1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV 1999/32/EG
av den 26 april 1999
om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen och om ändring av direktiv 93/12/EEG
(EGT L 121, 11.5.1999, s. 13)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets förordning(EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
RÅDETS DIREKTIV 1999/32/EG
av den 26 april 1999
om att minska svavelhalten i vissa flytande bränslen och om
ändring av direktiv 93/12/EEG
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-pen, särskilt artikel 130s.1 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med förfarandet i artikel 189c i fördraget (3), och
av följande skäl:
(1)De mål och principer för gemenskapens miljöpolitik som
fastställs i handlingsprogrammen för miljön, särskilt det femtemiljöhandlingsprogrammet (
4), som bygger på de principer som
uttrycks i artikel 130r i fördraget, syftar i synnerhet till attsäkerställa att alla människor effektivt skyddas från de erkända
riskerna med svaveldioxidutsläpp och till att skydda miljön
genom att förhindra att svavelhalterna i miljön överskriderkritiska mängder och nivåer.
(2)I enlighet med artikel 129 i fördraget skall hälsoskyddskraven
ingå som ett led i gemenskapens övriga politik. I enlighet med
artikel 3 o i fördraget skall gemenskapens verksamhet bidra tillatt en höghälsoskyddsnivå uppnås.
(3)Utsläppen av svaveldioxid bidrar väsentligt till försurningsprob-lemen inom gemenskapen. Svaveldioxid har också en direktinverkan på människans hälsa och på miljön.
(4)Försurningen och svaveldioxiden i atmosfären skadar känsligaekosystem, minskar den biologiska mångfalden och naturensskönhet och har en negativ inverkan på skördeproduktion ochskogarnas tillväxt. I städerna kan det sura regnet allvarligt skadabyggnader och det arkitektoniska arvet. Svaveldioxid kan också
ha en avsevärd inverkan på människors hälsa, i synnerhet när det
gäller människor som lider av luftvägssjukdomar.
(5)Försurningen är en gränsöverskridande företeelse som kräver
såväl lösningar på gemenskapsnivå som nationella eller lokala
lösningar.
(6)Utsläppen av svaveldioxid bidrar till stoftbildningen i atmos-
fären.
(7)Såväl gemenskapen som de enskilda medlemsstaterna är avtals-
slutande parter i UN-ECE:s konvention om långväga
gränsöverskridande luftföroreningar. I det andra UN-ECE-proto-
kollet om gränsöverskridande svaveldioxidföroreningar fastställsatt de avtalsslutande parterna bör minska svaveldioxidutsläppeni enlighet med eller utöver den minskning på 30 % som angavsi det första protokollet. Det andra UN-ECE-protokollet grundarsig på antagandet att de kritiska mängderna och nivåerna fortsatt
kommer att överskridas i vissa känsliga områden. Ytterligare
åtgärder för att minska svaveldioxidutsläppen kommer attbehövas om målen i det femte åtgärdsprogrammet för miljön1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EGT C 190, 21.6.1997, s. 9 och
EGT C 259, 18.8.1998, s. 5.
(2) EGT C 355, 21.11.1997, s. 1.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 13 maj 1998 (EGT C 167, 1.6.1998, s.
111), rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 oktober 1998 (EGT C 364,
25.11.1998, s. 20) och Europaparlamentets beslut av den 9 februari 1999
(ännu ej offentliggjort i EGT).
(4) EGT C 138, 17.5.1993, s. 5.
▼B
skall uppnås. De avtalsslutande parterna bör därför fortsätta att
minska sina utsläpp av svaveldioxid avsevärt.
(8)Svavel, som naturligt finns i små mängder i olja och kol, har iårtionden erkänts som den viktigaste källan till svaveldioxid-utsläpp, som i sin tur är en av huvudorsakerna till ”surt regn”och en av de viktigaste faktorerna bakom luftföroreningarna imånga stads- och industriområden.
(9)Nyligen offentliggjorde kommissionen ett meddelande om enkostnadseffektiv strategi för att bekämpa försurningen inom ge-menskapen. Kontroll av svaveldioxidutsläpp från förbränningavvissa flytande bränslen fastställdes som en nödvändigdel av
denna kostnadseffektiva strategi. Gemenskapen erkänner behovet
av åtgärder när det gäller alla övriga bränslen.
(10)Studier har visat att de fördelar som uppnås genom minskadesvavelutsläpp till följd av reducerat svavelinnehåll i olika
bränslen ofta vida överstiger de i detta direktiv beräknade kost-
naderna för industrin. Tekniken för att minska svavelmängden iflytande bränslen finns och är väl inarbetad.
(11)I enlighet med subsidiaritetsprincipen och proportionalitetsprin-
cipen, som det hänvisas till i artikel 3b i fördraget, kan målet
att minska utsläppen av svaveldioxid vid förbränningav vissatyper av flytande bränslen inte uppnås på ett effektivt sätt ommedlemsstaterna agerar var för sig. Icke samordnade åtgärdererbjuder ingen garanti för att det eftersträvade målet uppnås, dekan motverka sitt syfte och leder till en stor osäkerhet på mark-
naden för de berörda bränsleprodukterna. Med hänsyn till
behovet av att minska utsläppen av svaveldioxid inom gemen-skapen är det därför bättre att vidta åtgärder pågemenskapsnivå. Detta direktiv begränsas till de minimikravsom är nödvändiga för att uppnå det eftersträvade målet.
(12)I rådets direktiv 93/12/EEG av den 23 mars 1993 om svavel-halten i vissa flytande bränslen (
1) uppmanades kommissionen
att lägga fram ett förslag för rådet om lägre gränsvärden försvavelhalten i dieselolja och nya gränsvärden för flygfotogen.
Samtidigt är det lämpligt att på grundval av kostnadseffektivi-
tetsstudier fastställa gränsvärden för svavelhalten i andraflytande bränslen, främst tunga eldningsoljor, bunkeroljor,marina dieselbrännoljor och dieseloljor.
(13)I enlighet med artikel 130t i fördraget skall detta direktiv inte
hindra någon medlemsstat från att behålla eller införa strängare
skyddsåtgärder. Sådana åtgärder måste dock vara förenliga medfördraget och skall anmälas till kommissionen.
(14)Innan en medlemsstat inför nya, strängare skyddsåtgärder skall
förslaget anmälas till kommissionen enligt det förfarande som
fastställs i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 omett informationsförfarande beträffande tekniska standarder ochföreskrifter (
2).
(15)I medlemsstater och regioner där miljöförhållandena så tillåter,är det lämpligt att medge undantag från de gränsvärden somsätts för svavelhalten i tunga eldningsoljor.
(16)Det är också lämpligt att medge undantag från gränsvärdena för
svavelinnehållet i tunga eldningsoljor vid användning i
förbränningsanläggningar som uppfyller reglerna för utsläppfastställda i rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november1988 om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningarfrån stora förbränningsanläggningar (
3). Mot bakgrund av den
kommande revideringen av direktiv 88/609/EEG kan det komma1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 3
(1) EGT L 74, 27.3.1993, s. 81.
(2) EGT L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom kommissionens
beslut 96/139/EG (EGT L 32, 10.2.1996, s. 31).
(3) EGT L 336, 7.12.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/66/
EG (EGT L 337, 24.12.1994, s. 83).
▼B
att bli nödvändigt att se över och i förekommande fall ändra
vissa bestämmelser i det här direktivet.
(17)För de förbränningsanläggningar i raffinaderier som inteomfattas av artikel 3.3 i c i detta direktiv skall de genomsnittligautsläppen av svaveldioxid från sådana anläggningar inte översk-
rida de gränsvärden som anges i direktiv 88/609/EEG eller
eventuella framtida revideringar av det direktivet. Vid tillämp-ningav det här direktivet bör medlemsstaterna tänka på attersättningmed andra bränslen än de som ang es i artikel 2 intebör leda till en ökningav utsläppen av försurande ämnen.
(18)För svavelinnehållet i dieseloljor har gränsvärdet 0,2 % redanfastställts i direktiv 93/12/EEG. Detta värde bör ändras till0,1 % före den 1 januari 2008.
(19)Enligt 1994 års anslutningspakt har Österrike och Finland i fyraår från anslutningsdagen rätt till undantag från bestämmelsen omsvavelhalten i dieselolja i direktiv 93/12/EEG.
(20)Gränsvärdena 0,2 % (från och med år 2000) och 0,1 % (från ochmed år 2008) för svavelhalten i dieseloljor för marint bruk ihavsgående fartyg kan orsaka tekniska och ekonomiska problem
för Grekland vad gäller hela dess territorium, för Spanien i fråga
om Kanarieöarna, för Frankrike när det gäller de utomeuropeiskadepartementen och för Portugal i fråga om ögrupperna Madeiraoch Azorerna. Ett undantagför Grekland, Kanarieöarna, defranska utomeuropeiska departementen och ögrupperna Madeiraoch Azorerna bör inte ha någon negativ inverkan på marknaden
för dieseloljor för marint bruk och under förutsättningatt export
av dieseloljor för marint bruk från Grekland, Kanarieöarna, defranska utomeuropeiska departementen och ögrupperna Madeiraoch Azorerna till andra medlemsstater bör uppfylla de krav somgäller i den importerande medlemsstaten. Grekland, Kanarieö-arna, de franska utomeuropeiska departementen och ögrupperna
Madeira och Azorerna bör alltså få rätt till undantagfrån
gränsvärdena i viktprocent för dieseloljor för marina syften.
(21)Svavelutsläpp från sjöfart genom förbränning av bunkerbränslemed högsvavelhalt bidrar till förorening en med svaveldioxidoch till försurningsproblemen. Gemenskapen kommer vid defortsatta och framtida förhandlingarna om MARPOL-konven-tionen inom ramen för den internationella sjöfartsorganisationenIMO att arbeta för ett mer effektivt skydd av de områden som är
känsliga för utsläpp av svaveloxider samt för en minskning av
det allmänt tillämpade gränsvärdet för bunkerolja (för närva-rande 4,5 %). Gemenskapens initiativ att få Nordsjön/Engelskakanalen förklarat som särskilt övervakningsområde för lågautsläpp av svaveldioxid bör fortsätta.
(22)Forskningen kring försurningens effekter på ekosystem och påden mänskliga kroppen behövs. Gemenskapen stöder sådanforskninginom det femte ramprog rammet för forskning(
1).
(23)Vid störningar i tillgången på råolja, oljeprodukter eller andrakolväten får kommissionen besluta om att ett högre gränsvärdeskall tillämpas inom en medlemsstats territorium.
(24)Medlemsstaterna skall inrätta lämpliga mekanismer för attövervaka att bestämmelserna i detta direktiv följs. Rapporter omsvavelhalten i flytande bränslen skall regelbundet föreläggas
kommissionen.
(25)För tydlighetens skull är det nödvändigt att ändra direktiv 93/12/
EEG.1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 4
(1) EGT L 26, 1.2.1999, s. 1.
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Ändamål och räckvidd
1. Ändamålet med detta direktiv är att minska utsläppen av svaveldi-
oxid från förbränningav vissa typer av flytande bränslen ochdärigenom minska de skadliga effekterna på människan och miljö från
sådana utsläpp.
2. Utsläppen av svaveldioxid från förbränningav vissa petroleumba-
serade flytande bränslen skall minskas genom att det fastställsgränsvärden för svavelhalten i sådana bränslen som skall utgöra villkor
för deras användninginom medlemsstaternas territorium.
Begränsningen av svavelhalten i vissa petroleumbaserade flytande
bränslen enligt detta direktiv skall dock inte tillämpas på:
a) — petroleumbaserade flytande bränslen som används av havs-
gående fartyg, utom sådana bränslen som omfattas av
definitionen i artikel 2.3,
— marin dieselbrännolja som används av fartygsom passerar
gränsen mellan ett tredje land och en medlemsstat,
b) bränslen som skall förädlas före slutligförbränning ,
c) bränslen som skall förädlas inom raffineringsindustrin.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1.Tung eldningsolja :
— alla petroleumbaserade flytande bränslen som omfattas av KN-
nummer 2710 00 71-271000 78
eller
— alla petroleumbaserade flytande bränslen andra än diesel-
brännolja enligt definitionen i punkterna 2 och 3, som på grund
av sina destillationsgränser tillhör kategorin tunga oljor avseddaför användningsom bränsle och som till mindre än 65 volymp-rocent (inklusive förluster) destillerar vid 250ºC enligt ASTMD86-metoden. Om destillationen inte kan fastställas med ASTM
D86-metoden klassas petroleumprodukten likaledes som tung
eldningsolja.
2.Dieselbrännolja :
— alla petroleumbaserade flytande bränslen som omfattas av KN-
nummer 2710 00 67 eller 2710 0068
eller
— alla petroleumbaserade flytande bränslen som på grund av sina
destillationsgränser tillhör kategorin mellandestillat avsedda föranvändningsom bränsle, och som till minst 85 volymprocent(inklusive förluster) destillerar vid 350ºC enligt ASTM D86-metoden.
Dieselbränslen enligt definitionen i artikel 2.2 i Europaparlamentets
och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten
på bensin och dieselbränslen och om ändringav rådets direktiv 93/
12/EEG (
1) ingår inte i denna definition. Bränslen som används i
mobila maskiner som inte är avsedda att användas för transporterpå vägoch jordbruks- eller skog sbrukstraktorer skall också undantasfrån definitionen.
3.Marin dieselbrännolja : bränslen som är avsedda att användas för
marint bruk och som motsvarar definitionen i punkt 2 eller varsviskositet eller densitet faller inom ramen för de gränsvärden för1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 5
(1) EGT L 350, 28.12.1998, s. 58.
▼B
viskositet eller densitet som fastställs för marina destillat i tabell 1 i
ISO 8217 (1996).
4.ASTM metod : de metoder som fastställs av American Society for
Testingand Materials i 1976 års upplag a av standarddefinitioneroch specifikationer för petroleumprodukter och smörjmedel.
5.Förbränningsanläggning : varje teknisk inrättningi vilken bränslen
oxideras för att den frigjorda värmen skall kunna utnyttjas.
6.Kritisk belastningsgräns : ett beräknat tröskelvärde för exponering
för en eller flera föreningar under vilket, såvitt för närvarande är
känt, det inte uppstår några väsentliga skadliga effekter i fråga omutsatta delar av miljön.
Artikel 3
Maximal svavelhalt i tung eldningsolja
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att
säkerställa att tunga eldningsoljor från och med den 1 januari 2003inte används inom deras territorier om svavelhalten överstiger 1,00
viktprocent.
2. Under förutsättningatt de luftkvalitetsstandarder för svaveldioxid
som anges i direktiv 80/779/EEG (
1) eller annan gemenskapslagstiftning
som upphäver och ersätter dessa standarder och andra relevantagemenskapsbestämmelser, respekteras, och att utsläppen inte bidrar till
att den kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat, får
en medlemsstat tillåta användning av tunga eldningsoljor med ensvavelhalt på mellan 1,00 och 3,00 viktprocent inom delar av ellerinom hela sitt territorium. Ett sådant tillstånd skall dock endast gällanär utsläppen från en medlemsstat inte medverkar till att den kritiskabelastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat.
3. i) Under förutsättning att de behöriga myndigheterna övervakar
utsläppen skall punkterna 1 och 2 inte tillämpas på tungaeldningsoljor som används
a) i förbränningsanläggningar som omfattas av räckvidden av
direktiv 88/609/EEG, vilka betraktas som nya anläggningarenligt definitionen i artikel 2.9 i det direktivet och som rättar
sigefter g ränserna för utsläpp av svaveldioxid för sådana
anläggningar enligt artikel 4 och bilaga IV till det direktivet,
b) i andra förbränningsanläggningar som inte omfattas av a, där
utsläppen av svaveldioxid från anläggningen är högst
1 700 mg/Nm
3med ett syreinnehåll i rökgasen på 3 volymp-
rocent på torr bas,
c) för förbränning i raffinaderier där de genomsnittliga svavel-
dioxidutsläppen per månad i raffinaderiets alla anläggningar
(med undantag av förbränningsanläggningar som omfattas av
a), oberoende av använd bränsletyp eller bränslekombination,befinner siginom ett g ränsvärde som skall fastställas av varjemedlemsstat och som inte får överstiga 1 700 mg/Nm
3.
ii) Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att
säkerställa att varje förbränningsanläggning som använder tungeldningsolja med en svavelhalt som överstiger den som anges i
punkt 1 endast får drivas efter tillstånd utfärdat av en behörig
myndighet som specificerar utsläppsgränserna.
4. Bestämmelserna i punkt 3 skall ses över och om så krävs revi-
deras vid eventuell framtida revideringav direktiv 88/609/EEG.
5. Om en medlemsstat utnyttjar de möjligheter som anges i punkt 2,
skall den underrätta kommissionen och allmänheten om detta minst
tolv månader i förväg. Kommissionen skall ges tillräckligt många
upplysningar för att bedöma huruvida kriterierna i punkt 2 är uppfyllda.Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 6
(1) EGT L 229, 30.8.1980, s. 30. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/
692/EEG (EGT L 377, 31.12.1991, s. 48).
▼B
Inom sex månader från dagen för mottagandet av upplysningarna från
medlemsstaten skall kommissionen undersöka de planerade åtgärdernaoch i enlighet med förfarandet i artikel 9 fatta ett beslut och skall sedan
meddela detta till medlemsstaterna. Detta beslut skall ses över vart
åttonde år på grundval av de upplysningar som de berörda medlemssta-terna skall tillhandahålla kommissionen i enlighet med förfarandet iartikel 9.
Artikel 4
Maximal svavelhalt i dieselbrännolja
1. Medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som krävs för att
säkerställa att dieselbrännolja, inklusive marin dieselbrännolja, inte
används inom deras territorium från och med
— den 1 juli 2000 om svavelhalten överstiger 0,20 viktprocent,
— den 1 januari 2008 om svavelhalten överstiger 0,10 viktprocent.
2. Genom undantagfrån punkt 1 får Spanien för Kanarieöarna,
Frankrike för de franska utomeuropeiska departementen, Grekland för
hela eller delar av sitt territorium samt Portugal för ögruppernaMadeira och Azorerna tillåta användningav dieselbrännolja för marintbruk med en svavelhalt som överstiger de gränsvärden som anges ipunkt 1.
3. Under förutsättningav att de luftkvalitetsstandarder för svaveldi-
oxid som anges i direktiv 80/779/EEG eller annan
gemenskapslagstiftning som upphäver och ersätter dessa standarderoch andra relevanta gemenskapsbestämmelser respekteras, och attutsläppen inte bidrar till att den kritiska belastningsgränsen överskridsi någon medlemsstat, får en medlemsstat tillåta användning av diesel-brännolja med en svavelhalt på mellan 0,10 och 0,20 viktprocent inom
delar av eller inom hela sitt territorium. Ett sådant tillstånd skall dock
endast gälla när utsläppen från en medlemsstat inte medverkar till attden kritiska belastningsgränsen överskrids i någon medlemsstat ochfår inte sträcka sigläng re än till och med den 1 januari 2013.
4. Om en medlemsstat utnyttjar de möjligheter som anges i punkt 3,
skall den underrätta kommissionen och allmänheten om detta minst
tolv månader i förväg. Kommissionen skall ges tillräckligt många
upplysningar för att bedöma huruvida kriterierna i punkt 3 är uppfyllda.Kommissionen skall underrätta de övriga medlemsstaterna.
Inom sex månader från dagen för mottagandet av upplysningarna från
medlemsstaten skall kommissionen undersöka de planerade åtgärdernaoch i enlighet med förfarandet i artikel 9 fatta ett beslut som den skall
meddela till medlemsstaterna.
Artikel 5
Förändring i tillgången på bränslen
Om en plötslig förändring i tillgången på råolja, petroleumprodukter
eller andra kolväten gör det svårt för en medlemsstat att tillämpagränsvärdena för högsta svavelhalt som anges i artiklarna 3 och 4, skallden medlemsstaten underrätta kommissionen om detta. Kommissionen
får tillåta att ett högre gränsvärde tillämpas inom den medlemsstatens
territorium under en period som inte överstiger sex månader; den skalldå meddela sitt beslut till rådet och medlemsstaterna. Var och en avmedlemsstaterna får inom en månad hänskjuta det beslutet till rådet.Inom två månader får rådet fatta ett annat beslut med kvalificeradmajoritet.
Artikel 6
Stickprovsundersökning och analys
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att genom
stickprov kontrollera att svavelhalten i de bränslen som användsöverensstämmer med bestämmelserna i artiklarna 3 och 4. Stickprov-skontrollen skall börja inom sex månader från den dagdå det berördagränsvärdet för högsta svavelhalt i bränslet träder i kraft. Den skall1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
utföras i tillräckligomfattningoch på ett sådant sätt att proven är repre-
sentativa för det undersökta bränslet.
2. Den referensmetod som skall tillämpas för att fastställa svavel-
halten skall vara den som definieras av
a) ISO-metod 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 för tungeldning solja
och marin dieselbrännolja,
b) EN-metod 24260 (1987), ISO 8754 (1992) och PrEN ISO 14596 för
dieselbrännolja.
Vid skiljedom skall metoden vara PrEN ISO 14596. Den statistiska
tolkningen av verifieringen av svavelhalten för använda diesel-
brännoljor skall utföras enligt ISO-standard 4259 (1992).
Artikel 7
Rapportering och översyn
1. På grundval av resultaten av den stickprovskontroll och analys
som utförs i enlighet med artikel 6 skall medlemsstaterna senast den
30 juni varje år lämna kommissionen en kortfattad rapport om svavel-halten i de flytande bränslen som omfattas av detta direktivs räckviddoch som använts inom medlemsstaternas territorium under föregåendekalenderår. Denna rapport skall innehålla en sammanfattningavundantagsom beviljats enlig t artikel 3.3.
2. På grundval av bland annat de årsrapporter som lämnas i enlighet
med punkt 1 och den konstaterade utvecklingen när det gäller luftkva-litet och försurning, skall kommissionen senast den 31 december 2006överlämna en rapport till Europaparlamentet och rådet. Kommissionenkan, tillsammans med denna rapport, lämna förslagtill revideringav
detta direktiv, särskilt i fråga om de gränsvärden som fastställts för
varje bränslekategori och de undantag som beviljas enligt artikel 3.2och 3.3 och artikel 4.2 och 4.3.
3. Kommissionen skall överväga vilka åtgärder som kan vidtas för
att minska det bidragtill försurning en som uppkommer vid förbränning
av andra marina bränslen än de som specificeras i artikel 2.3 och, vid
behov, utarbeta ett förslag före utgången av år 2000.
Artikel 8
Ändringar av direktiv 93/12/EEG
1. Direktiv 93/12/EEG ändras på följande sätt:
a) I artikel 1 skall punkt 1 a och punkt 2 utgå.
b) I artikel 2 skall punkt 2 första stycket och punkt 3 utgå.
c) Artiklarna 3 och 4 skall utgå.
2. Punkt 1 skall gälla från och med den 1 juli 2000.
Artikel 9
Rådgivande kommitté
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 3 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 8
(1) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).▼M1
▼B
Artikel 10
Omsättning
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som
är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 1 juli 2000. De
skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisningtill detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisningnärde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de
bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 11
Påföljder
Medlemsstaterna skall fastställa vilka påföljder som skall tillämpas vid
brott mot de nationella bestämmelser som har antagits i enlighet med
detta direktiv. De fastställda påföljderna skall vara effektiva, proportio-nerliga och avskräckande.
Artikel 12
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft samma dagsom det offentlig g örs i Europe-
iska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 13
Mottagare
Detta direktiv riktar sigtill medlemsstaterna.1999L0032 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 9