1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verk-
samhet med annan direkt försäkring än livförsäkring
(73/239/EEG)
(EGT L 228, 16.8.1973, s. 3)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Rådets direktiv 76/580/EEG av den 29 juni 1976 L 189 13 13.7.1976
►M2Rådets direktiv 84/641/EEG av den 10 december 1984 L 339 21 27.12.1984
►M3Rådets direktiv 87/343/EEG av den 22 juni 1987 L 185 72 4.7.1987
►M4Rådets direktiv 87/344/EEG av den 22 juni 1987 L 185 77 4.7.1987
►M5Rådets andra Direktiv 88/357/EEG av den 22 juni 1988 L 172 1 4.7.1988
►M6Rådets direktiv 90/618/EEG av den 8 november 1990 L 330 44 29.11.1990
►M7Rådets direktiv 92/49/EEG av den 18 juni 1992 L 228 1 11.8.1992
►M8Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
►M9Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG av den 16 maj 2000 L 181 65 20.7.2000
►M10Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/13/EG av den 5 mars 2002 L 77 17 20.3.2002
►M11Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16 december
2002L 35 1 11.2.2003
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten
att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än
livförsäkring
(73/239/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta,
med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet (1) för upphävande
av begränsningar av etableringsfriheten, särskilt avdelning IV C,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (
2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Enligt det ovan nämnda allmänna handlingsprogrammet är, såvitt gäller
verksamhet med direkt försäkring, ett upphävande av begränsningar
beträffande rätten till etablering av agenturer och filialer beroende av
samordningen av de villkor som gäller för att starta och driva sådanrörelse. En sådan samordning skall i första hand genomföras för direktförsäkring annan än livförsäkring.
Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella till-
synsregler för att göra det lättare att starta och drivaförsäkringsverksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkrade försäkrade och tredje man i samtliga medlemsstater ett tillräckligtskydd bör särskilt de bestämmelser samordnas som avser finansiellakrav på försäkringsföretagen.
Det är nödvändigt att indela riskerna i olika försäkringsklasser, främst
för att bestämma vilka former av försäkringsverksamhet som omfattasav en obligatorisk auktorisation och storleken på den minsta garanti-fond som är fastställd för respektive försäkringsklass.
Ömsesidiga institut bör undantas från tillämpningen av detta direktiv,
om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyller skäliga villkorbeträffande säkerhet och finansiella krav. Det är också önskvärt att iflera medlemsstater undanta vissa institut, vars verksamhet täckerendast en mycket begränsad sektor och som genom författning ärbegränsad till ett särskilt territorium eller till särskilda personer.
De olika nationella regelverken skiljer sig åt vad gäller föreskrifter om
samtidigt bedriven verksamhet med sjukförsäkring, kredit- ochborgensförsäkring, försäkring avseende regress mot tredje man samträttsskyddsförsäkring eller om sådan verksamhet som bedrivs i föreningmed andra försäkringsklasser. Om sådana skillnader skulle finnas kvar
även efter upphävandet av begränsningarna i etableringsrätten avseende
annan försäkring än livförsäkring, skulle detta innebära att det fortfa-rande förelåg hinder mot etablering. Detta problem måste lösas inomen förhållandevis kort tidsperiod genom den fortsatta samordningen.
Det är nödvändigt att i varje medlemsstat utvidga tillsynen till att avse
alla de försäkringsklasser som omfattas av detta direktiv. En sådantillsyn är möjlig endast om det krävs auktorisation av behörigmyndighet för att driva rörelse avseende dessa försäkringsklasser. Vill-koren för att bevilja eller återkalla en sådan auktorisation måste därförfastställas. Ett beslut om avslag på en ansökan om auktorisation eller1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 2
(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.
(2) EGT nr C 27, 28.3.1968, s. 15.
(3) EGT nr 158, 18.7.1967, s. 1.
▼B
om återkallande av en auktorisation måste kunna göras till föremål för
domstolsprövning.
För s.k. transportförsäkring i klasserna 4, 5, 6, 7 och 12 under punkt A
i bilagan samt för kreditförsäkring i klasserna 14 och 15 under punkt Ai bilagan bör gälla mer flexibla regler på grund av de ständiga variatio-
nerna i villkoren för varu- och kredittransaktioner.
Inom gemenskapen utreds för närvarande möjligheterna att bestämma
en gemensam metod för beräkning av de tekniska reserverna. Samord-
ningen i denna fråga samt i frågor som rör kapitalplacering i olikatillgångsslag och värdering av tillgångar bör därför anstå till kommandedirektiv.
För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt
för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver av tillräckligstorlek för att kunna uppfylla sina försäkringsåtaganden, en komplette-
rande reserv i form av en s.k. solvensmarginal som skall motsvaras av
fria tillgångar. För att man skall kunna vara säker på att de krav somställs på försäkringsföretagen är grundade på objektiva kriterier somtillförsäkrar företag av samma storlek likvärdiga konkurrensvillkor,bör solvensmarginalen stå i förhållande till verksamhetens totalaomsättning och bestämmas med tillämpning av två säkerhetskriterier,
varav det ena utgår från premier och det andra från försäkringsersätt-
ningar.
För att säkerställa att varje företag vid bildandet innehar tillräckliga
resurser och att solvensmarginalen i den fortsatta verksamheten intevid något tillfälle underskrider ett visst minimum bör krävas en minstagarantifond, vars storlek bestäms med hänsyn till riskernas storlek ivarje försäkringsklass.
Det är nödvändigt att utforma bestämmelser för det fall att ett företags
ekonomiska ställning medför att det har svårt att uppfylla sinaförsäkringsåtaganden.
De samordnade reglerna för att starta och driva direkt försäkringsrö-
relse inom gemenskapen skall i princip tillämpas på alla
försäkringsföretag på marknaden och följaktligen också på agenturer
och filialer till företag med huvudkontor utanför gemenskapen. Detbör emellertid finnas särskilda bestämmelser om tillsyn över sådanaagenturer och filialer med hänsyn till att dessa företags tillgångarbefinner sig utanför gemenskapen.
Det bör emellertid ges möjlighet till en uppmjukning av sådana
särskilda bestämmelser utan att frångå principen att sådana agenturer
och filialer inte skall behandlas förmånligare än företag inom gemen-
skapen.
Vissaövergångsbestämmelser behövs, främst för a tt små och medels-
tora företag, som redan driver verksamhet, skall kunna anpassa sig tillde krav som medlemsstaterna måste införa enligt detta direktiv; dockskall artikel 53 i fördraget beaktas.
Det är viktigt att de samordnade reglerna tillämpas enhetligt, och att
det därför skapas förutsättningar för ett nära samarbete mellan kommis-sionen och medlemsstaterna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
1. Detta direktiv avser startande och drift av verksamhet som egen-
företagare med direkt försäkring, inklusive tillhandahållande avräddningsservice enligt punkt 2, som bedrivs av företag etableradeinom en viss medlemsstat eller företag som vill etablera sig där.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 3
▼M2
▼M2
2. Verksamhet med räddningsservice skall avse assistans för
personer som råkar i svårigheter under resa, när de befinner sig utanförhemorten eller på annan plats än sin fasta bostad. Verksamheten skall
bestå i att mot förskottsbetald premie tillhandahålla försäkringstagaren
omedelbar hjälp i enlighet med ett avtal som täcker de svårigheter somförsäkringstagaren utsätts för på grund av en oförutsedd händelse i deolika fall och under de olika omständigheter som anges i avtalet.
Hjälpen kan bestå av kontanta medel eller serviceförmåner. De senare
kan också tillhandahållas med hjälp av försäkringsgivarens egenpersonal och utrustning.
Räddningsservice täcker inte fordonsservice, underhåll,
uppföljningstjänster eller enbart angivande att assistans tillhandahållesi egenskap av mellanhand eller tillhandahållande av assistans i sådanegenskap.
3. Uppdelningen av verksamhet enligt denna artikel i klasser redo-
visas i bilagan.
Artikel 2
Dettadirektiv gäller ej
1. följande slag av försäkring:
a) Livförsäkring, dvs. försäkring som omfattar särskilt kapitalförsä-
kring för livsfall och/eller dödsfall, livförsäkring medåterbetalning av erlagda premier, tontiner, försäkring som utfallervid äktenskaps ingående och försäkring som utfaller vid födelsen.
b) Livräntor.
c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag, dvs.
försäkring mot personskada inklusive arbetsoförmåga, försäkring
mot dödsfall på grund av olyckshändelse och försäkring motinvaliditet förorsakad av olyckshändelse eller sjukdom, i de falldessa försäkringar tecknas som tillägg till livförsäkring.
d) Försäkring som ingår som en del av ett lagfäst socialförsäkrings-
system.
e) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som
finns i Irland och i Storbritannien (permanent health insurance).
2. följande former av verksamhet:
a) Verksamhet avseende ”capital redemption” såsom denna defini-
eras i enskilda medlemsstaters lagstiftning.
b) Verksamhet som utövas av ömsesidiga understödsinstitut där
förmånerna varierar med tillgången på medel, medan bidragenfrån medlemmarna utgörs av ett fast belopp.
c) Verksamhet som utövas av sammanslutningar som inte är juri-
diska personer och vars ändamål är att tillhandahålla
medlemmarna ömsesidig försäkring utan betalning av premiereller upprättande av tekniska reserver.
d) I avvaktan på ytterligare samordning, exportkreditförsäkring för
statens räkning eller med statlig garanti eller med staten somförsäkringsgivare.
3. räddningsservice där ansvaret är begränsat till följande tjänster i
händelse av vanligen förekommande olyckor eller maskinhaveriermed vägfordon inom den medlemsstat där försäkringsgivaren ärverksam:
— Maskinskadeservice på platsen, som i de flesta fall utförs av
försäkringsgivaren med hjälp av egen personal och utrustning
— bortforsling av fordon till närmaste eller lämpligaste ställe där
reparation kan utföras och eventuell samtidig transport, normaltmed samma färdmedel, av förare och passagerare till närmasteplats från vilken de kan fortsätta sin resa på annat sätt,1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 4
▼B
▼M3
▼M2
▼M2
— transport av fordonet, om bestämmelser beträffande sådan trans-
port utfärdats av den medlemsstat där försäkringsgivaren ärverksam, eventuellt tillsammans med förare och passagerare, till
deras hem eller till platsen för deras avresa eller till det
ursprungliga resmålet inom samma medlemsstat, såvida intesådana tjänster utförs av ett företag för vilket bestämmelserna idettadirektiv gäller.
I de fall som avses i de första två strecksatserna skall villkoret att
olyckan eller maskinhaveriet måste ha inträffat inom den medlems-
stat där försäkringsgivaren är verksam
a) inte gälla i fall där försäkringsgivaren är en organisation i vilken
förmånstagaren är medlem, och där maskinskadeservice ellerborttransport av fordonet tillhandahålls av en liknande organisa-tion i respektive land inom ramen för ett ömsesidigt avtal, motföreteende enbart av ett medlemskort och utan att någon tillä-
ggspremie betalas,
b) inte hindra tillhandahållande av sådan assistans på Irland och i
Förenade kungariket av en och samma organisation verksam ibådadessaländer.
Under de omständigheter som nämnts i tredje strecksatsens och när
olyckan eller maskinhaveriet inträffat på Irland eller, när det gäller
Förenade kungariket, på Nordirland, får fordonet, eventuellt tillsam-mans med förare och passagerare, transporteras till dessa personershem, plats för avresan eller ursprungliga resmål inom ettdera avdessaterritorier.
Direktivet gäller dessutom inte räddningstjänster som utförs i
händelse av en olycka eller ett maskinhaveri med ett vägfordon,som inträffat utanför Luxemburg, och där tjänsterna består i atttransportera fordonet, eventuellt tillsammans med förare och passa-gerare, till deras hem, och där dessa tjänster utförs avautomobilklubben i Luxemburg.
Företag för vilka detta direktiv gäller får bedriva sådan verksamhet
som nämnts i denna punkt, endast om de beviljats auktorisation förklass 18 i punkt A i bilagan, utan att detta inverkar på giltigheten avpunkt C i samma bilaga. I sådant fall skall detta direktiv gälla försådan verksamhet.
Artikel 3
1. Dettadirektiv gäller inte ömsesidigainstitut som uppfyller sa mt-
liganeda nstående villkor:
a) Stadgarna skall innehålla bestämmelser som medger uttag av extra
bidrag eller minskning av förmånerna.
b) Verksamheten får inte omfatta ansvarsförsäkring, såvida inte dessa
utgör underordnad försäkring i den mening som avses i punkt C ibilagan, eller kredit- och borgensförsäkring.
c) Den årliga premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv får inte överstiga 5 000 000 euro.
d) Minst hälften av premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv måste komma från personer som ärmedlemmar i det ömsesidiga institutet.
Detta direktiv skall inte gälla företag som uppfyller samtliga följande
villkor, nämligen
— företaget bedriver inte någon verksamhet som omfattas av detta
direktiv annat än sådan som anges i klass 18 i punkt A i bilagan,
— verksamheten bedrivs endast lokalt och består endast av tillhan-
dahållande av naturaförmåner, och
— den totala årliga intäkten av räddningstjänster till personer som
råkat i svårigheter överstiger inte 200 000 euro.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 5
▼B
▼M10
▼M10
Denna artikel skall dock inte förhindra ömsesidiga försäkringsföretag
från att ansöka om att få eller fortsätta att ha licens enligt dettadirektiv.
2. Vidare skall detta direktiv inte gälla ömsesidiga institut som med
andra institut av samma karaktär har ingått avtal, som omfattar fullåterförsäkring av ingångna försäkringsavtal eller som innebär att detövertagande företaget inträder i det överlåtande företagets förpliktelserenligt försäkringsavtalen.
I sådant fall skall det övertagande företaget omfattas av bestämmel-
sernai dettadirektiv.
Artikel 4
Detta direktiv gäller inte nedanstående institut, såvida inte deras
stadgar eller tillämplig författning ändras med avseende på derasbehörighet:
a)I Tyskland
Följande offentligrättsliga institut med monopolställning (”Monopo-
lanstalten”):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversi-
cherung, München,
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunsch-
weig,
5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg,6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversiche-
rungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,
11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,13. Feuersozietät Berlin, Berlin,14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.Den territoriella behörigheten skall emellertid inte anses ändrad
genom ett samgående mellan institut som nu nämnts och sominnebär att det nya institutet övertar den territoriella behörighetenhos de sammanslagna instituten; inte heller skall behörigheten avse-ende försäkringsklasser anses ändrad genom att något av dessa
institut avseende samma territorium övertar en eller flera försäkring-
sklasser från något av de övriga instituten.
Följande halvstatliga institut:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten.
b)I Frankrike
Följande institut:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,
6. Caisse départementale grêle du Gers,1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 6
▼B
▼B
7. Caisse départementale grêle de l'Hérault.
c)I Irland
Voluntary Health Insurance Board.
d)I Italien
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass).
e)I Storbritannien
The Crown Agents.
f)I Danmark
Falcks Redningskorps A/S, Köpenhamn.
g)I Spanien
Följande institutioner:
1. Comisaría de Seguro Obligatorio de Viajeros,
2. Consorcio de Compensación de Seguros,
3. Fondo Nacional de Garantía de Riesgos de la Circulación.
Artikel 5
I dettadirektiv a vses med
a)beräkningsenhet: den europeiskaberäkningsenheten så som defini-
erad i kommissionens beslut 3289/75/EKSG (1); varje gång
hänvisning görs i dettadirektiv till beräkningsenheten, ska ll värdet
i den nationella valutan från och med den 31 december varje år
vara det värde som gällde sista dagen i närmast föregående oktobermånad för vilken dag värden för europeiska beräkningsenheter finnsnoterade i samtliga valutor inom gemenskapen,
b)valutamatchande tillgångar: sådana tillgångar, som motsvarar
försäkringsåtaganden uttryckta i viss valuta, och som är uttrycktaeller realiserbara i samma valuta,
c)tillgångarnas lokalisering: förekomsten av tillgångar i form av lös
eller fast egendom i en medlemsstat, dock utan något krav på depo-sition av lös egendom eller åtgärder som innebär en inskränkning
avseende fast egendom som t.ex. inteckning. Tillgångar som utgörs
av fordringar skall anses belägna i den medlemsstat där de skallinfrias,
d)stora risker:
i) sådana risker som anges under försäkringsklasserna 4, 5, 6, 7,
11 och 12 i punkt A i bilagan;
ii) sådana risker som anges under försäkringsklasserna 14 och 15 i
punkt A i bilagan, i fall då försäkringstagaren yrkesmässigtbedriver industriell eller kommersiell verksamhet eller ärverksam i något av de fria yrkena, och riskerna avser sådanverksamhet;
iii)►
M6sådana risker som anges under försäkringsklasserna 3, 8,
9, 10, 13 och 16 i punkt A i bilagan ◄, såvidaförsäkringst-
agaren överskrider gränserna för åtminstone två av följande trekriterier:
första stadiet: till och med den 31 december 1992:
— balansomslutning: 12,4 miljoner ecu,
— nettoomsättning: 24 miljoner ecu,— genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 500;1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 7
(1) EGT nr L 327, 19.12.1975, s. 4.▼M2
▼A2
▼B
▼M1
▼B
▼M5
▼M5
andra stadiet: från och med den 1 januari 1993:
— balansomslutning: 6,2 miljoner ecu
— nettoomsättning: 12,8 miljoner ecu,
— genomsnittligt antal anställda under räkenskapsåret: 250.
För det fall försäkringstagaren tillhör en företagsgrupp för
vilken upprättas sammanställd redovisning enligt direktiv 83/349/EEG (
1) skall den sammanställda redovisningen ligga till
grund för tillämpning av ovan nämnda kriterier.
Varje medlemsstat får till den ovan under iii) beskrivna riskka-
tegorin hänföra sådana risker som försäkras avyrkessammanslutningar, samriskföretag (”joint ventures”) ellertillfälliga sammanslutningar.
AVDELNING II
Regler avseende företag med huvudkontor inom gemenskapen
Avsnitt A: Villkor för etablering
Artikel 6
Auktorisation av behörig myndighet skall föreskrivas för direkt
försäkringsverksamhet.
En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats terri-
torium,
b) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
avses i första stycket, utvidgar sin verksamhet till en hel försäkring-sklass eller till andra försäkringsklasser.
Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela gemenskapen. Den
skall ge företaget rätt att bedriva verksamhet där med stöd antingen avetableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Den
skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökande önskarförsäkra endast en del av de risker som hänför sig till försäkring-sklassen enligt punkt A i bilagan.
Dock skall följande gälla:
a) Medlemsstaterna får bevilja auktorisation för de grupper av
försäkringsklasser som anges i punkt B i bilagan och förse demmed däri angivna beteckningar.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnade risker
som tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren i punkt C i
bilagan är uppfyllda.
Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att försäkringsföretag som ansöker om
auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: ”société anonyme — naamloze vennootschap” — ,
”société en commandite par actions — commanditaire vennoot-schap op aandelen” — , ”association d'assurance mutuelle —1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 8
(1) EGT nr L 193, 18.7.1983, s. 1.▼B
▼M7
▼M7
onderlinge verzikeringsverenigung” — , ”société coopérative —
cooperatieve vennootschap”,
— Danmark: ”aktieselskaber”, ”gensidige selskaber”,
— Finland: ”keskinäinen vakuutusyhtiö — ömsesidigt
försäkringsbolag” — , ”vakuutusosakeyhtiö —
försäkringsaktiebolag” — , ”vakuutusyhdistys — försäkrings-förening”,
— Frankrike: ”société anonyme”, société d'assurance mutuelle,
”institution de prévoyance régie par le code de la sécuritésociale”, ”institution de prévoyance régie par le code rural”,”mutuelles régies par le code de la mutualité”,
— Grekland: ”annumh etaira”, ”allhlasjalistikV sunetairismV”,
— Irland: ”incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited”,
— Italien: ”società per azioni”, ”società cooperativa”, ”mutua di
assicurazione”,
— Luxemburg: ”société anonyme”, ”société en commandite par
actions”, ”association d'assurances mutuelles”, ”société coopéra-tive”,
— Nederländerna: ”naamloze vennootschap”, ”onderlinge waar-
borgmaatschappij”,
— Portugal: ”sociedade anónima”, ”mútua de seguros”,
— Spanien: ”sociedad anónima”, ”sociedad mutua”, ”sociedad
cooperativa”,
— Storbritannien: ”incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited”, ”societies registered under the Indust-rial and Provident Societies Acts”, ”societies registered underthe Friendly Societies Acts”, de försäkringsgivare som uppträderunder beteckningen ”Lloyd's”,
— Sverige: ”försäkringsaktiebolag”, ”ömsesidiga försäkringsbolag”,
”understödsföreningar”,
— Tyskland: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit”, ”Öffentlichrechtliches Wettbewerbsversiche-rungsunternehmen”,
— Österrike: ”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit”.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag
(SE) när dennaha r införts.
Vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera företag
inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt attändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på sammavillkor som gäller för privaträttsligt verksamma företag.
b) begränsa sin verksamhet till försäkringsområdet och sådan verk-
samhet som är direkt anknuten till detta område med uteslutandeav all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfarenhet,
f) meddela namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter som
utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktorisa-tionen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 9
▼A3
▼M7
▼A3
▼M7
▼A3
▼M7
▼M9
▼M8
Om det dessutom finns nära förbindelser mellan försäkringsföretaget
och andra fysiska eller juridiska personer skall de behöriga myndighe-terna endast bevilja auktorisation om dessa förbindelser inte hindrar
myndigheternafrån a tt utövaen effektiv tillsyn.
De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar,
förordningar eller administrativa bestämmelser i ett tredje land, som
gäller för en eller flerafysiskaeller juridiskapersoner till vilka
företaget har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningen avdessa bestämmelser, hindrar myndigheterna från att utöva en effektivtillsyn.
De behöriga myndigheterna skall kräva att försäkringsföretagen förser
dem med erforderliga uppgifter för att de fortlöpande skall kunnaövervaka att bestämmelserna i denna punkt efterlevs.
1a. Medlemsstaterna skall kräva att försäkringsföretagens huvud-
kontor skall vara belägna i samma medlemsstat som deras
stadgeenliga säte.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga en auktorisationsom endast täcker vissa risker inom en försäkringsklass, skall företeen verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minsta garan-tifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådana försäkringsklassersom auktorisationen utvidgats till att omfatta.
3. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att upprätthålla
eller införa lagar och andra författningar som föreskriver godkännandeav stiftelseurkund och bolagsordning samt att alla andra handlingarsom krävs för normal tillsyn skall företes.
Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande eller löpande anmälan av allmänna och särskildaförsäkringsvillkor, premietariffer eller andra tryckta handlingar somföretaget avser att använda i sina mellanhavanden med försäkringsta-
garna.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa krav på förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar,utom då dettaingår som en del i a llmännapriskontrollsystem.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att kräva att företag,
som söker eller har beviljats auktorisation för klass 18 i punkt A ibilagan, skall genomgå kontroller beträffande sina direkta och indirektaresurser i fråga om personal och utrustning som bl.a. omfattar den
medicinska personalens kvalifikationer och kvaliteten på den utrustning
som dessa företag förfogar över för att utföra de åtaganden somsammanhänger med försäkringsklassen.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiska
behov.
Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla uppgifter
eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra,
b) grundprincipernaför återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel och, om de risker som skall försäkras tillhör försäkringsklass18 i punkt A i bilagan, de resurser som står till företagets förfo-gande för tillhandahållande av den utlovade assistansen,1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 10
▼M7
▼M7
samt, därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren om
e) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av kost-
naderna för dess uppbyggnad, och i synnerhet löpande allmänna
omkostnader och provisioner,
f) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar,
g) en prognos för balansräkningen,
h) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsförplik-
telser och solvensmarginal.
Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en annan
medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga myndig-
heter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje försäkrings-
företag som önskar etablera en filial i en annan medlemsstatsterritorium till underrättelse enligt punkt 1 samt att lämna uppgifterom följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga och
till vilken handlingar kan sändas och som också skall vara denadress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäktigadeombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud som skall ha tillräckliga
befogenheter för att ingå rättshandlingar som binder företaget iförhållande till tredje part och för att företräda det inför myndig-heter och domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd's får i händelseav tvist i filialstaten på grund av ingångna förpliktelser de
försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt än om tvisten hade
förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudet skall därför ha sådanabefogenheter att talan skall kunna väckas mot honom och att hanskall kunna ingå bindande rättshandlingar för försäkringsgivarna iLloyd's.
Om företaget avser att dess filial skall försäkra risker i klass 10 i punkt
A i bilagan, exklusive fraktförares ansvar, skall det avge en försäkran
om att det har blivit medlem av filialstatens nationella byrå och nation-ella garantifond.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administrativastruktur eller finansiella situation eller hyser tvivel om företagsledarnas
eller det befullmäktigade ombudets personliga lämplighet och
yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter i samband med denplanerade verksamheten, skall de inom tre månader från mottagandetav underrättelse enligt punkt 2 översända den erhållna informationentill filialstatens behöriga myndighet och underrätta det berörda
företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att
försäkringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligtartikel 16 och 17.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den i
punkt 2 omnämndainforma tionen till de behörigamyndigheternai fili-alstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inom tre
månader från det att fullständig information föreligger. En vägran eller
underlåtenhet att överlämna information skall kunna bli föremål fördomstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall de
behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från det att demottagit underrättelse enligt punkt 3 i tillämpliga fall underrätta den1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 11
▼M7
behörigamyndigheten i hemla ndet om de villkor som, med hänsyn till
det allmänna bästa, gäller för verksamhet i filialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filialstaten
eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någon under-rättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin verksamhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits enligt
punkt 2 b - 2 d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt besked till de
behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstaten minst en månadinnan ändringen företas så att de behöriga myndigheterna i hemlandetoch i filialstaten kan fullgöra sina uppgifter enligt punkt 3 och 4.
Artikel 12
Varje beslut om avslag på en ansökan om auktorisation skall åtföljas av
en närmare motivering och ges företaget till känna.
Varje medlemsstat skall se till att ett beslut om avslag på en ansökan
om auktorisation kan göras till föremål för prövning av domstol.
Sådan rätt till domstolsprövning skall även finnas i de fall där behöriga
myndigheter inte behandlat en ansökan om auktorisation inom sexmånader från den dag ansökan mottogs.
Artikel 12a
1. Samråd med behöriga myndigheter i den andra berörda medlems-
staten skall genomföras innan auktorisation beviljas för ett
försäkringsföretag som
a) är dotterföretag till ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en
annan medlemsstat,
b) är dotterföretag till moderföretaget till ett försäkringsföretag som är
auktoriserat i en annan medlemsstat, eller
c) står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer
som har ägarkontrollen över ett försäkringsföretag som är auktori-serat i en annan medlemsstat.
2. Samråd med den behöriga myndigheten i en berörd medlemsstat
som ansvarar för tillsynen över kreditinstitut eller värdepappersföretagskall genomföras innan auktorisation beviljas för ett försäkringsföretagsom
a) är dotterföretag till ett kreditinstitut eller värdepappersföretag som
är auktoriserat i gemenskapen,
b) är dotterföretag till moderföretaget till ett kreditinstitut eller värde-
pappersföretag som är auktoriserat i gemenskapen, eller
c) står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer
som har ägarkontrollen över ett kreditinstitut eller värdepappers-
företag som är auktoriserat i gemenskapen.
3. De relevanta behöriga myndigheter som avses i punkterna 1 och 2
skall samråda med varandra särskilt när de bedömer aktieägarnaslämplighet och det goda anseendet och erfarenheten hos chefer somingår i ledningen för en annan enhet i samma grupp. De skall till
varandra överlämna alla de uppgifter om aktieägarnas lämplighet och
ledningens goda anseende och erfarenhet som är relevanta för övrigaberörda behöriga myndigheter när det gäller att bevilja auktorisationsamt fortlöpande bedöma efterlevnaden av uppställda verksamhets-villkor.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 12
▼B
▼M11
▼B
Avsnitt B: Villkor för rörelsen
Artikel 13
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen över
försäkringsföretagen, även i fråga om den del av deras verksamhet
som de utövar via filialer eller med stöd av friheten att tillhandahållatjänster.
2. I den finansiella tillsynen skall ingå kontroll av försäkringsföreta-
gets hela verksamhet, av dess solvens, bildandet av tekniska
avsättningar och de tillgångar som täcker dessa enligt de regler som
hemlandet fastställt, eller den praxis som hemlandet följer med iaktta-gande av bestämmelser som antagits på gemenskapsnivå.
Om företaget i fråga har auktorisation att försäkra risker som förts till
försäkringsklass 18 i punkt A i bilagan skall tillsynen utvidgas till attgälla kontroll av de resurser i tekniskt avseende som företaget förfogar
över för att kunna utföra den assistans som det har åtagit sig att lämna,
om hemlandets lagstiftning föreskriver kontroll av sådana resurser.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag skall ha sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.
Artikel 14
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat utövar
verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall filialstaten ge debehöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att, efter att haunderrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten, själva eller genomdärför utseddaombud på pla ts kontrollerade uppgifter som ärnödvändiga för den finansiella tillsynen över företaget. Myndigheterna
i filialstaten får medverka i denna kontroll.
Artikel 15
1. Hemlandet skall föreskriva att varje försäkringsföretag gör
tillräckliga tekniska avsättningar för hela verksamheten.
Storleken av dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i direktiv 91/674/EEG.
2. Hemlandet skall kräva att varje försäkringsföretag täcker de
tekniska avsättningarna för sin verksamhet med matchande tillgångarenligt artikel 6 i direktiv 88/357/EEG. Då det gäller risker som ärbelägna inom Europeiska gemenskapen skall tillgångarna vara lokalise-rade inom gemenskapen. Medlemsstaterna får inte kräva attförsäkringsföretag skall lokalisera sina tillgångar i någon särskild
medlemsstat. Hemlandet får emellertid medge lättnader beträffande till-
gångarnas lokalisering.
3. Om hemlandet medger att tekniska avsättningar till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa det procenttalsom tillåts. Hemlandet får i sådant fall inte ange var de tillgångar somutgörs av sådana fordringar skall lokaliseras.
Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje försäkringsföretag med
huvudkontor inom deras territorier som meddelar försäkringar inomklass 14 i punkt A i bilagan (i fortsättningen kallat ”kreditförsäkring”)skall upprätta en utjämningsreserv med ändamål att täcka tekniskaunderskott eller en skadekvot som överstiger genomsnittet och som
uppstår i denna försäkringsklass under ett räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt regler som hemlandet
fastställt och som överensstämmer med någon av de fyra metoder somanges i punkt D i bilagan, vilka skall anses inbördes likvärdiga.
3. Utjämningsreserven får inte, till den del den beräknats enligt
metoderna i punkt D i bilagan, ingå i solvensmarginalen.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 13
▼M7
▼M7
4. Medlemsstaterna får befria försäkringsföretag med huvudkontor
inom deras territorier från skyldigheten att upprätthålla en utjämnings-reserv avseende kreditförsäkring, om premierna eller bidragen för
kreditförsäkring inte uppgår till fyra procent av de totala premierna
eller bidragen och inte heller uppgår till 2 500 000 ecu.
Artikel 16
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att alla försäkringsföretag som
har sitt huvudkontor inom dess territorium vid varje tidpunkt skall ha
en tillräcklig disponibel solvensmarginal i förhållande till sin samladeverksamhet, som åtminstone motsvaras av kraven i detta direktiv.
2. Den disponibla solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i
försäkringsföretaget som är fria från alla förutsebara förpliktelser, medavdrag för immateriella värden, inklusive följande:
a) Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg föreventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande kriterieruppfylls:
i) I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att betalningar
från dessa konton till medlemmar endast får ske i den utsträck-ning detta inte medför att den disponibla solvensmarginalenunderstiger den föreskrivna nivån eller, efter det att företagethar upplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.
ii) I stiftelseurkund och stadgar skall föreskrivas att, om sådana
betalningar som avses i led i sker av annan anledning än att ett
enskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheternaskall underrättas minst en månad i förväg och under dennaperiod kunnaförbjudautbeta lningen.
iii) De berörda bestämmelserna i stiftelseurkund och stadgar får
endast ändras om de behöriga myndigheterna har förklarat siginte hanågrainvändninga r mot ändringen, vilket dock inte
påverkar tillämpningen av de kriterier som anges i leden i och
ii.
b) Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
c) Vinsten eller förlusten efter avdrag för utdelning.
Den disponibla solvensmarginalen skall minskas med beloppet för de
egna aktier som försäkringsföretaget innehar direkt.
För försäkringsföretag som tillämpar diskontering eller nedsättning av
sina försäkringstekniska avsättningar för oreglerade skador för att tahänsyn till avkastning på placeringar, såsom tillåts genom artikel60.1 g i rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 omårsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag (
1),
skall den disponibla solvensmarginalen minskas med skillnaden mellan
odiskonterade försäkringstekniska avsättningar eller försäkringstekniska
avsättningar före nedsättning (enligt uppgift i noterna till redovis-ningen) och diskonterade avsättningar eller försäkringstekniskaavsättningar efter nedsättning. Denna justering skall göras för allarisker som anges i punkt A i bilagan med undantag av de risker somanges för försäkringsklasserna 1 och 2. För andra försäkringsklasser
än 1 och 2 behöver ingen justering göras för diskontering av annuiteter
som ingår i de försäkringstekniska avsättningarna.
Från den disponibla solvensmarginalen skall även följande dras:
a) Ägarintressen som försäkringsföretaget har i
— försäkringsföretag i den mening som avses i artikel 6 i detta
direktiv, artikel 6 i första direktivet 79/267/EEG av den 5 mars1979 om samordning av lagar och andra författningar om rätten1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 14
(1) EGT L 374, 31.12.1991, s. 7.▼M10
▼M11
▼M11
att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse (1) eller artikel 1 b
i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/78/EG (2),
— återförsäkringsföretag i den mening som avses i artikel 1 c i
direktiv 98/78/EG,
— försäkringsholdingbolag i den mening som avses i artikel 1 led i
i direktiv 98/78/EG,
— kreditinstitut och finansiella institut i den mening som avses i
artiklarna 1.1 och 1.5 i Europaparlamentets och rådets direktiv
2000/12/EG (3),
— värdepappersföretag och finansiella institut i den mening som
avses i artikel 1.2 i direktiv 93/22/EEG (4) och i artiklarna 2.4
och 2.7 i rådets direktiv 93/6/EEG (5).
b) Var och en av följande poster som ett försäkringsföretag innehar i
de enheter som definierats i a i vilka det har ägarintresse:
— De instrument som avses i punkt 3.
— De instrument som avses i artikel 18.3 i direktiv 79/267/EEG.
— Fordringar med efterställd rätt till betalning och sådana instru-
ment som avses i artikel 35 och artikel 36.3 i direktiv 2000/12/EG.
Om aktier i ett annat kreditinstitut, värdepappersföretag, finansiellt
institut, försäkringsföretag, återförsäkringsföretag eller försäkringshol-
dingbolag innehas tillfälligt i syfte att ge finansiellt bistånd för attrekonstrueraoch räddadennaenhet, får den behörigamyndighetenbevilja undantag från bestämmelserna om avdrag enligt a och b i fjärdestycket.
Som ett alternativ till avdrag av de poster enligt a och b i fjärde stycket
som försäkringsföretag innehar i kreditinstitut, värdepappersföretag ochfinansiella institut, får medlemsstaterna tillåta att deras försäkrings-företag också tillämpar metoderna 1, 2 eller 3 i bilaga I tillEuropaparlamentets och rådets direktiv 2002/87/EG av den 16
december 2002 om extratillsyn över kreditinstitut, försäkringsföreta g
och värdepappersföretag i ett finansiellt konglomerat (
6). Metod 1
(metod baserad på sammanställd redovisning) skall tillämpas endastom den behöriga myndigheten är säker på graden av samordnadförvaltning och intern kontroll avseende de enheter som skall inbe-
gripas i tillämpningsområdet för sammanställningen. Den valda
metoden skall tillämpas konsekvent över tiden.
För beräkningen av solvensmarginalen enligt detta direktiv får
medlemsstaterna föreskriva att försäkringsföretag som är föremål för
extratillsyn enligt direktiv 98/78/EG eller direktiv 2002/87/EG inte
behöver draifrån poster enligt aoch b i fjärde stycket i de kreditin-stitut, värdepappersföretag, finansiella institut, försäkrings- elleråterförsäkringsföretag eller försäkringsholdingbolag som ingår i denextratillsynen.
Med det avdrag av ägarintresse som anges i detta stycke menas här
ägarintresse i den mening som avses i artikel 1 f i direktiv 98/78/EG.
3. Den disponibla solvensmarginalen får också utgöras av följande:
a) Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital upp till
högst 50 % av den lägsta av den disponibla solvensmarginalen och
den föreskrivna solvensmarginalen, varav högst 25 % får bestå avförlagslån eller kumulativa preferensaktier med fast löptid, förutsatt1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 15
(1) EGT L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ädrat genom Europaparlamen-
tets och rådets direktiv 2002/12/EG (EGT L 77, 20.3.2002, s. 11).
(2) EGT L 330, 5.12.1998, s. 1.
(3) EGT L 126, 26.5.2000, s. 1. Direktivet ändrat genom direktiv 2000/28/EG
(EGT L 275, 27.10.2000, s. 37).
(4) EGT L 141, 11.6.1993, s. 27. Direktivet senast ädrat genom Europaparla-
mentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27).
(5) EGT L 141, 11.6.1993, s. 1. Direktivet senast ädrat genom Europaparlamen-
tets och rådets direktiv 98/33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).
(6) EUT L 35, 11.2.2003.▼M10
▼M10
att det finns bindande avtal om att förlagslåne- eller preferensaktie-
kapitalet, i händelse av att försäkringsföretaget går i konkurs ellerlikvidation, skall ha prioritet efter alla övriga borgenärers fordringar
och inte får betalas ut förrän alla andra vid tillfället utestående
skulder har lösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
i) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
ii) För lån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden vara
minst fem år. Senast ett år före förfallodatum skall försäkrings-företaget till de behöriga myndigheterna för godkännande lämnaen plan för hur den disponibla solvensmarginalen skall kunnabehållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån då lånet löper
ut, såvida inte den andel av den disponibla solvensmarginalen
som motsvaras av lånet gradvis har minskat under minst desenaste fem åren före förfallodagen. De behöriga myndigheternafår tillåta förtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsföretagetansöker om detta och förutsatt att dess disponibla solvensmar-
ginal inte därigenom faller under den föreskrivna nivån.
iii) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägningstid, med
undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå i den dispo-nibla solvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande från
de behörigamyndigheternasärskilt krävs för förtidsinlösen. I
det senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta debehöriga myndigheterna senast sex månader före det datum dådet avser att göra förtidsinlösen, och företaget skall därvid angeden disponibla solvensmarginalen och den föreskrivna solven-
smarginalen, såväl före som efter återbetalningen. De behöriga
myndigheterna får endast godkänna återbetalningen omförsäkringsföretagets disponibla solvensmarginal inte därigenomfaller under den föreskrivna nivån.
iv) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden, under
vissa särskilt angivna omständigheter utöver avveckling avförsäkringsföretaget, skall förfalla till betalning före de avtaladeförfallodagarna.
v) Låneavtalet får ändras endast om de behöriga myndigheterna har
förklarat sig inte ha några invändningar mot den föreslagnaändringen.
b) Värdepapper utan fast löptid samt andra instrument, inbegripet
andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses i led a, upp
till 50 % av den lägsta av den disponibla solvensmarginalen och
den föreskrivna solvensmarginalen för det sammanlagda beloppetav de värdepapper och förlagslån som avses i a, om de uppfyllerföljande villkor:
i) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den
behöriga myndighetens förhandsgodkännande.
ii) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet att
uppskjuta räntebetalningar.
iii) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin helhet ha
förmånsrätt efter samtliga prioriterade borgenärers fordringar.
iv) Handlingarna som utfärdas vid utställandet av värdepapperen
måste innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetalda
räntor får användas till förlusttäckning varigenom försäkrings-företaget får möjlighet att fortsätta sin verksamhet.
v) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.
4. På försäkringsföretagets ansökan med åtföljande bevis hos den
behöriga myndigheten i hemlandet och med dennas godkännande får
den disponibla solvensmarginalen också utgöras av:
a) Hälften av ännu ej inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så snart
den inbetalda delen uppgår till 25 % av nämnda kapital, med upp
till 50 % av den lägsta av den disponibla solvensmarginalen ochden föreskrivna solvensmarginalen.
b) Fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag med
variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form av begärda extrabidrag inom ett visst verksamhetsår, med ett belopp som uppgår till1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 16
▼M10
högst hälften av skillnaden mellan bidrag som maximalt kan utta-
xeras och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådana extra bidraginte får motsvara mer än 50 % av den lägsta av den disponibla och
den föreskrivna solvensmarginalen. De behöriga nationella myndig-
heterna skall fastställa riktlinjer avseende villkoren för godkännandeav extra bidrag.
c) Dolda nettoreserver som uppkommit genom värdering av tillgångar,
i den mån sådana dolda nettoreserver inte är av exceptionell natur.
5. Ändringar av punkterna 2, 3 och 4 i syfte att beakta en utveckling
som motiverar tekniska justeringar av de tillgångar som får motsvara
den disponibla solvensmarginalen skall antas enligt förfarandet i artikel2 i rådets direktiv 91/675/EEG (
1).
Artikel 16a
1. Den föreskrivna solvensmarginalen skall bestämmas på grundval
av antingen det årliga premie- eller bidragsbeloppet eller till genom-
snittet av försäkringsersättningarna för de tre senaste räkenskapsåren.
Dock skall, då det gäller försäkringsföretag som huvudsakligen
meddelar försäkring avseende endast en eller flera av kredit-, storm-,hagel- och frostrisker, de senaste sju räkenskapsåren utgöra referenspe-riod för beräkningen av den genomsnittliga försäkringsersättningen.
2. Om inte annat följer av artikel 17 skall den föreskrivna solven-
smarginalen vara lika med det högsta av de två resultaten enligt punkt3 respektive 4.
3. Premiebasen skall beräknas på grundval av det högsta av följande
värden: bruttovärdet av de tecknade premierna eller bidragen i enlighet
med nedanstående beräkningar och bruttovärdet av de intjänade premi-ernaeller bidra gen.
Premie- eller bidragsbelopp som avser försäkringsklasserna 11, 12 och
13 i punkt A i bilagan skall ökas med 50 %.
De premier eller bidrag (tilläggsavgifter inräknade) som hänför sig till
direkt försäkringsverksamhet under det närmast föregående räkens-kapsåret skall läggas ihop.
Till dennasummaläggs premiernaför motta gen återförsäkring under
närmast föregående räkenskapsår.
Från detta belopp dras det totala beloppet för under det senaste räkens-
kapsåret annullerade premier eller bidrag, liksom det sammanlagdabeloppet för skatter och avgifter på premier eller bidrag som ingår i
totalbeloppet.
Det så erhållna beloppet delas i två delar, av vilka den första skall
uppgå till 50 000 000 euro medan den andra utgör restbeloppet. 18 %
respektive 16 % av dessa delar räknas därefter fram och läggs ihop.
Denna summa skall multipliceras med ett procenttal som för de tre
närmast föregående räkenskapsåren sammantagna motsvararförhållandet mellan beloppet för försäkringsersättningar som företagetfortfarande har att svara för, beräknade efter avdrag för belopp somtäcks genom återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för
försäkringsersättningarna. Detta procenttal får dock inte vara mindre
än 50 %.
Med de behöriga myndigheternas godkännande får statistiska metoder
användas för bestämning av andelen premier eller bidrag som avserklasserna 11, 12 och 13.
4. Följande beräkningssätt används för den ersättningsbaserade
solvensmarginalen, varvid för klasserna 11, 12 och 13 i punkt A ibilagan beloppen för skadeersättningar, avsättningar och återvunnabelopp skall ökas med 50 %.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 17
(1) EGT L 374, 31.12.1991, s. 32.
▼M10
De ersättningar som utbetalats från direkt försäkring (utan avdrag för
anspråk för vilka återförsäkrare och retrocessionärer svarar) som beta-lats ut under de i punkt 1 angivna perioderna läggs ihop.
Till denna summa läggs summan av ersättningar som utbetalats för
förpliktelser som under samma tidsperioder övertagits genom återförsä-kring eller retrocession och beloppet för avsättningar som gjorts föroreglerade försäkringsfall som fastställts vid utgången av närmastföregående räkenskapsår, både med avseende på direkt försäkring ochåterförsäkring.
Från detta belopp dras summan av de belopp som återvunnits under de
i punkt 1 angivna tidsperioderna.
Från återstående belopp dras beloppet för avsättningar som gjorts för
oreglerade försäkringsfall som fastställts vid början av det räkenskapsårsom infaller två år före det senaste räkenskapsår för vilket räkenskaperföreligger, både med avseende på direkt försäkring och återförsäkring.Om den referensperiod som fastställs i punkt 1 omfattar sju år, skall det
belopp för avsättningar för ännu ej reglerade försäkringsfall som
fastställts i början av det räkenskapsår som infaller sex år före detsenaste räkenskapsår för vilket räkenskaper föreligger dras frånbeloppet.
En tredjedel eller en sjundedel av det erhållna beloppet, beroende på
vilken referensperiod som skall användas enligt punkt 1, skall delas i
två delar, varav den första skall uppgå till 35 000 000 euro, medan
den andra utgör resterande belopp. 26 % respektive 23 % av dessadelar räknas därefter fram och läggs ihop.
Denna summa skall multipliceras med ett procenttal som för de tre
närmast föregående räkenskapsåren sammantagna motsvararförhållandet mellan beloppet för försäkringsersättningar som företagetfortfarande har att svara för, beräknade efter avdrag för belopp som
täcks genom återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för
försäkringsersättningarna. Detta procenttal får dock inte vara mindreän 50 %.
Med de behöriga myndigheternas godkännande får statistiska metoder
användas för bestämning av andelen skadeersättningar, avsättningareller återvunna belopp som avser klasserna 11, 12 och 13. För de risker
som anges under klass 18 i punkt A i bilagan skall det ersättningsbe-
lopp som används för att beräkna den ersättningsbaseradesolvensmarginalen vara lika med försäkringsföretagets kostnader förgivet bistånd. Dessa kostnader skall beräknas enligt hemlandetsbestämmelser.
5. Om den föreskrivna solvensmarginal som räknats fram enligt
punkterna 2–4 är lägre än den föreskrivna solvensmarginalen för det
föregående året, skall den föreskrivna solvensmarginalen minst varalika med den föreskrivna solvensmarginalen för det föregående året,multiplicerad med förhållandet mellan de tekniska avsättningarna föroreglerade skadeersättningar vid utgången av det närmast föregåenderäkenskapsåret och de tekniska avsättningarna för oreglerade skade-
ersättningar i början av det senaste räkenskapsåret. I dessa beräkningar
skall återförsäkring inte ingå i de tekniska avsättningarna, men kvotenfår aldrig vara större än ett.
6. De procenttal som skall tillämpas på beloppsandelarna enligt
punkt 3 sjätte stycket och punkt 4 sjätte stycket skall nedsättas till entredjedel för sjukförsäkring som meddelas på liknande tekniska grunder
som gäller för livförsäkring, förutsatt att
a) inbetalda premier är beräknade med hjälp av sjuklighetstabeller och
enligt försäkringsmatematiska metoder,
b) en avsättning görs för stigande ålder,
c) ett premietillägg utdebiteras i syfte att skapa en säkerhetsmarginal
av tillräcklig storlek,
d) försäkringsföretaget får säga upp försäkringsavtalet senast före
utgången av det tredje försäkringsåret, och1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 18
▼M10
e) försäkringsavtalet innehåller förbehåll för höjning av premierna eller
nedsättning av ersättningarna också när det gäller löpande avtal.
Artikel 17
1. En tredjedel av den föreskrivna solvensmarginalen, fastställd
enligt artikel 16a, skall utgöra garantifonden. Den skall bestå av sådana
poster som anges i artikel 16.2, 16.3 och, efter godkännande av debehörigamyndigheternai hemla ndet, 16.4 c.
2. Garantifonden skall uppgå till minst 2 000 000 euro. Om alla eller
några av de risker som anges för någon av försäkringsklasserna 10–15 ipunkt A i bilagan försäkras, skall garantifonden dock vara 3 000 000euro.
Varje enskild medlemsstat får föreskriva att den minsta garantifonden
får nedsättas med en fjärdedel när det gäller ömsesidiga och liknandeinstitut.
Artikel 17a
1. De belopp i euro som fastställs i artikel 16a.3 och 16a.4 samt
artikel 17.2 skall ses över årligen med början den 20 september 2003
så att de avspeglar förändringar i det europeiska konsumentprisindexet
för samtliga medlemsstater som offentliggörs av Eurostat.
Beloppen skall justeras automatiskt genom att grundbeloppen i euro
höjs med den procentuella förändringen av index för perioden mellan
ikraftträdandet av detta direktiv och den senaste översynen och rundasav uppåt till närmaste 100 000-tal euro.
Om förändringen i procent sedan förra justeringen är mindre än 5 %
skall ingen justering göras.
2. Kommissionen skall årligen underrätta Europaparlamentet och
rådet om översynen och om de justerade belopp som avses i punkt 1.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av till-
gångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses i artikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel 20.1
- 20.3 och 20.5 samt artikel 22.1, sista stycket, får medlemsstaterna inte
begränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de tillgångar, vare
sig de är lös eller fast egendom, som ingår i det auktoriseradeförsäkringsföretagets tillgångar.
3. Bestämmelsernai punkt 1 och 2 ska ll inte utgörahinder för
sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egen-skap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt att deförsäkrades intressen tillgodoses.
Artikel 19
1. Varje medlemsstat skall ålägga varje försäkringrörelse vars
huvudkontor är beläget inom dess territorium att årligen förete ettbokslut över sin totala verksamhet vilket återspeglar dess ekonomiskaställning och solvens och, när det gäller risker enligt nr 18 i punkt A i
bilagan, övriga resurser för uppfyllande av rörelsens åtaganden, om
medlemsstatens lag påbjuder tillsyn av sådana resurser.
1a. Såvitt gäller kreditförsäkring skall företaget för tillsynsmyndig-
heten hålla räkenskaper tillgängliga, som utvisar både det tekniska
resultatet och de tekniska reserverna avseende denna verksamhet.
2. Medlemsstaterna skall ålägga företag med huvud-kontor inom
deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammans med statis-tisk dokumentation som behövs för tillsyn. De behöriga myndigheterna1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 19
▼M7
▼M2
▼M3
▼M7
▼M7
skall utväxla sådan information och dokumentation som behövs för till-
synen.
3. Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att se
till att de behöriga myndigheterna har de befogenheter och resursersom behövs för att övervaka den verksamhet som bedrivs avförsäkringsföretag med huvudkontor inom respektive medlemsstatsterritorium, inklusive verksamhet som bedrivs utanför dess territoriumi enlighet med rådsdirektiv som är tillämpliga på sådan verksamhet, i
syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessabefogenheter och resurser ska ll särskilt göradet möjligt för de
behörigamyndigheternaa tt
a) göra ingående undersökningar om ett företags ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående
försäkringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande företaget,
dess ledning eller personer med avgörande inflytande över företagetför att se till att verksamheten bedrivs i överensstämmelse med delagar och andra författningar som företaget har att efterleva i varjemedlemsstat, och särskilt att företaget följer verksamhetsplanen till
den del denna är tvingande, samt för att förhindra eller undanröja
missförhållanden som är till förfång för de försäkrade,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom tvångsmedel,
vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet att
inhämta alla upplysningar rörande försäkringsavtal som innehas avförmedlare.
Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får den
behöriga myndigheten, efter att först ha underrättat de behöriga
myndigheternai de medlemssta ter där riskernaär belägnaom sin
avsikt, i dess hemland förbjuda företaget att fritt förfoga över sina till-gångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag, vars solven-
smarginal underskrider det minimum som föreskrivs i ►
M10artikel
16a◄, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära att det
upprättas en plan för att återställa en sund finansiell ställning och att
denna plan överlämnas till myndigheten för godkännande.
I undantagsfall, då den behöriga myndigheten bedömer att företagets fi-
nansiella ställning ytterligare kommer att försämras, får myndighetenäven inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda företaget, att fritt
förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall underrätta de behöriga
myndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkas territorierföretaget bedriver verksamhet om de åtgärder den vidtagit, varpå dessapå den första medlemsstatens begäran skall vidta samma åtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den i artikel 17 angivna
garantifonden, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära att
företaget överlämnar en plan avseende kortfristig finansiering till
myndigheten för godkännande.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i de andra medlems-
stater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet om detta,
varpå dessa på den förstnämnda myndighetens begäran skall vidtasamma åtgärder.
4. I de situationer som anges i punkterna 1, 2 och 3 får de behöriga
myndigheternadessutom vidtaa llabehövligaåtgärder till skydd för deförsäkrades intressen.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 20
▼M7
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag att frittförfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium om företa-
gets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1, 2 och 3,
och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar som skallomfattas av dessa åtgärder.
Artikel 20a
1. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
tillräckliga befogenheter för att kunna kräva en finansiell saneringsplanför försäkringsföretag, om dessa myndigheter bedömer att försäkring-
stagarnas rättigheter hotas. En sådan finansiell saneringsplan måste
åtminstone innehållauppgifter eller bevis för de komma nde tre räkens-kapsåren av följande slag:
a) Uppskattade driftskostnader, särskilt löpande allmänna omkostnader
och provisioner.
b) En detaljerad prognos över intäkter och kostnader avseende direkt
försäkring samt mottagen och avgiven återförsäkring.
c) Prognostiserad balansräkning.
d) En uppskattning av storleken på de medel som är avsedda att täcka
försäkringsförpliktelser och föreskriven solvensmarginal.
e) Företagets allmänna policy i fråga om återförsäkring.
2. Om försäkringstagarnas rättigheter är hotade på grund av att
försäkringsföretagets ekonomiska ställning försämras, skall medlems-staterna se till att de behöriga myndigheterna har befogenhet att kräva
att ett försäkringsföretag skall ha en högre föreskriven solvensmarginal
för att säkerställa att det kan uppfylla solvenskraven inom den närmastetiden. Nivån på denna högre föreskrivna solvensmarginal skallfastställas utifrån en sådan finansiell saneringsplan som avses i punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
befogenhet att justera ned värdena av alla poster som kan ingå i den
disponibla solvensmarginalen, i synnerhet i de fall där dessa postersmarknadsvärde har förändrats i betydande utsträckning sedan utgångenav föregående räkenskapsår.
4. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheterna har
befogenhet att minska nedsättningen, på grundval av återförsäkring, av
den solvensmarginal som fastställts i enlighet med artikel 16a, om
a) återförsäkringsavtalen har ändrats eller försämrats i betydande
utsträckning sedan föregående räkenskapsår, eller
b) det inte finns någon, eller bara en obetydlig, risköverföring i
kontrakten för återförsäkring.
5. Om de behöriga myndigheterna krävt en finansiell saneringsplan
för försäkringsföretaget i enlighet med punkt 1 skall de inte utfärda
intyg i enlighet med artikel 10.3 andra stycket i detta direktiv, artikel16.1 a i rådets direktiv 88/357/EEG (andra direktivet om annan direktförsäkring än livförsäkring) (
1) och artikel 12.2 i rådets direktiv 92/49/
EEG (tredje direktivet om annan direkt försäkring än livförsäkring) (2),
så länge de anser att försäkringstagarnas rättigheter är hotade enligt vad
som avses i punkt 1.
Artikel 21
1. Varje medlemsstat skall bereda ett försäkringsföretag möjlighet
att helt eller delvis överlåta sitt försäkringsbestånd, förutsatt att det1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 21
(1) EGT L 172, 4.7.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparlamen-
tets och rådets direktiv 2000/26/EG (EGT L 181, 20.7.2000, s. 65).
(2) EGT L 228, 11.8.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom Europaparla-
mentets och rådets direktiv 2000/64/EG (EGT L 290, 17.11.2000, s. 27).▼M10
▼B
▼B
övertagande företaget med hänsyn till överlåtelsen innehar en erfor-
derlig solvensmarginal.
De behöriga tillsynsmyndigheterna skall samråda innan en sådan
överlåtelse godkännes.
2. När den behörigatillsynsmyndighetens tillstånd erhållits, ska ll
överlåtelsen gälla gentemot berörda försäkringstagare eller försäkrade.
Avsnitt C: Återkallande av auktorisation
Artikel 22
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland kan återkallas av samma
myndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen avstår
från den eller upphör att utöva verksamhet under längre tid än sexmånader, såvida inte medlemsstaten i fråga har utfärdatbestämmelser om att auktorisationen i sådana fall automatiskt
upphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses i artikel 20,
d) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas, eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta lämpliga
åtgärder för att förhindra att företaget inleder ny verksamhet inom
deras territorier med stöd antingen av etableringsfriheten eller frihetenatt tillhandahålla tjänster. Den behöriga myndigheten i hemlandet skalli samarbete med de övriga myndigheterna vidta alla de åtgärder sombehövs till skydd för de försäkrades intressen och särskilt inskränkaföretagets rätt att fritt förfoga över sina tillgångar enligt artikel 20.1,
20.2, andra stycket, eller 20.3, andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av en
närmare motivering och meddelas företaget.
AVDELNING III A
Regler för inom gemenskapen etablerade agenturer eller filialer till
företag med huvudkontor utanför gemenskapen
Artikel 23
1. Varje medlemsstat skall föreskriva auktorisation för företag vars
huvudkontor är beläget utanför gemenskapen och som vill driva sådanverksamhet som avses i artikel 1.
2. En medlemsstat får bevilja auktorisation om företaget uppfyller
minst följande villkor:
a) Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverk-
samhet.
b) Det etablerar en agentur eller en filial inom medlemsstatens territo-
rium.
c) Det förbinder sig att på den plats där agenturen eller filialen är
belägen föra till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att där
förvara alla handlingar som hör till verksamheten.
d) Det befullmäktigar ett ombud som skall godkännas av behöriga
myndigheter.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 22
▼M7
▼M6
▼B
▼B
e) Det innehar i det land där verksamheten bedrivs tillgångar av en
storlek som motsvarar minst hälften av det i artikel 17.2 föreskrivnaminimivärdet för garantifonden och deponerar en fjärdedel av detta
minimibelopp som säkerhet.
f) Det förbinder sig att hålla en solvensmarginal som motsvarar kraven
i artikel 25.
g) Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 11.1
och 11.2.
h) Det meddelar namn och adress på de skaderegleringsrepresentanter
som utses i varje medlemsstat utom i den medlemsstat där auktori-sationen söks, om de risker som skall täckas klassificeras i klass 10under punkt A i bilagan, utom fraktförares ansvar.
Artikel 24
Medlemsstaterna skall ålägga företagen att avsätta tillräckliga tekniska
reserver till täckning av försäkringsförpliktelser inom respektive lands
territorium. Medlemsstaterna skall se till att agenturen eller filialenhar tillgångar som motsvarar sådana tekniska reserver och som, i denutsträckning medlemsstaten så kräver, är valutamatchande.
Den lag som gäller i respektive medlemsstat skall tillämpas vid beräk-
ningen av de tekniska reserverna, fastställandet av investeringsslagsamt vid värderingen av tillgångarna.
Medlemsstaten skall föreskriva att de tillgångar som svarar mot de
tekniska reserverna skall vara lokaliserade till dess territorium. Dock
skall bestämmelserna i artikel 15.3 gälla.
Artikel 25
1. Varje medlemsstat skall ålägga inom sitt territorium etablerade
agenturer och filialer att upprätthålla en solvensmarginal i form av till-
gångar fria från alla förutsebara förpliktelser med avdrag förimmateriella värden. Solvensmarginalen skall beräknas i enlighet medbestämmelserna i artikel 16.3. Vid beräkningen av marginalen skalldock hänsyn tas endast till premier eller bidrag samt försäkringsersätt-
ningar som hänför sig till den av agenturen eller filialen bedrivna
verksamheten.
2. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.
Denna garantifond får dock inte vara mindre än hälften av det minimi-belopp som föreskrivs i artikel 17.2. Den initialdeposition som skall
göras enligt artikel 23.2 e skall inräknas i garantifonden.
3. De tillgångar som motsvarar solvensmarginalen skall till minst ett
belopp motsvarande garantifonden finnas i den stat där verksamhetenbedrivs och utöver dettainom gemenska pen.
Artikel 26
1. Företag som ansökt om eller beviljats auktorisation i mer än en
medlemsstat kan ansöka om följande förmåner som endast får beviljastillsammans:
a) att den solvensmarginal som anges i artikel 25 beräknas i relation
till hela den samlade verksamhet som företaget bedriver inom ge-menskapen, i vilket fall avseende skall vid beräkningen fästasendast vid den verksamhet som bedrivs av företagets samtligainom gemenskapen etablerade agenturer eller filialer
b) att sådan deposition som fordras enligt artikel 23.2 e endast behöver
göras i en av dessa medlemsstater
c) att de tillgångar som utgör garantifonden skall lokaliseras i någon av
de medlemsstater där företaget bedriver sin verksamhet.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 23
▼M9
▼B
▼M2
▼M2
2. Ansökan om tillgång till de förmåner som anges i 1 skall göras
till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten. I ansökanskall anges den myndighet i medlemsstaten som i framtiden skall utöva
tillsyn av solvensen för den totala verksamhet som utövas av de agen-
turer eller filialer som företaget etablerat inom gemenskapen. Skälmåste anges för valet av myndighet och fastställd deposition skallgöras inom den medlemsstat det gäller.
3. Medgivande från samtliga medlemsstater som mottagit ansökan
enligt ovan fordras för beviljande av de förmåner som anges i 1 ovan.Dessa förmåner skall börja gälla från och med den dag då den avföretaget valda tillsynsmyndigheten meddelar de övriga tillsynsmyndig-heterna att den kommer att kontrollera solvensen för den totala
verksamhet som bedrivs av företagets agenturer eller filialer inom ge-
menskapen.
Den valda tillsynsmyndigheten skall från de övriga medlemsstaterna
inhämta erforderliga upplysningar om den totala solvensen för de agen-
turer och filialer företaget etablerat inom deras territorier.
4. De enligt denna artikel medgivna förmånerna kan samtidigt
återkallas av samtliga berörda medlemsstater på initiativ av en ellerflera av dessa.
Artikel 27
Bestämmelserna i artiklarna 19 och 20 skall även gälla med avseende
på agenturer eller filialer till företag för vilka detta avsnitt gäller.
Vid tillämpningen av bestämmelserna i artikel 20, då ett företag befun-
nits berättigat till förmånerna enligt artikel 26.1, skall den myndighetsom svarar för verifieringen av solvensen för de agenturer eller filialer
företaget etablerat inom gemenskapen, likställas med tillsynsmyndig-
heten i den stat där ett EG-företag har sitt huvudkontor.
Artikel 28
Om den i artikel 26.2 nämnda myndigheten återkallar en auktorisation,
skall myndigheten anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i de övriga
medlemsstater där företaget bedriver verksamhet, varpå dessa skall
vidta behövliga åtgärder. Om skälet till att återkalla auktorisationen äratt solvensen är otillräcklig i förhållande till vad som föreskrivits av demedlemsstater som beviljat en ansökan enligt artikel 26, skall även demedlemsstater som beviljat sådana ansökningar återkalla sina auktorisa-tioner.
Artikel 28a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den nation-
ella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprättats inomdess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvisöverlåter sina bestånd av försäkringsavtal till acceptkontor som är
etablerade i samma medlemsstat, förutsatt att de behöriga myndighe-
terna i den medlemsstaten eller, i tillämpliga fall, i den medlemsstatsom avses i artikel 26 intygar att acceptkontoret även sedan hänsyntagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den nation-
ella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprättats inomdess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvisöverlåter sina bestånd av försäkringsavtal till försäkringsföretag medhuvudkontor i en annan medlemsstat, förutsatt att de behöriga myndig-heterna i den medlemsstaten intygar att acceptkontoret även sedan
hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den nationella
lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, som upprättats inomdess territorium och som omfattas av denna avdelning, helt eller delvis1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 24
▼B
▼M2
▼B
▼M7
▼M7
överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till en agentur eller filial,
som omfattas av denna avdelning och som upprättats i en annanmedlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa att de behöriga myndighe-
terna i acceptkontorets hemland eller, i tillämpliga fall, i den
medlemsstat som avses i artikel 26 kan intyga att acceptkontoret ävensedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmarginal, attlagstiftningen i acceptkontorets hemland tillåter en sådan överlåtelsesamt att hemlandet har medgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1, 2 och 3 skall den medlemsstat
där den överlåtande agenturen eller filialen är belägen, om riskerna inte
är belägna i samma stat, inhämta medgivande från den medlemsstat där
riskerna är belägna, innan den godkänner överlåtelsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sina
yttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågade myndig-heterna inte lämnar något svar inom denna tid skall detta anseslikvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall offentlig-
göras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning i denmedlemsstat där riskerna är belägna. Sådana överlåtelser skall automa-
tiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varje annan
person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av de överlåtnaavtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom enbestämd tid efter överlåtelsen.
Artikel 29
Gemenskapen får genom avtal som med stöd av fördraget träffas med
ett eller fleratredje länder, och på villkor om reciprocitet, medge
tillämpning av bestämmelser som avviker från bestämmelserna i dettaavsnitt, för att garantera ett tillfredsställande skydd för de försäkradeinom medlemsstaterna.
AVDELNING III B
Regler för dotterföretag till moderföretag för vilka ett tredje lands
lag gäller och för sådana moderföretags förvärv av aktier eller
andelar
Artikel 29a
Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall
a) underrätta kommissionen om varje auktorisation av ett direkt eller
indirekt dotterföretag till ett eller flera företag för vilka tredje landslag gäller; kommissionen skall därefter underrätta den försäkring-skommitté som skall inrättas av rådet på förslag av kommissionen.
b) underrätta kommissionen närhelst ett sådant moderföretag förvärvar
aktier eller andelar i ett försäkringsföretag hemmahörande i gemen-skapen så att det senare företaget blir det förras dotterföretag;kommissionen skall därefter underrätta den försäkringskommittésom skall inrättas av rådet på förslag av kommissionen.
När auktorisation beviljas för ett direkt eller indirekt dotterföretag till
ett eller flera moderföretag för vilka tredje lands lag gäller, skallföretagsgruppens struktur specificeras i den anmälan som de behöriga
myndigheternaska ll göratill kommissionen.
Artikel 29b
1. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla svårig-
heter av allmän natur som deras försäkringsföretag mött vid etableringeller utövande av verksamhet i tredje land.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 25
▼B
▼M6
▼M6
2. Kommissionen skall senast sex månader före detta direktivs
ikraftträdande och därefter periodvis upprätta rapporter om i vad måntredje länder ger försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen
sådan behandling som avses i punkterna 3 och 4, med avvseende på
etablering och utövande av försäkringsverksamhet samt förvärv avaktier eller andelar i tredje lands försäkringsföretag. Kommissionenskall till rådet överlämna rapporterna jämte lämpliga förslag.
3. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 2 eller genom annan informa-tion, att ett tredje land inte erbjuder försäkringsföretag hemmahörandei gemenskapen effektivt marknadstillträde, jämförbart med det som ge-menskapen erbjuder försäkringsföretag från samma tredje land, får
kommissionen lämna förslag till rådet om lämpligt mandat för under-
handlingar med ändamål att uppnå jämförbara konkurrensmöjligheterför försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen. Rådet skallbesluta med kvalificerad majoritet.
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses i punkt 2 eller genom annan informa-
tion, att försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen inte fårnationell behandling i ett tredje land, innebärande samma konkur-rensmöjligheter som erbjuds inhemska försäkringsföretag, och attkravet på effektivt marknadstillträde inte är uppfyllt, får kommissionen
ta initiativ till underhandlingar med ändamål att åstadkomma rättelse.
I fall som avses i första stycket i denna punkt får, utöver initiativ till
underhandlingar, när som helst beslutas, i den ordning som föreskrivsi rättsakten om inrättandet av den försäkringskommitté som avses i
artikel 29a, att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall begränsa
eller uppskjutaprövning
— av inneliggande eller framtida ansökningar angående auktorisation,
och
— av förvärv av aktier eller andelar, då ansökningarna gjorts av
direkta eller indirekta moderföretag för vilka det tredje landets laggäller.
Sådana åtgärder får inte gälla för längre tid än tre månader.
Före utgången av tremånadersperioden får rådet, med beaktande av
resultaten av underhandlingarna, med kvalificerad majoritet beslutaöver ett förslag av kommissionen huruvida åtgärderna skall bestå.
Sådana begränsningar eller uppskov får inte tillämpas i fall då ansök-
ningen om etablering av ett dotterföretag eller om tillstånd attförvärva aktier eller andelar i ett försäkringsföretag hemmahörande igemenskapen gjorts av ett försäkringsföretag, som är auktoriserat
inom gemenskapen eller av ett där auktoriserat dotterföretag till ett
försäkringsföretag.
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom att något av
de fall som avses i punkterna 3 och 4 har uppkommit, skall medlems-
staterna på kommissionens begäran underrätta denna
a) om varje ansökan om auktorisation av ett direkt eller indirekt dotter-
företag till ett eller flera moderföretag för vilka vederbörande tredjelands lag gäller,
b) om avsikter ett sådant företag har att förvärva en ägarandel i ett
försäkringsföretag hemmahörande i gemenskapen, så att det senare
företaget skulle bli dotterföretag till det förra.
Denna skyldighet att lämna information skall upphöra så snart en
överenskommelse har träffats med det tredje land som avses i punk-terna 3 eller 4, eller när de åtgärder som avses i punkt 4 andra ochtredje styckena upphör att gälla.
6. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i
överensstämmelse med gemenskapens förpliktelser enligt internatio-nella överenskommelser, bilaterala eller multilaterala, angående rättenatt starta och driva försäkringsrörelse.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 26
▼B
AVDELNING IV
Övergångsbestämmelser och andra bestämmelser
Artikel 30
1. Medlemsstaterna skall medge företag som avses i avdelning II,
vilka vid tidpunkten för ikraftträdandet av de bestämmelser genomvilka detta direktiv genomförs, tillhandahåller försäkring i en eller flera
av de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna, en tid av fem år från och
med dagen för anmälan av detta direktiv för att uppfylla vad som krävsenligt artiklarna 16 och 17.
2. Medlemsstaterna får dessutom
a) medge företag som avses i punkt 1, vilka vid utgången av femårspe-
rioden inte helt uppnått föreskriven solvensmarginal, en ytterligarefrist på högst två år, om företaget enligt artikel 20 meddelat tillsyn-
smyndigheten för dess godkännande de åtgärder som det avser att
vidta,
b) medge undantag för de företag som avses i punkt 1, som vid
utgången av femårsfristen inte uppnått en årlig premie- ellerbidragsinkomst som uppgår till sex gånger minsta garantifonden
enligt artikel 17.2, från kravet att inrätta minsta grarantifond före
utgången av räkenskapsår då premie- eller bidragsinkomsten uppgårtill sex gånger minsta garantifonden. Med beaktande av resultatet avden uppföljning som föreskrivs i artikel 33, skall rådet på förslag avkommissionen enhälligt besluta när medlemsstaterna skall upphäva
detta undantag.
3. De företag som vill utvidga verksamheten enligt artikel 8.2 eller
artikel 10, får göra detta endast under förutsättning att de omgåendeföljer bestämmelserna i detta direktiv. Sådana företag som avses ipunkt 2 b och som inom det egna landets territorium utvidgar sin verk-samhet till andra försäkringsklasser eller andra delar av territoriet, kanför en tid av 10 år från dagen för detta direktivs anmälan undantas från
kravet att upprätta den minsta garantifond som avses i artikel 17.2.
4. Ett företag som har annan associationsform än vad som anges i
artikel 8 får under tid av tre år från anmälan av detta direktiv fortsättaatt bedriva sin nuvarande verksamhet i den form företag har vidtidpunkten för sådan anmälan. Företag som etableras i Storbritannienby Royal Charter eller by private Act eller by special public Act får
under obegränsad tid fortsätta att bedriva verksamhet i oförändrad
form.
Företag i Belgien, som enligt verksamhetens angivna syfte bedriver
verksamhet med hypotekslån av interventionstyp eller sådan sparbank-sverksamhet som avses i artikel 15.4 av bestämmelserna om tillsynöver privata sparbanker, samordnade under arrêté royal av den 23 juni
1967, får fortsätta med denna verksamhet under en tid av tre år från
dagen för anmälan av detta direktiv.
Berörda medlemsstater skall göra upp en förteckning över sådana
företag och översända den till övriga medlemsstater och kommissionen.
5. På begäran av företag som uppfyller kraven i artiklarna 15, 16
och 17 skall medlemsstaterna upphöra att tillämpa bestämmelser sominnebär restriktioner avseende bl.a. pantsättning, deposition ellerställande av säkerhet.
Artikel 31
Medlemsstaterna skall tillåta agenturer eller filialer som avses i avdel-
ning III, och som vid ikraftträdandet av beslut om åtgärder för
genomförandet av detta direktiv bedriver verksamhet inom en ellerflera av de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna och inte utvidgarverksamheten på sätt som avses i artikel 10.2, en frist på högst fem årfrån dagen för anmälan av detta direktiv att uppfylla villkoren enligtartikel 25.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 27
▼B
Artikel 32
Under en tid som utlöper vid ikraftträdandet av ett avtal ingånget med
tredje land enligt artikel 29 och senast vid utgången av en tidsfrist på
fyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv, får varje medlemsstat,
till förmån för företag hemmahörande i vederbörande tredje land ochetablerade inom medlemsstatens territorium, fortsätta att tillämpa debestämmelser som gällde för dessa företag den 1 januari 1973 medavseende på valutamatchande tillgångar och de tekniska reservernaslokalisering, förutsatt att anmälan görs till de övriga medlemsstaterna
och kommissionen samt att gränserna för de lättnader som medges
enligt artikel 15.2 till förmån för de av medlemsstaternas företag sometableras inom området inte överskrids.
AVDELNING V
Slutbestämmelser
Artikel 33
Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett
nära samarbete i syfte att underlätta tillsynen av direkt försäkringsrö-relse inom gemenskapen och vid uppföljning av de svårigheter somkan uppkomma vid tillämpningen av detta direktiv.
Artikel 34
1. Kommissionen skall inom en tid av sex år från dagen för anmälan
av detta direktiv till rådet överlämna en rapport över verkningarna påförsäkringsmarknaden i medlemsstaterna av de finansiella krav som fö-
reskrivs i dettadirektiv.
2. Om och när så krävs skall kommissionen till rådet överlämna
interimsrapporter fram till utgången av den i artikel 30.1 fastställdaövergångsperioden.
Artikel 35
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från anmälan av detta direktiv
ändra sina nationella bestämmelser så att de överensstämmer meddirektivet och genast underrätta kommissionen om detta.
De ändrade bestämmelserna skall, om inte annat följer av artiklarna 30,
31 och 32, tillämpas inom 30 månader från dagen för anmälan av detta
direktiv.
Artikel 36
Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna se till att till
kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i lagar
och andra författningar som de antar inom det område som omfattasav detta direktiv.
Artikel 37
Bilagen skall vara en del av själva direktivet.
Artikel 38
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 28
▼B
BILAGA
A.Klassificering av risker i försäkringsklasser
1.Olycksfall (inklusive arbetsskador och yrkessjukdomar)
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
— passagerarskada
2.Sjukdom
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
3.Landfordon (andra än spårbundna)
All skada på eller förlust av
— motordrivnala ndfordon
— andra landfordon
4.Spårbundna fordon
All skada på eller förlust av spårbundna fordon
5.Luftfartyg
All skada på eller förlust av luftfartyg
6.Fartyg(högsjöfartyg, fartyg för insjö-, flod- och kanaltrafik)
All skada på eller förlust av
— flod- och kanalfartyg
— insjöfartyg
— högsjöfartyg
7.Godstransport (varor, bagage och allt annat gods).
All skada på eller förlust av gods under transport eller bagage, oavsett
transportmedel
8.Brand och naturkrafter
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av
— brand
— explosion
— storm
— annan naturkraft än storm
— atomenergi
— jordskred
9.Annan skada på egendom
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av hagel eller frost eller av
någon annan händelse, som t.ex. stöld, med undantag för dem som
nämnts under 8
10.Motorfordonsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av motordrivna
landfordon (inklusive fraktförares ansvar)
11.Luftfartygsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av luftfartyg (inklu-
sive fraktförares ansvar)1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 29
▼B
12.Fartygsansvar (högsjö-, insjö-, flod- och kanalfartyg)
All ansvarighet som uppkommer genom användning av fartyg, skepp
eller båtar i högsjöfart, på insjöar, floder eller kanaler (inklusive frakt-
förares ansvar)
13.Allmän ansvarighet
All ansvarighet annan än sådan som anges under 10, 11 och 12
14.Kredit
— insolvens (allmän)
— exportkredit
— avbetalningskredit
— hypotekskredit— lantbrukskredit
15.Borgen
— borgen (direkt)
— borgen (indirekt)
16.Ekonomiska förluster av olika slag
— arbetslöshetsrisker
— inkomstförlust (allmän)
— dåligt väder
— förlust av förmån— fortlöpande allmänna omkostnader— oförutsedda handelsomkostnader
— förlust till följd av nedgång i marknadsvärde
— hyres- eller intäktsförlust— indirekt handelsförlust annan än vad som nämnts ovan
— ekonomisk förlust ej förenad med handel
— annan ekonomisk förlust
17.Rättsskydd
Rättegångskostnader och andra kostnader i rättsliga angelägenheter
18.Räddningsservice
Räddningstjänster som tillhandahålls personer som råkat i svårigheter
under resa, vid vistelse utanför hemorten eller på annan plats än sin fasta
bostad
Risker i en viss klass får inte ingå i annan klass annat än i fall som
anges under punkt C.
B.Beteckningar på auktorisationer beviljade för mer än en försäkring-
sklass
I fall där auktorisationen samtidigt omfattar
a) klasserna 1 och 2 skall den betecknas ”Olycksfalls- och sjukförsäkring”;
b) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 3, 7 och 10 skall den betecknas ”Motor-
fordonsförsäkring”;
c) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 4, 6, 7 och 12 skall den betecknas ”Sjö-
och transportförsäkring”;
d) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 5, 7 och 11 skall den betecknas ”Luft-
fartsförsäkring”;
e) klasserna 8 och 9 skall den betecknas ”Försäkring mot brand och annan
skada på egendom”;
f) klasserna 10, 11, 12 och 13 skall den betecknas ”Ansvarighetsförsä-
kring”;
g) klasserna 14 och 15 skall den betecknas ”Kredit- och borgensförsäkring”;h) samtliga klasser skall den betecknas enligt den berörda medlemsstatens
eget val, varvid detta skall anmälas till övriga medlemsstater och
kommissionen.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 30
▼M2
▼B
▼B
C.Underordnade risker
Ett företag som beviljats auktorisation för en huvudrisk tillhörande en viss
klass eller grupp av klasser får också försäkra risker som ingår i en annan
klass utan att särskild auktorisation erfordras för sådan annan risk, förutsatt
att denna
— hör samman med huvudrisken,
— avser det försäkringsobjekt som skyddas mot huvudrisken, och— täcks av det försäkringsavtal som omfattar huvudrisken.
Sådana risker som ingår i klasserna 14, 15 och 17 under punkt A i denna
bilaga får dock inte betraktas som underordnade risker till andra klasser.
Dock får den risk som ingår i klass 17 (rättsskyddsförsäkring), betraktas som
en underordnad risk till klass 18, när de villkor som sägs i första stycket är
uppfyllda och när huvudrisken uteslutande hänför sig till assistans för
personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför
hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten.
Rättsskyddsförsäkring får även, på de i förstastycket a ngivnavillkoren,
betraktas som en underordnad risk, när försäkringen avser tvister eller risker
som härrör från eller har samband med användning av högsjöfartyg.
D.Metoder för beräkning av utjämningsreserv för kreditförsäkring
Metod nr 11. Med avseende på risker som omfattas av försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) skall ett försäkringsföretag
upprätta en utjämningsreserv för täckande av tekniska underskott som
uppkommer i denna försäkringsklass under ett räkenskapsår.
2. Till dess denna reserv uppgår till 150 % av det högsta årliga beloppet av
nettopremier eller nettobidrag under de fem närmast föregående räkens-
kapsåren, skall för varje räkenskapsår till reserven överföras 75 % av
tekniskaöverskott som uppkommer i kreditförsäkringsrörelse, dock får
det belopp som årligen överförs inte överstiga12 % a v nettopremier eller
nettobidrag.
Metod nr 2
1. Med avseende på risker som omfattas av försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) skall ett försäkringsföretag
upprätta en utjämningsreserv för täckande av tekniska underskott som
uppkommer i denna försäkringsklass under ett räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall uppgå till ett belopp som motsvarar minst 134 %
av genomsnittet av premierna eller bidragen under de fem närmasta
föregående räkenskapsåren efter avdrag för avgiven och tillägg för
mottagen återförsäkring.
3. Till dessa reserv skall för varje efterföljande räkenskapsår överföras 75 %
av tekniska överskott i denna försäkringsklass till dess reserven uppgår
till minst det minimibelopp som bekräknas enligt punkt 2.
4. Medlemsstaterna får fastställa särskilda regler för beräkning av reserven
och/eller de årligabidra gen till dennautöver i dettadirektiv föreskrivna
minimibelopp.
Metod nr 3
1. En utjämningreserv skall upprättas för försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) med ändamål att täcka den
skadekvot som under ett visst räkenskapsår överstiger genomsnittet i
dennaförsäkringskla ss.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt följande metod.
Alla beräkningar skall baseras på intäkter och kostnader för försäkringsgi-
varens egen räkning.
Ett belopp som relateras til lvad skadekostnaden understiger genomsnittet
skall för varje räkenskapsår överföras till utjämningsreserven till dess
dennauppgår till, eller återställs till, det föreskrivnabelopp.
Skadekostnaden skall anses understiga genomsnittet, när skadekvoten för
ett räkensakapsår är lägre än den genomsnittliga skadekvoten för referens-
perioden. Det belopp som skall relateras till vad skadekostnaden
understiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden mellan de två
skadekvoterna multipliceras med under räkenskapsåret intjänade premier.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 31
▼M4
▼M3
▼M3
Reserven skall uppgå till ett belopp som motsvarar sex standardavvi-
kelsen mellan skadekvoterna för referensperioden och den
genomsnittliga skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret
intjänade premier.
Om skadekostnaden för något räkenskapsår överstiger genomsnittet, skall
utjämningsreserven belastas med ett relaterat belopp. Skadekostnaden
skall anses överstiga genomsnittet, om skadekvoten för ett räkenskapsår
är högre än den genomsnittliga skadekvoten. Det belopp som skall rela-
teras till vad skadekostnaden överstiger genomsnittet erhålls genom att
skillnaden mellan de två skadekvoterna multipliceras med under räkens-
kapsåret intjänade premier.
Oavsett det faktiska skadeutfallet skall för varje räkenskapsår 3,5 % av
det utjämningsreserven föreskrivnabelopp överföra s till dess det föresk-
rivnabelopp ha r uppnåtts eller återställts.
Referensperioden skall vara minst 15 och högst 30 år. En utjämningsre-
serv behöver inte upprättas, om någon förlust inte har redovisats under
referensperioden.
Det för utjämningsreserven föreskrivnabelopp och det belopp som
reserven skall belastas med får minskas, om den genomsnittliga skade-
kvoten för referensperioden tillsammans med driftskostnadsproventen
visar att premierna innefattar en säkerhetsmarginal.
Metod nr 41. En utjämningsreserv skall upprättas för försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) med ändamål att täcka den
skadekvot som under ett visst räkenskapsår överstiger genomsnittet i
denaförsäkringskla ss.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt följande metod.
Alla beräkningar skall baseras på intäkter och kostnader för försäkringsgi-
varens egen räkning.
Ett belopp som relateras till vad skadekostnaden understiger genomsnittet
skall för varje räkenskapsår överföras till utjämningsreserven till dess den
uppgår till det högstaföreskrivnabeloppet.
Skadekostnaden skall anses understiga genomsnittet, när skadekvoten för
ett räkenskapsår är lägre än den genomsnittliga skadekvoten för referens-
perioden. Det belopp som skall relateras till vad skadekostnaden
understiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden mellan de två
skadevoterna multipliceras med under räkenskapsår intjänade premier.
Det högsta beloppet för reserven skall motsvara sex gånger standardavvi-
kelsen mellan skadekvoterna för referensperioden och den genomsnittliga
skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret intjänade premier.
Om skadekostnaden för något räkenskapsår överstiger genomsnittet, skall
utjämningsreserven belastas med ett relaterat belopp till dess denna
nedgått till det föreskrivna minimibeloppet. Skadekostnaden skall anses
överstiga genomsnittet, om skadekvoten för ett räkenskapsår är högre än
den genomsnittliga skadekvoten. Det belopp som skall relateras till vad
skadekostnaden överstiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden
mellan de två skadekvoterna multipliceras med under räkenskapsåret
intjänade premier.
Det minsta beloppet för reserven skall motsvara tre gånger standardavvi-
kelsen mellan skadekvoten för referensperioden och den genomsnittliga
skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret intjänade premier.
Referensperioden skall vara minst 15 och högst 30 år. En utjämningsre-
serv behöver inte upprättas, om någon förlust inte har redovisats under
referensperioden.
Både det för utjämningsreserven föreskrivnabeloppet och det belopp som
skall överföras till denna eller det belopp som reserven skall belastas med
får minskas, om den genomsnittliga skadekvoten för referensperioden till-
sammans med driftskostnadsprocenten visar att premierna innefattar en
säkerhetsmarginal som är större än en halv gång standardavvikelsen för
skadekvoterna under referensperioden. I sådant fall skall ifrågavaranded
belopp multipliceras med ett belopp som motsvarar en och en halv gång
standardavvikelsen dividerat med säkerhetsmarginalen.1973L0239 — SV — 11.02.2003 — 013.001 — 32