1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 12 december 1991
om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket
(91/676/EEG)
(EGT L 375, 31.12.1991, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 12 december 1991
om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket
(91/676/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 130s i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:I vissa områden i medlemsstaterna ökar nitrathalten i vattnet och den är
redan hög jämfört med de normer som fastställdes i rådets direktiv 75/
440 EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på detytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemssta-terna (
4), ändrat genom direktiv 79/869/EEG (5), och i rådets direktiv
80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att
användas som dricksvatten (6), ändrat genom 1985 års enligt anslut-
ningsakt.
I Europeiska ekonomiska gemenskapernas fjärde åtgärdsprogram för
miljön (7) angavs att kommissionen avsåg att lägga fram förslag till ett
direktiv om kontroll och minskning av vattenförorening orsakad avspridning eller utsläpp av stallgödsel och överdriven användning av
handelsgödsel.
I samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, som
behandlas i kommissionens grönbok ”Perspektiv för den gemensammajordbrukspolitiken” klargjordes att en överdriven användning avgödselmedel utgör en fara för miljön, samtidigt som kvävegödselmedeloch stallgödsel är nödvändiga för jordbruket inom gemenskapen, att
gemensamma åtgärder behövs för att lösa problem som uppstår på
grund av intensiv djurhållning och att jordbrukspolitiken i störreutsträckning bör ta hänsyn till miljöpolitiken.
I rådets resolution av den 28 juni 1988 om skyddet av Nordsjön och
andra vattenområden i gemenskapen (
8) uppmanas kommissionen att
föreslå åtgärder på gemenskapsnivå.
Huvudorsaken till föroreningen från diffusa källor av gemenskapens
vattenområden är nitrater som härrör från jordbruket.
För att skydda människors hälsa, levande resurser och akvatiska
ekosystem och för att säkerställa annan berättigad vattenanvändning ärdet därför nödvändigt att minska den vattenförorening som orsakaseller framkallas av nitrater från jordbruket och att förhindra ytterligare
sådan förorening. Det är således viktigt att vidta åtgärder som avser
dels lagring och spridning på jordbruksmark av samtliga kväveföre-ningar, dels vissa brukningsmetoder.
Eftersom vattenförorening orsakad av nitrater i en medlemsstat kan
påverka vattnen i andra medlemsstater, är det nödvändigt att vidtaåtgärder på gemenskapsnivå i enlighet med artikel 130r.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 54, 3.3.1989, s. 4 och
EGT nr C 51, 2.3.1990, s. 12.
(2) EGT nr C 158, 26.6.1989, s. 487.
(3) EGT nr C 159, 26.6.1989, s. 1.
(4) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 26.
(5) EGT nr L 271, 29.10.1979, s. 44.
(6) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 11.
(7) EGT nr C 328, 7.12.1987, s. 1.
(8) EGT nr C 209, 9.8.1988, s. 3.
▼B
Genom att främja användningen av lämpliga metoder inom jordbruket
kan medlemsstaterna i framtiden för alla vattenområden åstadkommaen allmän skyddsnivå mot förorening.
Särskilt skydd krävs för vissa områden med avrinning till vattenom-
råden som är känsliga för förorening genom kväveföreningar.
Det är nödvändigt att medlemsstaterna identifierar känsliga områden
samt upprättar och genomför åtgärdsprogram i syfte att i dessaområden minska vattenförorening orsakad av kväveföreningar.
Sådana åtgärdsprogram bör omfatta åtgärder för att begränsa sprid-
ningen på marken av alla kvävegödselmedel och särskilt fastställagränser för användningen av stallgödsel.
För att säkerställa att åtgärderna är effektiva är det nödvändigt att
övervaka vattenområden och att använda referensmätmetoder för
kväveföreningar.
Det erkänns att hydrogeologin i vissa medlemsstater är sådan att det
kan dröja åtskilliga år innan skyddsåtgärder leder till en förbättring av
vattenkvaliteten.
En kommitté bör inrättas för att bistå kommissionen i frågor som rör
genomförandet av detta direktiv och direktivets anpassning till veten-
skaplig och teknisk utveckling.
Medlemsstaterna bör utarbeta rapporter om genomförandet av detta
direktiv och lämna dessa till kommissionen.
Kommissionen bör regelbundet rapportera om medlemsstaternas
genomförande av detta direktiv.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv har till syfte
— att minska vattenförorening som orsakas eller framkallas av nitrater
som härrör från jordbruket,
— att förhindra ytterligare sådan förorening.
Artikel 2
I detta direktiv används följande beteckningar med den betydelse som
här anges:
a)Grundvatten : alla former av vatten under markytan i den mättade
zonen som står i direkt kontakt med markytan eller underliggandejordlager.
b)Sötvatten: naturligt förekommande vatten med låg salthalt, som ofta
kan godtas som lämpat för att utvinnas och behandlas för dricksvat-
tenframställning.
c)Kväveförening : alla kvävehaltiga ämnen, utom molekylärt kväve i
gasform.
d)Djur: alla djur som hålls för användning eller i förvärvssyfte.
e)Gödselmedel : varje ämne som innehåller en eller flera kväveföre-
ningar och som tillförs jorden i syfte att öka växtproduktionen. Häravses även stallgödsel, avfall från fiskodlingar samt avloppsslam.
f)Handelsgödsel : varje gödselmedel som framställts genom en indust-
riell process.
g)Stallgödsel : träckoch urin från djur eller en blandning av dessa och
strömedel, även i behandlad form.
h)Spridning på mark: tillförsel av ämnen till marken genom spridning
på markytan, nedmyllning i marken, nedgrävning under markytaneller genom blandning med markens ytjordlager.
i)Eutrofiering : berikning av vatten genom tillförsel av kväveföre-
ningar, vilket medför ökad tillväxt av alger och högre former av1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 3
▼B
växtlighet så att balansen mellan organismerna i vattnet störs på ett
oönskat sätt och vattenkvaliteten påverkas negativt.
j)Förorening : direkta eller indirekta utsläpp av kväveföreningar från
jordbruket till vattenmiljön, vilka kan medföra risker för människors
hälsa, skada levande resurser och akvatiska ekosystem, begränsa
rekreationsmöjligheter eller störa annat berättigat nyttjande avvattnet.
k)Känsligt område : landområde som fastställts i enlighet med artikel
3.2.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall i enlighet med kriterierna i bilaga 1
föreckna de vatten som är förorenade eller som kan förorenas om
åtgärder i enlighet med artikel 5 inte vidtas.
2. Inom en tvåårsperiod efter dagen för anmälan av detta direktiv
skall medlemsstater som känsliga områden ange alla kända områdeninom deras territorier från vilka avrinning sker till de vattenområden
som förtecknats enligt punkt 1 och som bidrar till förorening. De skall
underrätta kommissionen om dessa områden inom 6 månader.
3. Om ett vattenområde som förtecknats av en medlemsstat i
enlighet med punkt 1 påverkas av föroreningar från vatten i någon
annan medlemsstat som direkt eller indirekt avrinner till vattenområdet,kan den medlemsstat vars vatten påverkas anmäla detta till de andramedlemsstaterna och kommissionen.
De berörda medlemsstaterna skall, tillsammans med kommissionen om
det anses lämpligt, organisera det samarbete som behövs för attkartlägga utsläppen och bestämma de åtgärder som bör vidtas för attskydda de vatten som påverkas, så att det kan säkerställas att dettadirektiv efterlevs.
4. Medlemsstaterna skall vid behov och minst vart fjärde år se över
de känsliga områden som angetts och göra nödvändiga ändringar ochtillägg, för att ta hänsyn till förändringar och omständigheter som tidi-
gare inte kunnat förutses. De skall underrätta kommissionen om
eventuella ändringar eller tillägg inom sex månader.
5. Medlemsstaterna behöver inte ange särskilda, känsliga områden,
om de för hela sitt nationella territorium upprättar och tillämpar
åtgärdsprogram enligt artikel 5 vilka överensstämmer med detta
direktiv.
Artikel 4
1. I syfte att för alla vatten åstadkomma en allmän skyddsnivå mot
föroreningar, skall medlemsstaterna inom två år efter dagen föranmälan av detta direktiv
a) utarbeta riktlinjer för god jordbrukssed som kan tillämpas av jord-
brukare på frivillig basis och som åtminstone omfattar de punktersom anges i bilaga 2 avsnitt A,
b) vid behov, för att främja tillämpningen av riktlinjerna, införa ett
program med bestämmelser om utbildning av och information tilljordbrukare.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna uppgifter om den
närmare utformningen av sina riktlinjer för god jordbrukssed ochkommissionen skall ta in upplysningar om detta i den rapport som
avses i artikel 11. Mot bakgrund av dessa upplysningar kan kommis-
sionen om den finner det nödvändigt föreslå rådet lämpliga åtgärder.
Artikel 5
1. Inom två år efter det att områden första gången angavs enligt
artikel 3.2, eller inom ett år från varje ytterligare angivande enligtartikel 3.4, skall medlemsstaterna för att uppnå de syften som anges iartikel 1 upprätta åtgärdsprogram som avser de angivna känsligaområdena.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 4
▼B
2. Ett åtgärdsprogram kan avse alla känsliga områden inom
medlemsstatens territorium. Om medlemsstaten finner det lämpligt kanolika åtgärdsprogram upprättas för olika känsliga områden eller delar
av områden.
3. I åtgärdsprogrammen skall hänsyn tas till
a) tillgängliga vetenskapliga och tekniska data, främst om tillförseln av
kväve från jordbruksverksamhet och från andra källor,
b) miljöförhållandena i de berörda områdena i medlemsstaten i fråga.
4. Åtgärdsprogrammen skall genomföras inom fyra år från det att de
upprättades och skall omfatta följande obligatoriska åtgärder:
a) åtgärderna i bilaga 3,
b) de åtgärder som medlemsstaterna har angett i sina riktlinjer för god
jordbrukssed enligt artikel 4, utom när detta är överflödigt på grundav åtgärderna i bilaga 3.
5. Inom ramen för åtgärdsprogrammen skall medlemsstaterna dess-
utom vidta sådana ytterligare eller skärpta åtgärder som de bedömer
vara nödvändiga om det - inledningsvis eller på grund av erfarenhe-terna vid genomförandet av åtgärdsprogrammen - visar sig att deåtgärder som avses i punkt 4 inte är tillräckliga för att uppnå de syftensom anges i artikel 1. Medlemsstaterna skall vid valet av åtgärder tahänsyn till om åtgärderna är effektiva och lönsamma i förhållande till
andra tänkbara förebyggande åtgärder.
6. Medlemsstaterna skall utarbeta och genomföra lämpliga övervak-
ningsprogram för att utvärdera effekten av åtgärdsprogram enligt dennaartikel.
En medlemsstat som tillämpar artikel 5 inom hela sitt nationella terri-
torium skall övervaka nitrathalten i vattensystemen (ytvatten och
grundvatten) på utvalda mätplatser, så att det blir möjligt att fastställaomfattningen av den nitratförorening av vatten som orsakas av jord-bruket.
7. Medlemsstaterna skall minst vart fjärde år se över och om
nödvändigt ändra sina åtgärdsprogram, inbegripet eventuella ytterligare
åtgärder som vidtagits i enlighet med punkt 5. De skall underrätta
kommissionen om ändringar i åtgärdsprogrammen.
Artikel 6
1. För att ange känsliga områden och ändra förteckningen över
angivna känsliga områden skall medlemsstaterna
a) inom två år från det att direktivet anmälts övervaka nitrathalten i
sötvattensområden under ett års tid
i) vid provtagningsplatser för ytvatten enligt artikel 5.4 i direktiv
75/440/EEG eller vid andra provtagningsplatser som är represen-tativa för medlemsstatens ytvatten, minst en gång per månad och
oftare under perioder med stor vattenföring,
ii) vid provtagningsplatser som är representativa för medlemsstatens
grundvattenförande skikt, med jämna mellanrum och med beak-tande av bestämmelserna i direktiv 80/778/EEG,
b) åtminstone vart fjärde år upprepa övervakningsprogrammet enligt a,
utom vid de provtagningsplatser där nitrathalten i alla tidigare prov
understigit 25 mg/l och där det inte heller finns någon ny faktor somskulle kunna orsaka en förhöjning av nitrathalten, i vilket fall detkan räcka att övervakningsprogrammet upprepas vart åttonde år,
c) på nytt undersöka eutrofieringsgraden i sött ytvatten, flodmynningar
och kustvatten vart fjärde år.
2. Referensmätmetoder som anges i bilaga 4 skall an-vändas.
Artikel 7
Riktlinjer för övervakningen enligt artikel 5 och 6 får utarbetas med
tillämpning av det förfarande som anges i artikel 9.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 5
▼B
Artikel 8
Bilagorna till detta direktiv får anpassas till vetenskaplig och teknisk
utveckling som anges i artikel 9.
Artikel 9
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall för en period av fyra år efter anmälan av
detta direktiv samt för varje följande fyraårsperiod lämna en rapporttill kommissionen med uppgifter enligt bilaga 5.
2. En rapport enligt denna artikel skall lämnas till kommissionen
senast sex månader efter utgången av den period som rapporten avser.
Artikel 11
På grundval av de uppgifter som kommissionen får enligt artikel 10
skall kommissionen inom sex månader från mottagandet offentliggöra
sammanfattande rapporter och överlämna dessa till Europaparlamentetoch till rådet. Mot bakgrund av erfarenheterna vid genomförandet avdetta direktiv, särskilt bestämmelserna i bilaga 3, skall kommissionensenast den 1 januari 1998 lämna en rapport till rådet med de förslag
till ändringar i direktivet som kan behövas.
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom två år efter
dagen för anmälan (
2). De skall genast underrätta kommissionen om
detta.
2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla
en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisningnär de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningar skallgöras skall varje medlemsstat själv utfärda.
3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område
som omfattas av detta direktiv.
Artikel 13
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 6
(1) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).
(2) Detta direktiv anmäldes till medlemsstaterna den 19 december 1991.▼M1
▼B
▼B
BILAGA 1
KRITERIER FÖR FÖRTECKNING AV VATTENOMRÅDEN ENLIGT
ARTIKEL 3.1
A. Vattenområden som avses i artikel 3.1 skall förtecknas med ledning av bl. a.
1) om sött ytvatten som används eller skall användas för utvinning av
dricksvatten har eller, om åtgärder enligt artikel 5 inte vidtas, kan ha en
högre nitrathalt än den som fastställts i enlighet med direktiv 75/440/
EEG,
2) om grundvattnets nitrathalt överstiger 50 mg/l eller kan komma att göra
det om åtgärder i enlighet med artikel 5 inte vidtas,
3) om naturliga sötvattensjöar, andra sötvattensamlingar, flodmynningar,
kustvatten och havsvatten är eutrofierade eller kan bli det om inte
åtgärder i enlighet med artikel 5 vidtas.
B. Vid tillämpningen av dessa kriterier skall medlemsstaterna även beakta
1) vattnets och markens fysikaliska och miljömässiga egenskaper,
2) aktuell kunskap om kväveföreningars uppträdande i miljön (vatten och
mark),
3) aktuell kunskap om effekten av de åtgärder som vidtas i enlighet med
artikel 5.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
BILAGA 2
RIKTLINJER FÖR GOD JORDBRUKSSED
A. Riktlinjer för god jordbrukssed med målsättningen att minska nitratförore-
ning och att ta hänsyn till förhållanden i olika delar av gemenskapen bör
omfatta följande punkter i relevanta delar:
1) Tidsperioder när det inte är lämpligt att tillföra jorden gödselmedel.
2) Tillförsel av gödselmedel på starkt sluttande mark.
3) Tillförsel av gödselmedel på vattenmättad, översvämmad, frusen eller
snötäckt mark.
4) Villkoren för att tillföra gödselmedel i närheten av vattendrag.
5) Kapacitet hos och konstruktion av lagringsutrymmen för stallgödsel,
inbegripet åtgärder för att förhindra vattenförorening genom avrinning
och läckage av vätskor som innehåller stallgödsel eller härrör från lagrat
växtmaterial, t. ex. ensilage, till grund- och ytvattnet.
6) Tillvägagångssätt för att sprida handels- och stallgödsel till marken, inbe-
gripet dosering och jämnhet vid spridningen, på ett sådant sätt att
växtnäringsläckage till vatten hålls på en godtagbar nivå.
B. Medlemsstaterna kan även ta med följande punkter i sina riktlinjer för god
jordbrukssed:
7) Planer för markutnyttjandet, som inbegriper växtföljd, och fastställande
av vilken andel av arealen som skall användas för fleråriga grödor i
förhållande till ettåriga grödor.
8) Bibehållande under (nederbörds-) perioder av ett minimum av växtlighet
som kan uppta det kväve från jorden som i annat fall skulle kunna
orsaka nitratförorening av vattnet.
9) Upprättande av gödslingsplaner för varje enskild gård och löpande
anteckningar över mängden gödselmedel som används.
10) Förhindrande av vattenförorening från bevattnade odlingar orsakad av
avrinning eller vattnets nedträngning utom räckhåll för växternas
rotsystem.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 8
▼B
BILAGA 3
ÅTGÄRDER SOM SKALL INGÅ I ÅTGÄRDSPROGRAM ENLIGT
ARTIKEL 5.4 a
1. Åtgärderna skall omfatta regler om
1) tidsperioder när spridning på markav vissa typer av gödselmedel är
förbjuden,
2) stallgödselbehållarnas lagringskapacitet, vilken skall överstiga den som
erfordras för lagring under den längsta period som det i ett känsligt
område är förbjudet att sprida gödselmedel, utom i fall då det kan visas
för den behöriga myndigheten att den mängd gödsel som överstiger
lagringskapaciteten kan bortskaffas på ett sådant sätt att miljön inte
kommer till skada,
3) att begränsa spridning på markav gödselmedel enligt god jordbruk ssed
och med beaktande av det känsliga områdets egenskaper, särskilt i fråga
om
a) markbeskaffenhet, jordtyp och lutning,
b) klimatförhållanden, nederbörd och bevattning,
c) markanvändning och jordbruksmetoder, inbegripet växtföljd,
och med utgångspunkt från en balans mellan
i) grödans beräknade kvävebehov,
och
ii) kvävetillförseln till grödorna från jorden och från gödselmedel motsva-
rande
— den mängd kväve som finns i jorden vid den tidpunkt då grödans
kvävebehov ökar väsentligt (återstående mängder vid slutet av
vintern)
— det kväve som tillförs via nettomineraliseringen av jordens förråd
av organiskt kväve,
— tillförsel av kväveföreningar via stallgödsel,— tillförsel av kväveföreningar via handelsgödsel och annat gödsel-
medel.
2. Dessa åtgärder skall säkerställa att den mängd stallgödsel som för varje gård
eller djurbesättning årligen sprids på marken, inbegripet det som djuren
själva tillför, inte överskrider en viss mängd per hektar.
Den fastställda mängden per hektar skall vara den mängd gödsel som
innehåller 170 kg N. Dock får medlemsstaterna
a) under det första fyraåriga åtgärdsprogrammet tillåta en mängd gödsel som
innehåller högst 210 kg N,
b) under och efter det första fyraåriga åtgärdsprogrammet fastställa andra
mängder än de ovan angivna. Dessa mängder skall fastställas på ett sådant
sätt att det inte inverkar på möjligheten att uppnå de syften som anges i
artikel 1 och skall bestämmas med utgångspunkt från objektiva kriterier,
exempelvis
— lång vegetationsperiod,
— grödor med stor kväveupptagningsförmåga,— högt nederbördsöverskott i det känsliga området,— jordar med exceptionellt stor denitrifikationskapacitet.
Om en medlemsstat tillåter en annan mängd enligt b, skall den underrätta
kommissionen, som skall granska om åtgärder är berättigad enligt det
förfarande som anges i artikel 9.
3. Medlemsstaterna får beräkna de mängder som avses i punkt 2 med
utgångspunkt från antalet djur.
4. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om hur de tillämpar
bestämmelserna i punkt 2. Kommissionen kan, om den finner det nödvändigt
mot bakgrund av de upplysningar som den får, förelägga rådet lämpliga
förslag enligt förfarandet i artikel 11.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 9
▼B
BILAGA 4
REFERENSMÄTMETODER
Konstgödsel
Kväveföreningar skall mätas med den metod som beskrivs i kommissionens
direktiv 77/535/EEG av den 22 juni 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas
lagstiftning om provtagnings- och analysmetoder för gödselmedel (1), ändrat
genom direktiv 89/519/EEG (2).
Sötvatten, kustvatten och havsvatten
Nitrathalten skall mätas i enlighet med artikel 4a.3 i rådets beslut 77/795/EEG
av den 12 december 1977 om ett gemensamt förfarande för utbyte av informa-
tion om kvaliteten på sött ytvatten i gemenskapen (3),ändrat genom beslut 86/
574/EEG (4).1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 10
(1) EGT nr L 213, 22.8.1977, s. 1.
(2) EGT nr L 265, 12.9.1989, s. 30.
(3) EGT nr L 334, 24.12.1977, s. 29.
(4) EGT nr L 335, 28.11.1986, s. 44.
▼B
BILAGA 5
UPPGIFTER SOM SKALL INGÅ I RAPPORTER ENLIGT ARTIKEL 10
1. En redogörelse för de förebyggande åtgärder som vidtagits i enlighet med
artikel 4.
2. En karta som visar följande:
a) Vattenområden som förtecknats i enlighet med artikel 3.1 och bilaga 1,
med uppgift för varje område om vilka kriterier i bilaga 1 som är tillämp-
liga.
b) De känsliga områdenas belägenhet, med uppgift om redan angivna
områden och vilka som tillkommit sedan föregående rapport.
3. En sammansfattning av resultaten från övervakningen enligt artikel 6, med en
redogörelse för de överväganden i fråga om varje område som lett till att
området angetts som känsligt eller till ändringar eller tillägg i förteckningen
över sådana områden.
4. En sammanfattning av de åtgärdsprocesser som utarbetats i enlighet med
artikel 5, och då särskilt
a) de åtgärder som krävs enligt artikel 5.4 a och b,
b) de uppgifter som krävs enligt bilaga 3.4,
c) de ytterligare eller skärpta åtgärder som vidtagits i enlighet med artikel
5.5,
d) en sammanfattning av resultaten av de övervakningsprogram som
genomförts enligt artikel 5.6,
e) medlemsstaternas bedömning av när de vattenområden som har förteck-
nats enligt artikel 3.1 kan förväntas uppfylla målsättningarna i
åtgärdsprogrammet, med uppgift om vilken grad av osäkerhet som gäller
för dessa bedömningar.1991L0676 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 11