Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2467/98
av den 3 november 1998
om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött
(EGT L 312, 20.11.1998, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Rådets förordning (EG) nr 1669/2000 av den 17 juli 2000 L 193 8 29.7.20001998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 1
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2467/98
av den 3 november 1998
om den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,
särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2)
med beaktande av följande:1) Rådets förordning (EEG) nr 3013/89 av den 25 september 1989 om
den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött (
3)
har undergått flera och omfattande ändringar (4). För att skapa klarhet
och av praktiska skäl bör därför en kodifiering företas av nämnda
förordning.
2) För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter skall
kunna fungera och utvecklas måste den kompletteras av en gemensam
jordbrukspolitik som framför allt innefattar en gemensam organisation
av marknaderna för olika jordbruksprodukter. En sådan organisationkan utformas på olika sätt beroende på vilken produkt det är fråga om.
3) För att uppnå målen i artikel 39 i fördraget, särskilt marknadsstabilitet
och en skälig levnadsstandard för berörda jordbrukare, är detnödvändigt att behålla vissa åtgärder som underlättar anpassning avutbudet till marknadens krav. Det är särskilt viktigt att gemenskapens
får- och getköttsproducenter fortsättningsvis får bidrag för att
kompensera inkomstbortfall och att interventionsåtgärder behålls.
4) Det bör fastställas ett baspris, vid vilket interventionsåtgärder börjar
tillämpas och som skyddar gemenskapens marknad mot fluktuationer i
världsmarknadspriset på vissa produkter inom sektorn.
5) Bidragsbeloppet som producenterna får, vilket bestäms på grundval av
ett enhetligt inkomstbortfallsbelopp inom gemenskapen, måste ta
hänsyn till de olika specialiseringar av produktionssystemen som finnsinom gemenskapen. För att begränsa ökningen av budgetkostnadernainom denna sektor, bör det fastställas att det fulla bidraget högst får
beviljas för 1 000 djur per producent i de mindre gynnade områdena,
som definieras i direktiv 75/268/EEG (
5), och för högst 500 djur per
producent i övriga områden. Över dessa nivåer reduceras bidraget per
djur med 50 %.
6) Av administrativa skäl är det lämpligt att det senaste datumet för
betalning av bidraget sammanfaller med utgången av budgetåret.
7) Den uppåtgående trenden i antalet tackor inom gemenskapen och det
avsevärda prisfall som blir följden har allvarliga effekter på marknad-sjämvikten. Denna utveckling som delvis har bromsats upp av de olika
åtgärder som införts särskilt vad gäller priser och stabilisatorer, har
ändå lett till en produktionsökning och en stegring av utgifterna hosden Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.
8) Följaktligen bör, om inte annat följer av särskilda bestämmelser till-
lämpliga på producentgrupper, ett individuellt tak införas för varjeproducent på grundval av de samlade bidrag som beviljats förregleringsåret 1991 för varje producent.
9) Med hänsyn till utvecklingen av produktionen i gemenskapen bör
denna totalsumma emellertid multipliceras med en koefficient fast-!B
(1) EGT C 313, 12.10.1998.
(2) EGT C 214, 10.7.1998, s. 72.
(3) EGT L 289, 7.10.1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG)
nr 1589/96 (EGT L 206, 16.8.1996, s. 25).
(4) Se bilaga II, del B.
(5) EGT L 128, 19.5.1975, s. 1. Direktivet ersatt genom rådets förordning (EG)
nr 950/97 (EGT L 142, 2.6.1997, s. 1).1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 2
ställd för varje medlemsstat och som uttrycker förhållandet mellan det
totala antalet bidragsberättigande tackor vid början av 1989, 1990 och1991 och det totala antalet bidragsberättigande djur under reglerings-året 1991. Särbestämmelser måste dock fastställas för Tyskland för att
ta hänsyn till vissa speciella problem i de nya delstaterna.
10) Nya producenter och nuvarande producenter, vars referensbesättningar
inte motsvarar den normala utvecklingen av antalet tackor, får inteuteslutas från rätten till bidrag. I detta syfte bör det skapas en nationell
reserv som inledningsvis byggs upp genom uttag av en fast andel av
alla producenters individuella tak. Det bör antas bestämmelser om attöka reserven i de mindre gynnade områdena.
11) Förändringar i bidragsmottagarens tillgångar eller produktionskapaci-
tet kan göra det nödvändigt att ändra nivån på produktionen. De
rättigheter till bidrag som förvärvats avseende individuella tak bör
kunna överlåtas, på vissa villkor, till andra producenter. I syfte att göradetta system med överlåtelser så flexibelt som möjligt, bör det medges
att överlåtelse av bidragsrättigheter kan ske även om jordbruksföretag
inte överlåts. Överlåtelsen bör omfattas av regler som medger att vissarättigheter överlämnas utan betalning till den nationella reserven, dettasärskilt för att nya producenter skall kunna få rättigheter.
12) För att ta hänsyn till det faktum att producenter skall kunna minska sin
produktion under en begränsad period, bör medlemsstaterna bemyndi-
gas att kunna tillåta en tillfällig upplåtelse av bidragsrättigheter.
13) Det bör skapas en koppling mellan känsliga områden eller platser och
produktionen av får och getter, i syfte att säkerställa att denna
produktion upprätthålls särskilt i de områden där det inte finns något
annat alternativ.
14) Det individuella taket för bidraget per producent leder till en
begränsning av antalet bidragsberättigande tackor och getter.
15) Denna åtgärd gör det överflödigt med begränsningar per djur med
avseende på fastställandet av storleken på de bidrag som skall utbetalas
i denna sektor, dock utan att påverka de bidragsrättigheter somproducenterna redan har. Det bör därför införas en möjlighet attkorrigera de individuella taken.
16) Införandet av ett individuellt tak per producent för rätten till bidrag kan
orsaka administrativa svårigheter för vissa producentsammanslutning-ar, särskilt sammanslutningar av familjemedlemmar, när rätten tillbidrag överförs mellan medlemmarna i sådana sammanslutningar. Med
avseende på en korrekt förvaltning bör det därför föreskrivas att vissa
sammanslutningar under vissa villkor kan befrias från att till dennationella reserven betala den procentandel av bidragsrättigheternasom föreskrivs i fall av överlåtelse av rättigheter utan överlåtelse av
jordbruksföretaget. Denna bestämmelse får inte leda till en ökning av
de individuella bidragsrättigheter som för närvarande beviljas i varjemedlemsstat och inte heller leda till att nya producentsamman-
slutningar uppstår enbart i syfte att undvika den betalning till den
nationella reserven av procentandelen av bidragsrättigheterna vilkenföreskrivs i fall av överlåtelse av rättigheter utan överlåtelse avjordbruksföretag.
17) Det individuella taket har fastställts med ledning bl.a. av det totala
bidragsbelopp som under regleringsåret 1991 beviljats varje producent.
Eftersom detta regleringsår i Italien och Grekland utgjorde ettövergångsår mellan två olika bidragssystem kunde ett antal pro-
ducenter inte lämna in någon ansökan om bidrag för regleringsåret
1991 motsvarande antalet bidragsberättigade djur. För att avhjälpadenna situation verkar det lämpligt, att dels för Italien, dels förGrekland upprätta en särskild reserv som motsvarar det beräknade
maximibeloppet för de bidragsrättigheter som de berörda producent-
erna gått miste om. I detta syfte bör det föreskrivas att de behörigamyndigheterna i dessa båda medlemsstater inledningsvis får beviljanya bidragsrättigheter inom gränserna för den särskilda reserv som
avses ovan. Senare, efter att kommissionen har kontrollerat att de
bidragsrättigheter som på detta sätt beviljats fördelas på ett korrektsätt, särskilt i de regioner som mest påverkats av denna situation, skallden nationella reserven för Italien och Grekland höjas med ett belopp
som motsvarar summan av de nya bidragsrättigheter som beviljats med
verkan från och med regleringsåret 1995.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 3
18) Det är nödvändigt att fastställa villkoren för att Tyskland skall kunna
anta särbestämmelser för att beakta de särskilda problem som kvarståri de nya delstaterna.
19) För att underlätta övergången från de bestämmelser som för
närvarande gäller i de nya tyska delstaterna till det bidragssystem
som tillämpas inom resten av gemenskapen, kan vissa övergångs-åtgärder komma att bli nödvändiga.
20) I samband med produktion av får- och getkött har miljöskyddet blivit
en viktig faktor som det måste tas hänsyn till. Medlemsstaterna bördärför ha möjlighet att begränsa eller upphäva utbetalningar inombidragsordningen för får- och getköttsproducenter om producenten i
fråga inte helt och hållet uppfyller de miljöskyddsregler som fastställs
av varje medlemsstat, förutsatt att sanktionen står i ett rimligtförhållande till överträdelsen.
21) Interventionsåtgärder bör ske i form av stöd till privat lagring, vilket
minst påverkar den normala avsättningen av produkterna.
22) När vissa kriterier såvitt avser marknadspriserna är uppfyllda bör
beslut att bevilja stöd till privat lagring i regel fattas inom ramen för ett
anbudsförfarande. Beslut att bevilja stöd till privat lagring vid
förutfastställelse av stödbeloppet skulle dock kunna förbättra effektivi-teten av stödet till privat lagring när det i brådskande fall är nödvändigt
med privat lagring på grund av en särskilt besvärlig marknadssituation
i ett eller flera prisnoteringsområden. Det är alltså nödvändigt attbemyndiga kommissionen att tillämpa förfarandet med förutfast-ställelse av stödbeloppet när denna marknadssituation har konstaterats
även om ovannämnda marknadspriskriterier inte är uppfyllda.
23) Syftet med ovannämnda bidrag är att tillförsäkra producenterna en
skälig inkomst. Men med hänsyn till de avsättningsmöjligheter som
finns på gemenskapens marknad och gemenskapens internationella
åtaganden bör dock produktionen av får- och getkött inte längreuppmuntras när väl gemenskapens sammanlagda djurbestånd över-stiger en viss nivå som fastställts med beaktande av marknads-
situationen. Därför bör den garanti som interventionsåtgärderna ger
reduceras, varvid den maximalt garanterade nivån bör fastställas tillden nivå som gällde tackor den 31 december 1987 i de berördaområdena och det bör införas bestämmelser om en eventuell senare
ändring av den garanterade nivån.
24) Införandet av individuellt tak per producent för rätten till bidrag under
det att får- och getbeståndet bibehålls på sin nuvarande nivå, bör
avsevärt minska risken för att budgeten överskrids. I detta syfte bör
den koefficient för reduceringen av det baspris som avses i artikel 13.2i denna förordning fastställas till den nivå som bestämts förregleringsåret 1990.
25) Handelsregleringar i kombination med prisregleringar, bidrag och
interventionsåtgärder, som innefattar en ordning med importtullar, börtjäna till att stabilisera gemenskapens marknad. Dessa handels-
regleringar följer av avtalen som slutits inom ramen för de multi-
laterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, hädanefter kallade”GATT -avtalen”.
26) De behöriga myndigheterna bör ges möjlighet att kontinuerligt följa
handelsutvecklingen för att kunna uppskatta marknadens utveckling
och, när det är nödvändigt, vidta åtgärder i enlighet med dennaförordning. I detta syfte bör det föreskrivas att importlicenser skall
utfärdas och, vid behov, även exportlicenser samt att säkerhet skall
ställas för det faktiska genomförandet av de transaktioner för vilkadessa licenser begärs.
27) För att förhindra eller motverka de negativa effekterna på gemen-
skapsmarknaden som kan bli följden av import av vissa jordbruks-
produkter, bör en tilläggstull betalas vid import av en eller flera sådanaprodukter, om vissa villkor har uppfyllts.
28) Det är lämpligt att, på vissa villkor, tilldela kommissionen kompetens
att öppna och förvalta tullkvoter som följer av GATT -avtalen.
29) Förutom ovannämnda system bör det, i den mån som krävs för att
marknaden skall fungera korrekt, införas möjlighet att reglera till-
lämpningen av aktiv eller passiv förädling och att, när marknads-
situationen så kräver, helt eller delvis förbjuda sådan tillämpning.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 4
30) Systemet med tullar gör det möjligt att avvara alla andra skydds-
åtgärder vid gemenskapens yttre gränser. Dock kan systemet medpriser och tullar i undantagsfall visa sig vara bristfälligt. I sådana fallbör gemenskapen ha möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga
åtgärder, i syfte att skydda gemenskapsmarknaden mot de störningar
som kan uppkomma som ett resultat av att de tidigare importhindrenavskaffats. Dessa åtgärder måste överensstämma med de skyldighetersom följer av GATT -avtalen.
31) Det bör finnas möjlighet att vidta åtgärder om en väsentlig prisökning
stör eller hotar att störa gemenskapsmarknaden. Marknadssituationen
kräver att denna möjlighet också ges vid ett väsentligt prisfall.
32) De restriktioner i den fria rörligheten som uppkommer till följd av
åtgärder avsedda att förhindra spridning av djursjukdomar kan skapasvårigheter på marknaden i en eller flera medlemsstater. För att lösasådana situationer bör det införas undantagsåtgärder för att stödja
marknaden.
33) För att underlätta verkställandet av de föreslagna åtgärderna bör det
inrättas en förvaltningsprodukt i vilken det upprättas ett nära samarbete
mellan medlemsstaterna och kommissionen.
34) I den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött
måste tillbörlig hänsyn tas till målen i både artikel 39 och artikel 110 ifördraget.
35) Den inre marknadens korrekta funktion baserad på ett gemensamt
prissystem skulle äventyras om vissa stödformer beviljas. Därför bör
de bestämmelser i fördraget som möjliggör utvärdering av stöd beviljat
av medlemsstaterna samt förbud mot de stödformer som är oförenligamed den gemensamma marknaden tillämpas på får- och getkötts-sektorn.
36) Medlemsstaternas utgifter vid fullgörandet av de skyldigheter som
denna förordning medför faller på gemenskapen i enlighet med rådets
förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av
den gemensamma jordbrukspolitiken (
1).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
Tillämpningsområde
Artikel 1
Den gemensamma organisationen av marknaden för får- och getkött skall
omfatta regleringar av både priser och handel och täcka följande produkter:
KN-nummer Varuslag
(a) 0104 10 30 Lamm (upp till ett år gamla)
0104 10 80 Andra levande får än renrasiga avelsdjur
0104 20 90 Andra levende getter än renrasiga avelsdjur
0204 Kött av får eller get, färskt, kylt eller fryst
0210 90 11 Kött av får eller get, med ben, saltat eller rimsaltat, torkat eller
rökt
0210 90 19 Kött av får eller get, benfritt, saltat eller rimsaltat, torkat eller
rökt!B
(1) EGT L 94, 28.4.1970, s. 13. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG)
nr 1287/95 (EGT L 125, 8.6.1995, s. 1).1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 5
KN-nummer Varuslag
(b) 0104 10 10 Renrasiga avelsdjur av får, levande
0104 20 10 Renrasiga avelsdjur av get, levande
0206 80 99 Ätbara slaktbiprodukter av får eller get, färska eller kylda, inte
avsedda för tillverkninga av farmaceutiska produkter
0206 90 99 Ätbara slaktbiprodukter av får eller get, frysta, inte avsedda för
tillverkning av farmaceutiska produkter
0210 90 60 Ätbara slaktbipro dukter av får eller get, saltade eller
rimsaltade, torkade eller rökta
ex 1502 00 90 Fetter av får eller get, andra än sådana enligt nr 1503
(c) 1602 90 72
1602 90 74Kött och slaktbiprodukter av får eller get, beredda eller
konserverade på annat sätt, okokta; blandningar av kokt kötteller slaktbiprodukter och okokt kött eller slaktbiprodukter
(d) 1602 90 76
1602 90 78Kött och slaktbiprodukter av får eller get, beredda eller
konserverade på annat sätt
KAPITEL II
Pris-, bidrags- och interventionsåtgärder
Artikel 2
För att främja initiativ inom näringslivet som syftar till att underlätta
anpassning av utbudet till marknadens behov får följande gemenskapsåtgärdervidtas med avseende på de produkter som avses i artikel 1:
a) Åtgärder för att förbättra uppfödning av får och getter.
b) Åtgärder för att stödja en förbättring av produktions-, förädlings- och
marknadsorganisationen.
c) Åtgärder för att förbättra kvaliteten.
d) Åtgärder för att möjliggöra upprättandet av prognoser på kort och lång
sikt på grundval av utnyttjade produktionsmedel.
e) Åtgärder för att lättare kunna följa utvecklingen av marknadspriserna.Allmänna regler avseende dessa åtgärder skall antas i enlighet med artikel
43.2 i fördraget.
Artikel 3
Baspriset för regleringsåret 2001 och följande regleringsår skall vara 504,07
euro/100 kg slaktvikt.
Det säsongsanpassade baspriset, som tar hänsyn till normala säsongsbetingade
variationer på gemenskapens marknad för fårkött, skall fastställas per vecka
enligt bilaga III.
Regleringsåret skall börja den första måndagen i januari och sluta dagen före
denna dag nästföljande år, utom när rådet med kvalificerad majoritet på
förslag från kommissionen fattar ett annat beslut.
Artikel 4
1. Varje vecka skall ett genomsnittligt, viktat pris på färska och kylda
slaktkroppar av får fastställas på gemenskapens representativa marknader på
grundval av de priser som noterats på den representativa marknaden ellermarknaderna i varje prisnoteringsområde för gemenskapens standardkvalitet
av färska och kylda slaktkroppar av får, med beaktande av den relativa
volymen av den totala produktionen av fårkött inom varje prisnoterings-område.!B
!M1
!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 6
Med prisnoteringsområde avses
— regionen Storbritannien,
— regionen Nordirland,— alla andra medlemsstater var för sig.
2. Gemenskapens prisnotering för den standardkvalitet som avses i punkt 1
skall avse den i genomsnitt mest utbredda produktionen inom gemenskapen
av besättningar specialiserade på produktion av fårkött från tunga lamm.
Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen
— bestämma standardkvaliteten,
— fastställa en definition av vilka lamm som är uppfödda till tunga
slaktkroppar.
3. Med producent av lätta lamm avses en fåruppfödare som avsätter
fårmjölk eller produkter av fårmjölk. Alla andra fåruppfödare anses vara
producenter av tunga lamm.
4. Medlemsstaterna skall, på ett för kommissionen tillfredsställande sätt och
senast inför regleringsåret 1991, införa ett system för att kunna skilja mellan
producenter av tunga lamm och producenter av lätta lamm.
5. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel skall antas enligt förfarandet i
artikel 25.
Artikel 5
1. Ett bidrag skall beviljas i den omfattning som är nödvändig för att
kompensera ett inkomstbortfall för gemenskapens fårköttsproducenter underett regleringsår.
I detta syfte skall ett enhetligt inkomstbortfallsbelopp fastställas, som uppgår
till skillnaden, per 100 kg slaktvikt, mellan det baspris som avses i artikel 3.1och det aritmetiska medelvärdet av de veckovisa marknadspriser som noteras i
enlighet med artikel 4.
2. Storleken av det bidrag per tacka som skall betalas till de producenter av
tunga lamm som avses i artikel 4.3 skall beräknas genom att multiplicera det
inkomstbortfallsbelopp som avses i punkt 1 i denna artikel med en koefficientsom för hela gemenskapen uttrycker den årliga, genomsnittliga produktionen
av kött från tunga lamm per tacka som föder sådana lamm, uttryckt per 100 kg
slaktvikt.
3. Storleken av det bidrag per tacka som skall betalas till de producenter av
lätta lamm som avses i artikel 4.3 skall beräknas genom att multiplicera detinkomstbortfallsbelopp som avses i punkt 1 i denna artikel med en koefficientsom uppgår till 80 % av koefficienten enligt punkt 2 i denna artikel.
4. Varje producent skall få det bidrag som är beräknat för den kategori
vilken han tillhör. Dock kan en producent som avsätter fårmjölk eller
fårmjölksprodukter, om han kan bevisa att minst 40 % av de lamm som fötts
på hans anläggning har blivit uppfödda till tunga lamm i syfte att bli slaktade,efter ansökan bli berättigad att få bidraget för tunga lamm, i proportion till detantal lamm som fötts på anläggningen och som är uppfödda till tunga lamm.
5. För att kompensera inkomstbortfall för getköttsproducenter skall ett
bidrag beviljas
a) dels inom de områden som avses i bilaga I,b) dels inom bergsområden enligt definitionen i artikel 23.1 i rådets
förordning (EG) nr 950/97, av den 20 maj 1997 (
1) om förbättring av
jordbruksstrukturens effektivitet, vilka inte har tagits med i bilaga I till
denna förordning, under förutsättning att det enligt det förfarande som
föreskrivs i artikel 25 fastställs att produktionen i dessa områdenuppfyller följande två kriterier:
— Getuppfödningen har som huvudsakligt syfte att producera getkött.— Metoderna för får- och getuppfödning liknar varandra.
Bidraget per honget skall vara 80 % av det bidrag per tacka som avses i punkt
2.!B
(1) EGT L 142, 2.6.1997, s. 1.1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 7
6. Före utgången av varje halvår skall kommissionen — i enlighet med
förfarandet i artikel 25 — uppskatta det förväntade inkomstbortfallet för helaregleringsåret och det förväntade bidragsbeloppet.
På grundval av detta uppskattade inkomstbortfall, är medlemsstaterna
bemyndigade att betala alla sina producenter ett halvårsvis förskottsbelopppå 30 % av det förväntade bidraget.
Medlemsstaterna får beslut att dessa två förskottsbelopp skall betalas som ett
belopp vid utgången av det andra halvåret.
Det slutgiltiga bidragsbeloppet skall fastställas utan dröjsmål efter utgången
av det berörda regleringsåret och senast den 31 mars. Ett eventuellt restbeloppskall betalas ut före den 15 oktober samma år.
Bidragen skall utbetalas till producenterna på grundval av det antal tackor
eller hongetter som producenten hållit på sin anläggning under en
minimiperiod, vilken skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 25.
7. Till och med slutet av regleringsåret 1994 skall de bidrag till får- och
getköttsproducenter som avses i denna artikel beviljas med det fulla beloppet
för högst 1 000 djur per producent i de mindre gynnade områdena enligtartikel 3.3, 3.4 och 3.5 i direktiv 75/268/EEG och för högst 500 djur perproducent i övriga områden.
Över de tak som anges i första stycket skall bidraget till och med slutet av
regleringsåret 1994 uppgå till 50 % av det beräknade beloppet.
När det rör sig om grupper, sammanslutningar eller andra former av
samverkan mellan producenter, skall de tak som anges i första stycket till-lämpas individuellt på varje enskild producent.
8. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen anta
allmänna bestämmelser för tillämpningen av denna artikel, och särskilt
definiera vilka producenter som skall beviljas ett bidrag, vilka tackor som är
bidragsberättigande och för de områden som avses i punkt 5, vilka getter somär bidragsberättigande.
Rådet får med samma förfarande besluta om följande:
— Bidraget får utvidgas till att gälla vissa tackor av bergsfår som föds upp i
noggrant definierade områden med särskilt svåra produktionsvillkor och
som inte är bidragsberättigande. I sådana fall skall bidraget uppgå till 70% av det bidrag som beviljas för bidragsberättigande tackor enligt punkt
2.
— Bidraget får beviljas till enbart de producenter som har ett visst
minimiantal tackor eller, i de områden som avses i punkt 5, ett visst
minimiantal tackor eller hongetter.
9. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 25 fastställa
följande:
— I förekommande fall det tackbidrag, som betalas ut till de producenter
som avses i punkterna 2 och 3, per tacka av bergsfår enligt punkt 8 och
per honget i de områden som anges i punkt 5.
— De koefficienter som skall gälla för varje helt regleringsår och som avses
i punkt 2.
— Tillämpningsföreskrifter för denna artikel som särskilt täcker inlämning
av bidragsansökningarna och utbetalning av bidraget.
10. De utgifter som uppkommer inom ramen för det system som avses i
denna artikel skall anses utgöra en del av de interventionsåtgärder som syftar
till att stabilisera jordbruksmarknaderna.
Artikel 6
1. Ett individuellt tak per producent införs härmed avseende beviljandet av
de bidrag som föreskrivs i artikel 5.
I fall när producenten har beviljats bidrag före regleringsåret 1992, skall
bidraget för regleringsåret 1993 och regleringsåren därefter begränsas till det
antal djur för vilket bidrag betalades ut regleringsåret 1991, och detta antalskall multipliceras med den koefficient som anges i punkt 5 i denna artikel.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 8
Då denna koefficient är större än ett, får medlemsstaterna emellertid besluta
att de ytterligare bidragsrättigheter som uppkommer därav helt eller delvis fåranvändas för att fylla på den nationella reserv som anges i artikel 7.1.
Taken skall reduceras så att det blir möjligt att skapa den nationella reserv
som avses i artikel 7.1.
2. I fall när naturliga omständigheter har lett till att bidraget för
regleringsåret 1991 inte betalats ut, helt eller delvis, skall det antal djur
användas som motsvarar det antal för vilket bidrag betalats ut närmastföregående regleringsår. I fall när bidraget för regleringsåret 1991 inte betalats
ut, helt eller delvis, till följd av tillämpningen av sanktioner i detta syfte, skall
det antal djur användas som konstaterats vid den kontroll som gett upphov tillsanktionerna.
3. När det rör sig om grupper, sammanslutningar eller andra former av
samverkan mellan producenter, skall de tak som fastställs i punkt 1 tillämpas
individuellt för varje ansluten medlem enligt följande regel:
a) Om gruppen har anmält den fördelningsnyckel som använts för får- och
getbeståndet avseende regleringsåret 1991, och som anges i artikel 2.2 ikommissionens förordning (EEG) nr 2385/91 (
1), till den behöriga
myndigheten enligt artikel 4 i den nämnda förordningen, skall dessa
tak fastställas för varje producerande medlem med denna fördelnings-
nyckel som grund.
b) Om gruppen inte har anmält den fördelningsnyckel som anges i a
avseende regleringsåret 1991 till den behöriga myndigheten, skall
bidraget betalas till gruppen för det antal djur som gruppen beviljades
bidrag för regleringsåret 1991, enligt förfarandet i punkt 1. Ettindividuellt tak skall fastställas för varje producerande medlem avseenderegleringsåret 1993, enligt den fördelningsnyckel som grupper meddelat.
Om gruppens sammansättning senare ändras, skall vid bidragsbetalning till
gruppen hänsyn tas till det individuella taket för varje producerande medlem
som lämnat eller anslutit sig till gruppen.
4. Följande bestämmelser skall gälla för bidragsrättigheterna:a) Bidragsrättigheter förbehålls de producenter som har beviljats bidraget
för regleringsåret 1991 och som även har ansökt om ett bidrag för
regleringsåret 1992.
b) Om en producent säljer eller på annat sätt överlåter sitt jordbruksföretag,
får han överlåta alla sina bidragsrättigheter till den som övertarjordbruksföretaget.
Producenten får även överlåta, helt eller delvis, sina rättigheter till andra
producenter utan att överlåta sitt jordbruksföretag. Kommissionen får,
enligt förfarandet i artikel 25, utarbeta särskilda bestämmelser avseende
det minsta antal som kan bli föremål för den partiella överlåtelsen.
När det sker en överlåtelse utan att jordbruksföretaget överlåts, skall en
del, som inte överstiger 15 %, av de bidragsrättigheter som överlåts avståsutan kompensation till den nationella reserven i den medlemsstat i vilken
brukningsenheten är belägen, för att gratis fördelas till nya producenter
eller till andra prioriterade producenter som avses i artikel 7.2.
Från och med regleringsåret 1995 skall tredje stycket dock inte gälla för
sammanslutningar av producenter som motsvarar de villkor som
kommissionen skall fastställa enligt förfarandet i artikel 25 när rättigheter
överlåts mellan medlemmar i samma sammanslutning.
För att inte äventyra tillämpningen av tredje stycket skall dessa villkor
åtminstone ta hänsyn till
— medlemmarnas ställning i sammanslutningen,— hur länge medlemmarna har tillhört och deltagit i sammanslutningen,— sammanslutningens sammansättning.!B
(1) EGT L 219, 7.8.1991, s. 15. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG)
nr 2143/96 (EGT L 286, 8.11.1996, s. 10).1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 9
c) Medlemsstaterna
— måste vidta de åtgärder som krävs för att undvika att bidrags-
rättigheter flyttas från känsliga områden eller regioner där får-
produktion är särskilt viktig för den lokala ekonomin,
— får föreskriva antingen att överlåtelsen av rättigheter utan att
jordbruksföretaget överlåts utförs direkt mellan producenterna elleratt den utförs via den nationella reserven.
d) Medlemsstaterna får, före ett datum som skall fastställas, tillåta att det
sker tillfälliga upplåtelser av den del av bidragsrättigheterna som den
producent som beviljats rättigheterna inte avser att utnyttja.
e) Bidragsrättigheter som har överlåtits eller tillfälligt upplåtis till en
producent skall läggas till de rättigheter som ursprungligen beviljatsdenne.
f) Kommissionen skall fastställa närmare bestämmelser för genomförandet
av denna punkt enligt förfarandet i artikel 25, och särskilt de
bestämmelser vilka möjliggör för medlemsstaterna att fastställa, med
beaktande av strukturen på deras besättningar av tackor, den reduceringsom avses i punkt 1, och de bestämmelser vilka möjliggör förmedlemsstaterna att lösa de särskilda problem som är förenade med
överlåtelsen av bidragsrättigheter av producenter som inte äger den jord
på vilken deras brukningsenheter är belägna.
5. I syfte att tillämpa punkt 1, skall medlemsstaterna fastställa en koefficient
som uttrycker förhållandet mellan
a) det totala antalet djur som gav rätt till ett bidrag och som befann sig på
någon av bidragsmottagarens jordbruksföretag vid början av något av
regleringsåren 1989, 1990 eller 1991,
och
b) det totala antalet djur som ger rätt till ett bidrag för regleringsåret 1991.Medlemsstaterna skall före den 31 oktober 1992 meddela kommissionen
vilket år man valt för beräkningen i a.
6. Medlemsstaterna skall räkna om de individuella taken på ett sådant sätt
att de kvantiteter som överstiger de tak på 500 djur och 1 000 djur som avses i
artikel 5.7 minskas med 50 %. Dessa omräknade tak skall gälla från och medregleringsåret 1995.
Artikel 7
1. Varje medlemsstat skall upprätta en initial nationell reserv som uppgår
till minst 1 % och högst 3 % av summan av de individuella taken för de
producenter vars jordbruksföretag är belägna på medlemsstaternas terri-
torium. Den nationella reserven skall även få de rättigheter som föreskrivs iartikel 6.4 b.
För Tyskland skall den initiala nationella reserven beräknas på grundval av
summan av de individuella taken tillämpliga på de producenter vars
brukningsenheter är belägna i de gamla västtyska delstaterna. Denna reserv
berör endast dessa producenter.
Vidare skall för Italien och Grekland en särskild reserv med ett tak på
600 000 rättigheter för vardera medlemsstat upprättas, för att möjliggörabeviljandet av tilläggsrättigheter för de producenter som berörts av den
situation som uppstått genom att ändringen i föreskrifterna om vilka djur som
skall vara bidragsberättigade och införandet av systemet för individuellagarantitak per producent grundade på antalet bidrag som betalats för detregleringsåret, sammanföll under regleringsåret 1991.
Kommissionen skall kontrollera att tilläggsrättigheterna endast beviljas
berörda producenter som dock inte kan erhålla fler rättigheter än de
rättigheter som de skulle ha fått om den situation som avses i tredje stycketinte hade uppstått.
Med förbehåll för denna kontroll och inom gränsen för den särskilda reserv
som avses i tredje stycket skall den nationella reserv som upprättats enligt
denna artikel höjas med ett belopp som motsvarar summan av de till-
läggsrättigheter som beviljas; denna höjning påverkar inte den tilläggsreservsom avses i punkt 3.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 10
2. Medlemsstaterna skall använda sina nationella reserver i syfte att bevilja,
inom reservens gränser, bidragsrättigheter till särskilt följande producenter:
a) Producenter som har lämnat en bidragsansökan före regleringsåret 1992
och som till den behöriga myndighetens belåtenhet har visat att till-lämpningen av de tak som föreskrivs i artikel 6 skulle riskera deras
jordbruksföretags lönsamhet, med beaktande av genomförandet av ett
investeringsprogram för får- och getsektorn som utarbetats före den 1januari 1993.
b) Producenter som för regleringsåret 1991 har lämnat en bidragsansökan,
vilken på grund av extraordinära omständigheter skiljer sig från den
faktiska situation som konstaterats tidigare regleringsår.
c) Producenter som regelbundet har lämnat en bidragsansökan utan att ha
lämnat in en ansökan för regleringsåret 1991.
d) Producenter som lämnar en bidragsansökan för första gången för
regleringsåret 1993 eller regleringsåren därefter.
e) Producenter som har förvärvat en del av ett område som tidigare använts
för får- eller getproduktion av andra producenter.
3. En tilläggsreserv skall upprättas motsvarande 1 % av summan av taken
för individuella producenter i de mindre gynnade områdena i varjemedlemsstat. Denna reserv skall uteslutande fördelas till producenterna idessa områden enligt kriterier som skall definieras av medlemsstaterna.
För Tyskland skall tilläggsreserven motsvara 1 % av summan av de
individuella tak som är tillämpliga på de producenter vars jordbruksföretag
är belägna i de mindre gynnade områdena i de gamla västtyska delstaterna.Denna reserv berör endast dessa producenter.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 6.4 f skall tillämpnings-
föreskrifterna för artikel 6 och denna artikel fastställas enligt förfarandet i
artikel 25.
Enligt samma förfarande skall åtgärder vidtas som är tillämpliga i fall när den
nationella reserven i en medlemsstat inte fördelas.
Artikel 8
1. Genom undantag från artikel 6.1 gäller följande för Tysklands nya
delstater:
a) Det skall fastställas ett regionalt tak på 1 miljon bidragsberättigande djur.b) Tyskland skall bestämma villkoren för fördelningen av detta tak och dess
regionala uppdelning.
2. I de nya tyska delstaterna skall Tyskland senast från början av
regleringsåret 2000 tillämpa de bestämmelser om individuella tak för varjeproducent som gäller i resten av gemenskapen, med förbehåll för villkoren i
denna artikel.
Tyskland skall underrätta producenterna om deras individuella tak per
producent, såvitt avser beviljande av de bidrag som föreskrivs i artikel 5. Deindividuella taken för producenter skall fastställas på grundval av det antal
tackor för vilka bidrag betalades ut under regleringsåret som föregick det år
då producenterna fick meddelande om sina individuella tak.
3. I de fall då naturliga omständigheter har lett till att bidraget för
referensåret inte betalats ut eller bara delvis betalats ut skall beräkningengrundas på det antal djur som motsvarar det antal för vilket bidrag betalats ut
närmast föregående regleringsår. Om bidraget för referensåret inte betalas ut
eller bara delvis betalats ut till följd av tillämpningen av sanktioner i dettasyfte, skall beräkningen grundas på det antal djur som konstaterats vid denkontroll som gett upphov till sanktionerna.
4. Om summan av alla individuella tak för producenter vilkas bruknings-
enheter är belägna i de nya tyska delstaterna är lägre än det regionala tak som
fastställts för detta territorium, skall resterande bidragsrättigheter läggas tillden tyska nationella reserv som avses i artikel 7.1. Den nya reserv som på
detta sätt uppstår skall gälla för hela det tyska territoriet.
5. Om det är nödvändigt skall kommissionen fastställa tillämpnings-
föreskrifter för att genomföra denna artikel i enlighet med det förfarandesom föreskrivs i artikel 25.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 11
Artikel 9
Medlemsstaterna får tillämpa lämpliga miljöskyddsåtgärder på grundval av de
särskilda förhållanden som råder i det område som används för produktion avbidragsberättigande får och getter.
De medlemsstater som begagnar sig av denna möjlighet skall fastställa
lämpliga påföljder som står i ett rimligt förhållande till omfattningen av deekologiska konsekvenserna om miljöskyddsåtgärderna inte efterlevs. Dessa
påföljder får omfatta nedsättning eller om nödvändigt upphävande av de
förmåner som är knutna till bidragsordningen i fråga. Medlemsstaterna skallunderrätta kommissionen om de åtgärder de vidtar enligt denna artikel.
Artikel 10
1. Trots vad som föreskrivs i artikel 6.1, 6.2, 6.3, 6.4a, 6.5 och 6.6 skall det
gälla en total ram för Österrike, Finland och Sverige för beviljande av det
bidrag som anges i artikel 5. Det totala antalet bidragsrättigheter som omfattasav denna ram fastställs till
— 205 651 för Österrike,
— 80 000 för Finland,
— 180 000 för Sverige.
Dessa siffror innefattar både de kvantiteter som skall fördelas initialt och de
nationella reserver som byggts upp av dessa medlemsstater.
2. Från den ram som anges i punkt 1 skall individuella begränsningar
fastställas för producenter i Österrike, Finland och Sverige senast
— den 31 december 1996 för Österrike,
— den 31 december 1995 för Finland och Sverige
3. Med tillämpning av förfarandet i artikel 25 skall kommissionen besluta
regler för tillämpningen av denna artikel och då särskilt de anpassningar ochövergångsbestämmelser som behövs.
Artikel 11
Interventionsåtgärder kan ta formen av stöd till privat lagring av lammkroppar
och styckningsdelar därav.
Artikel 12
1. Om
— det pris som fastställs enligt artikel 4, å ena sidan, och
— marknadspriset i ett prisnoteringsområde enligt artikel 4.1, å andra sidan,
är lägre än 90 % av det säsongsanpassade baspris som avses i artikel 3.2 och
om priserna sannolikt kommer att bibehållas på samma nivå, får beslut tas att
bevilja det i artikel 11 angtivna stödet till privat lagring i det berördaprisnoteringsområdet.
2. Om
— det pris som fastställs enligt artikel 4, å ena sidan, och— marknadspriset i ett prisnoteringsområde, å andra sidan,
är lägre än 70 % av det säsongsanpassade baspriset och kan förväntas ligga
kvar på samma nivå, får det i artikel 11 angivna stödet till privat lagring
beviljas för det berörda prisnoteringsområdet. I sådana fall skall detta beslutas
inom ramen för ett anbudsförfarande.
Detta stöd kan emellertid beviljas inom ramen för ett förfarande för
förutfastställelse om det i brådskande fall är nödvändigt med privat lagring
på grund av en särskilt besvärlig marknadssituation i ett eller fleraprisnoteringsområden. I sådana fall kan detta förfarande endast beslutas förde prisnoteringsområden där denna marknadssituation har konstaterats.
3. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen anta
allmänna bestämmelser för tillämpningen av denna artikel.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 12
4. Det förfarande som fastställs i artikel 25 skall användas för att bestämma
följande:
a) De produkter och produktkvaliteter för vilka privat lagring medges.b) Påbörjande av de åtgärder som avses i punkterena 1 och 2.
c) Stödet till privat lagring, godkända kvantiteter och tidpunkten för när
stödet skall upphöra.
d) Andra bestämmelser för tillämpningen av denna artikel, särskilt de
omständigheter under vilka interventionsåtgärderna får tillämpas.
Artikel 13
1. Den maximalt garanterade nivån fastställs härmed till 63 400 000 tackor.
2. För varje regleringsår gäller följande:— Om det beräknade antalet tackor överstiger den maximalt garanterade
nivån för samma regleringsår, skall det bidrag som föreskrivs i artikel 5
reduceras, vad gäller både tackor och hongetter, med en effekt påbaspriset med en procent för varje procents överstigande av den maximaltgaranterade nivån.
— Om det system som föreskrivs i första strecksatsen, tillämpat på det
faktiska antalet tackor för det föregående regleringsåret, leder till attbidraget inte motsvarar det beräknade bidraget, skall justeringen göras
vid tidpunkten för fastställandet av de slutgiltiga bidraget för tackor för
det berörda regleringsåret eller, om detta inte är möjligt, i samband medberäkningen av det bidrag som skall beviljas för nästföljande regleringsår.
När antalet tackor uppskattas skall de tackor som fötts upp inom före detta
Tyska demokratiska republikens territorium inte tas med i beräkningen.
3. Tillämpningsföreskrifter för denna artikel, särskilt om den koefficient
och det bidrag som avses i punkt 2, skall utfärdas i enlighet med förfarandet iartikel 25.
4. Dock skall från och med regleringsåret 1993 den koefficient för
reducering av baspriset som anges i punkt 2 uppgå till 7 %.
KAPITEL III
Handel med tredje land
Artikel 14
1. Vid import till och export från gemenskapen av någon av de produkter
som avses i artikel 1 kan framläggande av en importlicens respektive en
exportlicens krävas.
Licenser skall utfärdas av medlemsstaterna till varje sökande, oavsett dennes
etableringsort inom gemenskapen och utan att detta påverkar åtgärder som
vidtas för att tillämpa artikel 17.
Import- och exportlicenser skall gälla inom hela gemenskapen. Ett villkor för
utfärdandet av sådana licenser kan vara att en säkerhet ställs som garanti föratt produkterna importeras eller exporteras under licensens giltighetstid. Utom
i händelse av force majeure, skall säkerheten vara helt eller delvis förverkad
om import eller export inte genomförs eller endast genomförs delvis underlicensens giltighetstid.
2. Förteckningen över de produkter för vilka exportlicenser erfordras,
licensernas giltighetstid och andra tillämpningsföreskrifter till denna artikelskall antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 25.
Artikel 15
Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall tullsatserna i Gemensamma
tulltaxan gälla för de produkter som avses i artikel 1.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 13
Artikel 16
1. För att förhindra eller motverka de negativa effekter på gemenskaps-
marknaden som kan bli följden av import av vissa produkter enligt artikel 1,
skall en tilläggstull betalas vid import av en eller flera sådana produkter tillden tullsats som fastställs i den Gemensamma tulltaxan, om de villkor som
anges i artikel 5 i det jordbruksavtal som slöts i enlighet med artikel 228 i
fördraget inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguay-rundan har uppfyllts, med undantag för det fall att det är osannolikt attimporten kommer att störa gemenskapsmarknaden, eller om effekterna skulle
bli oproportionerliga i förhållande till det avsedda syftet.
2. De utlösande priserna, som utgör den övre gränsen för när en till-
läggsimporttull får tas ut, skall vara de utlösande priser som gemenskapenanmäler till Världshandelsorganisationen.
De utlösande kvantiteter som måste överskridas för att en tilläggsimporttull
skall tas ut skall bestämmas på grundval av särskilt importen till gemenskapenunder de tre år som föregår det år då de negativa effekter som avses i punkt 1uppstår eller sannolikt kommer att uppstå.
3. De importpriser som skall beaktas vid uttag av en tilläggsimporttull skall
bestämmas på grundval av cif-importpriserna för det aktuella partiet.
Cif-importpriserna skall för detta ändamål kontrolleras mot de representativa
priserna för produkten på världsmarknaden eller på gemenskapens import-marknad för den produkten.
4. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter till denna artikel i
enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 25. I sådana till-lämpningsföreskrifter skall bl.a. anges
a) de produkter för vilka tilläggsimporttullar får tas ut enligt artikel 5 i
jordbruksavtalet,
b) de övriga kriterier som krävs för tillämpningen av punkt 1 i enlighet med
artikel 5 i jordbruksavtalet.
Artikel 17
1. De tullkvoter för produkter enligt artikel 1 som följer av avtal som slutits
inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundanskall öppnas och förvaltas i enlighet med tillämpningsföreskrifter somantagits i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 25.
2. Kvoter skall förvaltas med användning av en av följande metoder eller
med en kombination av dessa metoder:
a) En metod som är grundad på den ordningsföljd i vilken ansökningarna
inkommer (metoden ”först till kvarn”).
b) En metod enligt vilken kvoter fördelas i proportion till de begärda
kvantiteterna enligt inkomna ansökningar (metoden samtidig behand-
ling).
c) En metod som är grundad på traditionella handelsflöden (metoden
traditionella/nya mönster).
Andra lämpliga metoder får antas.
De får inte medföra diskriminering mellan de berörda aktörerna.3. De förvaltningsmetoder som antas skall, i förekommande fall, lägga
vederbörlig vikt vid försörjningsbehoven på gemenskapsmarknaden ochbehovet att säkra nämnda marknads jämvikt, samtidigt som de kan utgå från
de metoder som tidigare har tillämpats på kvoter motsvarande dem som avses
i punkt 1, utan att detta påverkar de rättigheter som följer av avtal som ingåttsinom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan.
4. De tillämpningsföreskrifter som avses i punkt 1 skall innehålla
bestämmelser om öppnandet av årliga kvoter, vilka vid behov fördelas över
året, om den förvaltningsmetod som skall användas samt skall i före-kommande fall innehålla bestämmelser om
a) garantier som täcker produktens art, avsändningsplats och ursprung, och,
i förekommande fall, upprätthållandet av traditionella handelsmönster,
b) erkännande av de dokument som används för kontroll av de garantier som
avses i a,!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 14
och
c) de villkor på vilka importlicenser utfärdas samt importlicensernas
giltighetstid.
Artikel 18
1. I den mån som krävs för att den gemensamma organisationen av
marknaden för får- och getkött skall fungera korrekt får rådet på
kommissionens förslag, och i enlighet med det röstningsförfarande som
föreskrivs i artikel 43.2 i fördraget, i vissa fall helt eller delvis förbjudatillämpningen av bestämmelser om aktiv eller passiv förädling i samband medde produkter som avses i artikel 1.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår utomordentligt akut och
gemenskapsmarknaden störs eller sannolikt kommer att störas genom aktiv
eller passiv förädling, skall kommissionen, på begäran av en medlemsstateller på eget initiativ, genom undantag från punkt 1 besluta om de nödvändigaåtgärderna, om vilka rådet och medlemsstaterna skall underrättas och vilka
skall gälla i högst sex månader och träda i kraft med omedelbar verkan. Om
kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslutdärom inom en vecka från och med mottagandet av begäran.
3. En medlemsstat får hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder
till rådet inom en vecka från och med underrättelsen därom. Rådet får med
kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva kommissionens beslut.Om rådet inte har agerat inom tre månader skall kommissionens beslut ansesvara upphävt.
Artikel 19
1. De allmänna bestämmelserna om tolkningen av den kombinerade
nomenklaturen och dess särskilda tillämpningsföreskrifter skall gälla tull-klassificeringen av de produkter som omfattas av denna förordning. Dentullnomenklatur som följer av tillämpningen av denna förordning skall
införlivas i Gemensamma tulltaxan.
2. Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller enligt bestämmelser
som har antagits i enlighet härmed, skall följande vara förbjudet i handelnmed tredje land:
a) Uttag av en avgift som har motsvarande verkan som en tull.b) Tillämpning av kvantitativa begränsningar eller åtgärder med mot-
svarande verkan.
Artikel 20
1. Om marknaden i gemenskapen för en eller flera av de produkter som
avses i artikel 1 på grund av importen eller exporten skulle påverkas ellerhotas av allvarliga störningar som sannolikt kommer att äventyra uppnåendetav de mål som anges i artikel 39 i fördraget, får lämpliga åtgärder vidtas i
samband med handeln med tredje land till dess att sådan störning eller sådant
hot om störning har upphört.
Rådet skall på kommissionens förslag och i enlighet med det röstnings-
förfarande som föreskrivs i artikel 43.2 i fördraget anta allmänna till-lämpningsföreskrifter till denna punkt och skall bestämma i vilka fall och
inom vilka gränser medlemsstater får vidta skyddsåtgärder.
2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår, skall kommissionen på
begäran från en medlemsstat eller på eget initiativ, besluta om de nödvändigaåtgärderna om vilka medlemsstaterna skall underrättas och vilka skall träda ikraft omedelbart. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat,
skall den fatta beslut därom inom tre arbetsdagar från och med mottagandet
av begäran.
3. En medlemsstat får inom tre arbetsdagar från och med underrättelsen
hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder till rådet. Rådet skall
sammanträda utan dröjsmål. Det får med kvalificerad majoritet ändra eller
upphäva beslutet ifråga.
4. Denna artikel skall tillämpas med beaktande av de skyldigheter som
följer av avtal som slutits i enlighet med artikel 228.2 i fördraget.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 15
KAPITEL IV
Allmänna bestämmelser
Artikel 21
För att ta hänsyn till de begränsningar i den fria rörligheten för varor som kan
bli följden av åtgärder för att hindra spridning av djursjukdomar, får
undantagsbestämmelser i syfte att stödja varje marknad som berörs av sådana
begränsningar utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 25, men bara i denutsträckning och för den period som ovillkorligen krävs för att marknadenskall stödjas.
Artikel 22
Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall artiklarna 92—94 i
fördraget tillämpas på produktionen av och handeln med de produkter somavses i artikel 1 i denna förordning.
Artikel 23
Medlemsstaterna och kommissionen skall meddela varandra den information
som behövs för tillämpningen av denna förordning.
Bestämmelser för överlämnandet och distributionen av sådan information
skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 25.
Artikel 25
1. Kommissionen skall biträdas av Förvaltningskommittén för får och getter
(nedan kallad kommittén).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas.
Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara en månad.3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 26
Kommittén får överväga varje annan fråga som hänskjuts till den av dess
ordförande antingen på dennes initiativ eller på begäran av företrädaren för enmedlemsstat.
Artikel 27
Vid tillämpningen av denna förordning skall vederbörlig hänsyn tas till målen
i både artikel 39 och artikel 110 i fördraget.
Artikel 28
Bilaga I får ändras av rådet med kvalificerad majoritet på förslag från
kommissionen.
Artikel 29
Förordning (EEG) nr 3013/89 skall upphöra att gälla.
Hänvisningar till den upphävda förordningen skall tolkas som hänvisningar
till den här förordningen och skall läsas enligt den jämförelsetabell som
återfinns i bilaga II, del A.
Artikel 30
Denna förordning träder i kraft samma dag som den offentliggörs i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .!B
!M1
!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 16
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 17
BILAGA I
1. FRANKRIKE: Korsika.
2. GREKLAND: Hela landet.
3. ITALIEN: Latium, Abruzzerna, Molise, Kampanien, Apulien, Basili-
cata, Kalabrien, Sicilien och Sardinien.
4. SPANIEN: De autonoma landsdelarna Andalusien, Aragonien, Balea-
rerna, Kastilien-La Mancha, Kastilien-Léon, Katalonien,
Extremadura, Galicien, (med undantag av proviserna LaCoruña och Lugo), Madrid, Murcia, La Ríoja, Valencia ochKanarieöarna.
5. PORTUGAL: Hela landet, med undantag av Azorerna och Madeira.!
B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 18
BILAGA II
Del A
JÄMFÖRELSETABELL
Förordning (EEG) nr 3013/89 Denna förordning
— KAPITEL I
Artikel 1 Artikel 1
— KAPITEL IIArtikel 2 Artikel 2
Avdelning I —
Artikel 3 Artikel 3Artikel 4 Artikel 4
Artikel 5.1—5.4 Artikel 5.1—5.4
Artikel 5.5, första stycket, första streck-
satsenArtikel 5.5, första stycket, a
Artikel 5.5, första stycket, andra streck-
satsenArtikel 5.5, första stycket, b
Artikel 5.5, första stycket, andra streck-
satsen, aArtikel 5.5, första stycket, b första streck-
satsen
Artikel 5.5, första stycket, andra streck-
satsen, bArtikel 5.5, första stycket, b andra streck-
satsen
Artikel 5.5, andra stycket Artikel 5.5, andra stycketArtikel 5.6—5.10 Artikel 5.6—5.10Artikel 5a.1—5a.3 Artikel 6.1—6.3
Artikel 5a.4 a—5a.4 d Artikel 6.4 inledningsfrasen leden a—d
Artikel 5a.4 e, första stycket Artikel 6.4 eArtikel 5a.4 e, andra stycket —
Artikel 5a.4 f Artikel 6.4 f
Artikel 5a.5 Artikel 6.5Artikel 5a.6 Artikel 6.6
Artikel 5b.1, första stycket Artikel 7.1, första stycket
Artikel 5b.1, andra stycket Artikel 7.1, andra stycketArtikel 5b.1, tredje stycket Artikel 7.1, tredje stycket
Artikel 5b.1, fjärde stycket —
Artikel 5b.1, femte stycket —Artikel 5b.1, sjätte stycket, första delen av
meningen—
Artikel 5b.1, sjätte stycket, den delen av
meningen som börjar efter andra komma-tecknetArtikel 7.1, fjärde stycket
Artikel 5b.1, sjunde stycket Artikel 7.1, femte stycket
Artikel 5b.2 Artikel 7.2!
B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 19
Förordning (EEG) nr 3013/89 Denna förordning
Artikel 5b.3 Artikel 7.3
Artikel 5b.4, första stycket Artikel 7.4, första stycket
Artikel 5b.4, andra stycket, första streck-
satsenArtikel 7.4, andra stycket
Artikel 5b.4, andra strecksatsen —
Artikel 5b.5 —Artikel 5c Artikel 8Artikel 5d Artikel 9
Artikel 5e Artikel 10
Artikel 6—8 Artiklarna 11—13Avdelning II KAPITEL III
Artikel 9—11 Artikel 14—16
Artikel 12.1 Artikel 17.1Artikel 12.2, första stycket, första streck-
satsenArtikel 17.2, första stycket, a
Artikel 12.2, första stycket, andra streck-
satsenArtikel 17.2, första stycket, b
Artikel 12.2, första stycket, tredje streck-
satsenArtikel 17.2, första stycket, c
Artikel 12.2, andra stycket Artikel 17.2, andra stycket
Artikel 12.2, tredje stycket Artikel 17.2, tredje stycketArtikel 12.3 Artikel 17.3
Artikel 12.4 Artikel 17.4
Artikel 13 Artikel 18Artikel 14.1 Artikel 19.1
Artikel 14.2, första strecksatsen Artikel 19.2 a
Artikel 14.2, andra stecksatsen Artikel 19.2 bArtikel 15 Artikel 20
Avdelning III —
Artikel 21—25 —Avdelning IV KAPITEL IV
Artikel 26 Artikel 21
Artikel 27 Artikel 22Artikel 28 Artikel 23
Artikel 29.1 Artikel 24
Artikel 29.2 —Artikel 30 Artikel 25Artikel 31 Artikel 26
Artikel 32 Artikel 27
Artikel 33 Artikel 28!
B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 20
Förordning (EEG) nr 3013/89 Denna förordning
— Artikel 29
— Artikel 30
Bilaga I Bilaga IBilaga II —
— Bilaga II
Del B
FÖRORDNINGAR SOM ÄNDRAR FÖRORDNING (EEG) nr 3013/89
EGT
nr sida datum
Rådets förordning (EEG) nr 3577/90 av den 4 december 1990 L 353 23 17.12.1990
Rådets förordning (EEG) nr 1741/91 av den 13 juni 1991 L 163 41 26.6.1991Rådets förordning (EEG) nr 1601/92 av den 15 juni 1992 L 173 13 27.6.1992
Rådets förordning (EEG) nr 2069/92 av den 30 juni 1992 L 215 59 30.7.1992
Kommissionens förordning (EEG) nr 3890/92 av den 28 december 1992 L 391 51 31.12.1992Rådets förordning (EEG) nr 363/93 av den 10 februari 1993 L 42 1 19.2.1993Rådets förordning (EG) nr 233/94 av den 24 januari 1994 L 30 9 3.2.1994
Kommissionens förordning (EG) nr 1096/94 av den 11 maj 1994 L 121 9 12.5.1994
Rådets förordning (EG) nr 1886/94 av den 27 juli 1994 L 197 30 30.7.1994Rådets förordning (EG) nr 3290/94 av den 22 december 1994 L 349 105 31.12.1994
Rådets förordning (EG) nr 1265/95 av den 29 maj 1995 L 123 1 3.6.1995
Rådets förordning (EG) nr 1589/96 av den 30 juli 1996 L 206 25 16.8.1996!
B1998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 21
BILAGA III
Säsongsanpassade baspriser
(euro/100 kg slaktvikt)
Vecka Baspris
1 515,06
2 518,58
3 522,674 525,59
5 528,51
6 531,427 534,35
8 537,27
9 539,61
10 541,9411 543,11
12 543,11
13 541,9414 540,30
15 538,09
16 534,9417 532,60
18 529,09
19 525,5920 520,92
21 515,08
22 509,2323 502,24
24 496,39
25 491,7226 487,0527 483,55
28 481,20
29 480,0130 479,45
31 478,83
32 478,8333 478,83
34 478,83
35 478,83!
M11998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 22
(euro/100 kg slaktvikt)
Vecka Baspris
36 478,83
37 478,83
38 478,8339 478,86
40 478,98
41 479,1042 479,20
43 479,30
44 480,0045 480,95
46 482,00
47 483,2048 486,10
49 490,75
50 496,6051 503,8552 511,50!
M11998R2467 — SV — 01.08.2000 — 001.001 — 23