Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BKOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 2220/85
av den 22 juli 1985
om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säkerheter för jordbruksprodukter
(EGT L 205, 3.8.1985, s. 5)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Kommissionens förordning (EEG) nr 1181/87 av den 29 april
1987L 113 31 30.4.1987
"M2 Kommissionens förordning (EEG) nr 3745/89 av den 13 december
1989L 364 54 14.12.1989
"M3 Kommissionens förordning (EG) nr 3403/93 av den 10 december
1993L 310 4 14.12.1993
"M4 Kommissionens förordning (EG) nr 1932/1999 av den 9
september 1999L 240 11 10.9.1999
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och med
den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80(EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 1
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 2220/85
av den 22 juli 1985
om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med säker-
heter för jordbruksprodukter
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2727/75 av den 29 oktober
1975 om den gemensamma organisationen av marknaden för spann-
mål (1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1018/84 (2), särskilt
artiklarna 7.5, 8.4, 12.2, 15.3, 15.5 och 16.6 i denna, och motsvarande
bestämmelser i de andra förordningarna om den gemensamma
organisationen av marknaderna för jordbruksprodukter och även med
beaktande av andra bestämmelser i de förordningar om gemensam
organisation av marknader som vid tillämpningen föreskriver en
säkerhet,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 525/77 av den 14 mars
1977 om införande av ett system för produktionsstöd till konserverad
ananas (3), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1699/85 (4), särskilt
artikel 8 i denna,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1079/77 av den 17 maj
1977 om en medansvarsavgift och om åtgärder för att utvidga marknaden
för mjölk och mjölkprodukter (5), senast ändrad genom förordning
(EEG) nr 1302/85 (6), särskilt artikel 3 i denna,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2169/81 av den 27 juli
1981 om fastställande av de allmänna reglerna för systemet med stöd till
bomull (7), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1462/84 (8),
särskilt artikel 5.3 i denna,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1431/82 av den 18 maj
1982 om särskilda åtgärder för ärtor, åkerbönor och sötlupiner (9), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 1485/85 (10), särskilt artikel 3.5 i
denna,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1677/85 av den 11 juni
1985 om monetära utjämningsbelopp inom jordbruket (11), särskilt
artikel 12 i denna, och
med beaktande av följande:
Ett stort antal av bestämmelserna i gemenskapens jordbruksförordningar
kräver att en säkerhet ställs för att garantera betalningen av det belopp
som skall betalas om en förpliktelse inte uppfylls. Erfarenheten har dock
visat att detta krav i praktiken tolkas på vitt skilda sätt. För att undvika
ojämlika konkurrensvillkor bör kravet därför ges en klarare definition.
Särskilt bör säkerhetens form definieras.!B
(1) EGT nr L 281, 1.11.1975, s. 1.
(2) EGT nr L 107, 19.4.1984, s. 1.
(3) EGT nr L 73, 21.3.1977, s. 46.
(4) EGT nr L 163, 22.6.1985, s. 12.
(5) EGT nr L 131, 26.5.1977, s. 6.
(6) EGT nr L 137, 27.5.1985, s. 9.
(7) EGT nr L 211, 31.7.1981, s. 2.
(8) EGT nr L 142, 29.5.1984, s. 1.
(9) EGT nr L 162, 12.6.1982, s. 28.
(10) EGT nr L 151, 10.6.1985, s. 7.
(11) EGT nr L 164, 24.6.1985, s. 6.1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 2
Många bestämmelser i gemenskapens jordbruksförordningar fastställer
att den ställda säkerheten skall förverkas om en säkrad förpliktelse inte
uppfylls, utan att det görs någon skillnad mellan underlåtelse att uppfylla
primära och sekundära eller underordnade förpliktelser. Av rättviseskäl
bör en distinktion göras mellan konsekvenserna av att inte uppfylla en
primär förpliktelse och konsekvenserna av att inte uppfylla en sekundär
eller underordnad förpliktelse. Det bör särskilt, om det är möjligt,
fastställas att bara en del av säkerheten skall förverkas om den primära
förpliktelsen faktiskt uppfylls men den fastställda tidsfristen för att
uppfylla den överskrids något, eller om en sekundär eller underordnad
förpliktelse inte uppfylls.
Det bör inte göras någon skillnad mellan de olika konsekvenserna av att
inte uppfylla en förpliktelse på grundval av om förskottsbetalning har
mottagits eller inte. Det finns därför särskilda bestämmelser för
säkerheter som ställs för förskott.
Kostnaderna för att ställa en säkerhet kan, både för den som ställer
säkerheten och för den behöriga myndigheten, stå i orimlig proportion
till det belopp vars betalning säkerheten garanterar om beloppet ligger
under en viss gräns. De behöriga myndigheterna måste därför ha rätt att
avstå från att kräva säkerhet för betalningen av ett belopp som ligger
under denna gräns. Den behöriga myndigheten bör också ha rätt att avstå
ifrån att kräva säkerhet om egenskaperna hos den som skall uppfylla
förpliktelserna gör att detta är onödigt.
Den behöriga myndigheten bör ha rätt att vägra godta en säkerhet om den
anser att säkerheten är otillräcklig.
Det bör fastställas en tidsfrist för inlämnande av det bevismaterial som
krävs för att det säkrade beloppet skall frisläppas, om en sådan tidsfrist
inte redan är fastställd någon annanstans.
I samband med den representativa kurs som skall användas för att räkna
om ett säkrat belopp uttryckt i ecu till nationell valuta, bör en definition
göras av den avgörande faktor som avses i artikel 5 i rådets förordning
(EEG) nr 1676/85 av den 11 juni 1985 om värdet av den beräkningsenhet
och de omräkningskurser som skall tillämpas i den gemensamma
jordbrukspolitiken (1).
Det förfarande som skall tillämpas när en säkerhet är förverkad bör
fastställas.
Kommissionen bör få möjlighet att övervaka genomförandet av
bestämmelserna om säkerheter.
Bestämmelserna i denna förordning gäller generellt för alla områden och
produkter såvida inte särskild gemenskapslagstiftning på något område
fastställer andra bestämmelser. De särskilda bestämmelserna på varje
område fortsätter att gälla till dess de upphävs eller ändras.
Åtgärderna i denna förordning är förenliga med yttrandena från alla de
berörda förvaltningskommittéerna.!B
(1) EGT nr L 164, 24.6.1985, s. 1.1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 3
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:
A VDELNING I
Förordningens räckvidd
Artikel 1
I denna förordning fastställs bestämmelserna för de säkerheter som
föreskrivs i följande förordningar eller i deras tillämpningsförordningar
såvida det inte i dessa förordningar fastställs andra bestämmelser:
a) Förordningar om gemensam organisation av marknaden för vissa
jordbruksprodukter:
— Rådets förordning nr 136/66/EEG (oljor och fetter) (1),
— Rådets förordning (EEG) nr 804/68 (mjölk och mjölkproduk-
ter) (2),
— Rådets förordning (EEG) nr 805/68 (nötkött) (3),
— Rådets förordning (EEG) nr 2358/71 (utsäde) (4),
— Rådets förordning (EG) nr 2200/96 (frukt och grönsaker) (5),
— Rådets förordning (EEG) nr 2759/75 (griskött) (6),
— Rådets förordning (EEG) nr 2771/75 (ägg) (7),
— Rådets förordning (EEG) nr 2777/75 (fjäderfäkött) (8),
— Rådets förordning (EG) nr 3072/95 (ris) (9),
— Rådets förordning (EG) nr 603/95 (torkat foder) (10),
— Rådets förordning (EEG) nr 1785/81 (socker) (11),
— Rådets förordning (EG) nr 2201/96 (bearbetade produkter av
frukt och grönsaker) (12),
— Rådets förordning (EEG) nr 822/87 (vin) (13),
— Rådets förordning (EG) nr 2467/98 (får- och getkött) (14),
— Rådets förordning (EEG) nr 1766/92 (spannmål) (15),
— Rådets förordning (EEG) nr 2075/92 (råtobak) (16),
— Rådets förordning (EEG) nr 3759/92 (fiskeri- och vattenbruks-
produkter) (17).
b) Rådets förordning (EEG) nr 525/77 (konserverad ananas).c) Rådets förordning (EG) nr 1554/95 (systemet för stöd till
bomull) (
18).!B
(1) EGT 172, 30.9.1966, s. 3025/66.
(2) EGT L 148, 28.6.1968, s. 13.
(3) EGT L 148, 28.6.1968, s. 24.
(4) EGT L 246, 5.11.1971, s. 1.
(5) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.
(6) EGT L 282, 1.11.1975, s. 1.
(7) EGT L 282, 1.11.1975, s. 49.
(8) EGT L 282, 1.11.1975, s. 77.
(9) EGT L 329, 30.12.1995, s. 18.
(10) EGT L 63, 21.3.1995, s. 1.
(11) EGT L 177, 1.7.1981, s. 4.
(12) EGT L 297, 21.11.1996, s. 29.
(13) EGT L 84, 27.3.1987, s. 1.
(14) EGT L 312, 20.11.1998, s. 1.
(15) EGT L 181, 1.7.1992, s. 21.
(16) EGT L 215, 30.7.1992, s. 70.
(17) EGT L 388, 31.12.1992, s. 1.
(18) EGT L 148, 30.6.1995, s. 48.!M41985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 4
d) Rådets förordning (EEG) nr 1765/92 (stödsystem för producenter av
vissa jordbruksgrödor) (1).
Artikel 2
Denna förordning gäller inte säkerheter som har ställts för att garantera
betalning av de import- och exporttullar som avses i förordning (EEG) nr
2913/92 (2).
Artikel 3
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)säkerhet: garanti för att ett belopp betalas eller förverkas hos en
behörig myndighet om en särskild förpliktelse inte uppfylls.
Denna förordning skall tillämpas i alla fall där de förordningar som
anges i artikel 1 föreskriver en säkerhet i denna definitions mening,
vare sig termen ”säkerhet” används eller inte.
b)blocksäkerhet: säkerhet som ställs till den behöriga myndigheten för
att garantera att mer än en förpliktelse uppfylls.
c)förpliktelse: ett eller flera krav i en förordning på att utföra eller att
avstå från att utföra en handling.
d)behörig myndighet: antingen en myndighet som har befogenhet att ta
emot en säkerhet eller en myndighet som har befogenhet att besluta i
enlighet med den aktuella förordningen om en säkerhet skall
frisläppas eller förverkas.
A VDELNING II
Krav på säkerhet
Artikel 4
En säkerhet skall ställas av den part, eller för den parts räkning, som är
skyldig att betala ett belopp om en förpliktelse inte fullgörs.
Artikel 5
1. Den behöriga myndigheten får avstå från att kräva säkerhet om
värdet av det belopp som skall garanteras är mindre än "M4500 euro
3.
2. Om bestämmelsen i punkt 1 tillämpas skall den berörda parten
skriftligt förpliktiga sig att betala en summa av samma storlek som den
som skulle ha avkrävts honom om en säkerhet hade ställts och därefter
förverkats helt eller delvis.
Artikel 6
Den behöriga myndigheten får avstå från att kräva säkerhet om den part
som skall fullgöra förpliktelsen är antingen
a) ett offentligt organ som ansvarar för att utföra en offentlig
myndighets uppgifter, eller
b) ett privat organ som utför sådana uppgifter under statlig tillsyn.!M4
(1) EGT L 181, 1.7.1992, s. 12.
(2) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.!B
!M4
!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 5
!M3
A VDELNING III
Säkerhetens form
Artikel 8
1. En säkerhet kan ställas i form av
a) kontant inbetalning i enlighet med artiklarna 13 och 14, och/ellerb) borgensåtagande från en borgensman enligt artikel 16.1.
2. Den behöriga myndigheten får tillåta att säkerheten ställs i form av
a) panträtt i fast egendom, och/ellerb) deponering av kontanter i en bank, och/eller
c) pantsättande av erkända fordringar på ett offentligt organ eller
offentliga medel som är förfallna till betalning och gentemot vilka
inga andra fordringar har förmånsrätt,
d) pantsättande av värdepapper som är omsättningsbara i den aktuella
medlemsstaten och som är utgivna och garanterade av denna stat,
och/eller
e) pantsättande av börsnoterade obligationer som är utgivna av
bostadslåneinstitut och som omsätts på den öppna marknaden,
förutsatt att de har samma kreditvärdighet som statsobligationer.
3. Medlemsstaterna får fastställa ytterligare krav för de former av
säkerheter som anges i punkt 2.
Artikel 9
Den behöriga myndigheten skall vägra att godta säkerheten eller kräva
att den byts ut om myndigheten anser att den inte är ändamålsenlig, att
den är otillfredsställande eller att den inte utgör säkerhet för en
tillräckligt lång period.
Artikel 10
1. a) Pant i fast egendom enligt artikel 8.2 a eller värdepapper eller
obligationer enligt artikel 8.2 d-e skall vid den tidpunkt då
säkerheten ställs ha ett realiserbart värde på minst 115 % av den
säkerhet som krävs.
b) Det realiserbara värdet på värdepapper eller obligationer
värderas enligt den senaste noteringen.
c) Den behöriga myndigheten får bara ta emot sådana säkerheter
som anges i artikel 8.2 a, d eller e om den som ställer säkerheten
skriftligen förpliktigar sig att antingen ställa ytterligare en
säkerhet eller ersätta den ursprungliga säkerheten om det
realiserbara värdet på tillgångarna, värdepapperen eller obliga-
tionerna under en period av tre månader har varit under 105 % av
den säkerhet som krävs. Denna skriftliga förbindelse är inte
nödvändig om nationell lag redan föreskriver en sådan. Den
behöriga myndigheten skall regelbundet kontrollera värdet på
sådana tillgångar, värdepapper eller obligationer.
2. a) Den behöriga myndigheten skall värdera det realiserbara värdet
på de säkerheter som anges i artikel 8.2 a, d och e med hänsyn
till alla försäljningskostnader.
b) Om den behöriga myndigheten kräver det skall den som ställer
säkerheten styrka dess realiserbara värde.!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 6
Artikel 11
1. Varje säkerhet får ersättas med någon annan.
I följande fall krävs dock den behöriga myndighetens medgivande:
a) Den ursprungliga säkerheten har förverkats men ännu inte
realiserats, eller
b) Den säkerhet som ersätter den ursprungliga är en sådan som anges i
artikel 8.2.
2. En blocksäkerhet får ersätta en annan blocksäkerhet om den täcker
åtminstone den del av den ursprungliga blocksäkerheten som vid
tidpunkten för ersättningen garanterar att en eller flera ännu inte
avslutade förpliktelser fullgörs.
Artikel 12
1. Säkerheten skall ställas i den medlemsstats valuta där den behöriga
myndigheten i fråga är belägen.
2. Om det totala säkerhetsbeloppet uttryckt i den ifrågavarande
medlemsstatens valuta har ökat beroende på en ändring i jordbruksom-
räkningskursen för säkerheten som träder i kraft samma datum som den
avgörande faktorn inträffar, godtas säkerheten på grundval av den
jordbruksomräkningskurs som var i kraft dagen före ändringen, om
skillnaden uppgår till mindre än "M460 euro 3 uttryckt i den
nationella valutan, och beräknad på grundval av den nya jordbruksom-
räkningskursen.
3. Ett anbud för vilket det har ställts en säkerhet som till följd av en
sådan ändring som avses i punkt 2 uppvisar ett underskott på "M460
euro3eller mer skall godtas som giltig endast för den mängd som
säkerheten faktiskt täcker, om inte anbudsgivaren innan buden genomgås
i syfte att bestämma utgången av anbudsförfarandet, skriftligt förbinder
sig att betala den del av säkerheten som saknas och gör detta inom fem
arbetsdagar efter det att anbudsförfarandet har avslutats, utom i fall av
force majeure.
En sådan nedsättning av den av anbudet omfattade mängden betraktas
inte som en brist i uppfyllelsen av en eventuell bestämmelse om en
minimikvantitet i respektive förordning.
4. artikel 5.1 och 5.2 kan också tillämpas med avseende på tillskott som
görs för att avhjälpa underskott som uppstått på grund av en ändring
enligt punkt 2 ovan.
Artikel 13
Om en kontant inbetalning sker via girering skall den inte anses utgöra
en säkerhet förrän den behöriga myndigheten kan disponera över
beloppet.
Artikel 14
1. En check skall betraktas som en kontant inbetalning om dess inlösen
är garanterad av en finansiell institution som är godkänd av den
medlemsstat där den behöriga myndigheten finns. Den behöriga
myndigheten behöver inte lösa in en sådan check förrän dess garanterade
giltighetstid håller på att löpa ut.
2. Andra checkar än de som avses i punkt 1 utgör inte någon säkerhet
förrän den behöriga myndigheten kan disponera över beloppet.
3. Alla avgifter som den finansiella institutionen tar ut skall betalas av
den som ställer säkerheten.!B
!M3
!M4
!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 7
Artikel 15
Ingen ränta utgår till den part som ställer säkerhet i form av en kontant
inbetalning.
Artikel 16
1. Borgensmannen skall vara bosatt eller ha en verksamhet inom
gemenskapen och vara godkänd enligt fördragets bestämmelser om frihet
att tillhandahålla tjänster av den behöriga myndigheten i den medlems-
stat där säkerheten ställs. Borgensmannens åtagande bekräftas genom en
skriftlig borgensförbindelse.
2. Den skriftliga borgensförbindelsen skall minst ange
a) förpliktelsen eller, om det gäller en blocksäkerhet, den typ eller de
typer av förpliktelser mot vars fullgörande den garanterar betal-
ningen av en summa pengar,
b) det högsta belopp som borgensmannen är villig att betala,
c) att borgensmannen har solidariskt ansvar tillsammans med den som
är skyldig att fullgöra förpliktelsen för att på uppmaning av den
behöriga myndigheten inom 30 dagar betala varje belopp inom
borgensförbindelsens gränser som förfaller till betalning när
säkerheten förverkas.
3. Den behöriga myndigheten får godkänna ett skriftligt meddelande
via telekommunikation från borgensmannen som en skriftlig borgens-
förbindelse. Om detta sker skall myndigheten vidta alla nödvändiga
åtgärder för att få bekräftelse om meddelandets äkthet.
4. Om en skriftlig blocksäkerhet redan har ställts skall den behöriga
myndigheten bestämma vilket förfarande som skall tillämpas för att sätta
av hela eller en del av den blocksäkerheten till en viss förpliktelse.
Artikel 17
När en del av en blocksäkerhet har hänförts till en viss förpliktelse skall
restbeloppet av kvarvarande blocksäkerhet noteras.
A VDELNING IV
Förskottsbetalning
Artikel 18
Bestämmelserna i denna avdelning skall gälla
— i de fall då en särskild förordning ger möjlighet till betalning av ett
förskottsbelopp innan en förpliktelse är fullgjord,
— förskottsbetalningar enligt förordning (EEG) nr 565/80 (1).
Artikel 19
1. Säkerheten skall frisläppas när
a) den slutliga rätten till det belopp som utbetalats i förskott är
fastställd, eller
b) det utbetalade beloppet plus eventuella tillägg enligt den särskilda
förordningen är återbetalt.
2. När tidsgränsen för styrkande av den slutliga rätten till beloppet har
löpt ut utan att bevismaterial har lagts fram, skall den behöriga
myndigheten omedelbart följa förfarandet enligt artikel 29.
Tidsfristen får förlängas i fall av force majeure.!B
(1) EGT nr L 62, 7.3.1980, s. 5.!M11985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 8
Om gemenskapslagstiftningen föreskriver det får bevismaterial läggas
fram även efter detta datum mot återbetalning av en del av säkerheten.
3. Om bestämmelserna om force majeure i gemenskapslagstiftningen
tillåter att enbart förskottet återbetalas skall dessutom följande gälla:
a) De omständigheter som åberopas som force majeure skall anmälas
till den behöriga myndigheten senast 30 dagar efter den dag då den
berörda parten fick kännedom om omständigheter som pekade på att
ett möjligt fall av force majeure hade uppstått.
b) Den berörda parten skall återbetala förskottsbeloppet eller den
aktuella delen av det inom 30 dagar från den dag då den behöriga
myndigheten begär återbetalning.
Om kraven i a och b inte uppfylls skall återbetalningsvillkoren vara de
samma som om force majeure inte hade uppstått.
A VDELNING V
Frisläppande och förverkande av andra säkerheter än de som avses i
avdelning IV
Artikel 20
1. En förpliktelse kan omfatta primära, sekundära och underordnade
krav.
2. Med primära krav avses krav, grundläggande för syftet med den
förordning som föreskriver dem, att utföra eller att avstå från att utföra en
handling.
3. Med sekundära krav avses krav på att respektera tidsgränsen för att
uppfylla ett primärt krav.
4. Med underordnade krav avses alla andra krav som föreskrivs av en
förordning.
5. Bestämmelserna i denna avdelning gäller inte när den aktuella
särskilda förordningen inte har fastställt de primära kraven.
6. I denna avdelning skall ”den aktuella delen av det säkrade beloppet
”avse den del av det säkrade beloppet som motsvarar den kvantitet för
vilken ett krav inte har uppfyllts.”
Artikel 21
Säkerheten skall frisläppas när det bevismaterial är framlagt som
föreskrivs av den särskilda förordningen och som styrker att alla primära,
sekundära och underordnade krav har uppfyllts.
Artikel 22
1. En säkerhet skall förverkas helt och hållet för den kvantitet för
vilken ett primärt krav inte har uppfyllts, såvida inte uppfyllandet av det
har omöjliggjorts av force majeure.
2. Ett primärt krav skall anses ej uppfyllt om det aktuella bevis-
materialet inte läggs fram inom den härför fastställda tidsgränsen, såvida
inte force majeure har omöjliggjort framläggandet av bevismaterialet
inom den tidsgränsen. Förfarandet enligt artikel 29 för indrivning av den
förverkade summan skall omedelbart tillämpas.
3. Om bevismaterial som styrker att alla primära krav är uppfyllda
läggs fram inom 18 månader efter tidsgränsen enligt punkt 2 första
stycket, skall 85 % av det förverkade beloppet återbetalas.!M1
!B
!M1
!B
!M1
!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 9
Om bevismaterial som styrker att alla primära krav är uppfyllda läggs
fram inom 18 månader efter tidsgränsen men om de aktuella sekundära
kraven inte är uppfyllda, skall det återbetalningsbara beloppet vara lika
med det belopp som skulle ha frisläppts enligt artikel 23.2 med ett avdrag
på 15 % av den aktuella delen av det säkrade beloppet.
4. Ingen återbetalning skall göras om bevismaterial som styrker att alla
primära krav är uppfyllda läggs fram efter det att den period på 18
månader som avses i punkt 3 har löpt ut "M1såvida inte force majeure
har omöjliggjort framläggandet av bevismaterialet inom den perioden.
3
Artikel 23
1. Om det inom den tid som är fastställd i den särskilda förordningen
överlämnas handlingar som styrker att alla primära krav är uppfyllda
medan däremot ett sekundärt krav inte är uppfyllt skall en del av
säkerheten frisläppas och resten av det säkrade beloppet förverkas. Det
förfarande som föreskrivs i artikel 29 om indrivning av det förverkade
beloppet skall tillämpas.
2. Den del av säkerheten som frisläpps skall vara lika med den säkerhet
som täcker den aktuella delen av det säkrade beloppet med ett avdrag på
a) 15 % ochb) — 10 % av den summa som återstår efter avdraget på 15 % för varje
dag med vilken
— en längsta period på 40 dagar eller mindre har överskridits,— en minsta period på 40 dagar eller mindre inte har
respekterats,
— 5 % av den summa som återstår efter avdraget på 15 % för varje
dag med vilken
— en längsta period på 41-80 dagar har överskridits,— en minsta period på 41-80 dagar inte har respekterats,
— 2 % av den summa som återstår efter avdraget på 15 % för varje
dag med vilken
— en längsta period på 81 dagar eller mer har överskridits,— en minsta period på 81 dagar eller mer inte har respekterats.
3. Bestämmelserna i denna artikel gäller inte perioder för ansökan eller
användande av import- och exportlicenser och licenser för förutfast-
ställelse eller perioder för fastställande av import- och exportavgifter och
exportbidrag genom anbudsförfarande.
Artikel 24
1. Om ett eller flera underordnade krav inte uppfylls skall det leda till
att 15 % av den aktuella delen av det säkrade beloppet förverkas, såvida
inte uppfyllandet av kraven har omöjliggjorts av force majeure.
2. Det förfarande som föreskrivs i artikel 29 för indrivning av den
förverkade summan skall omedelbart tillämpas.
3. Denna artikel gäller inte om artikel 22.3 är tillämplig.
Artikel 25
Om det lämnas bevismaterial för att alla primära krav har uppfyllts men
både ett sekundärt och ett underordnat krav inte är uppfyllda skall
artiklarna 23 och 24 tillämpas och det totala belopp som förverkas skall
vara lika med det förverkade beloppet enligt artikel 23 med ett tillägg på
15 % av den aktuella delen av det säkrade beloppet.!B
!M1
!B
!M11985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 10
Artikel 26
Den totala förverkade summan skall inte överstiga 100 % av den aktuella
delen av det säkrade beloppet.
A VDELNING VI
Allmänna bestämmelser
Artikel 27
1. En säkerhet skall på begäran frisläppas till en del mot inlämnande av
bevismaterial med avseende på en delkvantitet av produkten förutsatt att
delkvantiteten inte är mindre än någon av de minimikvantiteter som
bestäms i den förordning där säkerheten föreskrivs.
Om det i den särskilda gemenskapsregeln inte anges någon bestämd
minimikvantitet får den behöriga myndigheten själv begränsa det antal
gånger som varje säkerhet får frisläppas till en del samt bestämma ett
minimibelopp för varje gång som säkerheten frisläpps till en del.
2. Innan säkerheten helt eller delvis frisläpps får den behöriga
myndigheten kräva att en skriftlig ansökan om detta lämnas.
3. Om säkerheten i enlighet med artikel 10.1 täcker mer än 100 % av
det belopp för vilket säkerhet krävs skall den del av säkerheten som
överstiger 100 % frisläppas när återstoden av det säkrade beloppet
slutligen frisläpps eller förverkas.
Artikel 28
1. Om det inte har fastställts någon period för framläggande av det
bevismaterial som krävs för att det säkrade beloppet skall frisläppas skall
denna period vara
a) 12 månader från den sista dag då de primära kraven skall vara
uppfyllda, eller
b) om ingen sådan sista dag är fastställd, 12 månader från den dag då
alla primära krav har uppfyllts.
2. Den period som avses i punkt 1 skall inte vara längre än tre år från
den tidpunkt då säkerheten ställdes för en särskild förpliktelse, utom i
fall av force majeure.
Artikel 29
1. När den behöriga myndigheten får kännedom om faktorer som
medför att säkerheten förverkas helt eller delvis skall myndigheten utan
dröjsmål kräva betalning av det förverkade beloppet av den part som är
skyldig att uppfylla förpliktelsen med en frist på upp till 30 dagar från
den dag då kravet mottas.
Om betalning inte har skett inom denna period skall den behöriga
myndigheten utan dröjsmål
a) lösa in sådana säkerheter som anges i artikel 8.1 a,b) kräva betalning av borgensmannen enligt artikel 8.1 b med en frist på
upp till 30 dagar från den dag då kravet mottas,!B
!M1
!B
!M1
!M31985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 11
c) vidta åtgärder för att
i) omvandla sådana säkerheter som anges i artikel 8.2 a, c, d, och e
till kontanta medel i den omfattning som krävs för att täcka det
förverkade beloppet,
ii) föra över kontanter som har deponerats i en bank enligt artikel
8.2 b till sitt eget konto.
Den behöriga myndigheten får utan dröjsmål lösa in sådana säkerheter
som anges i artikel 8.1 a utan att först kräva betalning av den berörda
parten.
2. Den behöriga myndigheten kan avstå från förverkandet av ett belopp
på mindre än "M460 euro 3, förutsatt att det i den nationella
lagstiftningen eller i förvaltningsföreskrifter fastställs motsvarande regler
för liknande fall.
3. Om det fattas beslut att en säkerhet förverkas men förverkandet
sedan i enlighet med nationell lagstiftning uppskjuts i avvaktan på
utslaget från ett besvärsförfarande, skall den berörda parten, utan att det
påverkar tillämpningen av punkt 1, betala ränta på det faktiskt förverkade
beloppet under en period som börjar 30 dagar efter den dag då kravet
enligt punkt 1, stycke 1 mottas, och som slutar dagen innan betalningen
av det faktiskt förverkade beloppet.
Om följden av besvärsförfarandet är att den berörda parten skall betala
det förverkade beloppet inom 30 dagar får medlemsstaten, för beräkning
av räntan, låta betalningen verkställas den tjugonde dagen efter datum för
denna begäran.
Räntesatsen beräknas med stöd av nationell lagstiftning, men får inte i
något fall vara lägre än den räntesats som tillämpas vid indrivning av
nationella belopp.
De utbetalande myndigheterna drar av den betalda räntan från de utgifter
som den Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket
(EUGFJ) har haft, enligt bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr
352/78 (1).
Medlemsstaterna kan med regelbundna mellanrum kräva att det ställs
ytterligare säkerhet för den ränta som tillämpas.
Om en säkerhet har förverkats och beloppet redan har krediterats EUGFJ,
och det förverkade beloppet till följd av ett besvärsförfarande helt eller
delvis skall återbetalas med ränta enligt den i nationell lagstiftning
gällande räntesatsen, skall EUGFJ bära återbetalningsbeloppet, om inte
organ eller myndigheter i medlemsstaterna kan göras ansvariga för
återbetalningen av säkerheten på grund av försumlighet eller allvarliga
fel.
Artikel 30
Kommissionen får medge undantag från ovanstående bestämmelser i
enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 38 i förordning nr
136/66/EEG och i motsvarande artiklar i de andra förordningarna om
gemensam organisation av marknader.!M3
(1) EGT nr L 50, 22.2.1978, s. 1.!M4
!M3
!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 12
A VDELNING VII
Upplysningar
Artikel 31
1. Medlemsstaterna skall för varje budgetår hålla upplysningar till-
gängliga för kommissionen om det totala antalet förverkade säkerheter
samt det sammanlagda beloppet för dessa, oavsett vilket stadium i
förfarandet enligt artikel 29 de har nått, med särskiljande av sådana som
krediterats de nationella budgetarna och sådana som krediterats gemen-
skapens budget.
2. De upplysningar som avses i punkt 1 skall sammanställas för alla
säkerheter som förverkats till ett belopp på mer än 1 000 euro och för
alla gemenskapsbestämmelser enligt vilka det krävs en säkerhet.
3. Upplysningar skall lämnas både om belopp som har betalats direkt
av den berörda parten och belopp som har erhållits genom realisering av
en säkerhet.
Artikel 32
Medlemsstaterna skall hålla följande upplysningar tillgängliga för
kommissionen:
a) De typer av institutioner som godkänns som borgensmän samt vilka
krav som fastställts för dessa.
b) De typer av säkerheter som godkänns enligt artikel 8.2 samt vilka
krav som fastställts för dessa.
Artikel 33
Denna förordning träder i kraft den 1 mars 1986.Den gäller för säkerheter som ställs denna dag eller senare samt
blocksäkerheter som används denna dag eller senare för att garantera att
en eller flera enskilda förpliktelser fullgörs.
På den berörda partens begäran gäller förordningen för säkerheter som
har ställts före denna dag men som inte har frisläppts eller förverkats.!B
!M4
!B1985R2220 — SV — 17.09.1999 — 002.001 — 13
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.