1977L0453 — SV — 13.10.1989 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 27 juni 1977
om samordning av bestämmelserna i lagar och andra författningar om verksamhet som sjuk-
sköterska med ansvar för allmän hälso- och sjukvård
(77/453/EEG)
(EGT L 176, 15.7.1977, s. 8)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsdirektiv 89/595/EEG av den 10 oktober 1989 L 341 30 23.11.1989
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 27 juni 1977
om samordning av bestämmelserna i lagar och andra författningar
om verksamhet som sjuksköterska med ansvar för allmän hälso-
och sjukvård
(77/453/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 49, 57, 66 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:
Vid genomförande av det ömsesidiga erkännandet av utbildnings-,
examens- och andra behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvarför allmän hälso- och sjukvård enligt rådets direktiv 77/452/EEG(
3)
gör jämförbara utbildningar i medlemsstaterna det möjligt att begränsasamordningen inom detta område till kravet att vissa minimistandarder
iakttas, som sedan ger medlemsstaterna frihet att organisera utbild-
ningen.
Den samordning som avses i detta direktiv utesluter inte samordning
vid en senare tidpunkt.
När det gäller den samordning av utbildningen som avses i detta
direktiv, gör flertalet medlemsstater f.n. inte någon skillnad mellanutbildningen av sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso- ochsjukvård som utövar sin verksamhet som anställda och dem som ärsjälvständigt verksamma yrkesutövare; av det skälet och för att sålångt möjligt uppmuntra yrkesutövarnas fria rörlighet inom gemenska-
pen förefaller det nödvändigt att utsträcka tillämpningen av detta
direktiv till att även omfatta anställda sjuksköterskor.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medlemsstaterna skall tilldela sjuksköterskor med ansvar för
allmän hälso- och sjukvård utbildnings-, examens- och andra behörig-
hetsbevis som finns uppräknade i artikel 3 i direktiv 77/452/EEG pågrundval av en examen som garanterar att personen i fråga under sinutbildningstid har förvärvat:
a) nöjaktiga kunskaper om de vetenskaper som den allmänna hälso-
och sjukvården bygger på inklusive tillräcklig insikt i friska och
sjuka människors anatomi, fysiologiska funktioner och beteendesamt sambandet mellan människans hälsotillstånd och hennesfysiska och sociala miljö,
b) tillräckliga kunskaper om yrkets beskaffenhet och etik samt de
allmänna principerna för hälso- och sjukvård,
c) nöjaktig klinisk erfarenhet; denna erfarenhet, som bör väljas med
avseende på dess utbildningsvärde, skall förvärvas under tillsyn avyrkesutbildad vårdpersonal och där det finns tillräckligt medpersonal och utrustning som uppfyller kraven på omvårdnad avpatienterna,1977L0453 — SV — 13.10.1989 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 65, 5.6.1970, s. 12.
(2) EGT nr C 108, 26.8.1970, s. 23.
(3) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 1.
▼B
d) förmåga att ta del i den praktiska utbildningen av vårdpersonal och
erfarenhet av samarbete med sådan personal,
e) erfarenhet av samarbete med företrädare för andra yrken inom
vårdsektorn.
2. Den utbildning som avses i punkt 1 skall omfatta minst:
a) tioårig allmän skolutbildning, som skall styrkas med utbildnings-,
examens- eller andra behörighetsbevis utfärdade av de behöriga
myndigheterna eller organen i en medlemsstat, eller ett intyg som
visar att examen avlagts på en nivå som motsvarar inträdeskraventill sjuksköterskeskolor,
b) särskilt yrkesinriktad utbildning på heltid, som skall innefatta de
ämnen som finns uppräknade i utbildningsplanen i bilagan till dettadirektiv och omfatta tre års studier eller 4 600 timmars teoretisk ochklinisk undervisning.
3. Medlemsstaterna skall se till att den institution som utbildar sjuk-
sköterskor är ansvarig för samordningen av den teoretiska och kliniska
undervisningen under hela utbildningstiden.
a)Teoretisk undervisning skall definieras som
den del av sjuksköterskeutbildningen genom vilken sjuksköterskee-
leverna förvärvar den kunskap, förståelse och yrkesskicklighet som
krävsför att planlägga, erbjuda och bedöma den vård s om
ombesörjs av sjuksköterskor i dess helhet. Denna undervisning till-handahålls vid sjuksköterskeskolor och under de andra former, somutbildningsinstitutionen väljer, och erbjuds av en stab av vårdlärareoch andra kompetenta personer.
b)Klinisk undervisning skall definieras som
den del av sjuksköterskeutbildningen genom vilken sjuksköterskee-
leverna på grundval av den kunskap och yrkesskicklighet de har
förvärvat som en del av ett arbetslag och genom direkt kontakt
med enskilda friska eller sjuka individer och/eller grupper lär sigatt planlägga, erbjuda och bedöma det samlade behovet av vårdsom tillhandahålls av sjuksköterskor. Sjuksköterskeeleven lär siginte bara att vara en del av ett arbetslag utan även att vara grupple-
dare och organisera omvårdnaden i dess helhet inklusive
hälsoundervisning för individer och mindre grupper i samhälletinom eller utom sjukhus och andra vårdinrättningar.
Denna undervisning äger rum inom och utom sjukhus och andra
vårdinrättningar under tillsyn av lärare som är sjuksköterskor och i
samarbete med och under medverkan av andra kompetenta sjuk-sköterskor. Annan kompetent personal får knytas tillundervisningen.
Sjuksköterskeeleverna skall delta i den verksamhet som bedrivs av
avdelningarna i fråga, i den mån denna verksamhet bidrar till derasutbildning och gör det möjligt för dem att lära sig att ta på sig detansvar som utgör en väsentlig del av vården.
4. Den teoretiska undervisning som avses i del A i bilagan skall
avpassas till och samordnas med den kliniska undervisning som avses
i del B i bilagan på så sätt att de kunskaper och erfarenheter som finns
uppräknade i punkt 1 i denna artikel kan förvärvaspå lämpligt s ätt.Längden av den teoretiska undervisningen skall uppgå till minst entredjedel och den kliniska undervisningen till minst hälften av denminimitid för utbildningen som avses i punkt 2.b.
5. Medlemsstaterna får ge partiell befrielse till personer som
genomgått en del av den utbildning som avses i punkt 2.b i form avannan utbildning som ligger på minst motsvarande nivå.
Artikel 2
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 1 får medlemsstaterna tillåta
utbildning på deltid på de villkor som godkänts av de behöriga nation-ella myndigheterna.1977L0453 — SV — 13.10.1989 — 001.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
Den samlade utbildningen på deltid får inte vara kortare än utbild-
ningen på heltid. Utbildningsnivån får inte vara lägre på grund av attden sker på deltid.
Artikel 3
Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna
som i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15
oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen(
1)i
egenskap av anställda utövar eller kommer att utöva sådan verksamhetsom avses i artikel 1 i direktiv 77/452/EEG.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna skall genomföra de åtgärder som är nödvändiga
för att följa detta direktiv inom två år från dagen för anmälan och skallgenast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 5
Om det vid tillämpningen av detta direktiv skulle uppstå allvarligare
svårigheter för en medlemsstat inom vissa områden, skall kommis-sionen i samverkan med det landet undersöka dessa svårigheter ochbegära yttrande från den kommitté bestående av högre tjänstemäninom hälsoväsendet som upprättats enligt beslut 75/365/EEG(
2) senast
ändrat genom beslut 77/455/EEG(3).
Vid behov skall kommissionen föreslå rådet lämpliga åtgärder.
Artikel 6
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1977L0453 — SV — 13.10.1989 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.
(2) EGT nr L 167, 30.6.1975, s. 19.
(3) EGT nr L 176, 15.7.1977, s. 13.
▼B
BILAGA
UTBILDNINGSPLAN FÖR SJUKSKÖTERSKOR MED ANSVAR FÖR
ALLMÄN HÄLSO- OCH SJUKVÅRD
Den utbildningsplan som leder fram till förvärv av ett utbildnings-, examens-
eller annat behörighetsbevis för sjuksköterskor med ansvar för allmän hälso-
och sjukvård skall bestå av två delar och omfatta minst de ämnen som finns
uppräknade nedan. Undervisning i ett eller flera av dessa ämnen får ges som
en del av eller i samband med annan utbildning.
A.Teoretiskoch tek niskundervisning
a)Vård
yrketsbes kaffenhet och etik,
allmänna principer för hygien och hälso- och sjukvård,
principerna för hälso- och sjukvård inom
— allmänmedicin och invärtesmedicinska specialiteter,
— allmän kirurgi och övriga kirurgiska specialiteter,— barnavård och barnaåldernsinvärtess jukdomar (pediatrik),— mödravård,— mentalhygien och psykiatri,— äldrevård och långvårdsmedicin.
b)Grundvetenskaper
anatomi och fysiologi,patologi,bakteriologi, virologi och parasitologi,
biofysik, biokemi och radiologi,
dietetik,hygien
— förebyggande medicin,
— hälsolära,
klinisk farmakologi.
c)Socialvetenskap
sociologi,psykologi,
förvaltningsprinciper,
undervisningsprinciper,social- och hälsovårdslagstiftning,
juridiska aspekter på sjuksköterskeyrket.
B.Kliniskundervisning
Hälso- och sjukvård i relation till:
— allmänmedicin och invärtesmedicinska specialiteter,
— allmän kirurgi och övriga kirurgiska specialiteter,— barnavård och barnaåldernsinvärtess jukdomar (pediatrik),— mödravård,— mentalhygien och psykiatri,
— äldrevård och långvårdsmedicin,
— hemsjukvård.1977L0453 — SV — 13.10.1989 — 001.001 — 5
▼M1
▼B