1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV 92/22/EEG
av den 31 mars 1992
om säkerhetsglas och glasmaterial på motorfordon och släpvagnar till dessa
(EGT L 129, 14.5.1992, s. 11)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV 92/22/EEG
av den 31 mars 1992
om säkerhetsglas och glasmaterial på motorfordon och släpvagnar
till dessa
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
i samarbete med Europaparlamentet(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:Åtgärder bör vidtas i syfte att gradvis upprätta den inre marknaden
under en period som löper ut den 31 december 1992; den inre mark-naden omfattar ett område utan inre gränser med fri rörlighet förvaror, personer, tjänster och kapital.
Det är viktigt att man använder en metod med fullständig harmoni-
seringför att den inre marknaden skall g enomföras till fullo.
Denna metod skall användas i samband med översynen av hela förfa-
randet vid EEG-typgodkännande med beaktande av andemeningen irådets resolution av den 7 maj 1985 om en ny metod i samband medteknisk harmoniseringoch standardisering .
Föreskrifterna om säkerhetsglas skiljer sig från medlemsstat till
medlemsstat. Det är därför nödvändigt att man antar enhetliga föresk-rifter i alla medlemsstaterna, antingen som tillägg till eller i stället för
nu gällande bestämmelser, särskilt för att det förfarande vid EEG-
typgodkännande som avses i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6februari 1970 om tillnärmningav medlemsstaternas lag stiftningomgodkännande av motorfordon och släpfordon till dessa fordon(
4), senast
ändrat genom direktiv 87/403/EEG(5), skall tillämpas på alla typer av
motorfordon.
Föreskrifter om säkerhetsglas skall inte bara innehålla bestämmelser
om säkerhetsrutornas konstruktion, utan också om deras monteringpå
fordonen.
Genom ett harmoniserat förfarande för typgodkännande av säker-
hetsglas skall varje enskild medlemsstat kunna kontrollera att de
gemensamma tillverknings- och provningsföreskrifterna iakttas och
meddela de övriga medlemsstaterna om detta genom att översända enkopia av det typgodkännandeintyg som utfärdas för varje enskild typav säkerhetsglas. Genom att på varje typ av säkerhetsglas somöverensstämmer med den godkända typen fästa ett EEG-typgodkännan-demärke gör man ytterligare teknisk kontroll i de övriga
medlemsstaterna överflödig.
För vindrutorna har säkerhetsaspekten särskilt stor betydelse, då de i
högre grad än de övriga typerna av fönsterglas riskerar att utsättas för
våldsamma påfrestningar, dels vid kollisioner, dels vid externa stötar,med allvarliga personskador som följd. De lösningar som väljs för atttillnärma medlemsstaternas lagstiftning på området i de fall då inbördesskillnader orsakar handelshinder inom gemenskapen, måste beaktasäkerhetskraven för vägtrafiken och behovet av att denna förbättras.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 95, 12.4.1990, s. 1.
(2) EGT nr C 284, 12.11.1990, s. 80, och beslut 12.2.1992.
(3) EGT nr C 225 10.9.1990, s. 9.
(4) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
(5) EGT nr L 220, 8.8.1987, s. 44.
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medlemsstaterna skall typgodkänna sådana typer av säkerhetsglas
som omfattas av det användningsområde som avses i punkt 1 i bilaga 1och som uppfyller de fastställda konstruktions-och provningsföreskrif-terna.
2. Medlemsstaterna skall bevilja ett helbilstypgodkännande för alla
motorfordon som uppfyller de i bilaga 3 fastställda monteringsförskrif-terna.
3. Den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkän nande skall,
vid behov och i erforderligutsträckningi samarbete med behörig a
myndigheter i andra medlemsstater, vidta sådana åtgärder som krävs
för kontroll av att serietillverkade exemplar överensstämmer med dengodkända typen.
Artikel 2
Alla ansökningar om EEG-typgodkännande skall göras av tillverkaren
eller dennes representant i en medlemsstat. Denna medlemsstat skall
för varje typ av säkerhetsglas, för vilken den beviljar ett sådanttypgodkännande som avses i artikel 1, utfärda ett EEG-typgodkännan-demärke till tillverkaren eller dennes representant enligt föreskrifterna ipunkt 4.4-4.7 i bilaga 2.
Medlemsstaterna skall vidta erforderliga åtgärder för att hindra att man
använder sådana märken som kan leda till att de säkerhetsglas sombeviljats typgodkännande i enlighet med artikel 1 förväxlas.
Artikel 3
Behöriga myndigheter i varje medlemsstat skall inom en månad
tillställa de behöriga myndigheterna i de andra medlemsstaterna enkopia av de intygom typg odkännande som de har utfärdat för varjetyp av säkerhetsglas och, beträffande montering av säkerhetsglas, för
varje fordonstyp för vilken de beviljar helbilstypgodkännande.
Artikel 4
Medlemsstaterna får inte förbjuda att säkerhetsglas saluförs eller
används p. g. a. deras konstruktion, om de är försedda med EEG-typgodkännandemärke.
Artikel 5
1. Om den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkännande
konstaterar att ett flertal säkerhetsglas med samma typgodkännan-demärkninginte överensstämmer med den g odkända typen, skall denvidta erforderliga åtgärder för att tillse att de serieproducerade exem-
plaren överensstämmer med den godkända typen. Behöriga
myndigheter i ifrågavarande medlemsstat skall underrätta de behörigamyndigheterna i de andra medlemsstaterna om vilka åtgärder de harvidtagit. Åtgärderna får vid behov innebära indragning av EEG-typgodkännandet. Dessa myndigheter skall vidta motsvarande åtgärder,
om de av de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat blir
underrättade om sådan bristande överensstämmelse.
2. Behöriga myndigheter i medlemsstaterna skall inom en månad
underrätta varandra om eventuell indragning av ett EEG-typgodkän-nande och om skälen till denna åtgärd.
3. Om den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkännandet
bestrider att det föreligger en sådan bristande överensstämmelse somden har underrättats om, skall berörda medlemsstater bemöda sigomatt bilägga tvisten. Gemenskapen skall hållas underrättad och skall vidbehov hålla lämpliga överläggningar i syfte att nå en uppgörelse.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
Artikel 6
Varje beslut om att vägra eller att dra in ett typgodkännande eller att
förbjuda saluföringeller användning , som har fattats med stöd av
förskrifterna för att genomföra detta direktiv, skall detaljredovisa de
skäl varpå beslutet grundas. Ett sådant beslut skall delges berörd partmed upplysningar om de möjligheter till prövning som står till budsinom ramen för gällande lagstiftning och inom vilken tid prövning skallbegäras.
Artikel 7
Medlemsstaterna får inte vägra att bevilja helbilstypgodkännande eller
nationellt typgodkännande av en fordonstyp eller vägra att tillåta ellerförbjuda att ett fordon saluförs, tas i bruk eller används av skäl som
sammanhänger med dess säkerhetsglas, om det är försett med EEG-
typgodkännandemärkning och om montering har skett på det sätt somföreskrivs i bilaga 3.
Artikel 8
I detta direktiv avses med fordonalla motorfordon som är avsedda för
vägtrafik, som har minst fyra hjul och som är konstruerade för enhögsta hastighet som överstiger 25 km/h, samt tillhörande släpfordon,dock med undantagav spårbundna fordon, jord- och skog sbrukstrak-
torer eller lantbruksmaskiner samt övriga motorredskap.
Den internationella klassificeringen av dessa fordon skall vara i
överensstämmelse med den som angivits i anmärkning b i bilaga 1 tilldirektiv 70/156/EEG.
Artikel 9
Varje ändringsom är nödvändigför att anpassa bilag ornas föreskrifter
till den tekniska utvecklingen skall antas i enlighet med det förfarandesom föreskrivs i artikel 13 i direktiv 70/156/EEG.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall anta och offentliggöra de föreskrifter som
är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 juli 1992 och skallgenast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall dessa innehålla en
hänvisningtill detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisningnär
de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
De skall tillämpa dessa bestämmelser från och med den 1 oktober
1992.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 11
Detta direktiv riktar sigtill medlemsstaterna.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
LISTA ÖVER BILAGOR
BILAGA 1 Räckvidd och definitioner
BILAGA 2 Glasrutor -konstruktions-och provningsbestämmelser, ansök-
ning om EEG-typgodkännande, märkning, EEG-
typgodkännande, ändring eller utvidgning av EEG-
typgodkännande, serietillverkade exemplars överensstäm-
melse med den godkända typen och påföljder vid bristande
överensstämmelse
BILAGA 2 A Allmänna provningsvillkor
BILAGA 2 B Vanliglaminerad vindruta
BILAGA 2 C Vindrutor tillverkade av behandlat laminerat glasBILAGA 2 D Plexiglasvindruta
BILAGA 2 E Klassificeringav vindrutor vid provningför erhållande av
EEG-typgodkännandeprov
BILAGA 2 F Förfarande vid bestämningav provning szonerna på vindrutor
till fordon i klass M
1i förhållande till ”V”-punkterna.
BILAGA 2 G Förfarande vid bestämningav ”H”-punkten och den faktiska
bålvinkeln för sittplatserna i motorfordon
BILAGA 2 H Fönsterrutor av enhetligt härdat glasBILAGA 2 I Andra laminerade glas än vindrutor
BILAGA 2 J Andra fönsterrutor av plexiglas än vindrutor
BILAGA 2 K Säkerhetsrutor klädda med plastöverdrag(på insidan)BILAGA 2 L Dubbelrutor
BILAGA 2 M Mätning av segmenthöjd och islagspunkternas lägen
BILAGA 2 N Exempel på EEG-typgodkännandemärkningarBILAGA 2 O Kontroll av serieproduktionens överensstämmelse med
godkänd typ
BILAGA 2 P Meddelande om EEG-typgodkännande/utvidgning av EEG-
typgodkännande/vägran att bevilja EEG-typgodkännande
eller slutligt upphörande med produktionen av viss typ av
säkerhetsglasruta
Tillägg 1 Vindrutor av laminerat glasTillägg 2 Vindrutor av plexiglas
Tillägg 3 Rutor av enhetligt härdat glas
Tillägg 4 Andra rutor av laminerat glas än vindrutorTillägg 5 Andra rutor av plexiglas än vindrutor
Tillägg 6 Enheter med dubbelrutor
Tillägg 7 Vindrutelistans innehållBILAGA 3 Fordon -Föreskrifter för monteringav vindrutor och andra
glasrutor än vindrutor på motorfordon
Tillägg Bilaga till intyget om EEG-helbilstypgodkännande för viss
fordonstyp med avseende på monteringav säkerhetsg las1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
BILAGA 1
RÄCKVIDD OCH DEFINITIONER
1 ANVÄNDNINGSOMRÅDE
Detta direktiv gäller säkerhetsrutor och material till vindrutor och
andra glasrutor eller avskiljande glasskärmar på motorfordon och
tillhörande släpfordon samt monteringen av dessa, med undantag
av glas till belysning, ljussignalanordningar och instrumentpanel,
och för specialrutor med syfte att skydda mot yttre slag, för ytor
enbart av plastmaterial och avsedda för användningvid konstruk-
tion av fordon i klass 0, husvagnar, soltak, bakrutor på bilar av
cabriolet-typ och sidorna på terrängfordon samt för vindrutor
avsedda att monteras på fordon som används under extrema
förhållanden och vars högsta hastighet är 40 km/tim.
2 DEFINITIONER
I detta direktiv avses med
2.1 fönsterruta av härdat glas : en ruta bestående av ett enkelt glas-
lager, som har genomgått en specialbehandling avsedd att öka dess
mekaniska hållfasthet och begränsa splittret när den krossas,
2.2 fönsterruta av laminerat glas : en ruta bestående av minst två glas-
lager som hålls samman av minst ett eller flera mellanlager av
plastmaterial; detta laminerade glas kan vara:
2.2.1 vanligt, om inget av de glaslager som det består av har behandlats,
2.2.2 behandlat , om minst ett av de glaslager som det består av har
genomgått specialbehandling avsedd att öka dess mekaniska
hållfasthet och begränsa splittret när den krossas,
2.3 säkerhetsruta beklädd med plastmaterial : en ruta enligt definitionen
i 2.1. och 2.2., som på insidan är beklädd med ett lager plastmate-
rial,
2.4 säkerhetsruta av plexiglas : en ruta av laminerat glas med ett enkelt
glaslager och ett eller flera plastlager på varandra, av vilka minst
ett fungerar som mellanlager. Plastlagret (plastlagren) befinner sig
på insidan när rutan har monterats på fordonet,
2.5 yta enbart av plastmaterial : en genomskinlig yta som är tillverkad
uteslutande av polymert organiskt material,
2.6 grupp av vindrutor : en grupp bestående av vindrutor med olika
form och dimension, vilkas mekaniska egenskaper, splittringssätt
och beteende under provningar har genomgått en undersökning av
motstånd mot miljöpåverkan,
2.6.1 plan vindruta : en vindruta utan en nominell rundningsom tar sig
uttryck i en segmenthöjd på mer än 10 mm per löpmeter,
2.6.2 rundad vindruta : en vindruta med en nominell rundningsom tar sig
uttryck i en segmenthöjd på mer än 10 mm per löpmeter,
2.7 dubbel fönsterruta : en enhet bestående av två rutor, som har monte-
rats var för sigi samma urtagpå fordonet,
2.8 dubbelruta : en enhet bestående av två rutor, som har sammanfogats
på bestående sätt av tillverkaren och är åtskilda av ett enhetligt
mellanrum,
2.8.1 symmetrisk dubbelruta : en dubbelruta där de båda rutorna är av
samma typ (härdade, laminerade osv.) och har samma primära och
sekundära egenskaper,
2.8.2 asymmetrisk dubbelruta : en dubbelruta där de båda rutorna är av
olika typ (härdade, laminerade osv.) eller har olika primära eller
sekundära egenskaper,
2.9 primära egenskaper : egenskaper som i väsentlig grad ändrar en
fönsterrutas optiska eller mekaniska egenskaper på ett sätt som har
betydelse för dess funktionsduglighet på fordonet; denna
bestämninginkluderar firmabeteckningeller tillverkarens märke,
2.10 sekundära egenskaper : egenskaper som kan antas ändra en fönster-
rutas optiska eller mekaniska egenskaper på ett sätt som har1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
betydelse för dess funktionsduglighet på fordonet. Ändringens
innebörd skall bedömas med utgångspunkt från svårighetsindexet,
2.11 svårighetsindex : en klassificeringi två g rader avseende i praktiken
iakttagna variationer av var och en av de sekundära egenskaperna.
Övergång från index 1. till index 2. är en indikation på att det
behövs ytterligare provningar,
2.12 utvecklad yta till vindruta : ytan av den minsta rektangel av glas,
varav en vindruta kan tillverkas,
2.13 en vindrutas lutningsvinkel : den vinkel som bildas av det lodräta
planet och den räta linje som förbinder rutans övre kant med dess
nedre kant, om man förskjuter denna räta linje från ett lodrätt plan
som skär fordonets längdaxel;
2.13.1 lutningsvinkeln skall mätas på ett fordon stående på marken och
som, om det rör sigom ett passag erarfordon, skall vara i körklart
skick och fullt försett med bränsle, kylarväska och smörjmedel
samt med verktygoch reservhjul (om dessa levereras som standar-
dutrustningfrån tillverkaren); förarens vikt skall beaktas och, om
det gäller ett fordon avsett för transport av extra passagerare, även
vikten av en passagerare i framsätet, varvid förarens och passagera-
rens vikt sätts till 75 ± 1 kg;
2.13.2 fordon med hydro-pneumatisk, hydraulisk eller pneumatisk
hjulupphängning eller automatisk reglerande markfrigång skall
provas under de av tillverkaren föreskrivna normala driftsförhållan-
dena,
2.14 segmenthöjden h : det största avståndet mellan en fönsterrutas inre
yta och ett plan gående genom rutans kanter. Detta avstånd skall
mätas praktiskt taget vinkelrätt på rutan (se bilaga 2 M, figur 1.),
2.15 typ av fönsterruta : de i punkt 2.1-2.4 definierade rutorna, som inte
uppvisar väsentliga inbördes skillnader, särskilt vad gäller de
primära och sekundära egenskaper som angivits i bilagorna 2 B —
2 D och 2 H — 2 L;
2.15.1 även om en ändringav de primära eg enskaperna innebär att man
kan tala om en ny produkttyp, accepteras det att en ändringav
form och mått i vissa fall inte nödvändigtvis medför att man skall
genomföra en fullständig serie provningar. Vid några av de prov-
ningar som är specificerade i de enskilda bilagorna kan rutorna
sammanföras i grupper, om det är uppenbart att de har likartade
primära egenskaper;
2.15.2 fönsterrutor, som endast uppvisar skillnader med hänsyn till de
sekundära egenskaperna, kan betraktas som hörande till samma
typ; några av provningarna kan dock utföras på prover på dessa
rutor, om dessa provningar uttryckligen anges i provningsförfaran-
dena,
2.16 fordonstyp : i samband med monteringav säkerhetsrutor sådana
fordon som inte uppvisar väsentliga skillnader, särskilt inte med
avseende på den i punkt 2.15 definierade typ av rutor som är
monterad på fordonet,
2.17 rundning: det ungefärliga värdet av den minsta radien för vindru-
tans båge, uppmätt på den mest insvängda delen.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
BILAGA 2
GLASRUTOR — KONSTRUKTIONS-OCH PROVNINGSBE-
STÄMMELSER, ANSÖKNING OM EEG-TYPGODKÄNNANDE,
MÄRKNING, EEG-TYPGODKÄNNANDE, ÄNDRING ELLER UTVIDG-
NING AV EEG-TYPGODKÄNNANDE, SERIETILLVERKADE
EXEMPLARS ÖVERENSSTÄMMELSE MED DEN GODKÄNDA TYPEN
OCH PÅFÖLJDER VID BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE
1 KONSTRUKTIONS-OCH PROVNINGSBESTÄMMELSER
1.1 Allmänna föreskrifter
1.1.1. Alla glastyper, särskilt glas som är avsett att användas till vind-
rutor, skall ha en sådan kvalitet att risken för personskada vid
brott på dem kan minskas så mycket som möjligt. Glaset skall
vara tillräckligt hållfast mot såväl sådana påkänningar som kan
förekomma vid olycksfall under normal körning, som atmosfäriska
och termiska faktorer, kemiska ämnen, brand och förslitning.
1.1.2. Säkerhetsglas skall dessutom vara tillräckligt genomskinligt, får
inte medföra nämnvärd deformeringav de föremål som ses g enom
vindrutan och får inte förorsaka förväxling av vägmärkenas färger.
Om vindrutan krossas, skall föraren kunna fortsätta att se vägbanan
tillräckligt tydligt för att han skall kunna bromsa in och stanna
fordonet på ett betryggande sätt.
1.2 Särskilda föreskrifter
Beroende på kategori skall alla typer av säkerhetsrutor vara i
enlighet med följande särskilda föreskrifter:
1.2.1. Fönsterrutor av glas med enhetlig härdning: kraven enligt bilaga 2
H.
1.2.2. Vindrutor av laminerat glas av standardtyp: kraven enligt bilaga 2
B.
1.2.3. Andra fönsterrutor av laminerat glas av standardtyp än vindrutor:
kraven enligt bilaga 2 I.
1.2.4. Vindrutor av behandlat laminerat glas: kraven enligt bilaga 2 C.
1.2.5. Säkerhetsrutor klädda med plast: kraven enligt bilaga 2 K, utöver
de tillämpliga kraven ovan.
1.2.6. Vindrutor av plexiglas: kraven enligt bilaga 2 D.
1.2.7. Andra fönsterrutor av plexiglas än vindrutor: kraven enligt bilaga 2
J.
1.2.8. Dubbelrutor: kraven enligt bilaga 2 L.
1.3 Provningar
1.3.1 Följande provningar föreskrivs:
1.3.1.1 Kross-ochsplitterprov
Syftet med detta prov är
1.3.1.1.1. att kontrollera att brott och splittringsker på sådant sätt att risken
för personskador minimeras
1.3.1.1.2. vid vindrutor av behandlat laminerat glas, att kontrollera kvarva-
rande sikt efter brott.
1.3.1.2 Provning av mekanisk hållfasthet
1.3.1.2.1. Slagprov med kula
Två prov sker, ett med en kula på 227 goch ett med en kula på
2 260 g.
1.3.1.2.1.1. Prov med en kula på 227 g. Syftet med detta prov är att bedöma
mellanskiktets vidhäftningsförmåga i laminerat glas och den meka-
niska hållfastheten hos glas med enhetlig härdning.
1.3.1.2.1.2. Prov med en kula på 2 260 g. Syftet med detta prov är att bedöma
det laminerade glasets förmåga att stå emot kulans genomslag.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
1.3.1.2.2. Prov med huvudattrapp
Syftet med detta prov är att kontrollera att rutan uppfyller kraven
på begränsning av skallskador när huvudet slår mot vindrutan, mot
laminerade rutor och mot andra rutor av plexiglas än vindrutor samt
mot enheter med dubbelrutor, använda som sidofönster.
1.3.1.3 Provning av beständighet mot miljöpåverkan
1.3.1.3.1. Nötningsprov
Syftet med detta prov är att kontrollera att en säkerhetsrutas
beständighet mot förslitning ligger över ett visst värde.
1.3.1.3.2. Högtemperaturprov
Syftet med detta prov är att kontrollera att det inte uppstår bubblor
eller andra fel i mellanlagret i laminerat glas eller plexiglasrutor när
de är långvarigt utsatta för höga temperaturer.
1.3.1.3.3. Ljuspåverkansprov
Syftet med detta prov är att ta reda på om rutor av laminerat glas,
plexiglas eller plastöverdraget glas kan utsättas för ljuspåverkan
under längre tid utan att deras ljusgenomsläppningsförmåga
minskar eller att de missfärgas i väsentlig grad.
1.3.1.3.4. Luftfuktighetsprov
Syftet med detta prov är att ta reda på om rutor av laminerat glas,
plexiglas eller plastöverdraget glas kan utsättas för luftfuktighet
under längre tid utan att förändras i väsentlig grad.
1.3.1.3.5. Provning av beständighet mot temperaturförändringar
Syftet med detta prov är att ta reda på om plastmaterialet (plastma-
terialen) i sådana säkerhetsrutor som avses i punkterna 2.3 och 2.4 i
bilaga 1 kan utsättas för extrema temperaturer under längre tid utan
att förändras i väsentligg rad.
1.3.1.4 Provning av optiska egenskaper
1.3.1.4.1. Provning av ljusgenomsläppningsförmågan
Syftet med denna provningär att kontrollera att en säkerhetsrutas
normala ljusgenomsläppningsförmåga ligger över ett visst värde.
1.3.1.4.2. Provningav optisk förvräng ning
Syftet med denna provning är att kontrollera att förvrängningen av
objekt sedda genom vindrutan inte är så stor att den vilseleder
föraren.
1.3.1.4.3. Provningav sekundärbildseparation
Syftet med denna provningär att kontrollera att den vinkel som
skiljer sekundärbilden från primärbilden inte överstiger ett visst
värde.
1.3.1.4.4. Färgidentifieringsprovning
Syftet med denna provningär att kontrollera att det inte finns
någon risk för förväxling av färger sedda genom en vindruta.
1.3.1.4.5. Brandsäkerhetsprovning
Syftet med denna provningär att kontrollera att den inre ytan av en
säkerhetsruta som avses i punkterna 2.3 och 2.4. i bilaga 1 har
tillräckligt låg förbränningshastighet.
1.3.1.5 Provning av beständighet mot kemikalier
Syftet med denna provningär att kontrollera att den inre ytan av en
säkerhetsruta som avses i punkterna 2.3 och 2.4 i bilaga 1 är
beständigmot effekterna av de kemikalier som normalt finns eller
används i ett fordon (t. ex. rengöringsmedel) utan att försämras.
1.3.2 Provning som skall utföras på kategorier av glasrutor som avses i
punkt 2.1—2.4 i bilaga 1.
1.3.2.1. Säkerhetsrutor skall genomgå de i tabellen angivna provningarna:1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
Vindrutor Andra fönsterrutor
Vanligt laminerat glas Behandlat laminerat glas Plexiglas
Härdat glasLaminerat
glasPlexiglas
II II P III III P IV
Brott och splitter — — II C/4 II C/4 — II H/2 — —
Mekanisk hållfasthet:
— kula på 227 gII B/4.3 II B/4.3 II B/4.3 II B/4.3 II B/4.3 II H/3.1 II I/4 II I/4
— kula på 2 260 gII B/4.2 II B/4.2 II B/4.2 II B/4.2 II B/4.2 — — —
Provningmed huvudattrapp (1) II B/3 II B/3 II B/3 II B/3 II D/3 — II I/3 II B/3
Nötning:
— utsida II B/5.1 II B/5.1 II B/5.1 II B/5.1 II B/5.1 — II B/5.1 II B/5.1
— insida — II K/2 — II K/2 II K/2 II K/2(2) II K/2(2) II K/2
Höga temperaturer II A/5 II A/5 II A/5 II A/5 II A/5 — II A/5 II A/5
Ljuspåverkan II A/6 II A/6 II A/6 II A/6 II A/6 — II A/6 II A/6
Luftfuktighet II A/7 II A/7 II A/7 II A/7 II A/7 II A/7(2) II A/7 II A/7
Ljusgenomsläppning II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1 II A/9.1
Optisk förvrängning II A/9.2 II A/9.2 II A/9.2 II A/9.2 II A/9.2 — —
Sekundärbild II A/9.3 II A/9.3 II A/9.3 II A/9.3 II A/9.3 — —
Färgidentifiering II A/9.4 II A/9.4 II A/9.4 II A/9.4 II A/9.4 — — —
Beständighet mot temperaturföränd-
ringar — II A/8 — II A/8 II A/8 II A/8(2) II A/8(2) II A/8
Brandbeständighet — II A/10 — II A/10 II A/10 II A/10(2) II A/10(2) II A/10
Beständighet mot kemiska angrepp — II A/11 — II A/11 II A/11 II A/11(2) II A/11(2) II A/11
(1) Detta prov skall även utföras på dubbelrutor i enlighet med bilaga 2 L, punkt 3 (2 L/3).
(2) Gäller endast om glaset är plastöverdraget på insidan.
OBS!En hänvisning till exempelvis 2 C/4 avser bilaga 2 C och punkt 4 i den bilagan, där det finns en beskrivning av ifrågavarande prov och villkoren
för godkännande.▼B1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼B
1.3.2.2. En säkerhetsruta skall typgodkännas, om den uppfyller alla krav
som anges i tillämpliga föreskrifter, som avses i tabellen här ovan.
2. ANSÖKAN OM TYPGODKÄNNANDE
2.1. Ansökan om EEG-typgodkännande för en typ av fönsterruta skall
inges av tillverkaren av säkerhetsrutor eller av dennes representant.
2.2. För varje typ av säkerhetsruta skall ansökningen åtföljas av nedan
angivna dokument i tre exemplar och följande uppgifter:
2.2.1. Teknisk beskrivning med angivande av samtliga primära och
sekundära egenskaper, och
2.2.1.1. för andra fönsterrutor än vindrutor, ritningar i ett format av högst
A4 eller hopvikta till detta format, utvisande
— maximal yta
— minsta vinkel mellan två intilliggande sidor på glasrutan— största segmenthöjd, i förekommande fall,
2.2.1.2. för vindrutor2.2.1.2.1. en förteckningöver vindrutemodeller för vilka ansökan om
typgodkännande inges, med uppgift om fordonstillverkarens namn
samt fordonstyp och fordonskategori,
2.2.1.2.2. ritningar i skala 1:1 i fråga om kategori M
1och i skala 1:1 eller
1:10 i fråga om alla andra fordonsklasser, tillsammans med diagram
över vindrutorna och deras placeringpå fordonet, som är tillräcklig t
detaljerade för att man skall kunna se:
2.2.1.2.2.1. vindrutans placeringi förhållande till förarsätets R-punkt där detta
passar,
2.2.1.2.2.2 vindrutans lutningsvinkel,2.2.1.2.2.3 ryggstödets lutningsvinkel,
2.2.1.2.2.4. läge och storlek av de zoner där kontrollen av de optiska egenska-
perna skall ske,
2.2.1.2.2.5 vindrutans utåtbuktande yta,
2.2.1.2.2.6 vindrutans största segmenthöjd,
2.2.1.2.2.7. vindrutans rundningsradie (endast för gruppering av vindrutor),2.2.1.3. för dubbelrutor: ritningar i ett format som inte får överstiga A4
eller detta format i hopvikt tillstånd och som, utöver de uppgifter
som avses i punkt 2.2.1.1, innehåller följande upplysningar:
— varje enskild fönsterrutetyp,
— typ av tätningsmaterial (organiskt, glas mot glas eller glas mot
metall),
— nominell bredd för avståndet mellan de båda glasrutorna.
2.3. Därutöver skall sökanden inlämna ett tillräckligt antal provningse-
xemplar av och prover på färdigställda fönsterrutor av aktuella
modeller, varvid antalet vid behov skall överenskommas i samråd
med den tekniska provningsanstalt som ansvarar för provningens
genomförande.
2.4. Den behöriga myndigheten skall, innan typgodkännande beviljas,
kontrollera att tillräckliga åtgärder har vidtagits för att man skall
kunna utföra effektiv kontroll av att serietillverkade exemplar
överensstämmer med de typgodkända.
3 MÄRKNINGAR
3.1. Alla säkerhetsrutor, däribland de prover och provexemplar som
inlämnats för typgodkännande av komponenten, skall vara försedda
med tillverkarens firma-eller varumärke. Märkningen skall vara
tydlig, lättläslig och omöjlig att utplåna.
4 EEG-TYPGODKÄNNANDE
4.1. Om de prover som inlämnats för typgodkännande uppfyller de krav
som avses i punkt 1.1 — 1.3, beviljas typgodkännande för ifrågava-
rande typ av säkerhetsrutor.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼B
4.2. Ett typgodkännandenummer skall tilldelas varje godkänd typ som
avses i bilagorna 2 H — 2 J och 2 L eller, i fråga om vindrutor,
varje typgodkänd grupp. De två första siffrorna (för närvarande 00
för originaldirektivet) är ett löpnummer som anger vilket nummer
som tilldelats den senaste tekniska ändringen av direktivet vid den
tidpunkt då typgodkännandet beviljas.
4.3. Typgodkännande, komplettering av typgodkännande eller avslag på
ansökan om typgodkännande för en typ av säkerhetsruta, som
meddelats med stöd av detta direktiv, skall delges medlemsstaterna
på ett formulär enligt mallen i bilaga 2 P med tillägg.
4.3.1. I fråga om vindrutor, skall meddelandet om godkännande åtföljas
av ett dokument som innehåller en förteckningöver varje enskild
vindrutemodell i den typgodkända gruppen samt egenskaperna hos
gruppen enligt tillägg 7 till bilaga 2 P.
4.4. Utöver den märkningsom avses i punkt 3.1 skall EEG-typg odkän-
nandemärket anbringas synligt på samtliga säkerhetsrutor och
dubbelrutor, som hänför sigtill en fönsterrutetyp för vilken man
har beviljat sådant godkännande som avses i detta direktiv. Varje
enskild fönsterruta i en dubbelruta kan dessutom förses med alla
andra typgodkännandemärken som har tilldelats ifrågavarande
fönsterruta.
Typgodkännandemärket består av
4.4.1. en rektangel som omger ett gement ”e”, följt av ett identifierings-
nummer eller en nationalitetsbeteckningi bokstavsform avseende
den medlemsstat som har beviljat typgodkännande(1),
4.4.2. typgodkännandenummer som anbringas till höger om den rektangel
som avses i punkt 4.4.1.
4.5. Därutöver skall följande symboler anbringas i anslutning till
ovannämnda typgodkännandemärke:
4.5.1 För vindrutor:
II av vanligt laminerat glas (II/P, om det är överdraget)(2)
III av behandlat laminerat glas (III/P, om det är överdraget) (2)
IV av plexiglas
4.5.2. V för andra fönsterrutor än vindrutor som omfattas av
bestämmelserna i punkt 9.1.4.2 i bilaga 2 A:
4.5.3 VI för dubbelrutor.
4.6. Typgodkännandemärke och symboler skall vara lättläsliga och
omöjliga att utplåna.
4.7 I bilaga 2 N finns exempel på typgodkännandemärken.
5. ÄNDRINGAR ELLER UTVIDGNING AV EEG-TYPGODKÄN-
NANDE AVSEENDE EN VISS TYP AV SÄKERHETSRUTA
5.1. Varje ändringav en viss typ av säkerhetsruta eller, om det rör sig
om vindrutor, varje tillägg till en viss grupp, skall meddelas den
behöriga myndighet som har beviljat typgodkännandet för ifrågava-
rande typ av säkerhetsrutor. Myndigheten får därefter
5.1.1. antingen konstatera att ändringarna inte innebär risk för nämnvärda
negativa konsekvenser och, om det rör sig om vindrutor, att den
nya typen kan hänföras till den grupp av vindrutor som är
godkända och att säkerhetsrutan under alla förhållanden fortfarande
uppfyller gällande villkor,
5.1.2. eller hemställa om en ny provningsrapport från det tekniska organ
som ansvarar för provningarna.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 12
(1) 1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för Italien, 4 för Nederländerna, 6 för Belgien, 9 för
Spanien, 11 för Storbritannien, 13 för Luxemburg, 18 för Danmark, 21 för Portugal,IRL för Irland, EL för Grekland ►
A1, 17 för Finland, 5 för Sverige och 12 för
Österrike ◄.
(2) I enlighet med definitionen i punkt 2.3 i bilaga 1.
▼B
5.2 Anmälan
5.2.1. Medlemsstaterna skall underrättas om bekräftelse av typgodkän-
nande eller vägran eller utvidgning av typgodkännande enligt det
förfarande som avses i punkt 4.3.
5.2.2. Den behöriga myndighet som har beviljat ett utvidgat typgodkän-
nande skall förse varje enskilt beviljande av en utvidgning med ett
löpnummer.
6. SERIETILLVERKADE EXEMPLARS ÖVERENSSTÄMMELSE
MED DEN GODKÄNDA TYPEN
6.1. Säkerhetsrutor som erhållit ett sådant typgodkännande som avses i
detta direktiv skall vara tillverkade på sådant sätt att de
överensstämmer med den godkända typen och uppfyller förskrif-
terna enligt punkt 1 ovan.
6.2. För att kontrollera att föreskrifterna i punkt 6.1 har föjts skall
produktionskontroll ske fortlöpande.
6.3. Innehavare av typgodkännande skall särskilt
6.3.1. se till att det finns rutiner för kvalitetskontroll,
6.3.2. ha tillgång till sådan utrustning som krävs för kontroll av
överensstämmelse med varje godkänd typ,
6.3.3. registrera provningsresultaten och tillhörande underlag(1), som skall
hållas tillgängliga under en tidrymd som fastställs i samråd med
behörigmyndig het,
6.3.4. analysera resultaten av varje enskild provningstyp för att kontrol-
lera och säkerställa att produkten har stabila egenskaper, med
hänsyn till de med industriell produktion sammanhängande varia-
tionerna,
6.3.5. säkerställa att åtminstone sådana provningar som avses i bilaga 2 O
till detta direktiv utförs för varje typ av produkt,
6.3.6. när några provexemplar eller provstycken visar tecken på bristfällig
överensstämmelse med den gällande typen av provning se till att
ytterligare provexemplar tas ut och provas; alla nödvändiga
åtgärder skall vidtas för att återställa överensstämmelse med hittill-
svarande produktionsstandard.
6.4. Den behöriga myndigheten kan när som helst kontrollera de
metoder för kontroll av produktionens överensstämmelse som
används för varje enskilt produktionsobjekt (se punkt 1.3 i bilaga
2 O).
6.4.1. Vid varje besiktningskall provning sprotokoll och produktionsrap-
porter överlämnas till besiktningsmannen.
6.4.2. Besiktningsmannen får ta stickprov för provning i tillverkarens
laboratorium. Minimiantalet stickprov som skall tas får bestämmas
i proportion till resultaten av tillverkarens egna kontroller.
6.4.3. Om kvalitetsnivån förefaller vara otillfredsställande eller om det
synes motiverat att efterkontrollera giltigheten av de provningar
som avses i punkt 6.4.2., kan besiktningsmannen ta ut prover som
skickas till det provningsorgan som har utfört typgodkännandeprov-
ningar.
6.4.4. Den behöriga myndigheten får genomföra vilka provningar som
helst som föreskrivs i detta direktiv.
6.4.5. Behöriga myndigheter skall normalt ge tillstånd till två besiktningar
om året. Om otillfredsställande resultat konstateras under någon av
dessa besiktningar, skall den behöriga myndigheten ombesörja att
alla nödvändiga åtgärder vidtas för att produktionsstandarden
återupprättas snarast möjligt.
7 PÅFÖLJDER VID BRISTANDE ÖVERENSSTÄMMELSE MED
DEN GODKÄNDA TYPEN
7.1. Ett typgodkännande som har beviljats med stöd av detta direktiv
kan dras in, om det villkor som avses i punkt 6.1 ovan inte är
uppfyllt.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 13
(1) Resultaten av brott-och splitterprov skall registreras även om inga fotografier krävs.
▼B
7.2. Om en medlemsstat drar in ett typgodkännande som den tidigare
har beviljat, skall den snarast underrätta de övriga medlemsstaterna
med hjälp av en kopia av det formulär för typgodkännandecertifikat
som överensstämmer med den i bilaga 2 P återgivna mallen.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 14
▼B
BILAGA 2 A
ALLMÄNNA PROVNINGSVILLKOR
1 BROTT- OCH SPLITTERPROV
1.1. Den fönsterruta som skall provas får inte vara stumt fastspänd; den
kan dock fästas vid en likadan ruta med hjälp av tejp som
anbringas längs med hela kanten.
1.2. För att åstadkomma brott skall man använda en hammare med en
massa av ca 75 geller ett annat verktygsom g er samma resultat.
Spetsens rundningsradie skall vara 0,2 mm ± 0,05 mm.
1.3 Ett prov skall utföras på varje islagpunkt.
1.4. Splittret skall undersökas på fotografiskt kontaktpapper, varvid
exponeringen skall påbörjas senast tio sekunder efter slaget och
avslutas senast tre minuter efter det. Endast de mörkaste linjerna i
det ursprungliga brottet skall beaktas. Laboratoriet skall arkivera
fotografierna av splittret.
2 SLAGPROV MED KULA2.1 Prov med kula på 227 g
2.1.1 Provningsutrustning
2.1.1.1. En kula av härdat stål med en massa av 227 g± 2 goch en
diameter av ca 38 mm.
2.1.1.2. En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en
viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en
hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall.
Om man använder en annan anordningsom slung ar ut kulan, skall
hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
2.1.1.3. Ett stativ som det som visas i fig.1, bestående av två stålramar, vars
maskinbearbetade kanter är 15 mm breda, som kan placeras på
varandra och som är försedda med gummipackningar med en
tjocklek av ca 3 mm, en bredd av 15 mm och en hårdhetsgrad av
50 IRHD.
Den nedersta ramen vilar på en stållåda med en höjd av ca 150 mm.
Den fönsterruta som skall provas hålls på plats av den övre ramen,
som har en massa av ca 3 kg. Stativet är fastsvetsat på en ca 12 mm
tjock stålplatta som vilar på golvet på en mellanliggande gummi-
platta med en tjocklek av ca 3 mm och en hårdhetsgrad av
50 IRHD.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 15
▼B
Figur 1
Stativ för slagprov med kula
2.1.2 Provningsbetingelser
— temperatur: 20º C ± 5º C
— tryck: mellan 860 och 1 060 mbar— relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %
2.1.3 Provstycke
Provstycket skall vara plant och kvadratiskt med en sida på 300 mm
± 10/0 mm.
2.2.3 Förfarande
Anpassa provstycket till den angivna temperaturen i minst fyra
timmar omedelbart före provet. Placera provstycket i stativet (se
2.1.1.3). Provstyckets plan skall vara vinkelrätt mot kulans isla-
gsriktning med en högsta tolerans på 3º.
Islagspunkten skall befinna sig högst 25 mm från provämnets
geometriska centrum, om fallhöjden är högst 6 m eller högst
50 mm från provstyckets centrum, om fallhöjden är mer än 6 m.
Kulan skall träffa den sida av provstycket som utgör provstyckets
utsida när fönsterrutan är monterad på fordonet. Kulan får endast
åstadkomma ett slag.
2.2 Prov med kula på 2260 g
2.2.1 Provningsutrustning
2.2.1.1. En kula av härdat stål med en massa av 2 260 g± 20 goch en
diameter av ca 82 mm.
2.2.1.2. En anordning som gör det möjligt att låta kulan falla fritt från en
viss höjd eller en anordning som gör det möjligt att ge kulan en
hastighet som är lika hög som den som den uppnår vid fritt fall.
Om man använder en annan anordningsom slung ar ut kulan, skall
hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
2.2.1.3. Ett stativ som det som visas i fig.1 och som är identiskt med det
som beskrivs i punkt 2.1.1.3.
2.2.2 Provningsbetingelser
— temperatur: 20º C ± 5º C
— tryck: mellan 860 och 1 060 mbar— relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 16
▼B
2.2.3 Provstycke
Provstycket skall vara plant och kvadratiskt med en sida på 300 mm
± 10/0 mm.
2.2.4. Förfarande
Anpassa provstycket till den angivna temperaturen i minst fyra
timmar omedelbart före provet. Placera provstycket stativet (se
2.1.1.3). Provstyckets plan skall vara vinkelrätt mot kulans isla-
gsriktning med en högsta tolerans på 3º.
Om provämnet är av plexiglas, skall det hållas på plats i stativet
med hjälp av lämpliga fästanordningar.
Islagspunkten skall befinna sig högst 25 mm från provämnets
geometriska centrum. Kulan skall träffa den sida av provstycket
som utgör provstyckets utsida när säkerhetsrutan är monterad på
fordonet. Kulan får endast åstadkomma ett slag.
3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP3.1 Provningsutrustning
3.1.1. En klot-eller halvklotsformad huvudattrapp utförd i hårt kryssfanér
och klädd med ett skikt avtagbar filt och eventuellt försedd med en
tvärslå av trä. Mellan den klotformade delen och tvärslån anbringas
ett halsformat mellanstycke.
Måtten skall vara i enlighet med fig. 2. Utrustningens sammanlagda
massa skall vara 10 kg± 0,2 kg .
Figur 2
Huvudattrappens vikt1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 17
▼B
3.1.2 Anordning som gör det möjligt att låta huvudattrappen falla fritt
från en viss höjd, eller en anordning som gör det möjligt att ge
attrappen en hastighet som är likvärdig med den som uppnås vid
fritt fall.
Om man använder en anordningsom slung ar ut attrapphuvudet,
skall hastighetstoleransen vara ± 1 % av hastigheten vid fritt fall.
3.1.3 Ett stativ som det som visas i fig. 3 för provning av plana prov-
stycken. Stativet består av två stålramar, vars kanter är
maskinbearbetade och 50 mm breda; ramarna kan placeras på
varandra och är försedda med gummipackningar med en tjocklek
av ca 3 mm, en bredd av 15 mm ± 1 mm och en hårdhetsgrad av
70 IRHD. Den övre ramen skall spännas fast vid den nedre med
minst åtta bultar.
3.2. Provningsbetingelser
— temperatur: 20º C ± 5º C
— tryck: mellan 860 och 1 060 mbar— relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %
Figur 3
Stativ till provning med huvudattrapp
3.3. Förfarande
3.3.1. Provning på plant provstycke
Det plana provstycket, med en längd av 1100 mm + 5/−2 mm och
en bredd av 500 mm + 5/−2 mm, skall hållas vid en konstant
temperatur av 20 C ± 5º C i minst fyra timmar före provet.
Spänn fast provstycket vid stativets ramar (punkt 3.1.3); bultarna
skall vara så hårt åtdragna att provstycket kan röra sig högst 2 mm
under provet. Provstyckets plan skall vara i stort sett vinkelrätt mot
huvudattrappens islagsriktning. Attrappen skall träffa provstycket
högst 40 mm från dess geometriska centrum på den sida som
föreställer säkerhetsrutans insida när denna är monterad på fordonet
och får endast utföra en stöt.
Filtklädnadens islagsyta på attrappen skall bytas ut efter tolv prov-
ningar.
3.3.2 Provning på hel vindruta (endast för en fallhöjd som inte översk-
rider 1,5 m)
Placera vindrutan fritt på ett stativ med en gummilist mellan av
hårdhet 70 IRHD och en tjockled av ca 3 mm, varvid kontaktytans
bredd över hela omkretsen skall vara ca 15 mm. Stativet skall bestå
av ett fast stycke som till formen motsvarar vindrutan så att huvud-
attrappen träffar den inre ytan.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 18
▼B
Vid behov skall vindrutan hållas fastklämd på stativet med hjälp av
lämpliga anordningar.
Stativet skall vila på ett fast underlag med en mellanliggande
gummipackning med en hårdhet av 70 IRHD och en tjocklek av
ca 3 mm. Vindrutans yta skall vara i stort sett vinkelrätt mot
huvudattrappens islagsriktning.
Attrappen skall träffa provstycket högst 40 mm från dess geomet-
riska centrum på den sida som utgör säkerhetsrutans insida när
denna är monterad på fordonet och får endast utföra en stöt.
Filtklädnadens islagsyta på attrappen skall bytas ut efter tolv prov-
ningar.
4. NÖTNINGSPROV
4.1. Provningsutrustning
4.1.1. Slipinstrument(1), schematiskt framställt i fig. 4 och bestående av:
— en horisontell vridskiva, som är fastgjord i sitt centrum, och
roterar moturs med en hastighet av 65—75 v/min.
Figur 4
Schematiskframställning av slipanordningen
— två belastade parallella armar som var och en bär en särskild
sliprulle som roterar fritt på en horisontell axel med kullager;
båda rullarna vilar på provstycket under ett tryck med 500 g
massa.
Slipinstrumentets vridskiva skall rotera i jämn takt, i stort sett i
samma plan (avvikelsen från detta plan får inte överstiga
± 0,05 mm på ett avstånd av 1,6 mm från vridskivans omkrets).
Rullarna skall monteras på sådant sätt att de, när de är i kontakt
med det roterande provstycket, roterar i inbördes motsatt riktning
och sålunda utövar en tryck-och slipverkan längs kurvformiga linjer
på en yta av ca 30 cm2två gånger varje provstycksvarv.
4.1.2. Sliprullar(2), vardera med 45 — 50 mm diameter och 12,5 mm
tjocka, bestående av ett speciellt, finpulveriserat slipämne inbäddat
i medelhårt gummi. Rullarna skall ha en hårdhet av 72 ± 5 IRHD,
mätt på fyra punkter med jämna avstånd på slipytans mittlinje,
varvid trycket appliceras vertikalt längs rullens diameter och
värdena avläses 10 sekunder efter appliceringav fullt tryck.
Sliprullarna skall förberedas för användningg enom mycket
långsam rotation mot en plan glasskiva för att deras yta skall bli
helt jämn.
4.1.3. En ljuskälla, bestående av en glödlampa med glödtråden inuti en
parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen i
glödtråden skall vara så hög att dess färgtemperatur ligger på
2 856 ± 50K. Spänningen skall stabiliseras med en noggrannhet av1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 19
(1) Det rekommenderade vridmomentet för M 20 är 30 Nm.
(2) Lämpliga slipinstrument levereras av Teledyne Taber (USA).
▼B
1/1 000. Instrumentet för kontroll av spänningen skall erbjuda
tillräcklig noggrannhet.
4.1.4. Ett optiskt system, bestående av en lins med en brännvidd ”f” på
minst 500 mm och korrigerad för kromatisk avvikelse. Full linsöpp-
ningfår inte överstig a f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla
regleras så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe.
En bländare skall monteras så att strålknippets diameter begränsas
till 7 mm ± 1 mm. Denna bländare skall vara belägen på ett
avstånd av 100 mm ± 50 mm från linsen på den från ljuskällan
längst bort belägna sidan.
4.1.5. Utrustningför uppmätningav spritt ljus (se fig . 5), bestående av en
fotocell med ett integrationsklot med 200—250 mm diameter.
Klotet skall vara försett med in-och utgångsöppningar för ljuset.
Ingångsöppningen skall vara cirkelformad och ha en diameter som
är minst dubbelt så stor som ljusknippets. Klotets utgångsöppning
skall vara försedd med antingen en ljusfälla eller en reflektionsmä-
tare, beroende på det i punkt 4.4.3 nedan beskrivna förfarandet.
Ljusfällan skall absorbera allt ljus när inget provstycke befinner
sigi ljusknippets bana.
Strålknippets axel skall passera genom in- och utgångsöppningarnas
mittpunkter. Ljusets utgångsöppnings diameter b skall vara lika
med 2a tangens 4º, där ”a” = klotets diameter.
Fotocellen skall vara monterad på sådant sätt att den inte kan nås
av ljus som kommer direkt från ingångsöppningen eller från reflek-
tionsmätaren.
Ytorna på integrationsklotets och reflektionsmätarens innersidor
skall ha praktiskt taget lika stor reflektionsfaktor samt vara matta
och icke-selektiva.
Fotocellens utgångssignal skall vara linjär upp till ± 2 % inom den
använda ljusstyrkeskalan. Instrumentet skall vara konstruerat på
sådant sätt att galvanometernålen inte ger utslag när klotet inte är
upplyst.
Hela instrumentet skall kontrolleras med jämna mellanrum med
hjälp av kalibrerade schabloner för fördunklingsmätning. Om
fördunklingen mäts med hjälp av utrustning eller metoder som
skiljer sigfrån dem som avses här ovan, skall resultaten vid behov
korrigeras för att bringa dem i överensstämmelse med den som
erhålls med den utrustningsom ang es ovan
Figur 5
Instrument för mätning av fördunkling
4.2 Provningsbetingelser
— temperatur: 20º C ± 5º C1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 20
▼B
— tryck: mellan 860 och 1 060 mbar
— relativ luftfuktighet: 60 ± 20 %
4.3 Provstycken
Provstyckena skall vara plana och kvadratiska med en sida på
100 mm, med praktiskt taget plana och parallella ytor och om
nödvändigt ett centralt borrat fästhål med 6,4 mm + 0,2/−0 mm
diameter.
4.4 Förfaranden
Provningen skall utföras på den yta av provstycket som utgör
utsidan på fönsterrutan av laminerat glas när denna är monterad på
fordonet och dessutom på insidan, om det rör sigom plastöver-
draget glas.
4.4.1. Omedelbart före och efter slipningen skall provstycket rengöras på
följande sätt:
a) torka av med linneduk eller under rent rinnande vatten,
b) skölj med destillerat eller avmineraliserat vatten,
c) torrblås med syre eller kväve,
d) avlägsna eventuella spår av vatten genom att gnugga försiktigt
med fuktiglinneduk.
Vid behov kan torkningutföras g enom att man pressar provstycket
mellan två linnedukar. Behandlingmed ultraljudsutrustningskall
undvikas. Efter rengöring får provstyckena hanteras endast från
sina kanter och skall förvaras på sådant sätt att skada eller förore-
ning på ytorna förebyggs.
4.4.2. Provstyckena skall beredas i minst 48 timmar vid 20º C ± 5º C och
en relativ luftfuktighet på 60 ± 20 %.
4.4.3. Provstycket placeras direkt mot integrationsklotets ingångsöppning.
Vinkeln mellan lodlinjen (det vinkelräta planet) till provstyckets
övre yta och strålknippets axel får inte överstiga 8º.
Fyra avläsningar görs enligt följande tabell:
AvläsningMed prov-
styckeMed ljusfällaMed reflek-
tionsmätareRepresenterad kvalitet
T1Nej Nej Ja Infallande ljus
T2Ja Nej Ja Allt ljus överfört av prov-
stycket
T3Nej Ja Nej Ljus spritt från instrumentet
T4Ja Ja Nej Ljus spritt från instrument
och provstycke
Avläsningarna T1,T2,T3och T4upprepas med andra angivna posi-
tioner för provstycket i syfte att fastställa likvärdighet.
Hela överföringen beräknas som Tt=T2/T1.
Den diffusa överföringen Tdberäknas enligt följande:
Td¼T4/C0T3T2=T1 ðÞ
T1
Den procentuella fördunklingen eller ljuset, eller bådadera, vid
spridningberäknas enlig t följande:
Td
T1/C2100 %
Provstyckets ursprungliga fördunkling uppmäts vid minst fyra
punkter på jämna inbördes avstånd med hjälp av ovanstående
formel på den yta som inte utsätts för slipning. Medeltalet av resul-
taten räknas ut för varje provstycke. I stället för metoden med de
fyra uppmätningarna kan ett genomsnittsvärde erhållas genom att1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 21
▼B
man roterar provstycket i jämn takt med en hastighet av minst tre
v/sek.
För var och en av säkerhetsrutorna utförs tre prov med samma
belastning. Fördunklingen används som mått på den underliggande
nötningen sedan provstycket har genomgått slipningsprovet.
Det ljus som spritts av det slipade spåret mäts upp vid minst fyra
punkter på jämna inbördes avstånd på spåret med hjälp av ovan-
stående formel. Medeltalet av resultaten räknas ut för varje
provstycke. I stället för metoden med de fyra uppmätningarna kan
ett genomsnittsvärde erhållas genom att man roterar provstycket i
jämn takt med en hastighet av minst tre varv/sek.
4.5. Slipprovning genomförs endast om provningslaboratoriet anser det
nödvändigt med hänsyn till redan införskaffade data.
Utom när plexiglas används är det vid ändring av mellanlager eller
materialtjocklek normalt inte nödvändigt att utföra ytterligare prov.
4.6 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
5. HÖGTEMPERATURPROVNING5.1 Förfarande
Uppvärmningtill 100º C sker av tre kvadratiska provstycken på
minst 300 mm × 300 mm, som laboratoriet har tagit ut från tre
vindrutor eller, i tillämpliga fall, från andra fönsterrutor än vind-
rutor och vars ena sida utgörs av fönsterrutans överkant. Denna
temperatur behålls i två timmar, varefter provstycket eller prov-
styckena får svalna till rumstemperatur. Har säkerhetsrutan två
utvändiga ytor av oorganiskt material, kan provet utföras genom
att man sänker ned provstycket lodrätt i kokande vatten under en
viss tidrymd, varvid man försöker undvika onödigvärmechock.
Om provstyckena har skurits ut från vindrutor, skall den ena kanten
av ett sådant provstycke vara en del av kanten på en vindruta.
5.2 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Mellanlagrets färgning: 1 2
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
5.3 Tolkning av resultaten
5.3.1. Provning av beständighet mot höga temperaturer skall anses ge ett
tillfredsställande resultat, om bubblor eller andra fel inte uppträder
på längre avstånd än 15 mm från en icke-avskuren kant eller 25 mm
från en avskuren kant på provstycket eller om de inte uppträder på
längre avstånd än 10 mm från sprickor som eventuellt uppstår
under provet.
5.3.2. En omgång provstycken som tillhandahållits för typgodkännande-
provning skall anses godtagbar med avseende på
högtemperatursbeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
5.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat, eller5.3.2.2. ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
6. LJUSPÅVERKANSPROV6.1 Provningsmetod
6.1.1 Provningsutrustning
6.1.1.1. En ljuskälla i form av en kvicksilverbåglampa med medeltryck,
bestående av ett kvartslysrör som inte producerar ozon. Lysrör-
saxeln skall vara vertikal. Lampans nominella mått skall vara:
längd 360 mm, diameter 9,5 mm. Ljusbågens längd skall vara
300 mm ± 4 mm. Lampans ineffekt skall vara 750 ± 50 W. Vilken1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 22
▼B
annan ljuskälla som helst som ger samma verkan som den ovan
beskrivna får användas. För att kontrollera att en annan ljuskälla
har samma verkan gör man en jämförelse på så sätt att man mäter
den mängd energi som sänds ut inom ett spektralband från 300 till
450 Nm, varvid alla andra våglängder avlägsnas med hjälp av
lämpliga filter. Den andra ljuskällan skall därför användas med
dessa filter.
Om detta prov i fråga om vissa säkerhetsrutor inte erbjuder en till-
fredsställande överensstämmelse med provet och de aktuella
användningsförhållandena blir det nödvändigt att ompröva prov-
ningsvillkoren.
6.1.1.2. En försörjningstransformator och en kondensator, som kan förse
lampan (punkt 6.1.1) med en startspänningpå minst 1 100 V och
en driftspänningpå 500 ± 50 V.
6.1.1.3. Anordningför monteringoch vridningav provstyckena mellan 1
och 5 v/min omkringden centralt placerade ljuskällan för att
säkerställa jämn ljusexponering.
6.1.2 Provstycken
6.1.2.1. Provstyckenas storlek skall vara 76 mm × 300 mm.6.1.2.2. Provstyckena skall skäras ut i laboratoriet från den övre delen av
fönsterrutorna på sådant sätt att:
— vid andra rutor än vindrutor provningsämnenas övre kant
sammanfaller med rutornas övre kant,
— vid vindrutor provstyckenas övre kant sammanfaller med den
övre gränsen för den zon där regelbunden ljusöverföring skall
kontrolleras och fastställas i enlighet med punkt 9.1.2.2. i denna
bilaga.
6.1.3 Förfarande
Kontrollera den i enlighet med punkterna 9.1.1 och 9.1.2 i denna
bilaga fastställda ljusöverföringen för tre provstycken, innan de
exponeras.
En del av varje provstycke skyddas mot ljus och därefter placeras
provstycket i provningsanordningen 230 mm från lampaxeln och
parallellt med lampaxelns längd. Bibehåll provstyckets temperatur
på 45º C ± 5ºC under hela provet. Den sida av varje provstycke
som skulle utgöra fordonsrutans utsida skall vara riktad mot
lampan. För den lamptyp som avses i punkt 6.1.1.1 skall belys-
ningstiden vara 100 timmar.
Efter belysningen mäter man åter upp den regelbundna ljusöverför-
ingen på den belysta ytan av varje provstycke.
6.1.4. Varje enskilt provstycke (sammanlagt tre) skall i enlighet med ovan
beskrivet förfarande utsättas för en sådan ljuspåverkan på varje
punkt av provstycket att ljuspåverkan åstadkommer samma verkan
på det använda mellanlagret som skulle bli följden av 100 timmars
solbelysningpå 1 400 W/m
2.
6.2 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Glasets färgning: 2 1
Mellanlagrets färgning: 1 2
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
6.3 Tolkning av resultaten
6.3.1. Provning av beständighet mot ljuspåverkan skall anses ge ett till-
fredsställande resultat, om följande villkor är uppfyllda:
6.3.1.1. Den totala ljusöverföringen, uppmätt i enlighet med punkterna 9.1.1
— 9.1.2 i denna bilaga, faller inte under 95 % av det ursprungliga
värdet före belysningen och är under inga omständigheter lägre än:
6.3.1.1.1. 70 % när det rör sigom andra fönsterrutor än vindrutor som skall
uppfylla föreskrifterna avseende förarens synfält i alla riktningar,1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 23
▼B
6.3.1.1.2. 75 % när det rör sigom vindrutor inom den zon där reg elbunden
ljusöverföringskall kontrolleras i enlig het med punkt 9.1.2.2 nedan,
6.3.1.2. provningsstycket får dock uppvisa en lätt färgning efter belys-
ningen, när det undersöks mot en vit bakgrund, men inga andra fel
får synas.
6.3.2. En omgång provstycken som tillhandahållits för godkännande skall
anses godtagbar med avseende på ljuspåverkansbeständighet, om ett
av följande villkor är uppfyllt:
6.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat, eller
6.3.2.2. ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
7. LUFTFUKTIGHETSPROV7.1 Förfarande
Tre kvadratiska provstycken på minst 300 mm × 300 mm hålls i
två veckor vertikalt placerade i en sluten behållare, där tempera-
turen hålls på 50 ºC ± 2º och den relativa luftfuktigheten på 95 %
±4%(
1).
Provstyckena förbereds på sådant sätt att:
— minst en av provstyckenas kanter skall vara en del av en
ursprunglig kant på rutan,
— om flera provstycken skulle provas samtidigt, tillräckligt
avstånd upprätthålls mellan dem
Förebyggande åtgärder skall vidtas för att hindra kondens från att
falla från provningsbehållarens väggar och tak på provstyckena.
7.2 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Mellanlagrets färgning: 1 2
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
7.3 Tolkning av resultaten
7.3.1. Säkerhetsrutan skall anses vara tillfredsställande i fråga om
beständighet mot luftfuktighet, om ingen betydande förändring
iakttas på längre avstånd än 10 mm från de icke-avskurna kanterna
eller 15 mm från de avskurna kanterna efter två timmars förvaringi
den omgivande luften, om det rör sig om ordinärt obehandlat lami-
nerat glas, och efter 48 timmars förvaring i den omgivande luften,
om det rör sigom rutor klädda med plast och plexig lasrutor.
7.3.2. En omgång provstycken som tillhandahållits för typgodkännande-
provningskall anses g odkänd med avseende på
luftfuktighetsbeständighet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
7.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat, eller
7.3.2.2. ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
8. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT TEMPERTAUR-
FÖRÄNDRINGAR
8.1 Provningsmetoder
Två provstycken på 300 mm × 300 mm skall placeras i en sluten
behållare i sex timmar vid en temperatur av −40 ºC ± 5ºC; därefter
placeras de i omgivande luft med en temperatur av 23 ºC ± 2ºC i
en timme eller tills provstyckena har uppnått en stabil temperatur.
Därefter skall de placeras i en luftström med en temperatur av 72 ºC
± 2ºC i tre timmar. Provstyckena skall därpå undersökas sedan de1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 24
(1) Genom dessa provbetingelser utesluts kondens på provstyckena
▼B
åter har placerats i den omgivande luften vid 23 ºC ± 2ºC och har
svalnat av till den temperaturen.
8.2 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Mellanlagrets färgning: 1 2
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
8.3 Tolkning av resultaten
Provningen av beständighet mot temperaturändringar skall anses ha
givit ett tillfredsställande resultat, om provstyckena inte uppvisar
krackelering, grumling, flagning eller annan uppenbar försämring.
9. OPTISKA EGENSKAPER
9.1 Ljusgenomsläppningsprov
9.1.1 Provningsutrustning
9.1.1.1. En ljuskälla, bestående av en glödlampa med glödtråden inuti en
parallellepiped med måtten 1,5 × 1,5 × 3 mm. Spänningen i
glödtråden skall vara så hög att dess färgtemperatur ligger på
2 856 ± 50K. Denna spänningskall stabiliseras inom ± 1/1000.
Instrumentet för kontroll av spänningen skall erbjuda erforderlig
precision.
9.1.1.2. Ett optiskt system, bestående av en lins med en brännvidd på minst
500 mm och korrigerad för kromatisk avvikelse. Full linsöppning
får inte överstiga f/20. Avståndet mellan lins och ljuskälla regleras
så att man får ett väsentligen parallellt strålknippe. En bländare
skall monteras så att strålknippets diameter begränsas till 7 mm
± 1 mm. Denna bländare skall vara belägen på ett avstånd av
100 mm ± 50 mm från linsen på den från ljuskällan längst bort
belägna sidan. Mätpunkten skall vara i strålknippets mittpunkt.
9.1.1.3. Mätutrustning
Mottagaren skall ha en relativ spektral känslighet som i stort sett
överensstämmer med tillämpligICI(1) spektralljuseffektivitet för
fotooptisk synförmåga. Mottagarens känsliga yta skall vara täckt
av en spridare och skall vara minst två gånger tvärsnittet av det
parallella strålknippe som sänds ut av det optiska systemet. Om ett
integrationsklot används, skall klotets öppning ha ett tvärsnitt som
är minst två gånger tvärsnittet av den parallella delen av
strålknippet.
Mottagarens och det tillhörande mätinstrumentets linearitet skall
vara bättre än 2 % av skalans nyttodel.
Mottagaren skall vara fokuserad på strålknippets axel.
9.1.2 Förfarande
Instrumentet som indikerar mottagarens känslighet justeras så att
det visar 100 skalenheter när säkerhetsrutan inte är införd i ljus-
banan.
Träffar inget ljus mottagaren, visar instrumentet 0.
Säkerhetsrutan placeras på ett avstånd från mottagaren som är lika
med ca fem gånger mottagarens diameter. Säkerhetsrutan placeras
mellan bländaren och mottagaren, och dess lutningsvinkel justeras
på sådant sätt att ljusstrålens infallsvinkel är lika med ± 5º. Den
regelbundna ljusgenomsläppningen skall uppmätas på säkerhets-
glaset, och på var och en av mätpunkterna skall antalet
skalenheter ”n”, visat på mätanordningen, avläsas. Den relativa
transmittansen γrär lika med n/100.
9.1.2.1. I fråga om vindrutor får alternativa provningsmetoder tillämpas,
varvid man använder antingen ett provstycke utskuret fån den
planaste delen av en vindruta eller en särskilt iordningsställd plan1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 25
(1) Lämpliga sliprullar tillhandahålls av Teledyne Taber (USA).
▼B
kvadrat med sådana material-och tjockleksegenskaper som är iden-
tiska med den egentliga vindrutans; mätningarna utförs vinkelrätt
mot fönsterrutan.
9.1.2.2. I fråga om vindrutor avsedda för fordon av kategori M1, skall
provet utföras i den B-zon som avses i bilaga 2 F. I fråga om alla
andra fordon skall provet utföras i den I-zon som förskrivs i punkt
9.2.5.2.3. i denna bilaga.
9.1.3 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Glasets färgning: 1 2
Mellanlagrets färgning (vid
laminerade vindrutor):12
Ej inkluderad Inkluderad
Solavskärmningoch/eller solfil-
terfilm12
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
9.1.4 Tolkning av resultaten
9.1.4.1. Den regelbundna ljusgenomsläppning som uppmätts i enlighet med
punkt 9.1.2 får beträffande vindrutor inte understiga 75 % och, i
fråga om andra fönsterrutor än vindrutor, inte understiga 70 %.
9.1.4.2. I fråga om fönster belägna på platser som inte är väsentliga för
förarens synfält (t. ex. soltak) får den regelbundna ljusgenomsläpp-
ningskoefficienten från rutan understiga 70 %. Glasmaterial till
fönsterrutor med en ljusgenomsläppningskoefficient under 70 %
skall vara märkta med kompletterande symbol som avses i punkt
4.5.2 i bilaga 2.
9.2 Provning av optiskförvrängning
9.2.1 Användningsområde
Den metod som redovisas här är en projektionsmetod, varigenom
man kan utvärdera en säkerhetsrutas optiska förvrängning.
9.2.1.1. Definitioner
9.2.1.1.1. Med ”optisk avvikelse” avses vinkeln mellan den faktiska och den
skenbara riktningen hos en punkt sedd genom säkerhetsrutan.
Vinkelns storlek är en funktion av synlinjens infallsvinkel, glasru-
tans tjocklek och lutningsamt rundning sradien i infallspunkten.
9.2.1.1.2. Med ”optisk avvikelse i riktningMM ′” avses den algebraiska
vinkelavvikelsedifferensen ∆αuppmätt mellan två punkter M och
M′på säkerhetsrutans övre yta, varvid avståndet mellan de båda
punkterna är sådant att deras projektion i ett plan, som går
vinkelrätt mot observationsriktningen, åtskiljs av ett givet avstånd
∆x(se fig. 6).
Motsols avvikelse skall betraktas som positiv och medurs avvikelse
som negativ.
9.2.1.1.3. Med ”optisk förvrängning i punkt M” avses den maximala optiska
förvrängningen för alla MM ′-riktningar från punkten M.
9.2.1.2. Provningsutrustning
Denna metod består i att man projicerar en lämpligdiabild (raster)
på bildskärmen genom den säkerhetsruta som provas. Den
förändringav den projicerade bildens form som orsakats av att
säkerhetsrutan förts in i siktlinjen utgör ett mått på den optiska
förvrängningen. Utrustningen skall bestå av nedanstående delar,
ordnade så som visas i fig. 9.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 26
▼B
Figur 6
Schematiskframställning av optiskförvrängning
Figur 7
Projektorns optiska uppbyggnad
9.2.1.2.1 En projektor av god kvalitet, med en punktformig ljusskälla med
stor ljusstyrka och exempelvis följande specifikationer:
— brännvidd minst 90 mm,
— öppningca 1/25,— 150 W halogenkvartslampa (användning utan filter),— 250 W halogenkvartslampa (med grönt filter).1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 27
▼B
Figur 8
Förstorat tvärsnitt av diabilden
Projektorarrangemanget visas schematiskt i fig. 7. En bländare med
ca 8 mm diameter placeras ca 100 mm frän objektivet lins.
9.2.1.2.2 Diabilden (rastret), bestaende av exempelvis ett mönster av ljusa
cirklar mot mörk bakgrund (se fig. 8). Diabilderna skall ha tillräck-
ligt hög kvalitet och god konstrast, så att man kan utföra mätningar
med en felmarginal på mindre än 5 %. När den fönsterruta som
skall provas inte är uppsatt, skall cirklarnas mått vara sådana att
de, när de projiceras, formar ett mönster av cirklar med diametern
R1þR2
Rt∆xpå skärmen, där ∆x= 4 mm (se fig. 6 och 9).
Figur 9
Provningsutrustningens uppställning vid prov av optisk
förvrängning
9.2.1.2.3 Ett stativ; helst av en typ som gör det möjligt att förflytta säker-
hetsrutan vertikalt och horizontellt samt att vrida den.
9.2.1.2.4 En kontrollmall för mätningav måttändring ar, när man önskar
snabb beräkning. En lämplig form visas i fig. 10.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 28
▼B
Figur 10
Exempel på lämplig kontrollmall
9.2.1.3. Förfarande
9.2.1.3.1. Allmänt
Säkerhetsrutan placeras på stativet (9.2.1.2.3.) med den angivna
lutningsvinkeln. Provningsdiabilden projiceras genom den yta som
undersöks. Säkerhetsrutan vrids runt eller förflyttas i antingen
vertikal eller horisontell riktningför att hela den ang ivna ytan skall
undersökas.
9.2.1.3.2. Beräkningmed hjälp av kontrollmall
När det räcker med en snabberäkning med en godtagbar felmar-
ginal på upp till 20 %, beräknas värdet A (se fig. 10) från
gränsvärdet ∆αLför avvikelseändringen, och värdet R2för avståndet
mellan säkerhetsrutan och projektionsskärmen:
A = 0,145 ∆αL×R2
Förhållandet mellan ändringen i den projicerade bildens diameter
∆d och ändringen i vinkelavvikelsen ∆αerhålls av formeln
∆d = 0,29 ∆α×R2
där
∆d uttrycks i millimeter
A uttrycks i millimeter∆α
Luttrycks i bågminuter
∆αuttrycks i bågminuter
R2uttrycks i meter.
9.2.1.3.3. Mätningar med hjälp av fotoelektrisk utrustning
När det krävs exakt uppmätning med en godtagbar felmarginal på
högst 10 % av gränsvärdet, mäts ∆d på projektionsaxeln, varvid
ljuspunktens bredd registreras i den punkt där luminansen är 0,5
gånger ljuspunktens maximala luminans.
9.2.1.4. Angivande av resultat
Säkerhetsrutornas optiska förvrängning värderas genom att man
mäter ∆d på vilken punkt som helst på ytan och i alla riktningar
för att finna maximalt ∆d-värde.
9.2.1.5. Alternativ metod
Därutöver är det tillåtet att använda strioskopisk teknik som alter-
nativ till projektionsteknik, förutsatt att mätprecisionen i punkterna
9.2.1.3.2 och 9.2.1.3.3 bibehålls.
9.2.1.6. Avståndet ∆x skall vara 4 mm.
9.2.1.7. Vindrutan skall monteras med samma lutningsvinkel som på
fordonet.
9.2.1.8. Projektionsaxeln i horisontalplanet skall behållas i en position som
är ungefär rätvinklig mot vindrutans spår i detta plan.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 29
▼B
9.2.2 Mätningarna skall utföras
9.2.2.1. — i fråga om fordon av kategori M1— dels (a) i zon A fram till
fordonets medianplan och i den del av vindrutan som är symmet-
risk till denna zon i förhållande till fordonets medianplan i
längdriktningen, dels (b) i zon B
9.2.2.2. — i fråga om andra fordon av kategorierna M och N än M1—i
zon 1 så som den definieras i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga.
9.2.2.3. Typ av fordon
Proven upprepas om vindrutan skall monteras på ett fordon av en
typ som har ett framåtriktat synfält som avviker från det framåtrik-
tade synfältet hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har
blivit typgodkänd.
9.2.3 Svårighetsindex för de sekundära egenskaperna
9.2.3.1. Materialets art
Spegelglas Floatglas Fönsterglas
112
9.2.3.2. Övriga sekundära egenskaper
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
9.2.4 Antal provstycken
Fyra provstycken skall genomgå provning.
9.2.5 Definition av zoner
9.2.5.1. På vindrutor monterade på fordon i klass M1är zonerna A och B de
som avses i bilaga 2 F.
9.2.5.2. På andra fordon i klass M och N än fordon i klass M1definieras
zonerna med utgångspunkt från
9.2.5.2.1. en blickpunkt som ligger vertikalt på förarsätets R-punkt och
625 mm ovanför denna punkt i det vertikalplan som löper parallellt
med medianplanet i det fordons längdriktning för vilket vindrutan
är avsedd och som löper genom rattens axel. Denna punkt
betecknas O här nedan,
9.2.5.2.2. en rät linje OQ, som är den horisontella räta linje som passerar
genom blickpunkten O och löper vinkelrätt mot fordonets median-
plan i längdriktningen.
9.2.5.2.3. Zon 1 — den zon i vindrutan som begränsas av vindrutans
skärningspunkt med följande fyra plan:
P1— ett vertikalt plan som passerar genom O-punkten och
bildar en 15º vinkel till vänster om fordonets medianplan
i längdriktningen,
P2— ett vertikalt plan som är symmetriskt med P1i förhållande
till fordonets medianplan i längdriktningen.
Är detta omöjligt (t ex om det inte finns ett symmetriskt medi-
anplan i längdriktningen), anses P2vara P1-planets
symmetriska plan i förhållande till fordonets längdplan genom
O-punkten,
P3— ett plan som innehåller den räta linjen 0Q och bildar en
10º vinkel ovanför horisontalplanet,
P4— ett plan som innehåller den räta linjen OQ och bildar en 8º
vinkel nedanför horisontalplanet.
9.2.6 Tolkning av provresultaten
En provad vindrutetyp skall anses tillfredsställande med avseende
på optisk förvrängning, om den optiska förvrängningen i varje
enskild zon på de fyra undersökta provstyckena inte överskrider
följande högsta tillåtna värden:
Fordonsklass ZonHögsta tillåtna värde för optisk
förvrängning
M1A — avgränsad enligt
9.2.2.12 bågminuter
B 6 bågminuter1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 30
▼B
Fordonsklass ZonHögsta tillåtna värde för optisk
förvrängning
Andra fordon i klass M än
M1samt klass NI 2 bågminuter
9.2.6.1. På fordonsklasserna M och N skall ingen mätning utföras inom en
25 mm bred zon i ytterkanten.
9.2.6.2. Är vindrutan tvådelad, utförs ingen mätning inom ett 35 mm brett
fält från den kant på rutan som kan ligga intill den list som delar
rutan.
9.2.6.3. En tolerans på högst 6 bågminuter är tillåten för alla delar av zon A
som befinner sigminst 100 mm från vindrutans kant.
9.2.6.4. Smärre avvikelser från föreskrifterna godtas i zon B, förutsatt att de
lokaliseras och nämns i provningsprotokollet.
9.3 Provning av sekundärbildsseparation
9.3.1 Räckvidd
Två provningsmetoder är erkända:
— måltavlemetoden,
— kollimatorteleskopmetoden.
Dessa provmetoder får vid behov tillämpas på typgodkännande-
prov, kvalitetskontroll eller produktutvärdering.
9.3.1.1. Måltavlemetoden
9.3.1.1.1. Provningsutrustning
Vid denna metod iakttas ett belyst mål genom säkerhetsrutan. Målet
får vara konstruerat på sådant sätt att provet kan utföras så att
resultatet blir ett enkelt ”godkänt -icke godkänt”. Målet skall helst
vara någon av följande typer:
a) en belyst ”cirkelformigmåltavla”, vars yttre diameter D spänner
över en vinkel av n bågminuter i en punkt belägen på x meters
avstånd (fig. 11a), eller
b) en belyst ”cirkelformigmåltavla” med mittpunkt, vars mått är
sådana att avståndet D från en punkt på mittpunktens kant till
närmaste punkt på ringens insida spänner över en vinkel av n
bågminuter i en punkt belägen på x meters avstånd (fig. 11b),
där
n = gränsvärdet för sekundärbildsseparationen
x = avståndet mellan säkerhetsrutan och målet (minst 7 m)
D erhålls av formeln
D = x tångens n.
Det belysta målet består av en ljuslåda med de ungefärliga måtten
300 mm × 300 mm × 150 mm, vars framsida helst bör vara av glas
täckt med ogenomlysligt svart papper eller målad med matt svart
färg. Ljuslådan skall vara belyst av lämplig ljuskälla. Ljuslådans
insida skall vara målad med matt vit färg.
Det kan vara lämpligt att använda andra slags mål, t. ex. sådana
som visas i fig. 14. I stället för systemet med mål kan man även
använda ett projektionsarrangemang och undersöka de erhållna
bilderna på en skärm.
9.3.1.1.2. Förfarande
Säkerhetsrutan monteras med angiven lutningsvinkel på ett stativ
som är ordnat på sådant sätt att observationen sker i horisontal-
planet genom måltavlans centrum.
Ljuslådan skall observeras i en mörk eller halvmörk lokal, och
varje del av säkerhetsrutan undersöks med avseende på förekomst
av sekundärbilder i anslutningtill det belysta målet. Säkerhetsrutan
skall vridas runt på sådant sätt att den riktiga observationsrikt-
ningen behålls. En lupp kan användas vid undersökningen.
9.3.1.1.3. Angivande av resultaten1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 31
▼B
Fastställ
— när måltavla används (se fig. 11a) att primär-och sekundärbil-
derna av måltavlan är åtskilda, dvs. man fastställer om
gränsvärdet n överskrids, eller
— när måltavla b används att sekundärbilden av måltavlans mitt-
punkt överskrider tangentpunkten med cirkelns inre kant (se
fig. 11b), dvs. man fastställer om gränsvärdet n överskrids.
Figur 11
Måltavlornas mått
Figur 12
Provningsutrustningens uppställning1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 32
▼B
Figur 13
Utrustning för prov med kollimatorteleskop
9.3.1.2. Prov med kollimatorteleskop
Vid behov skall det i denna punkt beskrivna tillvägagångssättet
användas.
9.3.1.2.1. Provningsutrustning
Utrustningen består av en kollimator och ett teleskop och kan
ställas upp i enlighet med fig. 13. Vilket likvärdigt optiskt system
som helst kan dock användas.
9.3.1.2.2. Förfarande
Kollimatorteleskopet formar i det oändliga bilden av ett polarkoor-
dinatsystem med en lysande punkt i sitt centrum (se fig. 14).
I observationsteleskopets brännplan placeras en liten mörk punkt
med en diameter som är något större än den projicerade ljuspunk-
tens på den optiska axeln, varigenom ljuspunkten skyms.
När ett provstycke som har en sekundärbild placeras mellan tele-
skopet och kollimatorn, visar sigen andra, mindre ljus punkt på
ett visst avstånd från det polara koordinatsystemets mittpunkt. Det
avstånd mellan punkterna som iakttas genom observationstele-
skopet (se fig. 14) kan sägas utgöra sekundärbildsseparationen.
(Avståndet mellan den mörka punkten och ljuspunkten i polarkoor-
dinatsystemets mittpunkt utgör den optiska avvikelsen.)
9.3.1.2.3. Angivande av resultaten
Säkerhetsrutan skall först undersökas med en enkel svepmetod för
bestämningav vilket område som g er den starkaste sekundärbilden.
Det området skall därefter undersökas med hjälp av kollimatortele-
skopet med lämpliginfallsvinkel. Därpå uppmäts maximal
sekundärbildsseparation.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 33
▼B
Figur 14
Exempel på observation vid provning enligt kollimatorteleskop-
metoden
9.3.1.3. Observationsriktningen i horisontalplanet skall hållas ungefär
vinkelrätt mot vindrutans spår i detta plan.
9.3.2. Mätningarna skall utföras med hänsyn till fordonsklass i de zoner
som avses i punkt 9.2.2 ovan.
9.3.2.1. Fordonstyp
Provet skall upprepas, om vindrutan är avsedd för monteringpå en
fordonstyp vars framåtriktade synfält skiljer sigfrån samma synfält
hos den fordonstyp för vilken vindrutan redan har typgodkänts.
9.3.3 Svårighetsindex för de sekundära egenskaperna
9.3.3.1. Materialets art
Spegelglas Floatglas Fönsterglas
112
9.3.3.2 Övriga sekundära egenskaper
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
9.3.4 Antal provstycken
Fyra provstycken skall genomgå provning.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 34
▼B
9.3.5 Tolkning av provresultaten
En provad vindrutetyp skall anses tillfredsställande med avseende
på sekundärbildsseparation, om primär-och sekundärbildernas sepa-
ration i varje enskild zon på de fyra undersökta provstyckena inte
överskrider följande högsta tillåtna värden:
Fordonsklass ZonHögsta tillåtna värden för
separation av primär-och
sekundärbilder
M1A — avgränsad enligt
9.2.2.115 bågminuter
B 25 bågminuter
Andra fordon i klass M än
M1samt klass NI 15 bågminuter
9.3.5.1. På fordon som tillhör klasserna M och N skall ingen mätning
utföras inom en 25 mm bred zon i ytterkanten.
9.3.5.2. Är vindrutan tvådelad, utförs ingen mätning inom ett 35 mm brett
fält från den kant på rutan som kan ligga intill den list som delar
rutan.
9.3.5.3. En tolerans på högst 25 bågminuter är tillåten för alla delar av zon
I eller i zon A som befinner sigminst 100 mm från vindrutans
kant.
9.3.5.4. Smärre avvikelser från föreskrifterna godtas i zon B, förutsatt att de
lokaliseras och nämns i provningsprotokollet.
9.4 Provning av färgidentifikation
Om en vindruta är tonad i de zoner som avses i punkt 9.2.5.1 eller
9.2.5.2, skall man på de fyra vindrutorna kontrollera att följande
färger kan identifieras:
— vitt,
— selektivt gul,
— rött,
— grönt,
— blått,
— gulorange.
10. BRANDBESTÄNDIGHETSPROV
10.1 Syfte och räckvidd
Med hjälp av denna metod kan man fastställa den horisontella
förbränningshastigheten för sådana material som används i motor-
fordons passagerarutrymmen (personbilar, lastbilar,
herrgårdsvagnar, bussar), sedan de har utsatts för en mindre låga.
Metoden erbjuder möjligheten att prova de material och överdrag
som används invändigt i fordonen, antingen var för sig eller i
kombination upp till en tjocklek av 13 mm. Den används för att
bedöma hur enhetliga olika tillverkningsomgångar är med avseende
på förbränningsegenskaperna.
På grund av de många skillnaderna mellan situationerna i verklig-
heten och de häri föreskrivna, detaljerade provningsbetingelserna
(användningoch riktninginuti fordonet, användning svillkor,
flamkällor osv.) kan denna metod inte anses lämplig att ligga till
grund för värdering av samtliga förbränningskaraktäristika hos ett
fordon.
10.2 Definitioner
10.2.1. Med förbränningshastighet avses kvoten av den förbrända sträckan,
uppmätt i enlighet med denna metod, och den tid som elden
behöver för att avbränna denna sträcka.
Den uttrycks i millimeter per minut.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 35
▼B
10.2.2. Med kompositmaterial avses ett material bestående av flera lager av
liknande eller olika material som vid ytan hålls tätt samman med
hjälp av cementering, limning, rappning, svetsning osv.
Om olika material är sammanfogade genom att ytlager är lagt mot
ytlager (t. ex. med hjälp av sömmar, högfrekvenssvetsning, nitar
osv.) som möjliggör sådana individualiserade prov som avses i
punkt 10.5, anses materialen inte som kompositmaterial.
10.2.3. Med exponerad yta avses den yta som vetter inåt mot passagerarut-
rymmet när materialet är monterat på fordonet.
10.3 Princip
Ett provstycke hålls vågrätt på ett U-format stativ och utsätts för en
låga med låg energi i 15 sekunder i en förbränningskammare,
varvid lågan verkar på provstyckets frilagda kant. Genom provet
kan man fastställa om och när lågan släcks samt hur lång tid det
tar för lågan att avverka en uppmätt sträcka.
10.4 Provningsutrustning
10.4.1. En förbränningskammare (fig. 15), helst av rostfritt stål, med mått
enligt fig. 16.
Kammarens framsida är försedd med en flamsäker obervationsruta,
som kan täcka hela framsidan och fungera som öppningslucka.
Kammarens botten har ventilationshål och på översidan löper en
ventilationsslits runt om.
Förbränningskammaren vilar på fyra fötter, som är 10 mm höga. På
ena gaveln kan kammaren ha en öppning där provstyckshållaren
kan föras in med själva provstycket och på motsatta gaveln finns
ett urtag för gasledningen. Nedsmält material samlas upp i en skål
(se fig. 17) som står på kammarens botten mellan ventilationshålen
utan att täppa till dem.
Figur 15
Exempel på förbränningskammare med provstyckshållare och
uppsamlingsskål1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 36
▼B
Figur 16
Exempel på förbränningskammare
Figur 17
Exempel på uppsamlingsskål
10.4.2. Provstyckshållare bestående av två U-formade metallplattor eller
ramar av korrosionsbeständigt material. Måtten framgår av fig. 18.
Den nedre plattan är utrustad med tappar och den övre med
motsvarande hål, så att provstycket kan fastgöras stadigt. Tapparna
fungerar även som mätpunkter vid brännsträckans start-och slut-
punkter.
Värmebeständigtråd, med en diameter av 25 mm, 5 kall spännas
över provstycks hållarens nedre platta med 25 mm melanrum (se
fig. 19).
Provstyckets nedre del skall befinna sigpå ett avstånd av 178 mm
ovanför bottenplattan. Avstånden mellan provstyckshållarens fram-
kant och kammarens yttersta punkt skall vara 22 mm. Avstånden
mellan provstyckshållarens långsidor och kammarens sidor skall
vara 50 mm (alla innermått: se fig. 15 och 16).1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 37
▼B
Figur 18
Exempel på provstyckshållare
Figur 19
Exempel på U-ramskonstruktion där den nedersta delen är
förberedd att utrustas med stödstag
10.4.3 Gasbrännare
Den lilla flamkällan är försedd med en bunsenbrännare med 9,5 mm
innerdiameter. Den är placerad i provkammaren på sådant sätt att
munstyckets mittpunkt ligger 19 mm nedanför mitten av under-
kanten på provstyckets öppna sida (se fig. 16).
10.4.4 Provningsgas
Den gas som tillförs brännaren skall ha ett värmevärde på ca 38 MJ/
m3(t. ex. naturgas).
10.4.5. Metallkam, minst 110 mm lång, med 7 eller 8 avrundade tänder på
var 25:e mm.
10.4.6. Tidtagarur med 0,5 sekunders noggrannhet.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 38
▼B
10.4.7 Dragskåp
Förbränningskammaren kan placeras i ett dragskåp, förutsatt att
dragskåpets inre volym är minst 20 men högst 110 gånger större
än förbränningskammarens volym och att inget av dragskåpets
mått (höjd, bredd, djup) är mer än 2,5 gånger större än något av
de två övriga måtten.
Före provet skall luftens vertikala hastighet genom dragskåpet
mätas 100 mm framför och bakom det ställe där förbränningskam-
maren skall placeras. Hastigheten skall vara 0,10 — 0,30 m/s för
att operatören inte skall besväras av förbränningsprodukterna. Det
skall vara möjligt att använda ett dragskåp med naturlig ventilation
och lämpliglufthastig het.
10.5 Provstycken
10.5.1 Form ochmått
Provstyckenas form och mått framgår av fig. 20. Provstyckets
tjocklek motsvarar tjockleken hos den produkt som skall provas.
Den får dock inte överstiga 13 mm. Om så är möjligt vid val av
provstycke, skall provstycket ha ett tvärsnitt som är konstant över
hela dess längd. Om en produkts form och mått inte medger att
man tar ett provstycke med bestämda mått, skall följande mini-
mimått gälla:
a) Vid provstycken som har en bredd på mellan 3 och 60 mm skall
längden vara 356 mm. I detta fall provas materialet över
produktens bredd.
b) Vid provstycken som har en bredd på mellan 60 och 100 mm
skall längden vara minst 138 mm. I detta fall svarar den möjliga
förbränningssträckan mot provstyckets längd, varvid mätningen
börjar vid den första mätpunkten.
c) provstycken med en bredd som understiger 60 mm och en längd
som understiger 356 mm samt provstycken med en bredd påmellan 60 och 100 mm och en längd som understiger 138 mm
kan inte provas enligt denna metod, inte heller provstycken med
en bredd som understiger 3 mm.
10.5.2 Val av provstycken
Minst fem provstycken skall tas från det material som provas. När
det rör sig om material med olika förbränningshastighet beroende
på materialets riktning(vilket konstateras vid preliminära prov-
ningar), skall de fem (eller flera) provstyckena väljas ut och
placeras i provningsapparaturen på sådant sätt att man kan mäta
upp den högsta förbränningshastigheten. När materialet levereras
med förutbestämda bredder, skall man skära ut en längd på minst
500 mm över hela bredden. Från ett stycke som skurits ut på det
sättet skall provstyckena tas ut vid en punkt som är belägen minst
100 mm från materialets kant och med lika stort avstånd mellan
punkterna.
Provstyckena skall tas ut på samma sätt från färdiga produkter, om
produktens form tillåter det. Om produktens tjocklek överstiger
13 mm, skall den minskas till 13 mm på mekanisk vägg enom
påverkan på den sida som inte vetter mot passagerarutrymmet.
Kompositmaterial (se punkt 10.2.2) skall provas som om de vore
homogena.
När det gäller material som består av på varandra liggande lager av
olika sammansättning, som inte anses som kompositmaterial, skall
alla ingående materiallager inom ett djup av 13 mm från den mot
passagerarutrymmet vettande ytan provas separat.
10.5.3. Konditionering1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 39
▼B
Figur 20
Provstycke
Provstyckena skall konditioneras i minst 24 timmar men högst sju
dagar vid en temperatur av 23 ºC ± 2ºC och en relativ fuktighet av
50 ± 5 % och skall bibehållas vid dessa betingelser under hela tiden
ända fram till provningstidpunkten.
10.6 Förfarande
10.6.1. Provstycken med ruggad eller tofsig översida placeras på en plan
yta och kammas två gånger mot luggen med kammen (punkt
10.4.5).
10.6.2. Provstycket placeras i provstyckshållaren (punkt 10.4.2) så att den
utsatta sidan vetter nedåt mot lågan.
10.6.3. Gaslågan ställs in på 38 mm höjd med hjälp av märkningen på
förbränningskammaren, varvid brännarens luftintag är stängt.
Lågan skall brinna i minst en minut för att stabiliseras innan det
första provet börjar.
10.6.4. Provstyckshållaren skjuts in i förbränningskammaren så att prov-
styckets ände utsätts för lågan. Gasen stängs av 15 sekunder senare.
10.6.5. Förbränningstiden börjar mätas i det ögonblick då lågans rot
passerar första mätpunkten. Lågans spridning på den sida som
brinner snabbast (över-eller undersidan) iakttas.
10.6.6. Mätningen av förbränningstiden avslutas när lågan har nått sista
mätpunkten eller när lågan slocknar innan den når denna punkt.
Om lågan inte når sista mätpunkten, mäts den avbrända sträckan
fram till den punkt där lågan slocknar. Med avbränd sträcka avses
den del av provstycket som på ut-eller insidan har förstörts av eld.
10.6.7. Om provstycket inte antänds eller inte fortsätter att brinna sedan
brännaren har släckts eller om lågan slocknar innan den når första
mätpunkten, så att det inte går att mäta upp förbränningstiden, skall
man i provningsprotokollet notera att förbränningshastigheten är
0 mm/minut.
10.6.8. Under en provserie eller vid upprepade prov skall man kontrollera
att temperaturen i förbränningskammaren och provstyckshållaren
inte överstiger 30 ºC.
10.7 Beräkningar
B¼s
t/C260
Förbränningshastigheten B, uttryckt i millimeter per minut, erhålls
ur formeln
därs är den avbrända sträckan i millimeter och
t är tiden, i sekunder, som behövs för att förbränna sträckan s.
10.8 Svårighetsindex för de sekundära egenskaperna
Inga sekundära egenskaper beaktas.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 40
▼B
10.9 Tolkning av resultaten
Säkerhetsrutor klädda med plastmaterial (punkt 2.3 i bilaga 1) och
plastsäkerhetsglas (punkt 2.4 i bilaga 1) skall anses tillfredsstäl-
lande i fråga om brandsäkerhetsegenskaper (beständighet mot eld),
om förbränningshastigheten inte överstiger 250 mm/minut.
11. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT KEMIKALIER11.1 Kemikalier som skall användas
11.1.1. Icke-slipande tvållösning: 1 viktprocent kaliumoleat i avjoniserat
vatten.
11.1.2. Fönsterputsmedel: vattenlösningav isopropanol och dipropyleng ly-
kolmonometyleter, vartdera medlet i en koncentration av 5 — 10
viktprocent, och ammoniumhydroxid i en koncentration av 1 — 5
viktprocent.
11.1.3. Outspädd denaturerad sprit: en volymdel metylalkohol i 10 volym-
delar etylalkohol.
11.1.4. Referensbensin: en blandningav 50 volymprocent toluen, 30
volymprocent 2.2.4-trimetylpentan, 15 volymprocent 2.4.4-
trimetyl-1-pentan och 5 volymprocent etylalkohol.
11.1.5. Referensfotogen: en blandning av 50 volymprocent n-oktan och 50
volymprocent n-dekan.
11.2 Provningsmetod
Två provstycken med måtten 180 mm × 25 mm skall provas vart
för sigmed avseende på de kemikalier som avses i punkt 11.1 här
ovan, varvid ett nytt provstycke används för varje enskilt prov och
produkt.
Före varje prov skall provstyckena rengöras i enlighet med tillver-
karens anvisningar och sedan konditioneras i 48 timmar vid en
temperatur av 23 ºC ± 2ºC och en relativ luftfuktighet av 50 ± 5 %.
Dessa betingelser skall bibehållas under proven.
Provstyckena skall vara helt nedsänkta i provningsvätskan i en
minut, dras upp och sedan omedelbart torkas med en ren, absorbe-
rande bomullsduk.
11.3 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Färglös Tonad
Mellanlagrets eller plastbe-
klädnadens färgning12
Övriga sekundära egenskaper beaktas inte.
11.4 Tolkning av resultaten
11.4.1. Provning av beständighet mot kemikalier anses ha givit ett till-
fredsställande resultat, om provstycket inte visar tecken på
uppmjukning, klibbighet, ytsprickbildning eller uppenbar minskning
av ljusgenomsläpplighet.
11.4.2. En serie provstycken som genomgått typgodkännandeprov skall
anses tillfredsställande i fråga om beständighet mot kemikalier, om
ett av följande villkor är uppfyllt:
11.4.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat, eller11.4.2.2. ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 41
▼B
BILAGA 2 B
VINDRUTOR AV VANLIGT LAMINERAT GLAS
1. TYPDEFINIERING
Vindrutor av vanligt laminerat glas skall anses höra till olika typer,
om de skiljer siginbördes i fråg a om åtminstone en av följande
primära eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,1.1.2. form och mått;
vindrutor av vanligt laminerat glas skall anses som en integrerad
del av en grupp i fråga om provning av mekaniska egenskaper och
av beständighet mot väder och vind,
1.1.3. antalet glaslager,1.1.4. vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans
på 0,2 n mm av nominella värdet tillåts, där n står för antalet glas-
lager i vindrutan,
1.1.5. mellanlagrets eller mellanlagrens nominella tjocklek,
1.1.6. art och typ av mellanlager, t. ex. PVB eller andra mellanlager av
plastmaterial.
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),
1.2.2. färgning (helt eller delvis) av mellanlager (färglösa eller tonade),1.2.3. glasets färgning,
1.2.4. förekomst av ledare eller ej,
1.2.5. förekomst av solfilterfilm eller ej.
2. ALLMÄNT
2.1. Med undantagför proven med huvudattrapp (punkt 3.2) och prov-
ningen av de optiska egenskaperna, skall provning av vindrutor av
vanligt laminerat glas utföras på plana provstycken, som antingen
har skurits ut från verkliga vindrutor eller är särskilt tillverkade. I
båda fallen skall provstyckena i alla hänseenden vara strängt repre-
sentativa för de serietillverkade vindrutor för vilka typgodkännande
söks.
2.2. Före varje prov skall provstyckena förvaras vid en temperatur av
23 ºC ± 2ºC i minst fyra timmar. Proven skall genomföras så fort
som möjligt efter det att de har tagits ut från den behållare där de
förvarades.
3. PROV MED HUVUDATTRAPP
3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
3.2 Prov med huvudattrapp på komplett vindruta
3.2.1 Antal provstycken
Fyra provstycken ur den tillverkningsomgång av vindrutor som har
den minsta utvecklade ytan och fyra provstycken ur den tillverk-
ningsomgång av vindrutor som har den största utvecklade ytan,
alla utvalda i enlighet med bilaga 2 E, skall genomgå provningar.
3.2.2 Provningsmetoder
3.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.2 i
bilaga 2 A.
3.2.2.2. Fallhöjden skall vara 1,5 m + 0/− 5 mm.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 42
▼B
3.2.3 Tolkning av resultat
3.2.3.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.2.3.1.1. Provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar åtskilliga cirkel-
formade sprickbildningar, med islagspunkten som ungefärlig
mittpunkt; den närmaste sprickan får befinna sighög st 80 mm
från islagspunkten.
3.2.3.1.2. Glaslagren skall förbli fastlimmade vid plastmellanlagret. Flera
isärslitningar kan godtas, förutsatt att de är mindre än 4 mm breda
på vardera sidan av sprickan utanför en cirkel med 60 mm diameter
med islagspunkten som mittpunkt.
3.2.3.1.3. På islagssidan
3.2.3.1.3.1. får mellanlagret inte blottläggas över en yta på mer än 20 cm2,
3.2.3.1.3.2. kan en lösrivning av mellanlagret godtas längs en sträcka av 35 mm.3.2.3.2. En omgång provstycken som genomgått typgodkännandeprovning
skall anses tillfredsställande i fråga om uppträdandet vid provning
med huvudattrapp om ett av följande villkor är uppfyllt:
3.2.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.3.2.3.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
3.3 Prov med huvudattrapp på plana provstycken
3.3.1 Antal provstycken
Sex plana provstycken med måtten 1 100 + 5/− 2 mm × 500 + 5/−
2 mm skall lämnas in för provning.
3.3.2 Provningsmetod
3.3.2.1. Metoden som skall avändas skall vara den som beskrivs i punkt
3.3.1 i bilaga 2 A.
3.3.2.2. Fallhöjden skall vara 4 m + 25/ − 0 mm.
3.3.3 Tolkning av resultat
3.3.3.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.3.3.1.1. Provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar åtskilliga cirkel-
formade sprickbildningar, med islagspunkten som ungefärlig
mittpunkt.
3.3.3.1.2. Lösrivningar i mellanlagret är tillåtna, men attrapphuvudet får inte
slå igenom provstycket.
3.3.3.1.3. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagren.3.3.3.2. En omgång provstycken som genomgått prov för godkännandeprov-
ningskall anses tillfredsställande i fråg a om uppträdandet vid
provningmed huvudattrapp om ett av följande villkor är uppfyllt:
3.3.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.3.3.3.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
4.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
4.2 Slagprov med kula vägande 2260 g
4.2.1 Antal provstycken
Sex kvadratiska plana provstycken med sidor på 300 + 10/− 0 mm
skall genomgå provning.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 43
▼B
4.2.2 Provningsmetoder
4.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 2.2 i
bilaga 2 A.
4.2.2.2. Fallhöjden (från klotets undersida till provstyckets övre sida) skall
vara 4 m + 25/− 0 mm.
4.2.3 Tolkning av resultat
4.2.3.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat om
klotet inte passerar glasrutan inom fem sekunder från islagsögon-
blicket.
4.2.3.2. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om slagprovet med ett klot på
2 260 g, om ett av följande villkor är uppfyllt:
4.2.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.
4.2.3.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4.3 Slagprov med kula vägande 227 g
4.3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
4.3.2 Antal provstycken
Tjugo kvadratiska provstycken med sidor på 300 mm ± 0 mm skall
genomgå provning.
4.3.3 Provningsmetoder
4.3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 2.1 i
bilaga 2 A. Tio provstycken skall genomgå prov vid en temperatur
av + 40 ± 2ºC och 10 provstycken vid en temperatur av −20 º C
± 2ºC.
4.3.3.2. Fallhöjden för de olika tjockleksklasserna och det lösgjorda glassp-
littrets massa anges i följande tabell:
Provstyckets
tjocklek
mm+ 40 ºC − 20 ºC
Fallhöjd
m (*)Högsta tillåtna
massa av glassp-
litter
gFallhöjd
m (*)Högsta tillåtna
massa av glassp-
litter
g
e≤4,5 9 12 8,5 12
4,5 < e ≤5,5 10 15 9 15
5,5 < e ≤6,5 11 20 9,5 20
e 6,5 12 25 10 25
(*) En tolerans på + 25/ − 0 är tillåten för fallhöjden.
4.3.4 Tolkning av resultat
4.3.4.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
— klotet passerar inte genom provstycket,
— provstycket krossas inte i flera bitar,
— om mellanlagret inte sönderslits, överstiger inte vikten av det
glassplitter som lösgjorts från den mitt emot islagspunkten
liggande sidan av glaset de gällande värden som angivits i
punkt 4.3.3.2.
4.3.4.2. En omgång provstycken som genomgått prov för godkännandeprov-
ning skall anses tillfredsställande i fråga om slagprovet med ett klot
på 227 g, om ett av följande villkor är uppfyllt:
4.3.4.2.1. Åtminstone åtta provningar som utförts vid var och en av provning-
stemperaturerna har givit tillfredsställande resultat.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 44
▼B
4.3.4.2.2. Mer än två prov vid var och en av temperaturerna har givit otill-
fredsställande resultat, men en ny omgång prov, utförda på en ny
omgång provstycken ger tillfredsställande resultat.
5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT VÄDER OCH VIND
5.1 Nötning
5.1.1 Svårighetsindex och provningsmetoder
Föreskrifterna vid punkt 4 i bilaga 2 A gäller och provningen
fortlöper i 1000 provcykler.
5.1.2 Tolkning av resultat
Säkerhetsglasrutan skall anses vara tillfredsställande i fråga om
nötningsprovet, om ljusspridningen till följd av nötningen inte
överstiger 2 %.
5.2 Provning av beständighet mot höga temperaturer
Föreskrifterna enligt punkt 5 i bilaga 2 A gäller.
5.3 Ljuspåverkansprov
5.3.1 Allmänna krav.
Provet skall genomföras endast om laboratoriet finner detta värde-
fullt på grund av laboratoriets egna data om mellanlagret.
5.3.2. Föreskrifterna enligt punkt 6 i bilaga 2 A gäller.
5.4 Luftfuktighetsprov
Föreskrifterna enligt punkt 7 i bilaga 2 A gäller.
6. PROVNING AV OPTISKA EGENSKAPER
Föreskrifterna om de optiska egenskaperna i punkt 9 i bilaga 2 A
gäller för samtliga vindrutetyper.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 45
▼B
BILAGA 2 C
VINDRUTOR AV BEHANDLAT LAMINERAT GLAS
1. TYPDEFINIERING
Vindrutor av behandlat laminerat glas skall anses höra till olika
typer, om de skiljer siginbördes i fråg a om åtminstone en av
följande primära eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,
1.1.2. form och mått,
Vindrutor av behandlat laminerat glas skall anses som en del av en
grupp i fråga om provning av splitter, mekaniska egenskaper och av
beständighet mot väder och vind.
1.1.3. antalet glaslager,1.1.4. vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans
på 0,2 n mm av nominella värdet tillåts där ”n” står för antalet
glaslager i vindrutan,
1.1.5. eventuell specialbehandling som ett eller flera glaslager har
genomgått,
1.1.6. mellanlagrets eller mellanlagrens nominella tjocklek,1.1.7. art och typ av mellanlager, (t. ex. PVB eller andra mellanlager av
plastmaterial),
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),
1.2.2. färgning (helt eller delvis) av mellanlager (färglösa eller tonade),1.2.3. glasets färgning,1.2.4. förekomst av ledare eller ej,1.2.5. förekomst av solfilterfilm eller ej.
2. ALLMÄNT
2.1. På vindrutor av behandlat laminerat glas skall proven med huvud-
attrapp utföras på kompletta vindrutor och provningen av den
optiska kvaliteten utföras på plana provstycken och/eller prove-
xemplar som har särskilt tillverkats för det ändamålet.
Provstyckena skall dock i alla hänseenden vara helt representativa
för de serietillverkade vindrutor för vilka typgodkännande söks.
2.2. Före varje prov skall provstyckena förvaras vid en temperatur av
23 ºC ± 2 ºC i minst fyra timmar. Proven skall genomföras så fort
som möjligt efter det att provstyckena har tagits ut ur den behållare
där de förvarades.
3. FÖRESKRIVNA PROV
Vindrutor av behandlat laminerat glas skall genomgå följande prov:
3.1. de i bilaga 2 B föreskrivna proven för vindrutor av vanligt lami-
nerat glas,
3.2. det i punkt 4 nedan föreskrivna splitterprovet.
4. SPLITTERPROV
4.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Material Svårighetsindex
Spegelglas 21992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 46
▼B
Material Svårighetsindex
Floatglas 1
Fönsterglas 1
4.2 Antal provstycken eller provexemplar
Ett provexemplar per islagspunkt eller ett provstycke med måtten
1 100 × 500 mm + 5/− 2 mm skall genomgå provning.
4.3 Provningsmetod
Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 1 i
bilaga 2 A.
4.4 Islagspunkt(er)
Fönsterrutan skall träffas på vart och ett av provstyckets behand-
lade yttre lager eller mittlager.
4.5 Tolkning av resultat
4.5.1. Splitterprovet skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat för
varje enskild islagspunkt, om den samlade ytan av de glassplitter
som är större än 2 cm2utgör minst 15 % av den siktrektangel som
är minst 20 cm högoch 50 cm bred.
4.5.1.1 Vid provexemplar
4.5.1.1.1. I fråga om fordon i klass M1befinner sigrektang elns centrum i en
cirkel med en radie av 10 cm och mittpunkten i projektionen av
centrum av segmentet V1 V2.
4.5.1.1.2. I fråga om andra fordon tillhörande klass M eller N än M1skall
rektangelns centrum befinna sig inom en cirkel med en diameter
av 10 cm och mittpunkten i projektionen av centrum av punkten 0.
4.5.1.1.3. Ovannämnda rektangels höjd får minskas till 15 cm för vindrutor
vars höjd understiger 44 cm och vars monteringsvinkel är mindre
än 15º i förhållande till vertikalplanet; sikten skall vara lika med
10 % av den motsvarande rektangelns yta.
4.5.1.2. I fråga öm provstycken befinner sig rektangelns centrum på prov-
styckets största axel på ett avstånd av 450 mm från en av kanterna.
4.5.2. Provexemplar eller provstycken som genomgått prov för
typgodkännande skall anses tillfredsställande i fråga om splitter-
provet, om ett av följande villkor är uppfyllt:
4.5.2.1. Proven har givit tillfredsställande resultat för varje islagspunkt.
4.5.2.2. Ett prov har upprepats med tillfredsställande resultat på en ny
omgång med fyra provexemplar för varje islagspunkt, där den
första provomgången hade givit otillfredsställande resultat.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 47
▼B
BILAGA 2 D
VINDRUTA AV PLEXIGLAS
1. TYPDEFINIERING
Vindrutor av plexiglas skall anses höra till olika typer, om de
skiljer siginbördes beträffande åtminstone en av följande primära
eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,
1.1.2. form och mått;
vindrutor av plexiglas skall anses som en del av en grupp
beträffande provning av mekaniska egenskaper, beständighet mot
väder och vind, beständighet mot temperaturförändringar samt
beständighet mot kemikalier,
1.1.3. antalet plastlager,1.1.4. vindrutans nominella tjocklek ”e”, varvid en tillverkningstolerans
på ± 0,2 mm av nominella värdet tillåts,
1.1.5. rutans nominella tjocklek,
1.1.6. nominella tjockleken hos det eller de plastlager som fungerar som
mellanlager,
1.1.7. typ av plastmellanlager, (t. ex. PVB eller andra plastmaterial) och
av plastlagret på insidan,
1.1.8. specialbehandling som lagret eventuellt genomgått.
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),1.2.2. färgning (helt eller delvis) av plastens mellanlager (färglösa eller
tonade),
1.2.3. glasets färgning,1.2.4. förekomst av ledare eller ej,
1.2.5. förekomst av solfilterfilm eller ej.
2. ALLMÄNT
2.1. Med undantagför proven med huvudattrapp (punkt 3.2) och prov-
ningen av de optiska egenskaperna, skall provning av vindrutor av
plexiglas utföras på plana provstycken, som antingen har skurits ut
från verkliga glasrutor eller är särskilt tillverkade. I båda fallen
skall provstyckena i alla hänseenden vara helt representativa för
de serietillverkade vindrutor för vilka typgodkännande söks.
2.2. Före varje prov skall provstyckena förvaras vid en temperatur av
23 ºC ± 2ºC i minst fyra timmar. Proven skall genomföras så fort
som möjligt efter det att de har tagits ut från den behållare där de
förvarades.
3. PROV MED HUVUDATTRAPP
3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
3.2 Prov med huvudattrapp på komplett vindruta
3.2.1 Antal provstycken
Fyra provstycken ur den tillverkningsomgång av vindrutor som har
den minsta utvecklade ytan och fyra provstycken ur den tillverk-
ningsomgång av vindrutor som har den största utvecklade ytan,
alla utvalda i enlighet med bilaga 2 E, skall genomgå provning.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 48
▼B
3.2.2 Provningsmetod
3.2.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.2 i
bilaga 2 A.
3.2.2.2. Fallhöjden skall vara 1,50 m + 0/− 5 mm.
3.2.3 Tolkning av resultat
3.2.3.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.2.3.1.1. Provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar åtskilliga cirkel-
formade sprickbildningar, med islagspunkten som ungefärlig
mittpunkt; den närmaste sprickan får befinna sighög st 80 mm
från islagspunkten.
3.2.3.1.2. Glaslagren skall förbli fastlimmade vid plastmellanlagret. Flera
isärslitningar kan godtas, förutsatt att de är mindre än 4 mm breda
på vardera sidan av sprickan utanför en cirkel med 60 mm diameter
med islagspunkten som mittpunkt.
3.2.3.1.3. Lösrivning av mellanlagret kan godtas längs en sträcka av 35 mm
vid sidan av islagspunktssidan.
3.2.3.2. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om uppträdandet vid provning
med huvudattrapp om ett av följande villkor är uppfyllt:
3.2.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.
3.2.3.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
3.3 Prov med huvudattrapp på plana provstycken
3.3.1 Antal provstycken
Sex plana provstycken med måtten 1 100 × 500 mm (+ 5/− 2 mm)
skall lämnas in för provning.
3.3.2 Provningsmetod
3.3.2.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 3.3.1 i
bilaga 2 A.
3.3.2.2. Fallhöjden skall vara 4 m + 25/− 0 mm.3.3.3 Tolkning av resultat
3.3.3.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.3.3.1.1. Provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar åtskilliga cirkel-
formade sprickbildningar, med islagspunkten som ungefärlig
mittpunkt.
3.3.3.1.2. Lösrivningar i mellanlagret är tillåtna, men attrapphuvudet får inte
slå igenom provstycket.
3.3.3.1.3. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagret.
3.3.3.2. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om uppträdandet vid prövning
med huvudattrapp om ett av följande villkor är uppfyllt:
3.3.3.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.3.3.3.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET
4.1 Svårighetsindex, provningsmetod och tolkning av resultat:
Föreskrifterna i bilaga 2 B punkt 4 gäller.
4.2. Det tredje villkoret i bilaga 2 B punkt 4.3.4.1 gäller dock inte.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 49
▼B
5. BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
5.1 Nötning
5.1.1 Nötningsprov på yttersidan
5.1.1.1. Föreskifterna i bilaga 2 B punkt 5.1 gäller.
5.1.2 Nötningsprov på innersidan
5.1.2.1. Föreskrifterna i bilaga 2 K punkt 2 gäller.
5.2 Provning av beständighet mot höga temperaturer
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 5 gäller.
5.3 Ljuspåverkansprov
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 6 gäller.
5.4 Luftfuktighetsprov
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 7 gäller.
5.5 Provning av beständighet mot höga temperaturer
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 8 gäller.
6. PROVNING AV OPTISKA EGENSKAPER
Föreskrifterna om de optiska egenskaperna i bilaga 2 A punkt 9
gäller för samtliga vindrutetyper.
7. BRANDBESTÄNDIGHET
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 10 gäller.
8. BESTÄNDIGHET MOT KEMIKALIER
Föreskrifterna enligt bilaga 2 A punkt 11 gäller.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 50
▼B
BILAGA 2 E
KLASSIFICERING AV VINDRUTOR VID PROVNING FÖR ERHÅL-
LANDE AV EG-TYPGODKÄNNANDE
1. FÖLJANDE ASPEKTER BEAKTAS:
1.1. utvecklad yta på vindrutan,1.2. segmenthöjd,
1.3. rundning.
2. EN GRUPP BESTÅR AV EN TJOCKLEKSKLASS
3. KLASSIFICERINGEN SKER I STIGANDE ORDNINGSFÖLJD
ENLIGT DEN UTVECKLADE YTANS STORLEK
De fem största och de fem minsta utvecklade ytorna skall väljas
och numreras enligt följande:
Siffran 1 tilldelas den största Siffran 1 tilldelas den minsta
Siffran 2 tilldelas den närmast
mindre efter 1Siffran 2 tilldelas den närmast
större efter 1
Siffran 3 tilldelas den närmast
mindre efter 2Siffran 3 tilldelas den närmast
större efter 2
Siffran 4 tilldelas den närmast
mindre efter 3Siffran 4 tilldelas den närmast
större efter 3
Siffran 5 tilldelas den närmast
mindre efter 4Siffran 5 tilldelas den närmast
större efter 4
4. INOM VAR OCH EN AV DE TVÅ SERIER SOM AVSES VID
PUNKT 3 SKALL SEGMENTHÖJDERNA ANGES ENLIGTFÖLJANDE:
Siffran 1 tilldelas den största segmenthöjden
Siffran 2 tilldelas den närmast mindreSiffran 3 tilldelas den närmast mindre efter föregående höjd osv.
5. INOM VAR OCH EN AV DE TVÅ SERIER SOM AVSES VID
PUNKT 3 SKALL RUNDNINGSRADIERNA ANGES ENLIGT
FÖLJANDE:
Siffran 1 tilldelas den minsta rundningsradien
Siffran 2 tilldelas den närmast störreSiffran 3 tilldelas den närmast större efter föregående radie osv.
6. DE POÄNGTAL SOM TILLDELATS VARJE ENSKILD VIND-
RUTA INOM DE TVÅ SERIER SOM AVSES VID PUNKT 3
OVAN SKALL ADDERAS
6.1. Den vindruta bland de fem största som har den minsta totalsumman
och den vindruta bland de fem minsta som har den minsta totals-
umman skall väljas ut till det fullständiga prov som avses i bilaga
2 B — 2 D eller 2 K.
6.2. De övriga vindrutorna i samma serie skall provas för kontroll av de
optiska egenskaper som avses i bilaga 2 A punkt 9.
7. Ett fåtal vindrutor, vilkas värden med avseende på form och/eller
rundningsradie avviker betydligt från extremvärdena i den utvalda
gruppen, får också provas om det tekniska organ som leder proven
anser att ifrågavarande parametrar kan befaras medföra avsevärda
negativa verkningar.
8. Avgränsningen av gruppen bestäms med hänsyn till vindrutornas
utvecklade yta. Om en vindruta, som har iordningställts för
typgodkännandeprov avseende en viss typ, har en utvecklad yta1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 51
▼B
utanför den godkända avgränsningen och/eller har en betydligt
större segmenthöjd eller en betydligt mindre rundningsradie, skall
den anses vara en ny typ och skall genomgå ytterligare prov om
det tekniska organet anser sådana prov nödvändiga med hänsyn
till de data den redan förfogar över med avseende på produkt och
använt material.
9. Om innehavaren av ett typgodkännande vid ett senare tillfälle låter
tillverka en annan vindrutemodell i en tidigare typgodkänd tjock-
leksklass,
9.1. skall det fastställas om denna modell kan föras till de fem största
eller de fem minsta som för ifrågavarande grupp har utvalts för
typgodkännandeprov
9.2. görs poängberäkning på nytt med den metod som avses vid punkt 3
-5 .
9.3. Om summan av de poängtal som tilldelas en vindruta som senare
blivit medtagen bland de fem största eller fem minsta,
9.3.1. visar sigvara den läg sta, skall följande prov ske:
9.3.1.1. i fråga om vindrutor som tillverkats av vanligt laminerat glas, av
plastöverdraget glas eller av plexiglas:
9.3.1.1.1. prov med huvudattrapp,
9.3.1.1.2. provning av optisk förvrängning,9.3.1.1.3. provningav sekundärbildsseparation,
9.3.1.1.4. provning av ljusgenomsläppning.
9.3.1.2. Vindrutor av behandlat laminerat glas: prov som avses vid punk-
terna 9.3.1.1.1 - 9.3.1.1.4 samt splitterprov i enlighet med bilaga 2
C punkt 4.
9.3.2. Om så inte är fallet, skall sådana prov genomföras som är avsedda
som kontroll av de optiska egenskaper som avses i bilaga 2 A
punkt 9.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 52
▼B
BILAGA 2 F
FÖRFARANDE VID BESTÄMNING AV PROVNINGS-ZONERNA PÅ
VINDRUTOR PÅ FORDON I KLASS M1I FÖRHÅLLANDE TILL ”V”-
PUNKTERNA
1. ”V”-PUNKTERNAS POSITION
1.1. Tabellerna 1 och 2 visar ”V”-punkternas position i förhållande till
”R”-punkten (se bilaga 2 G), så som de framgår av koordinaterna
XYZ i det tredimensionella referenssystemet.
1.2. Tabell 1 innehåller baskoordinaterna för en tänkt lutningsvinkel för
ryggstödet på 25º. Koordinaternas positiva riktning är angiven i fig.
3 i denna bilaga.
TABELL 1
”V”-punkt X Y Z
V168 mm −5 mm 665 mm
V268 mm −5 mm 589 mm
1.3 Korrektion för andra tänkta lutningsvinklar än 25º
1.3.1. I tabell 2 är de ytterligare korrektioner angivna som skall göras vid
X-och Z-koordinaterna för varje ”V”-punkt, när den tänkta
ryggstödslutningsvinkeln avviker från 25º. Koordinaternas positiva
riktning visas i fig.3 i denna bilaga.
TABELL 2
Ryggstödets lutnings-
vinkel
(grader)Horisontella koordi-
natorer
XVertikala koordi-
natorer
Z
5 − 186 mm 28mm
6 − 176 mm 27mm
7 − 167 mm 27mm8 − 157 mm 26mm
9 − 147 mm 26mm
10 − 137 mm 25mm
11 − 128 mm 24mm
12 − 118 mm 23mm
13 − 109 mm 22mm
14 − 99 mm 21mm
15 − 90 mm 20mm
16 − 81 mm 18mm
17 − 71 mm 17mm
18 − 62 mm 15mm
19 − 53 mm 13mm
20 − 44 mm 11mm
21 − 35 mm 9mm
22 − 26 mm 7mm
23 − 17 mm 5 mm
24 − 9 mm 2 mm
25 0 mm 0 mm
2 6 9m m −3m m27 17 mm − 5 mm
28 26 mm − 8 mm
29 34 mm − 11 mm1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 53
▼B
Ryggstödets lutnings-
vinkel
(grader)Horisontella koordi-
natorer
XVertikala koordi-
natorer
Z
30 43 mm − 14 mm
31 51 mm − 17 mm
32 59 mm − 21 mm
33 67 mm − 24 mm
34 76 mm − 28 mm
35 84 mm − 31 mm
36 92 mm − 35 mm
37 100 mm − 39 mm
38 107 mm − 43 mm
39 115 mm − 47 mm
40 123 mm − 52 mm
2. PROVNINGSZONER
2.1. Två provningszoner bestäms med början i ”V”-punkterna.2.2. Provningszon A är den zon på den yttre synbara ytan av vindrutan
som avgränsas av följande fyra plan som skjuter fram från ”V”-
punkterna (se fig. 1).
— det vertikala plan som passerar genom V
1och V2och bildar en
vinkel på 13º med X-axeln mot vänster för vänsterstyrda fordon
och mot höger för högerstyrda fordon,
— ett plan parallellt med Y-axeln, som går genom V1och bildar en
vinkel 3º uppåt med X-axeln,
— ett plan parallellt med Y-axeln, som går genom V2och bildar en
vinkel 1º nedåt med X-axeln,
— ett vertikalt plan som passerar genom V1och V2och bildar en
vinkel på 20º med X-axeln mot höger för vänsterstyrda fordon
och mot vänster för högerstyrda fordon.
2.3. Provningszon B är den zon på den yttre ytan av vindrutan som är
belägen mer än 25 mm från sidokanten av den genomsiktliga ytan
och som avgränsas av skärningspunkten mellan vindrutans yttre yta
med följande fyra plan (se fig. 2).
— ett plan som pekar 7º uppåt i förhållande till X-axeln och
passerar genom V1och parallellt med Y-axeln,
— ett plan som pekar 5º nedåt i förhållande till X-axeln och
passerar genom V2och parallellt med Y-axeln,
— ett vertikalt plan som passerar genom V1och V2och bildar en
vinkel på 17º med X-axeln mot vänster för vänsterstyrda fordon
och mot höger för högerstyrda fordon,
— ett plan som är symmetriskt till föregående plan i förhållande
till fordonets mittplan i längdriktningen.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 54
▼B
Figur 1
Provningszon A (vänsterstyrt fordon)1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 55
▼B
Figur 2
Provningszon B (vänsterstyrt fordon)1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 56
▼B
Figur 3
Bestämning av ”V”-punkterna vid en ryggstödslutningsvinkel på 25 ∞(på vänsterstyrt fordon).1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 57
▼B
BILAGA 2 G
FÖRFARANDE VID BESTÄMNING AV ”H”-PUNKTEN OCH DEN
FAKTISKA BÅLVINKELN FÖR SITTPLATSERNA I MOTORFORDON
Se bilaga 3 till direktiv 77/649/EEG(1) i dess lydelse enligt direktiv 90/630/
EEG(2)1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 58
(1) EGT nr L 267, 19.10.1977, s. 1.
(2) EGT nr L 341, 6.12.1990, s. 20.
▼B
BILAGA 2 H
FÖNSTERRUTOR AV ENHETLIGT HÄRDAT GLAS
1. TYPDEFINIERING
Fönsterrutor av enhetligt härdat glas skall anses höra till olika
typer, om de skiljer sigi fråg a om åtminstone en av följande
primära eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,1.1.2. härdningsmetod (termisk eller kemisk),1.1.3. form: man skiljer mellan två kategorier:1.1.3.1. plana glasrutor1.1.3.2. plana och rundade glasrutor1.1.4. Tjockleksklass inom vilken den nominella tjockleken e befinner
sig, varvid en fabrikstolerans på ± 0,2 mm tillåts:
Klass 1: e ≤3,5 mm,
Klass 2: 3,5 mm < e ≤6,5 mm,
Klass 3: 4,5 mm < e ≤6,5 mm,
Klass 4: 6,5 mm < e.
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),1.2.2. färgning (helt eller delvis),1.2.3. om ledare finns inbyggda eller ej.
2. SPLITTERPROV
2.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Material Svårighetsindex
Spegelglas 2
Floatglas 1
Fönsterglas 1
Övriga sekundära egenskaper beaktas ej.
2.2 Urval av provstycken
2.2.1. Provstycken av sådana form-och tjocklekskategorier som är svåra
att framställa skall väljas i enlighet med följande kriterier:
2.2.1.1. Vid plana glasrutor skall två omgångar provstycken provas, som
har
2.2.1.1.1. den största utvecklade ytan,2.2.1.1.2. den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor.2.2.1.2. Vid plana och rundade glasrutor skall tre omgångar provstycken
provas, som har
2.2.1.2.1. den största utvecklade ytan,2.2.1.2.2. den minsta vinkeln mellan två intilliggande sidor,2.2.1.2.3. den största segmenthöjden.2.2.2. Prov som utförs på provstycken med den största ”s”-ytan skall
anses tillämpliga på alla andra ytor som är mindre än S + 5 %.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 59
▼B
2.2.3. Om de tillhandahållna provstyckena har en γ-vinkel på mindre än
30º, skall proven anses tillämpliga på alla tillverkade glasrutor
som har en vinkel som är större än γ− 5º.
Om de tillhandahållna provstyckena har en γ-vinkel på minst 30º,
skall proven anses tillämpliga på alla tillverkade glasrutor som har
en vinkel på minst 30º.
2.2.4. Om segmenthöjden ”h” på de tillhandahållna provstyckena är större
än 100 mm, skall proven anses tillämpliga på alla tillverkade glas-
rutor som har en segmenthöjd på mindre än h + 30 mm.
Om segmenthöjden ”h” på de tillhandahållna provstyckena är minst
100 mm, skall proven anses tillämpliga på alla tillverkade glasrutor
som har en segmenthöjd på högst 100 mm.
2.3 Antal provstycken per prov
Antalet provstycken i varje grupp skall vara följande, i enlighet
med den formkategori som avses i punkt 1.1.3 ovan:
Glasrutekategori Antal provstycken
Plana (2 omgångar) 4
Plana och rundade (3
omgångar)5
2.4 Provningsmetod
2.4.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i punkt 1 i
bilaga 2 A.
2.5 Islagspunkter (se bilaga 2 och fig. 2)
2.5.1. För plana och rundade glasrutor skall de islagspunkter som visas i
fig. 2a - 2c i bilaga 2 M vara följande:
Punkt 1: 3 cm från rutans kanter i den del där omkretsens rund-
ningsradie är minst,
Punkt 2: 3 cm från den ena av medianernas kant, varvid den sida
av glasrutan som ev. har klippmärken skall väljas,
Punkt 3: i rutans geometriska mittpunkt,Punkt 4: gäller endast rundade glasrutor: denna punkt skall väljas
på den längsta medianen i den del av rutan där rund-
ningens radie är minst.
2.5.2. Endast ett prov skall utföras vid varje föreskriven islagspunkt.
2.6 Tolkning av resultat
2.6.1. Provet skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om splitter-
bildningen uppfyller följande villkor:
2.6.1.1. Antalet glasfragment i varje 5 × 5 cm, minst 40 eller högst 400,
eller 450 om det rör sigom rutor med hög st 3,5 mm tjocklek.
2.6.1.2. Med avseende på ovanstående regel skall glasfragment, som
sträcker sig tvärs över en kvadrat, räknas som halva glasfragment.
2.6.1.3. Splittret skall inte kontrolleras inom ett 2 cm brett fält runt om
provstyckenas kant, då detta fält representerar glasets ram, och
inte heller inom en radie av 7,5 cm runt om islagspunkten.
2.6.1.4. Glasfragment med en yta på mer än 3 cm
2tillåts inte, med
undantagför sådana delar som avses i punkt 2.6.1.3.
2.6.1.5. Ett fåtal glasfragment med avlång form tillåts, förutsatt att
— deras ändpunkter inte är knivskarpa,
— om de sträcker sigtill g lasrutans kant, de inte bildar en vinkel
med den som överstiger 45º,
— de är högst 7,5 cm långa, såvida punkt 2.6.2.2 nedan inte skall
tillämpas.
2.6.2. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om splitterprov, om minst ett
av följande villkor är uppfyllt:1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 60
▼B
2.6.2.1. Alla prov som har utförts med de islagspunkter som avses i punkt
2.5.1., har givit tillfredsställande resultat.
2.6.2.2. Ett prov bland alla de prov som har utförts med de islagspunkter
som avses i punkt 2.5.1, uppvisar avvikelser som är otillfredsstäl-
lande, dock utan att uppnå nedan angivna gränsvärden:
— högst åtta glasfragment med 6-7,5 cm längd,
— högst fyra glasfragment med 7,5-10 cm längd.
Detta prov skall upprepas på ett nytt provstycke, som upppfyller de
i punkt 2.6.1 angivna föreskrifterna eller uppvisar avvikelser inom
de gränsvärden som avses ovan.
2.6.2.3. Två prov bland alla de prov som har utförts med de islagspunkter
som avses i punkt 2.5.1. uppvisar avvikelser som är otillfredsstäl-
lande, dock utan att överskrida de i punkt 2.6.2.2 angivna
gränsvärdena, men ytterligare en provserie, utförd på en ny omgångprovstycken, uppfyller föreskrifterna i punkt 2.6.1; alternativt
uppvisar högst två provstycken i den nya omgången avvikelser
inom de gränsvärden som avses i punkt 2.6.2.2.
2.6.3. Avvikelser som avses ovan skall anges i provningsprotokollet och
fotografier av de aktuella delarna av berörd fönsterruta skall
bifogas.
3. MEKANISK HÅLLFASTHET
3.1 Slagprov med kula vägande 227 g
3.1.1. Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Material Svårighetsindex Färgning Svårighetsindex
Spegelglas 2 Färglöst 1
Floatglas 1 Tonat 2
Fönsterglas 1
Övriga sekundära egenskaper (förekomst eller avsaknad av ledare)
beaktas ej.
3.1.2 Antal provstycken
Sex provstycken skall genomgå provning för varje tjockleksklass
enligt definition ovan i punkt 1.1.4.
3.1.3 Provningsmetoder
3.1.3.1. Den provningsmetod som används skall vara den som beskrivs i
bilaga 2 A, punkt 2.1.
3.1.3.2. Fallhöjden (från klotets undersida till provstyckets översida) skall
vara den som är angiven i nedanstående tabell, beroende på glasru-
tans tjocklek:
Glasrutans nominella tjocklek (e) Fallhöjd
e≤3,5 mm 2,0 m + 5/ −0 mm
3,5 mm < e 2,5 m + 5/ −0 mm
3.1.4 Tolkning av resultat
3.1.4.1. Provet skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om prov-
stycket inte brister.
3.1.4.2. En omgång provstycken som tillhandahållits för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om mekanisk hållfasthet om
åtminstone ett av följande villkor är uppfyllt:
3.1.4.2.1. Högst ett prov har givit otillfredsställande resultat.
3.1.4.2.2. Två prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny serie med sex provstycken, ger tillfredsstäl-
lande resultat.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 61
▼B
4. PROVNING AV OPTISKA EGENSKAPER
4.1. Föreskrifterna om koefficienten för regelbunden ljusgenomsläpp-
ning enligt punkt 9.1 i bilaga 2 A gäller. Glasrutematerial vars
regelbundna ljusöverföringsfaktor understiger 70 % skall märkas
med den kompletterande symbol som avses i bilaga 2 punkt 4.5.2.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 62
▼B
BILAGA 2 I
ANDRA LAMINERADE GLAS ÄN VINDRUTOR
1. DEFINITION AV TYP
Andra fönsterrutor av laminerat glas än vindrutor skall anses höra
till olika typer, om de skiljer sigi fråg a om åtminstone en av
följande primära eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. Firmabeteckningeller varumärke,1.1.2. Tjockleksklass inom vilken den nominella tjockleken ”e” befinner
sig, varvid en tillverkningstolerans på ± 0,2 n mm tillåts, där ”n”
står för antalet glaslager i rutan.
Klass 1: e ≤5,5 mm,
Klass 2: 5,5 mm < e ≤6,5 mm,
Klass 3: 6,5 mm < e.
1.1.3. mellanlagrets eller mellanlagrens nominella tjocklek,
1.1.4. typ av mellanlager, t. ex. PVB eller andra mellanlager av plastma-
terial,
1.1.5. eventuell specialbehandling som ett eller flera glaslager kan ha
genomgått.
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),1.2.2. färgning (helt eller delvis) av mellanlager (färglösa eller tonade),1.2.3. glasets färgning (färglöst eller tonat).
2. ALLMÄNT
2.1. Provningav andra rutor av laminerat g las än vindrutor skall utföras
på plana provstycken, som antingen har skurits ut från verkliga
rutor eller är särskilt tillverkade. I båda fallen skall provstyckena i
alla hänseenden vara helt representativa för de serietillverkade glas-
rutor för vilka typgodkännande söks.
2.2. Före varje prov skall provstyckena av laminerat glas förvaras vid
en temperatur av 23 ºC ± 2ºC i minst fyra timmar. Proven skall
genomföras så fort som möjligt efter det att de har tagits ut från
den behållare där de förvarades.
2.3. Glasrutor som tillhandahållits för typgodkännande skall anses ha
uppfyllt villkoren i denna bilaga, om de har samma sammansättning
som en vindruta, som redan har blivit typgodkänd enligt föreskrif-
terna i bilaga 2 B, bilaga 2 C eller bilaga 2 K.
3. PROV MED HUVUDATTRAPP
3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
3.2 Antal provstycken
Sex plana provstycken med måtten 1 100 mm × 500 mm (+ 25 mm/
−0 mm) skall genomgå provning.
3.3 Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i bilaga 2 A
punkt 3.
3.3.2. Fallhöjden skall vara 1,5 m + 0/−5 mm.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 63
▼B
3.4 Tolkning av resultat
3.4.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.4.1.1. Provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar åtskilliga cirkel-
formade sprickbildningar, med islagspunkten som ungefärlig
mittpunkt.
3.4.1.2. Lösrivningar i mellanlagret är tillåtna, men attrapphuvudet får inte
slå igenom provstycket.
3.4.1.3. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagret.
3.4.2. En omgång provstycken som genomgått provning skall anses till-
fredsställande i fråga om uppträdandet vid provning med
huvudattrapp om ett av följande två villkor är uppfyllt:
3.4.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.3.4.2.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4. MEKANISK HÅLLFASTHET, SLAGPROV MED 227 gKLOT
4.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
4.2 Antal provstycken
Fyra kvadratiska plana provstycken med sidor på 300 mm × 300 mm
(+ 10/−0 mm) skall genomgå provning.
4.3 Provningsmetod
4.3.1. Den metod som används skall vara den som beskrivs i bilaga 2 A,
punkt 2.1.
4.3.2. Fallhöjden (från klotets undersida till provstyckets övre sida) skall
vara den som är angiven i nedanstående tabell som en funktion av
den nominella tjockleken:
Nominell tjocklek Fallhöjd
e≤5,5 mm 5 m
5,5 mm ≤e≤6,5 mm 6 m + 25/ − 0 mm
6,5 mm ≤e7 m
4.4 Tolkning av resultat
4.4.1. Slagprovet med klot skall anses ha givit ett tillfredsställande
resultat, om följande villkor är uppfyllda:
— klotet passerar inte genom provstycket,
— provstycket krossas inte i flera bitar,
— den sammanlagda vikten av de få fragment av det glassplitter
som kan ha bildats på motsatta sidan av islagspunkten
överstiger inte 15 g.
4.4.2. En omgång provstycken som genomgått provning skall anses till-
fredsställande i fråga om mekanisk hållfasthet, om ett av följande
villkor är uppfyllt:
4.4.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.4.4.2.2. Högst två prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny
provserie, utförd på en ny omgång provstycken, ger tillfredsstäl-
lande resultat.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 64
▼B
5. BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN
5.1 Nötningsprov
5.1.1 Svårighetsindex och provningsmetoder
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 4 gäller och provningen fortlöper
i 1 000 provcykler.
5.1.2 Tolkning av resultat
En glasruta skall anses vara tillfredsställande i fråga om nötning-
sprovet, om ljusspridningen till följd av nötningen inte överstiger
2% .
5.2 Provning av beständighet mot höga temperaturer
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 5 gäller.
5.3 Ljuspåverkansprov
5.3.1 Allmänna krav
Provet skall genomföras endast om laboratoriet finner detta
nödvändigt på grund av laboratoriets egna data om mellanlagret.
5.3.2. Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 6 gäller.
5.4 Luftfuktighetsprov
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 7 gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER
Föreskrifterna om koefficienten för regelbunden ljusöverföring i
bilaga 2 A punkt 9.1 gäller. Glasrutematerial vars regelbundna
ljusöverföringsfaktor understiger 70 % skall märkas med den
kompletterande symbol som anges i punkt 4.5.2 i bilaga 2.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 65
▼B
BILAGA 2 J
ANDRA FÖNSTERRUTOR AV PLEXIGLAS ÄN VINDRUTOR
1. DEFINITION AV TYP
Andra fönsterrutor av plexiglas än vindrutor skall anses höra till
olika typer, om de skiljer sigi fråg a om åtminstone en av följande
primära eller sekundära egenskaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,1.1.2. tjockleksklass inom vilken den nominella tjockleken ”e” befinner
sig(varvid en tillverkning stolerans på ± 0,2 mm tillåts):
— Klass 1: e ≤3,5 mm,
— Klass 2: 3,5 mm < e ≤4,5 mm,
— Klass 3: 4,5 mm < e,
1.1.3. plastmellanlagrets eller plastmellanlagrens nominella tjocklek,
1.1.4. fönsterrutans nominella tjocklek,
1.1.5. typ av plastmellanlager (t. ex. PVB eller andra plastmaterial) och
typ av plastlager på rutans insida,
1.1.6. varje särskild behandling som glaslagret kan ha genomgått.
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. slag av material (spegelglas, floatglas, fönsterglas),
1.2.2. färgning (helt eller delvis) av plastmellanlagren (färglösa eller
tonade),
1.2.3. glasets färgning (färglöst eller tonat).
2. ALLMÄNT
2.1. Provningav andra rutor av plexig las än vindrutor skall utföras på
plana provstycken, som antingen har skurits ut från verkliga rutor
eller är särskilt tillverkade. I båda fallen skall provstyckena i alla
avseenden vara helt representativa för de serietillverkade glasrutor
för vilka typgodkännande söks.
2.2. Före varje prov skall provstyckena av plexiglas förvaras vid en
temperatur av 23 ºC ± 2ºC i minst fyra timmar. Proven skall
genomföras så snart de har tagits ut från den behållare där de förva-
rades.
2.3. Glasrutor som tillhandahållits för typgodkännande skall anses ha
uppfyllt villkoren i denna bilaga, om de har samma sammansättning
som en vindruta, som redan har blivit typgodkänd enligt föreskrif-
terna i bilaga 2 D.
3. PROV MED HUVUDATTRAPP
3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
3.2 Antal provstycken
Sex plana provstycken med måtten 1100 mm × 500 mm (+ 5 mm/
− 2 mm) skall genomgå provning.
3.3 Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i bilaga 2 A
punkt 3.
3.3.2. Fallhöjden skall vara 1,5 mm+ 0/− 5 mm.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 66
▼B
3.4 Tolkning av resultat
3.4.1. Detta prov skall anses ha givit ett tillfredsställande resultat, om
följande villkor är uppfyllda:
3.4.1.1. Provstycket bryts, varvid det uppvisar åtskilliga sprickbildningar.3.4.1.2. Lösrivningar i mellanlagret är tillåtna, men attrapphuvudet får inte
slå igenom provstycket.
3.4.1.3. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagret.3.4.2. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande-
provningskall anses tillfredsställande i fråg a om uppträdandet vid
provningmed huvudattrapp om ett av följande två villkor är
uppfyllt:
3.4.2.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat, eller3.4.2.2. ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4. PROVNING AV MEKANISK HÅLLFASTHET, SLAGPROV
MED 227 gKLOT
4.1. Föreskrifterna i bilaga 2 I punkt 4 gäller, med undantag för tabellen
i punkt 4.3.2 som skall ersättas av följande tabell:
Nominell tjocklek Fallhöjd
e≤3,5 mm 5 m/C148/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C149/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C147/C150+ 25/ − 0 mm 3,5 mm ≤e≤4,5 mm 6 m
e 4,5 mm 7 m
4.2. Föreskrifterna i bilaga 2 I punkt 4.4.1.2 gäller dock inte.
5. BESTÄNDIGHET MOT MILJÖPÅVERKAN5.1 Nötningsprov
5.1.1 Nötningsprovning av yttersidan
Föreskrifterna i bilaga 2 I punkt 5.1 gäller.
5.1.2 Nötningsprovning av innersidan
Föreskrifterna i bilaga 2 K punkt 2.1 gäller.
5.2 Provning av beständighet mot höga temperaturer
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 5 gäller.
5.3 Ljuspåverkansprov
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 6 gäller.
5.4 Luftfuktighetsprov
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 7 gäller.
5.5 Provning av beständighet mot temperaturförändringar
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 8 gäller.
6. OPTISKA EGENSKAPER
Föreskrifterna om koefficienten för regelbunden ljusgenomsläpp-
ning enligt i bilaga 2 A punkt 9.1 gäller. Glasrutematerial vars
regelbundna ljusgenomsläppningsfaktor understiger 70 % skall
märkas med den kompletterande symbol som avses i punkt 4.5.2 i
bilaga 2.
7. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT BRAND
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 10 gäller.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 67
▼B
8. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT KEMIKALIER
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 11 gäller.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 68
▼B
BILAGA 2 K
SÄKERHETSRUTOR KLÄDDA MED PLASTMATERIAL
(på insidan)
1. DEFINITION AV TYP
Sådana material för säkerhetsrutor som avses i bilagorna 2 B, 2 C,
2 H och 2 I skall, om de är klädda med ett lager plastmaterial på
insidan, vara i överensstämmelse med nedanstående föreskrifter,
som gäller utöver dem som är angivna i respektive bilagor.
2. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT NÖTNING
2.1 Svårighetsindex och provningsmetoder
Plastbeklädnaden skall provas enligt bilaga 2 A punkt 4 och prov-
ningen skall fortlöpa i 100 provcykler.
2.2 Tolkning av resultat
Plastbeklädnaden skall anses vara tillfredsställande i fråga om
nötningsprovet, om ljusspridningen till följd av nötningen inte
överstiger 4 %.
3. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT FUKT
3.1. Säkerhetsrutor av härdat glas, överdraget med plastmaterial, skall
genomgå provning av beständighet mot fukt.
3.2. Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 7 gäller.
4. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT TEMPERATUR-
FÖRÄNDRINGAR
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 8 gäller.
5. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT BRAND
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 10 gäller.
6. PROVNING AV BESTÄNDIGHET MOT KEMIKALIER
Föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 11 gäller.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 69
▼B
BILAGA 2 L
DUBBELRUTOR
1 DEFINITION AV TYP
Dubbelrutor skall anses höra till olika typer, om de skiljer sigi
fråga om åtminstone en av följande primära eller sekundära egen-
skaper.
1.1 Primära egenskaper är:
1.1.1. firmabeteckningeller varumärke,1.1.2. dubbelrutans sammansättning(symmetrisk, asymmetrisk),1.1.3. varje ingående glasrutas typ, enligt definitionerna i bilagorna 2 H -
2 J punkt 1,
1.1.4. nominella bredden hos mellanrummet mellan de båda glasrutorna,1.1.5 typ av fästmedel (organiskt, glas-glas eller glas- metall),
1.2 Sekundära egenskaper är:
1.2.1. de sekundära egenskaperna hos var och en av de ingåen- de glasru-
torna, enligt definitionerna i bilagorna 2 H - 2 J punkt 1.2.
2. ALLMÄNT
2.1. Var och en av de i en dubbelruta ingående glasrutorna skall
antingen vara typgodkända eller genomgå de prov som avses i den
för ifrågavarande ruta gällande bilagan (2 H - 2 J).
2.2. Prov utförda på dubbelruta med den nominella mellanrumsbredden
”e” skall anses vara tillämpliga på alla dubbelrutor med samma
egenskaper och en nominell mellanrumsbredd på e ± 3 mm.
Sökanden får dock vid typgodkännandeprovningen lämna in prov-
stycket med det smalaste mellanrummet och provstycket med det
bredaste mellanrummet.
2.3. När det rör sigom dubbelruta med åtminstone en ruta av laminerat
glas eller plexiglas, skall provstyckena förvaras vid en temperatur
av 23 ºC ± 2ºC i minst fyra timmar före provningen. Proven skall
genomföras så fort de har tagits ut från den behållare där de förva-
rades.
3. PROV MED HUVUDATTRAPP3.1 Svårighetsindex för sekundära egenskaper
Inga sekundära egenskaper berörs.
3.2 Antal provstycken
Sex provstycken med måtten 1 100 mm × 500 mm (+ 5 mm/−
2 mm) skall genomgå provning för varje tjockleksklass hos de
ingående glasrutorna och varje mellanrumsbredd enligt definitio-
nerna i punkt 1.1.4 ovan.
3.3 Provningsmetod
3.3.1. Den metod som skall användas är den som beskrivs i bilaga 2 A
punkt 3.
3.3.2. Fallhöjden skall vara 1,50 m + 0/− 5 mm.3.3.3. Vid asymmetrisk dubbelruta skall tre prov utföras på ena ytan och
två prov på den andra.
3.4 Tolkning av resultat
3.4.1. Dubbelruta bestående av två rutor av enhetligt härdat glas:
Provet med huvudattrapp skall anses ha givit ett tillfredsställande
resultat om båda de ingående delarna krossas.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 70
▼B
3.4.2. Dubbelruta bestående av rutor av laminerat och/eller plexiglas, med
undantagför vindrutor:
Provet med huvudattrapp skall anses ha givit ett tillfredsställande
resultat, om följande villkor är uppfyllda:
3.4.2.1. Båda delarna av provstycket ger vika och bryts, varvid det uppvisar
åtskilliga cirkelformade sprickbildningar, med islagspunkten som
ungefärlig mittpunkt.
3.4.2.2. Lösrivningar i mellanlagret eller mellanlagren är tillåtna, men
attrapphuvudet får inte slå igenom provstycket.
3.4.2.3. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagret.3.4.3. Dubbelruta bestående av en ruta av enhetligt härdat glas och en
ruta av laminerat glas eller plexiglas, med undantag för vindrutor:
3.4.3.1. Rutan av härdat glas bryts.
3.4.3.2. Rutan av laminerat glas eller plexiglas ger vika och bryts, varvid
det uppvisar åtskilliga cirkelformade sprickbildningar, med isla-
gspunkten som ungefärlig mittpunkt.
3.4.3.3. Lösrivningar i mellanlagret eller mellanlagren är tillåtna, men
attrapphuvudet får inte slå igenom provstycket.
3.4.3.4. Inga större glassplitter får vara losslitna från mellanlagret.
3.4.4. En omgång provstycken som genomgått prov för typgodkännande
skall anses tillfredsställande i fråga om uppträdandet vid provning
med huvudattrapp om ett av följande två villkor är uppfyllt:
3.4.4.1. Alla proven har givit tillfredsställande resultat.
3.4.4.2. Ett prov har givit otillfredsställande resultat, men en ny omgång
prov, utförda på en ny omgång provstycken, ger tillfredsställande
resultat.
4. PROVNING AV OPTISKA EGENSKAPER
Föreskrifterna om koefficienten för regelbunden ljusgenomsläpp-
ning i bilaga 2 A punkt 9.1 gäller. Glasrutematerial vars
regelbundna ljusgenomsläppningsfaktor understiger 70 % skall
märkas med den kompletterande symbol som avses i bilaga 2 punkt
4.5.2.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 71
▼B
BILAGA 2 M
MÄTNING AV SEGMENTHÖJDER OCH ISLAGSPUNKTERNAS
LÄGEN
Figur 1
Bestämning av segmenthöjden ”h”
— För en glasruta med enkel rundning får segmenthöjden vara max h1.
— För en glasruta med dubbel rundning får segmenthöjden vara max h1+ max
h2.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 72
▼B
Figur 2a, 2b och2c
Föreskrivna islagspunkter för rutor av enhetligt härdat glas
Punkterna angivna med nr ”2” på fig. 2a, 2b och 2c är exempel på de ställen för
punkt ”2” som föreskrivs i bilaga 2 H punkt 2.5.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 73
▼B
BILAGA 2 N
EXEMPEL PÅ EEG-TYPGODKÄNNANDEMÄRKNINGAR
(se punkt 4.7 i bilaga 2)
Vanlig vindruta av härdat glas:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vanlig vindruta av härdat
glas, visar att ifrågavarande komponent har godkänts i Frankrike (e2) i enlighet
med detta direktiv under typgodkännandenummer 001241.
Vanlig vindruta av härdat glas överdraget med plastmaterial:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vanlig vindruta av härdat
glas överdraget med plastmaterial, visar att ifrågavarande komponent har
godkänts i Frankrike (e2) i enlighet med detta direktiv under typgodkännande-
nummer 001242.
Vindruta av behandlat laminerat glas:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av behandlat lami-
nerat glas, visar att ifrågavarande komponent har godkänts i Frankrike (e2) i
enlighet med detta direktiv under typgodkännandenummer 001243.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 74
▼B
Vindruta av plexiglas:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en vindruta av behandlat
plexiglas, visar att ifrågavarande komponent har godkänts i Frankrike (e2) i
enlighet med detta direktiv under typgodkännandenummer 001244.
Andra rutor än vindrutor, som har en regelbunden ljusgenomsläppning på
mindre än 70 %:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan ruta än en vindruta,
för vilken föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 9.1.4.2 gäller, visar att ifrågavarande
komponent har godkänts i Frankrike (e2) i enlighet med delta direktiv under
typgodkännandenummer 001245.
Dubbelruta, som har en regelbunden ljusgenomsläppning på mindre än
70 %:
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en dubbelruta, visar att ifråga-
varande komponent har godkänts i Frankrike (e2) i enlighet med detta direktiv
under typgodkännandenummer 001246.
Andra rutor än vindrutor, som har en regelbunden ljusgenomsläppning på
mer än 70 %:1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 75
▼B
Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan ruta än en vindruta,
för vilken föreskrifterna i bilaga 2 A punkt 9.1.4.1 gäller, visar att ifrågavarande
komponent har godkänts i Frankrike (e2) i enlighet med detta direktiv under
typgodkännandenummer 001247.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 76
▼B
BILAGA 2 O
KONTROLL AV SERIETILLVERKNINGENS ÖVERENSSTÄMMELSE
MED GODKÄND TYP
1. DEFINITIONER
I denna bilaga avses med
1.1 produkttyp: alla glasrutor som har samma primära egenskaper,
1.2 tjockleksklass: alla glasrutor, vilkas olika delar har samma tjocklek
inom tillåtna toleranser,
1.3 produktionsenhet: alla produktionsmedel för framställningav en
eller flera typer av glasrutor som är samlade på en och samma
plats; den kan omfatta flera produktionslinjer,
1.4 skift:en produktionsperiod på samma produktionslinje under loppet
av en arbetsdag,
1.5 produktionsperiod: en kontinuerligperiod då samma produkttyp har
tillverkats på samma produktionslinje,
1.6 ps:antalet glasrutor av samma produkttyp som tillverkats av
samma skift,
1.7 pr:antalet glasrutor av samma produkttyp som tillverkats under
loppet av en produktionsperiod.
2. PROVNINGAR
Rutorna skall genomgå följande provningar:
2.1 Rutor av enhetligt härdade glasrutor
2.1.1. Splitterprov enligt föreskrifterna i bilaga 2 H punkt 2.
2.1.2. Uppmätning av ljusgenomsläppning enligt föreskrifterna i bilaga 2
A punkt 9.1.
2.2 Rutor av vanligt laminerat glas och vindrutor av plexiglas
2.2.1. Prov med huvudattrapp enligt föreskrifterna i bilaga 2 B punkt 3.
2.2.2. Slagprov med 2260 g klot enligt föreskrifterna i bilaga 2 B punkt
4.2 och i bilaga 2 A punkt 2.2.
2.2.3. Provning av beständighet mot höga temperaturer enligt föreskrif-
terna i bilaga 2 A punkt 5.
2.2.4. Uppmätning av ljusgenomsläppning enligt föreskrifterna i bilaga 2
A punkt 9.1.
2.2.5. Provning av beständighet mot optisk förvrängning enligt föreskrif-
terna bilaga 2 A punkt 9.2.
2.2.6. Provning av sekundärbildsseparationen enligt föreskrifterna i bilaga
2 A punkt 9.3.
2.2.7. Endast för vindrutor av plexiglas:
2.2.7.1. nötningsprov enligt föreskrifterna i bilaga 2 K punkt 2.1,2.2.7.2. provning av beständighet mot fukt enligt föreskrifterna i bilaga 2 K
punkt 3,
2.2.7.3. provning av beständighet mot kemikalier enligt föreskrifterna i
bilaga 2 A punkt 11.
2.3 Andra rutor av vanligt laminerat glas och plexiglas än vind-
rutor
2.3.1. Slagprov med 227 g klot enligt föreskrifterna i bilaga 2 I punkt 4.
2.3.2. Provning av beständighet mot höga temperaturer enligt föreskrif-
terna i bilaga 2 A punkt 5.
2.3.3. Uppmätning av ljusgenomsläppning enligt föreskrifterna i bilaga 2
A punkt 9.1.
2.3.4. Endast för vindrutor av plexiglas:1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 77
▼B
2.3.4.1. nötningsprov enligt föreskrifterna i bilaga 2 K punkt 2.1,
2.3.4.2. provning av beständighet mot fukt enligt föreskrifterna i bilaga 2 K
punkt 3,
2.3.4.3. provning av beständighet mot kemikalier enligt föreskrifterna i
bilaga 2 A punkt 11.
2.3.5. Ovanstående villkor skall anses vara uppfyllda, om motsvarade
prov har utförts på en vindruta med samma sammansättning.
2.4 Vindrutor av behandlat laminerat glas
2.4.1. Utöver de prov som avses i punkt 2.2 i denna bilaga, skall ett splitt-
erprov utföras enligt föreskrifterna i bilaga 2 C punkt 4.
2.5 Rutor klädda med plastmaterial
Utöver de prov som beskrivs i de olika punkterna i denna bilaga,
skall följande prov utföras:
2.5.1. Nötningsprov enligt föreskrifterna i bilaga 2 K punkt 2.1.2.5.2. Provning av beständigheten mot luftfuktighet enligt föreskrifterna i
bilaga 2 K punkt 3.
2.5.3. Provning av beständigheten mot kemikalier enligt föreskrifterna i
bilaga 2 A punkt 11.
2.6 Dubbelrutor
De prov som skall utföras är de som är beskrivna i denna bilaga för
var och en av de rutor som ingår i dubbelrutan, med samma frek-
vens och samma krav.
3. PROVNINGSFREKVENS OCH PROVNINGSRESULTAT3.1 Splitterprov
3.1.1 Provningar
3.1.1.1. En första provserie skall genomföras, bestående av ett brott vid var
och en av de i detta direktiv angivna islagspunkterna, varid fotogra-
fisk registrering sker vid produktionsstart för varje ny typ av
glasruta i syfte att bestämma den allvarligaste brottpunkten.
3.1.1.2. Under produktionsperioden skall kontrollprovet utföras på den
brottpunkt som avses i punkt 3.1.1.1.
3.1.1.3. Vid start av ny produktionsperiod eller vid färgändring skall ett
kontrollprov utföras.
3.1.1.4. Under produktionsperioden skall kontrollprovningäg a rum med
följande minimifrekvens:
Enhetligt härdade glasrutorVindrutor av behandlat laminerat
glas
Pr≤500: ett prov per skift 0,1 % per typ
St 500: två prov per skift
3.1.1.5. Vid slutet av produktionsperioden skall ett prov utföras på en av de
sist tillverkade glasrutorna.
3.1.1.6. Om Pr < 20, behöver endast ett splitterprov utföras per produk-
tionsperiod.
3.1.2 Resultat
Samtliga resultat skall registreras, inklusive de som inte är fotogra-
fiskt registrerade.
Dessutom skall en fotografisk kontaktkopia tas en gång per skift,
dock ej om Pr ≤500. I det fallet skall endast en fotografisk
kontaktkopia tas per produktionsperiod.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 78
▼B
3.2 Prov med huvudattrapp
3.2.1 Provningar
Kontrollerna skall utföras på provstycken som omfattar minst 0,5 %
av en produktionslinjes dagsproduktion av vindrutor i laminerat
glas. Högst 15 vindrutor om dagen skall provas.
Valet av provstycken skall vara representativt för produktionen av
de olika typerna av vindrutor.
Med tillåtelse från den godkännande myndigheten får dessa prov
bytas ut mot slagprovet med 2 260 g klot (se punkt 3.3 nedan).
Under alla omständigheter skall proven med huvudattrapp utföras
på minst två provstycken för varje tjockleksklass per år.
3.2.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.3 Slagprov med 2260 g klot
3.3.1 Provningar
Kontrollprov skall ske minst en gång i månaden per tjockleksklass.
3.3.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.4 Slagprov med 227 g klot
3.4.1 Provningar
Provstyckena skall vara utskurna från provexemplar. Av praktiska
skäl kan proven dock utföras på färdiga produkter eller delar av
dem.
Minst 0,5 % av ett skifts produktion skall provas, dock högst 10
provexemplar om dagen.
3.4.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.5 Provning av beständighet mot höga temperaturer
3.5.1 Provningar
Provstyckena skall vara utskurna från provexemplar. Av praktiska
skäl kan proven dock utföras på färdiga produkter eller delar av
dem. Dessa skall väljas ut på sådant sätt att alla mellanlagren
provas proportionellt i förhållande till användning.
Minst tre provexemplar per mellanlagerfärg, tagna från den dagliga
produktionen, skall provas.
3.5.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.6 Ljusgenomsläppning
3.6.1 Provningar
Representativa provexemplar av tonade färdiga produkter skall
genomgå prov.
Proven skall utföras åtminstone i början av varje produktionsperiod,
om en eventuell ändringav rutans eg enskaper påverkar provresul-
taten.
Detta prov skall inte utföras på glasrutor, vilkas regelbundna ljusge-
nomsläppninguppmätt vid typg odkännandeproven är minst 80 % i
fråga om vindrutor och minst 75 % i fråga om andra rutor; inte
heller glasrutor av kategori V (se bilaga 2, punkt 4.5.2) skallgenomgå detta prov.
Om det gäller härdat glas, får glasleverantören i stället för provning
av glaset framlägga ett intyg om att produkterna uppfyller ovan-
stående krav.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 79
▼B
3.6.2 Provresultat
Ljusgenomsläppningsvärdet skall registreras. I fråga om vindrutor
med solskärm eller solfilterfilm skall man därutöver kontrollera,
med hjälp av ritningarna i bilaga 2 punkt 2.2.1.2.2.4, att dessa fält
ligger utanför zon B eller zon I, beroende på den fordonsklass som
vindrutan är avsedd för.
3.7 Optiskförvrängning och sek undärbildsseparation
3.7.1 Provningar
Varje vindruta skall besiktigas med avseende på synliga fel. Med
hjälp av de i detta direktiv föreskrivna metoderna eller andra
metoder som ger samma resultat skall mätningar dessutom utföras
på de olika synfält med följande minimifrekvens:
— antingen, om Ps ≤200, ett provexemplar per skift,
— eller, om Ps 200, två provexemplar per skift,— eller 1 % av hela produktionen, varvid de utvalda provexemp-
laren är representativa för hela produktionen.
3.7.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.8 Beständighet mot nötning
3.8.1 Provningar
Endast rutor beklädda med plastmaterial och plexiglasrutor skall
genomgå detta prov. Åtminstone ett kontrollprov per månad och
per typ av plastmaterialbeklädnad eller mellanlagermaterial skall
genomföras.
3.8.2 Provresultat
Uppmätt ljusspridningskall reg istreras.
3.9 Beständighet mot fukt
3.9.1 Provningar
Endast rutor beklädda med plastmaterial och plexiglasrutor skall
genomgå detta prov. Åtminstone ett kontrollprov per månad och
per typ av plastmaterialbeklädnad eller mellanlagermaterial skall
genomföras.
3.9.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.
3.10 Beständighet mot kemikalier
3.10.1 Provningar
Endast rutor beklädda med plastmaterial och plexiglasrutor skall
genomgå detta prov. Åtminstone ett kontrollprov per månad och
per typ av plastmaterialbeklädnad eller mellanlagermaterial skall
genomföras.
3.10.2 Provresultat
Alla provresultat skall registreras.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 80
▼B
BILAGA 2 P
MEDDELANDE OM EEG-TYPGODKÄNNANDE ELLER UTVIDGNING ELLER VÄGRAN
ELLER ÅTERKALLANDE AV EEG-TYPGODKÄNNANDE ELLER SLUTLIGT UPPHÖ-
RANDE MED PRODUKTIONEN AV EN TYP AV SÄKERHETSRUTA
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 81
▼B
Tillägg 1
VINDRUTOR AV LAMINERAT GLAS
(vanligt, behandlat eller plastöverdraget)
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 B, 2 C eller 2 K)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 82
▼B
Tillägg 2
VINDRUTOR AV PLEXIGLAS
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 D)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 83
▼B
Tillägg 3
GLASRUTOR AV ENHETLIGT HÄRDAT GLAS
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 H och 2 K)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 84
▼B
Tillägg 4
ANDRA RUTOR AV LAMINERAT GLAS ÄN VINDRUTOR
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 I och 2 K)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 85
▼B
Tillägg 5
ANDRA RUTOR AV PLEXIGLAS ÄN VINDRUTOR
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 J)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 86
▼B
Tillägg 6
ENHETER MED DUBBELRUTOR
(Primära och sekundära egenskaper enligt bilaga 2 L)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 87
▼B
Tillägg 7
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 88
▼B
BILAGA 3
FORDON — FÖRESKRIFTER FÖR MONTERING AV VINDRUTOR
OCH ANDRA RUTOR ÄN VINDRUTORPÅ FORDON
1. Vindrutor och andra fönsterrutor än vindrutor skall monteras på
sådant sätt de, trots de påfrestningar som fordonet är utsatt för
under normala körförhållanden, förblir på plats och fortsätter att
erbjuda föraren och passagerarna sikt och säkerhet i fordonet.
2. För alla motorfordon i klass M och N skall följande kontroller
göras:
2.1. Vindrutan skall vara försedd med vederbörligEEG-typg odkännan-
demärkning i bilaga 2 punkt 4.4, följd av en av de ytterligare
symboler som som framgår av bilaga 2 punkt 4.5.1.
2.1.1. Vindrutan skall vara typgodkänd för den fordonstyp på vilken den
är monterad.
2.1.2. Vindrutan är rätt monterad i förhållande till fordonets R-punkt.
Denna kontroll kan enligt tillverkarens val utföras antingen på
fordonet eller på ritningar.
2.2. Sido-och bakrutor skall vara försedda med vederbörligEEG-
typgodkännandemärkning som angivits i punkt 4.4 i bilaga 2.
Sido- och bakrutor, genom vilka föraren har antingen ett direkt
synfält framåt på 180º eller ett indirekt synfält med hjälp av sådana
in-eller utvändiga backspeglar som uppfyller föreskrifterna enligt
direktiv 71/127/EEG, skall inte vara försedda med den ytterligare
symbol som anges i bilaga 2 punkt 4.5.2.
2.3. Glaset i ett soltak skall vara försett med det EEG-typgodkännan-
demärke som anges i bilaga 2 punkt 4.4. Soltak kan vara försedda
med den ytterligare symbol som anges i bilaga 2 punkt 4.5.2.
2.4. Kontroll skall ske av att andra rutor än de som avses i punkt 2.1 —
2.3 ovan (exempelvis inre skiljerutor) är försedda med sådan EEG-
typgodkännandemärkning som avses i bilaga 2 punkt 4.4, i tillämp-
liga fall åtföljd av den ytterligare symbol som anges i bilaga 2
punkt 4.5.2.
3. Kontroll skall ske av att rutorna i alla fordon i klass O är försedda
med den EEG-typgodkännandemärkning som avses i bilaga 2 punkt
4.4, i tillämpliga fall åtföljd av den ytterligare symbol som anges i
bilaga 2 punkt 4.5.2.1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 89
▼B
Tillägg
BILAGA TILL GODKÄNNANDEINTYGET FÖR EN FORDONSTYP MED AVSEENDE PÅ
MONTERING AV SÄKERHETSRUTOR
(Artiklarna 4.2 och 10 i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagstiftning om EEG-typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till
dessa fordon.)
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 90
▼B
1992L0022 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 91