1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B ►M2 RÅDETS DIREKTIV
av den 20 oktober 1980
om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens
(80/987/EEG) ◄
(EGT L 283, 28.10.1980, s. 23)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Rådets direktiv 87/164/EEG av den 2 mars 1987 L 66 11 11.3.1987
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/74/EG av den 23 september
2002L 270 10 8.10.2002
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 20 oktober 1980
om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens
(80/987/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
Det är nödvändigt att skydd upprättas för arbetstagarna vid arbetsgiva-
rens insolvens, särskilt för att garantera betalning av deras uteståendefordringar, samtidigt som hänsyn måste tas till behovet av en välbalan-serad ekonomisk och social utveckling inom gemenskapen.
Det finns fortfarande skillnader mellan medlemsstaterna beträffande
omfattningen av skyddet för arbetstagarna i detta avseende och
ansträngningar bör göras för att minska dessa skillnader som kan ha
direkt betydelse för den gemensamma marknadens funktion.
Tillnärmningen av lagstiftningen på detta område bör därför främjas
samtidigt som det sker en fortlöpande förbättring i enlighet med artikel117 i fördraget.
På grund av det geografiska läget och näringsverksamhetens struktur i
området avviker arbetsmarknaden på Grönland fundamentalt frånövrigaområden inom gemenska pen.
När Grekland den 1 januari 1981 blir medlem av den Europeiska
ekonomiska gemenskapen i enlighet med akten om anslutningsvillkorenför Grekland och anpassningen till fördragen, är det lämpligt att i
bilagan till detta direktiv under rubriken Grekland upptade ka tegorier
av arbetstagare vars krav får uteslutas i enlighet med artikel 1.2 i dettadirektiv.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVSNITT I
Tillämpningsområde och definitioner
Artikel 1
1. Detta direktiv skall tillämpas på fordringar som arbetstagare på
grund av anställningsavtal eller anställningsförhållanden har gentemot
arbetsgivare som är att anse som insolventa enligt artikel 2.1.
2. Medlemsstaterna får undantagsvis utesluta fordringar från vissa
kategorier av arbetstagare från tillämpningsområdet för detta direktivom det finns andra former av garanti som ger arbetstagarna ett skyddmotsvarande det som följer av detta direktiv.1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 135, 9.6.1978, s. 2.
(2) EGT nr C 39, 12.2.1979, s. 26.
(3) EGT nr C 105, 26.4.1979, s. 15.▼M2
▼B
▼M2
▼M2
3. Medlemsstaterna får, om en sådan bestämmelse redan finns i
deras nationella lagstiftning, fortsätta att utesluta följande kategorierfrån tillämpningsområdet för dettadirektiv:
a) Arbetstagare i hushållet som är anställda av en fysisk person.
b) Fiskare som avlönas separat.
Artikel 2
1. I detta direktiv skall en arbetsgivare anses vara insolvent när en
ansökan har inlämnats om att inleda ett kollektivt förfarande somgrundas på arbetsgivarens insolvens i enlighet med respektive
medlemsstats lagar och andra författningar och som innebär att arbets-
givarens tillgångar helt eller delvis tas i anspråk och att en förvaltareeller en person som utövar en liknande funktion utses, samt när denmyndighet som är behörig enligt dessa lagar och andra författningar
a) har beslutat att inleda ett förfarande, eller
b) har fastställt att arbetsgivarens företag eller verksamheter definitivt
har upphört och att befintliga tillgångar är otillräckliga för att moti-vera att förfarandet inleds.
2. Detta direktiv påverkar inte den definition som följer av nationell
rätt beträffande termerna arbetstagare, arbetsgivare, lön, omedelbar rätttill och framtida rätt till.
Medlemsstaterna får från tillämpningsområdet för detta direktiv emel-
lertid inte utesluta
a) deltidsanställda i den mening som avses i direktiv 97/81/EG,
b) visstidsanställda i den mening som avses i direktiv 1999/70/EG,
c) arbetstagare med ett tillfälligt anställningsförhållande i den mening
som avses i artikel 1.2 i direktiv 91/383/EEG.
3. Medlemsstaterna får inte göra arbetstagarnas rätt enligt detta
direktiv beroende av en minsta kvalifikationsperiod avseendeanställningsavtal eller anställningsförhållande.
4. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att utsträcka
skyddet för arbetstagare till andra insolvenssituationer som fastställts
genom andra förfaranden än de som nämns i punkt 1 och som före-
skrivs i nationell lagstiftning, till exempel situationer där arbetsgivareni praktiken inställt betalningarna permanent.
Sådana förfaranden skall dock inte leda till ett krav på garantier för
institutionerna i de övriga medlemsstaterna i sådana fall som avses iavsnitt IIIa.
AVSNITT II
Bestämmelser om garantiinstitutioner
Artikel 3
Medlemsstaterna skall, om inte annat följer av artikel 4, vidta
nödvändiga åtgärder för att tillförsäkra att garantiinstitutionernasäkerställer betalning av arbetstagarnas utestående fordringar som
grundar sig på anställningsavtal eller anställningsförhållanden, inbe-
gripet betalning av avgångsvederlag, förutsatt att nationell lagstiftningföreskriver det, när anställningsförhållandet upphör.
De utestående lönefordringar som garantiinstitutionen övertar avser en
period före och/eller, i förekommande fall, efter ett datum somfastställts av medlemsstaterna.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna får välja att begränsa garantiinstitutionernas
betalningsansvar enligt artikel 3.1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 3
▼B
▼M2
▼M2
2. Om medlemsstaterna utnyttjar valmöjligheten enligt punkt 1, skall
de fastställa den period för vilken garantiinstitutionen skall betalautestående fordringar. Denna period får dock inte vara kortare än en
period som omfattar lönen för de tre senaste månaderna av
anställningsförhållandet före och/eller efter det datum som avses iartikel 3. Medlemsstaterna får bestämma att denna minimiperiod påtre månader skall infalla under en referensperiod som inte får varakortare än sex månader.
De medlemsstater som föreskriver en referensperiod på minst arton
månader får begränsa den period för vilken garantiinstitutionen skall
betala de utestående fordringarna till åtta veckor. I sådana fall skall de
för arbetstagarna mest fördelaktiga perioderna användas vid beräk-ningen av minimiperioden.
3. Medlemsstaterna får dessutom fritt sätta övre gränser för garan-
tiinstitutionens utbetalningar. Dessa gränser får inte vara lägre än entröskel som är socialt förenlig med detta direktivs sociala målsättning.
Om medlemsstaterna utnyttjar denna valmöjlighet, skall de till kommis-
sionen meddela vilka metoder de använder för att sätta denna övregräns.
Artikel 5
Medlemsstaterna skall införa detaljerade bestämmelser för garantiinsti-
tutionernas organisation, finansiering och verksamhet, iöverensstämmelse med framför allt följande principer:
a) Institutionernas tillgångar skall vara fristående från arbetsgivarnas
driftskapital och skall inte vara tillgängliga vid ett insolvensförfa-rande.
b) Arbetsgivarna skall bidra till institutionernas finansiering om den
inte fullgörs helt av offentliga myndigheter.
c) Institutionernas ansvar skall bestå oberoende av om förpliktelserna
att bidra till finansieringen har uppfyllts eller inte.
AVSNITT III
Bestämmelser om social trygghet
Artikel 6
Medlemsstaterna får föreskriva att artikel 3—5 inte skall gälla för
bidrag enligt nationella författningsreglerade socialförsäkringssystem
eller enligt kompletterande pensionssystem utanför de nationellaförfattningsreglerade socialförsäkringssystemen för ett eller fleraföretag.
Artikel 7
Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att
underlåtenhet från arbetsgivarens sida, före inträdet av hans insolvens,att inbetala på honom ankommande obligatoriska bidrag till försäkring-sinstitutionerna i enlighet med de nationella författningsregleradesocialförsäkringssystemen inte inverkar menligt på arbetstagarnas rätt
till förmåner enligt dessa försäkringar, i den mån avdrag för arbetstaga-
rens del av bidraget har gjorts vid utbetalning av arbetstagarnas löner.
Artikel 8
Medlemsstaterna skall säkerställa att nödvändiga åtgärder vidtas för att
skydda arbetstagarnas intressen och de personers intressen som vid
inträdet av arbetsgivarens insolvens redan har lämnat arbetsgivarens
företag eller verksamhet, vad gäller rättigheter som tillförsäkrar demomedelbara eller framtida ålderspensionsförmåner inklusive efterlevan-deförmåner enligt kompletterande pensionssystem utanför de nationellaförfattningsreglerade socialförsäkringssystemen för ett eller fleraföretag.1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 4
▼B
▼M2
AVSNITT IIIa
Bestämmelser om gränsöverskridande situationer
Artikel 8a
1. När ett företag som är verksamt på minst två medlemsstaters
territorium är insolvent i den mening som avses i artikel 2.1, skall insti-tutionen i den medlemsstat på vilkens territorium arbetstagarna normaltutför eller utförde sitt arbete vara behörig institution för betalningen avutestående fordringar till arbetstagarna.
2. Omfattningen av arbetstagarnas rättigheter skall fastställas i den
lagstiftning som gäller för den behöriga garantiinstitutionen.
3. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att
säkerställa att, i de fall som avses i punkt 1, de beslut som fattasinom ramen för ett insolvensförfarande enligt artikel 2.1 som inletts ien annan medlemsstat beaktas för att fastställa arbetsgivarens insolvensi den mening som avses i detta direktiv.
Artikel 8b
1. För att genomföra artikel 8a skall medlemsstaterna föreskriva om
utbyte av relevant information mellan de behöriga administrativa
myndigheterna och/eller mellan de garantiinstitutioner som omnämns iartikel 3, vilket bland annat gör det möjligt att upplysa den behörigagarantiinstitutionen om arbetstagarnas utestående fordringar.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen och de andra medlems-
staterna lämna uppgifter om adress och telefon till sina behörigaadministrativa myndigheter och/eller sina garantiinstitutioner. Kommis-sionen skall göra dessa upplysningar tillgängliga för allmänheten.
AVSNITT IV
Allmänna bestämmelser och slutbestämmelser
Artikel 9
Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att tillämpa eller
utfärda lagar eller andra författningar som är gynnsammare för arbets-
tagarna.
Genomförandet av detta direktiv får under inga omständigheter utgöra
skäl för att försämra den existerande situationen i medlemsstaterna ochden allmänna skyddsnivån för arbetstagare inom det område som
direktivet omfattar.
Artikel 10
Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas möjligheter att
a) vidta åtgärder för att förhindra missbruk,
b) vägra att ta på sig eller begränsa det ansvar som avses i artikel 3,
eller den garanterade förpliktelsen som avses i artikel 7, om detvisar sig att uppfyllandet av förpliktelsen är orimligt på grund avförekomsten av särskilda förbindelser mellan arbetstagaren och
arbetsgivaren och gemensamma intressen som resulterat i hemliga
överenskommelser mellan dem,
c) vägra att ta på sig eller begränsa den betalningsskyldighet som avses
i artikel 3 eller den garanterade förpliktelse som avses i artikel 7 ide fall då arbetstagaren ensam eller tillsammans med näraanförvanter var ägare till en väsentlig del av arbetsgivarens företageller verksamhet och hade ett betydande inflytande över verksam-heten.1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 5
▼B
▼M2
▼B
▼M2
▼M2
Artikel 10a
Medlemsstaterna skall till kommissionen och de övriga medlemssta-
terna anmäla de typer av nationella insolvensförfaranden som omfattas
av direktivets tillämpningsområde samt alla ändringar av dessa.
Kommissionen skall offentliggöra dessa anmälningar i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom 36 månaderefter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen omdetta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de lagar och andra författningar som de antar inom det område som
omfattas av detta direktiv.
Artikel 12
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från utgången av den period
om 36 månader som fastställts i artikel 11.1 överlämna all relevantinformation till komissionen för att den skall kunna avge en rapporttill rådet om tillämpningen av detta direktiv.
Artikel 13
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1980L0987 — SV — 08.10.2002 — 002.001 — 6
▼B
▼M2