen mot narkotika skall intensifieras på grundval av en dialog i ettstörre perspektiv vad gäller den ekonomiska utvecklingen i tillverk-ningsländerna och dessas samarbete med Europeiska gemenskapen.Detta samarbete skall innefatta åtgärder som inbegriper både huma-nitärt stöd och utvecklingsstöd.
Den mänskliga dimensionen i utvecklingen skall med anledning av
denna samarbetsforms målsättningar vara närvarande inom alla verk-
samhetsområden.
Den kulturella dimensionen i utvecklingen skall alltid vara ett mål i
alla verksamheter och program som gemenskapen deltar i.
Följaktligen bör stöd beviljas bland annat för särskilda projekt för
utveckling av demokrati, god förvaltning och mänskliga rättigheter.
Dessutom bör det sörjas för att de förändringar som dessa projekt och
program leder till inte får negativa verkningar på kvinnans ställningoch roll, utan tvärtom att särskilda åtgärder eller hela projektgenomförs för att öka kvinnornas aktiva deltagande på lika villkor iproduktionen och dess resultat samt i sociala aktiviteter och beslutsfat-
tande.
Särskild vikt skall läggas även vid skydd av barnen.1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 4
▼B
Etniska minoriteter bör ägnas särskild uppmärksamhet genom att
åtgärder vidtas som syftar till att förbättra deras levnadsvillkor, samti-digt som deras kulturella identitet respekteras.
Demografiska frågor, särskilt de som rör befolkningstillväxten, skall
ägnas särskild uppmärksamhet.
I samband med gemenskapsstöd till utvecklingsprojekt och utvecklings-
program skall hänsyn tas till makroekonomiska och sektoriella
problem, och sådana verksamheter bör gynnas som har effekt på eko-nomins strukturella sammansättning, utvecklingen av den sektoriellapolitiken och utvecklingen av institutionerna. För att öka verkan ochuppnå bättre samverkan bör dialog och samarbete sökas med berörda
internationella institutioner och bilaterala finansiärer.
Stödet till utvecklingsländernas nationella institutioner för att stärka
deras kapacitet att föra en utvecklingspolitik och att förvalta utveck-
lingsprojekt, utgör ett verksamhetsområde som kan komma att inta enstrategisk roll i utvecklingsprocessen. En fortsatt ändamålsenlig dialogmellan utvecklingsländerna och gemenskapen utgör ett viktigt inslag idetta sammanhang.
Regionalt samarbete utvecklingsländerna emellan skall betraktas som
ett prioriterat område för det finansiella och tekniska biståndet, särskilt
inom följande områden:
— Samarbete på miljöområdet.
— Utveckling av handeln inom regionerna.
— Stärkande av regionala institutioner.— Stöd till regional integration och utformande av en gemensam
politik och gemensamma verksamheter mellan utvecklingsländerna.
— Regionala kommunikationer, särskilt vad beträffar standarder, nät
och tjänster, inbegripet telekommunikation.
— Forskning.
— Utbildning.— Utveckling av landsbygden och livsmedelssäkerhet.
— Samarbete på energiområdet.
En del av stödet får användas till rehabilitering och återuppbyggnad
efter katastrofer av alla typer och till katastrofförebyggande åtgärder.
Artikel 6
Det finansiella och tekniska biståndet till de relativt mer utvecklade
ALA-utvecklingsländerna skall utvidgas, särskilt vad gäller följandespecifika områden och fall:
— Demokratisering och mänskliga rättigheter.
— Katastrofförebyggande åtgärder och återuppbyggnadsarbete efter
katastrofer.
— Narkotikabekämpning.— Miljö och naturtillgångar.
— Stärkande av institutioner, särskilt offentliga myndigheter.
— Pilotprojekt för att hjälpa de sämst ställda befolkningsgrupperna,
särskilt i storstadsregionerna.
— Regionalt samarbete och integration med särskild vikt lagd vid
sådana regionala samarbets- och integrationsprojekt som skaparmöjligheter till samarbete mellan fattiga länder och relativt utveck-lade länder.
Ekonomiskt samarbete
Artikel 7
Det ekonomiska samarbetet, som tjänar gemenskapens och dess samar-
betsländers gemensamma intressen, skall bidra till utvecklingen i ALA-utvecklingsländerna genom att dessa ges hjälp med att bygga upp sininstitutionella kapacitet i syfte att skapa förmånligare villkor för inve-steringar och utveckling och att dra största möjliga fördel av de1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 5
▼B
möjligheter som den växande världshandeln erbjuder, varav den euro-
peiska enhetliga marknaden är en del, samt genom att öka närvaronav näringsidkare, teknologi och kunnande från alla medlemsstater,
särskilt inom den privata sektorn och i små och medelstora företag.
Det ekonomiska samarbetet skall framför allt syfte till att skapa ett
klimat av tillit genom att stödja de länder som genom sin makroekon-
omiska politik och strukturpolitik är öppna för handel och investeringaroch främjar överföring av teknologi, särskilt genom att skydda immate-riella rättigheter.
Artikel 8
Det ekonomiska samarbetet skall omfatta följande tre områden:
1. Förbättring av den vetenskapliga och teknologiska potentialen och
de ekonomiska, sociala och kulturella villkoren i allmänhet genom
utbildningsprogram och överföring av kunnande. Det vetenskapliga
och teknologiska samarbetet, bland annat inom högteknologipro-grammen, kan dra nytta även av genomförandet av det flerårigaramprogrammet för forskning och av bestämmelserna i artikel 130N i fördraget. Det ekonomiska samarbetet skall riktas huvudsakligenmot personer med ledande funktioner, beslutsfattare i ekonomiska
frågor och utbildare och skall omfatta alla ekonomiska, tekniska
och vetenskapliga områden, särskilt energi, industri- och stadseko-logi och tjänsteteknik. Det bör främja kontakterna mellan institutoch forskningscentrum på båda sidor och beakta deras kapacitet försnabbt inhämtande av kunnande och modern teknologi för vidare
spridning i mottagarlandet.
2. Förbättring av den institutionella strukturen, som måste åtföljas av
en fördjupad dialog med samarbetspartnerna, för att göra det ekono-miska, lagstiftande, administrativa och sociala klimatet merutvecklingsvänligt.
3. Stöd till företag, t.ex. genom handelsfrämjande åtgärder, utbildnings-
program och program för tekniskt bistånd, genom upprättande av
kontakter mellan företag och genom åtgärder för att underlättasamarbetet dem emellan.
Det regionala samarbetet skall ses som en viktig del av det ekonomiska
samarbetet, särskilt vad gäller följande:
— Industriekologiskt samarbete.
— Handel inom regionerna.
— Regionala institutioner för ekonomisk integration.— Regionalpolitik.
— Kommunikation, inbegripet telekommunikation.
— Forskning och utbildning.
— Samarbete på energiområdet.
— Industriellt samarbete.
Genomförandebestämmelser
Artikel 9
Det finansiella och tekniska biståndet och utgifterna för det ekono-
miska samarbetet skall främst bestå av bidrag som finansieras medmedel från Europeiska gemenskapernas allmänna budget.
Där så är möjligt skall ett vägledande femårsprogram fastställas för
varje mål, land eller, iförekommande fall, regi on.
Medfinansiering tillsammans med medlemsstaterna eller andra
biståndsgivare skall eftersträvas genom ökad samordning. Stödetsgemenskapskaraktär skall bibehållas.
Artikel 10
1. Gemenskapens finansiering av det stöd som avses i artikel 9 skall
inledningsvis omfatta en femårsperiod (1991—1995).1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 6
▼B
2. För att stödet skall kunna genomföras bedöms en gemenskapsfi-
nansiering motsvarande ett belopp på 2 750 miljoner ecu varanödvändigt, varav 10 % skall anslås till miljön, särskilt skyddet av
regnskogarna. Ett belopp på 1 069,8 miljoner ecu skall avsättas för
perioden 1991—1992 inom ramen för det ekonomiska perspektivet för1988—1992.
Beloppet för perioden 1993—1995 skall ingå i de ekonomiska ramar
som då gäller för gemenskapen.
3. Den budgetansvariga myndigheten skall fastställa anslagen för
varje budgetår, med hänsyn till de principer för sund ekonomiskförvaltning som avses i artikel 2 i budgetförordningen för Europeiskagemenskapernas allmänna budget.
4. Stödbeloppet för återstoden av den period som omfattas av denna
förordning skall fastställas i enlighet med de förfaranden som då gäller.
Artikel 11
Det finansiella och tekniska biståndet får användas till att täcka alla
kostnader såväl iutländsk som ilokal valuta som hänför si g ti ll genom-förandet av projekt och program, däribland, när så krävs, integreradeprogram och sektoriella projekt.
Det får framför allt täcka underhålls- och driftskostnader för verksam-
heter inom det ekonomiska samarbetet samt utbildnings- och
forskningsprogram och utvecklingsprojekt eller -program. Med
undantag för utbildnings- och forskningsprogram får sådana kostnaderdock täckas endast i inledningsskedet och med undan för undan mins-kande belopp.
Deltagande från samarbetspartnernas sida (länder, lokala samhällen,
företag, individuella stödmottagare), särskilt ekonomiskt, skall
eftersträvas systematiskt inom ramen för deras förmåga och medhänsyn till varje verksamhets karaktär.
Skatter, tullar och avgifter samt markköp skall undantas från gemens-
kapsfinansiering.
Kostnader för undersökningar och anlitande av experter under kort eller
lång tid, i syfte att hjälpa biståndsmottagarna och kommissionen att
fastlägga en övergripande politik, formulera och förbereda åtgärdersamt kontrollera och utvärdera dessa, skall normalt täckas av gemens-kapsmedel, antingen som ett led i finansieringen av enskilda åtgärdereller separat.
Artikel 12
1. En del av det finansiella och tekniska biståndet och det ekono-
miska samarbetet skall särskilt riktas mot sådana åtgärder som syftar
till att komma till rätta med exceptionella omständigheter, särskiltåteruppbyggnadsprojekt efter katastrofer, eller projekt som är inriktadepå oförutsedda behov, särskilt i länder där människorättssituationeneller andra politiska förhållanden tidigare stod i vägen för gemens-
kapsstöd. För detta ändamål skall maximalt 15 % avsättas när den
budgetansvariga myndigheten beslutar om de årliga anslagen.
2. Medel motsvarande dessa 15 % som inte har anslagits till något
skall frigöras den 31 juli samma år för att anslås på annat sätt.
Artikel 13
Alla fysiska och juridiska personer i medlemsstaterna skall på lika
villkor kunna delta i konkurrensen vad gäller anbudsinfordringar,
upphandlingskontrakt och andra avtal.
Sådant deltagande skall, vad gäller det finansiella och tekniska
biståndet, vanligtvis utsträckas till att gälla mottagarstaten och efter enbedömning från fall till fall även andra utvecklingsländer.
I särskilda fall där det vederbörligen kan motiveras kan för speciella
komponenter andra ursprungsländer godkännas.1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 7
▼B
Artikel 14
Beslut om biståndsprojekt och biståndsprogram med en gemenskapsfi-
nansiering överstigande en miljon ecu och väsentliga förändringar ellereventuella överskridanden av godkända projekt eller program somuppgår till mer än 20 % av det ursprungligen överenskomna beloppet,skall fattas ienli ghet med det förfarande som fastställs iarti kel 15.3.
Samma förfarande skall tillämpas då de rättsakter antas som är
nödvändiga för
— att dra upp vägledande fleråriga riktlinjer för de viktigaste part-
nerländerna,
— att fastställa samarbetsområden efter innehåll eller sektor.
Artikel 15
1. Kommissionen skall administrera det finansiella och tekniska
biståndet och det ekonomiska samarbetet.
2. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
3. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara en
månad.
4. Kommissionen skall regelbundet och minst en gång om året
meddela medlemsstaterna den information den har om de sektorer,projekt och verksamheter som den har vetskap om och som kan få
stöd i enlighet med denna förordning.
5. Dessutom skall gemenskapssamarbetsprogram och bilaterala
program som genomförs av medlemsstaterna samordnas idennakommitté genom informationsutbyte.
6. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 16
Kommissionen skall till Europaparlamentet och rådet överlämna en
årlig rapport om genomförandet av denna förordning. Rapporten skall
ange resultaten av budgetgenomförandet vad gäller åtaganden ochbetalningar och presentera de projekt och program som har finansieratsunder året. Rapporten skall i möjligaste mån innehålla uppgifter om demedel som har bundits på nationell nivå under samma räkenskapsår.Den skall också innehålla specificerade och ingående upplysningar
(företag, nationstillhörighet, m.m.) om de upphandlingsavtal som har
slutits för genomförandet av projekten och programmen.
Dessutom skall kommissionen vid slutet av varje femårsperiod
överlämna en uttömmande rapport med resultaten från den utvärdering
som fortlöpande görs för att visa inte bara hur projekten och
programmen har genomförts utan även huruvida riktlinjerna för stödetbör behållas eller ändras.
Artikel 17
1. Förordning (EEG) nr 442/81 skall upphöra att gälla.
2. Varje hänvisning till den förordning som upphör att gälla skall
betraktas som en hänvisning till denna förordning.
Artikel 18
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 8
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼M1
▼B
▼B
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1992R0443 — SV — 05.06.2003 — 001.001 — 9