1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV92/96/EEG
av den 10 november 1992
omsamordningavlagarochandraförfattningarsomavserdirektlivförsäkringochomändringav
direktiven 79/267/EEG och 90/619/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet)
(EGT L 360, 9.12.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
Rättat genom:
►C1Rättelse, EGT L 311, 14.11.1997, s. 35 (92/96)
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV92/96/EEG
av den 10 november 1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt
livförsäkring och om ändring av direktiven 79/267/EEG och 90/
619/EEG (tredje livförsäkringsdirektivet)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
i samarbete med Europaparlamentet(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
(1)Det är nödvändigt att den inre marknaden för direkt livförsäkring
fullbordas med hänsyn till såväl etableringsfriheten som frihetenatt tillhandahålla tjänster så att det blir enklare för försäkringsfö-retag med huvudkontor i gemenskapen att fullgöra åtagandeninom gemenskapen.
(2)Rådets andra direktiv 90/619/EEG av den 8 november 1990 omsamordning av lagar och andra författningar som avser direktlivförsäkring, som fastställer regler för att underlätta det praktiskautnyttjandet av friheten att tillhandahålla tjänster och som innebärändring av direktiv 79/267/EEG (
4), har redan väsentligt bidragit
till förverkligandet av en inre marknad för direkt livförsäkringgenom att ge försäkringstagarna fullständig frihet att utnyttjastörsta möjliga livförsäkringsmarknad tack vare att de intebehöver särskilt skydd i den medlemsstat där åtagandet görs omde tar initiativ till avtal med försäkringsföretag i en annanmedlemsstat.
(3)Direktiv 90/619/EEG utgör därför ett viktigt steg i sammanslag-ningen av de nationella marknaderna till en integrerad marknad.Detta steg behöver kompletteras med andra gemenskapsåtgärder isyfte att göra det möjligt för alla försäkringstagare, oberoende avom de själva tar initiativ eller inte, att ha tillgång till varjeförsäkringsgivare med huvudkontor inom gemenskapen sombedriver verksamhet där med stöd av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster, och att därvid garanteras etttillfredsställande skydd.
(4)Detta direktiv skall ingå i en samlad gemenskapslagstiftning somredan antagits och som innefattar rådets första direktiv 79/267/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andraförfattningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrö-relse(
5) och rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december
1991 om årsredovisning och sammanställd redovisning förförsäkringsföretag(
6).
(5)Den metod som valts är att sådan harmonisering skall ske som ärväsentlig, nödvändig och tillräcklig för att uppnå ömsesidigterkännande av auktorisationer och säkra system för kontroll så attdet blir möjligt att bevilja en enda auktorisation som gäller i helagemenskapen, samt att tillämpa principen om hemlandstillsyn.
(1) EGT nr C 99, 16.4.1991, s. 2.
(2) EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 93, och beslut av den 28 oktober 1992
(3) EGT nr C 14, 20.1.1992, s. 11.
(4) EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 50.
(5) EGT nr L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom andra direk-
tivet 90/619/EEG (EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 50).
(6) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 7.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 3
▼B
(6)Som en följd av detta skall hädanefter bedrivandet av försäk-
ringsrörelse vara underkastat en enda officiell auktorisation somges av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där försäk-ringsföretaget har sitt huvudkontor. En sådan auktorisation gerföretaget rätt att bedriva verksamhet inom hela gemenskapen medstöd av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster.Den medlemsstat där en filial ligger eller där tjänster tillhanda-hålls får inte längre kräva att försäkringsföretag som vill bedrivaförsäkringsrörelse där och som redan har auktorisation ihemlandet skall söka ny auktorisation. Direktiv 79/267/EEG och90/619/EEG bör därför ändras i enlighet härmed.
(7)De behöriga myndigheterna i hemländerna skall hädanefteransvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi ärsund, vilket bl.a. innebär kontroll av deras solvensmarginal ochskapandet av tillräckliga tekniska avsättningar, samt att dessaavsättningar täcks av matchande tillgångar.
(8)Utövandet av sådan verksamhet som avses i artikel 1.2 c idirektiv 79/267/EEG påverkar inte under några förhållanden debefogenheter som tilldelats respektive myndigheter med avseendepå innehavare av tillgångar som avses i bestämmelsen.
(9)Vissa bestämmelser i detta direktiv avser minimikrav. Hemlandetfår dock fastställa strängare regler för försäkringsföretag som ärauktoriserade av dess egna behöriga myndigheter.
(10)De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna måste ha de till-synsmöjligheter som krävs för att säkerställa att försäkringsföre-tagen bedriver sin verksamhet på ett korrekt sätt inom helagemenskapen antingen verksamheten utövas med stöd av etable-ringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Myndighe-terna måste särskilt ha möjlighet att införa lämpliga skyddsåt-gärder eller sanktioner i avsikt att förhindra oegentligheter ochbrott mot bestämmelserna om tillsyn över försäkringsverksamhet.
(11)Bestämmelserna om överlåtelse av försäkringsbestånd måsteanpassas så att de överensstämmer med det system med en endaauktorisation som införs genom detta direktiv.
(12)Den specialiseringsregel som har uppställts i direktiv 79/267/EEG bör uppmjukas så att de medlemsstater som så önskarkan bevilja samma försäkringsföretag auktorisation för de klassersom avses i bilagan till direktiv 79/267/EEG och för de typer avförsäkringar som hänförs till försäkringsklass 1 och 2 i bilagantill direktiv 73/239/EEG (
1). Denna möjlighet får dock under-
ställas vissa villkor ifråga om redovisnings- och likvidations-regler.
(13)Med hänsyn till skyddet av försäkringstagarna skall alla försäk-ringsföretag införa lämpliga försäkringstekniska avsättningar.Beräkningen av dessa avsättningar baseras huvudsakligen påförsäkringsmatematiska principer. Dessa principer bör samordnasför att underlätta ett ömsesidigt erkännande av de försiktighets-regler som tillämpas i de olika medlemsstaterna.
(14)Av försiktighetsskäl är det önskvärt att det inrättas en miniminivåför samordning av de regler om begränsning av räntesats vidberäkningar av de tekniska avsättningarna. För att uppnå en sådanbegränsning är det lämpligt att låta medlemsstaterna fritt få väljavilken metod som skall användas eftersom de metoder som finnsalla är lika riktiga, försiktiga och likvärdiga.
(15)De regler som styr spridningen, lokaliseringen och matchningenav de tillgångar som används för att täcka de tekniska avsättning-arna måste samordnas för att underlätta ett ömsesidigt erkän-
(1) Rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av
lagar och andra författningar angående rätten att etablera och drivaverksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT nr L 228,16.8.1973, s. 3). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 4
▼B
nande av medlemsstaternas regler. Vid denna samordning måste
man beakta de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelser somantogs genom rådets direktiv 88/361/EEG av den 24 juni 1988om genomförandet av artikel 67 i fördraget(
1) och de framsteg
som gemenskapen gjort på vägen mot en ekonomisk och monetärunion.
(16)Hemländerna får dock inte kräva att försäkringsföretagen skallinvestera de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna isärskilda tillgångsslag, eftersom ett sådant krav skulle vara oför-enligt med de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelserna somantogs genom direktiv 88/361/EEG.
(17)I avvaktan på att ett direktiv om investeringstjänster antas sombland annat harmoniserar definitionen av begreppet regleradmarknad måste en provisorisk definition av begreppet göras idetta direktiv utan att kommande harmonisering påverkas. Dennadefinition kommer att ersättas med den som harmoniseras pågemenskapsnivå och som kommer att lägga ansvaret på markna-dens hemland, medan ansvaret i detta direktiv temporärt läggs påförsäkringsföretagets hemland.
(18)Förteckningen över poster som får ingå i den solvensmarginalsom krävs enligt direktiv 79/267/EEG måste kompletteras medhänsyn till nya finansiella instrument och till de möjligheter sombeviljats för andra finansiella institut vid uppbyggnaden av sinafonder.
(19)Harmoniseringen av försäkringsavtalsrätten är inte en förutsätt-ning för att uppnå en inre marknad för försäkringar. Denmöjlighet som ges medlemsstaterna att föreskriva att derasrespektive lagar skall tillämpas på försäkringsavtal som täckeråtaganden inom deras territorier bör därför ge tillräckligt skyddför försäkringstagare.
(20)Inom ramen för en inre marknad ligger det i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till bredast möjliga utbud av försäkrings-produkter som finns att tillgå inom gemenskapen så att de kanvälja vad som bäst motsvarar deras behov. Det åligger denmedlemsstat där åtagandet har gjorts att se till att det inom dessterritorium inte finns några hinder mot att tillhandahålla allaförsäkringsprodukter som saluförs inom gemenskapen, förutsattatt produkterna inte strider mot i medlemsstaten gällande lagstift-ning till skydd för det allmänna bästa och i den utsträckningskyddet för det allmänna bästa inte säkerställts genom lagstift-ning i hemlandet, samt med kravet att sådana rättsregler tillämpaspå alla företag med verksamhet i medlemsstaten utan diskrimi-nering av något företag och att de är objektivt sett nödvändigaoch står i proportion till det åsyftade ändamålet.
(21)Medlemsstaterna måste kunna säkerställa att de försäkringspro-dukter och de avtalshandlingar som, enligt etableringsfriheteneller friheten att tillhandahålla tjänster används för att täckaåtaganden inom deras territorier, överensstämmer med desärskilda rättsregler till skydd för det allmänna bästa som ärtillämpliga. De tillsynssystem som skall tillämpas måste motsvaraden inre marknadens krav utan att vara en förutsättning för attbedriva försäkringsverksamhet. Med detta synsätt förefaller detinte berättigat med ett system med förhandsgodkännande avavtalsvillkor. Det är därför nödvändigt att införa andra systemsom är bättre anpassade till den inre marknadens krav och somger varje medlemsstat möjlighet att garantera försäkringstagareett tillfredsställande skydd.
(22)För att tillämpa försäkringsmatematiska principer i enlighet meddetta direktiv får hemlandet kräva regelbunden underrättelse omde tekniska grunderna för beräkning av premienivåer och
(1) EGT nr L 178, 8.7.1988, s. 5.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 5
▼B
tekniska avsättningar, dock med undantag för allmänna och
särskilda försäkringsvillkor och företagets premiesättning.
(23)På den inre marknaden för försäkringsområdet får försäkringst-agaren ett bredare och mer varierat utbud av försäkringar att väljamellan. För att fullt ut kunna dra nytta av denna mångfald ochden ökade konkurrensen skall försäkringstagaren ha tillgång tillall den information som är nödvändig för att kunna välja denförsäkring som bäst motsvarar hans behov. Detta informations-behov är så mycket större som åtagandena kan sträcka sig överlång tid. Bestämmelser om minimikrav måste därför harmoni-seras, så att försäkringstagare kan få klara och exakta besked omde väsentliga egenskaperna hos de försäkringsprodukter somerbjuds och uppgift om de organ till vilka försäkringstagare,försäkrade eller förmånstagare kan rikta klagomål.
(24)Marknadsföring av försäkringsprodukter är viktig för att försäk-ringsrörelse skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt inomgemenskapen. Det måste därför vara tillåtet för försäkringsföretagatt använda alla sedvanliga marknadsföringsmetoder i denmedlemsstat där en filial är belägen eller tjänster tillhandahålls.Medlemsstaterna får dock kräva att försäkringsföretagen följernationella regler om marknadsföringens form och innehålloberoende av om dessa regler grundas på gemenskapslagstiftningom marknadsföring eller har införts av medlemsstaten till skyddför det allmänna bästa.
(25)Inom ramen för en inre marknad får ingen medlemsstat längreförbjuda att försäkringsverksamhet bedrivs inom dess territorium,något som strider mot såväl etablerings friheten som mot frihetenatt tillhandahålla tjänster. Den rätt medlemsstaterna i detta hänse-ende erhållit genom direktiv 90/619/EEG skall därför upphävas.
(26)Det bör införas ett sanktionssystem som skall tillämpas om ettförsäkringsföretag inte uppfyller de bestämmelser till skydd fördet allmänna bästa som är tillämpliga i den medlemsstat där ettåtagande görs.
(27)I vissa medlemsstater är försäkringstransaktioner inte föremål förnågon form av indirekt beskattning medan flertalet medlemsstatertillämpar särskilda skatter och andra former av avgifter. Dessaskatter och avgifter varierar avsevärt beträffande struktur ochomfattning mellan de medlemsstater där de förekommer. Det ärönskvärt att förhindra att de skillnader som finns leder till snedv-ridning av konkurrensen i fråga om försäkringstjänster medlems-staterna emellan. I avvaktan på ytterligare harmonisering bördetta problem kunna avhjälpas genom tillämpning av skattesys-temen och de övriga avgiftsformerna i de olika medlemsstater däråtaganden görs, och det är medlemsstaternas uppgift att vidtaåtgärder så att sådana skatter och avgifter betalas.
(28)Det är viktigt att införa en gemenskapssamordning för likvidationav försäkringsföretag. Det är hädanefter väsentligt för det fall ettförsäkringsföretag skulle träda i likvidation att fastställa att detskyddssystem som finns i varje medlemsstat säkerställer likabehandling av alla som har fordringar på grund av försäkrings-avtal oavsett nationalitet och oavsett hur åtagandet har ingåtts.
(29)Återkommande tekniska ändringar av de närmare reglerna somfastställs i detta direktiv kan komma att behöva göras medhänsyn till utvecklingen i försäkringsbranschen. Kommissionenkommer, om och när så behövs, att genomföra sådana ändringarefter samråd med den försäkringskommitté som inrättats genomdirektiv 91/675/EEG (
1), och därvid utöva de verkställande befo-
genheter som den givits enligt fördraget.
(30)Det är nödvändigt att införa särskilda regler för att säkerställa ensmidig övergång från den befintliga rättsordningen när dettadirektiv blir tillämpligt, till den ordning som införs genom direk-
(1) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 32.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 6
▼B
tivet. Det måste tillses att dessa regler inte lägger ytterligare
arbetsbörda på medlemsstaternas behöriga myndigheter.
(31)I enlighet med artikel 8c i fördraget bör hänsyn tas till graden avde påfrestningar som för vissa ekonomier på olika utvecklingsni-våer blir nödvändiga. Övergångsbestämmelser bör därför antas såatt tillämpningen av detta direktiv kan införas gradvis i vissamedlemsstater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
DEFINITIONER OCH RÄCKVIDD
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation
enligt artikel 6 i direktiv 79/267/EEG.
b)filial:en agentur eller filial till ett försäkringsföretag med beaktande
av artikel 3 i direktiv 90/619/EEG.
c)åtagande: ett åtagande i någon av de försäkringsformer eller verk-
samhetsformer som avses i artikel 1 i direktiv 79/267/EEG.
d)hemland: den medlemsstat där huvudkontoret för det försäkringsfö-
retag som svarar för ett åtagande är beläget.
e)filialstat: den medlemsstat där den filial som gör ett åtagande är
belägen.
f)den medlemsstat där tjänsterna utförs: den medlemsstat där ett
åtagande görs i enlighet med artikel 2 e i direktiv 90/619/EEG, om
åtagandet täcks av ett försäkringsföretag eller en filial i en annanmedlemsstat.
g)kontroll: förhållandet mellan ett moderföretag och ett dotterföretag
enligt definitionen i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG (
1), eller ett
liknande förhållande mellan någon fysisk eller juridisk person ochett företag.
h)kvalificerat innehav: direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtligaröster eller som gör möjligt ett väsentligt inflytande över ledningenav företaget.
Vid tillämpning av denna definition på artiklarna 7 och 14 och på
andra nivåer av ägande som avses i artikel 14, skall sådana rösträttersom avses i artikel 7 i direktiv 88/627/EEG (
2) beaktas.
i)moderföretag: ett moderföretag enligt definitionen i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG.
j)dotterföretag: ett dotterföretag enligt definitionen i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG. Ett dotterföretag till ett dotterföretag skallockså anses som dotterföretag till det företag som ytterst är moder-företaget till dessa företag.
k)reglerad marknad: en finansiell marknad som av ett företags
hemland betraktas som en reglerad marknad i avvaktan på att endefinition antas i ett direktiv om investeringstjänster och somkännetecknas av
(1) Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983, grundat på
artikel 54.3 g i fördraget om sammanställd redovisning (EGT nr L 193,18.7.1983, s. 1). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/EEG(EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).
(
2) Rådets direktiv 88/627/EEG av den 12 december 1988 om sådana
uppgifter som skall offentliggöras vid förvärv eller avyttring av ett störreinnehav i ett börsnoterat bolag (EGT nr L 348, 17.12.1988, s. 62.)
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 7
▼B
— regelbunden verksamhet, och
— förhållandet att bestämmelser som har utfärdats eller godkänts
av de behöriga myndigheterna fastslår villkoren för marknadensverksamhet, tillträdet till marknaden och, om rådets direktiv79/279/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av villkorenför upptagande av värdepapper till officiell notering vid fond-börs (
1) är tillämpligt, de villkor för upptagande till notering
som fastställs i det direktivet eller, om det direktivet inte ärtillämpligt, de villkor som ett finansiellt instrument måsteuppfylla för att faktiskt kunna omsättas på marknaden.
En reglerad marknad kan, inom ramen för detta direktiv, vara
belägen i en medlemsstat eller i tredje land. I det senare fallet måstemarknaden vara godkänd av företagets hemland och uppfyllajämförbara krav. Varje finansiellt instrument som omsätts på dennamarknad måste vara av en kvalitet som är jämförbar med kvalitetenhos de instrument som omsätts på den reglerade marknaden, eller dereglerade marknaderna, i medlemsstaten i fråga.
l)behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som enligt lag
eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över försäk-ringsföretag.
▼
M1
m) ”nära förbindelser”: en situation där två eller flera fysiska eller
juridiska personer är förenade genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll
av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett
dotterföretag i alla de fall som omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2i direktiv 83/349/EEG (
2), eller en likartad förbindelse mellan
någon fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotterfö-retag till ett dotterföretag skall också anses som dotterföretag tillmoderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera
fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom en varaktigförbindelse till en och samma person.
▼
B
Artikel 2
1. Detta direktiv skall tillämpas på de åtaganden och de företag som
avses i artikel 1 i direktiv 79/267/EEG.
2. I artikel 1.2 i direktiv 79/267/EEG skall orden ”och om verksam-
heten är auktoriserad i vederbörande land” utgå.
3. Detta direktiv skall varken tillämpas på försäkringsklasser och
verksamheter eller företag och institutioner som inte omfattas avdirektiv 79/267/EEG eller på sådana organ som avses i artikel 4 i detdirektivet.
AVDELNING II
DIREKT LIVFÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Artikel 3
Artikel 6 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 6Verksamhet som omfattas av detta direktiv får börja bedrivas endast
efter myndighets auktorisation.
(1) EGT nr L 66, 13.3.1979, s. 21. Direktivet senast ändrat genom direktiv
82/148/EEG (EGT nr L 62, 5.3.1982, s. 22).
(2) EGT nr L 193, 18.7.1993, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv
90/605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 8
▼B
Sådan auktorisation söks hos behörig myndighet i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats
territorium, och
b) varje företag som efter att ha beviljats sådan auktorisation som
krävs enligt första stycket, utvidgar verksamheten till en helförsäkringsklass eller till andra försäkringsklasser.”
Artikel 4
Artikel 7 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 71. En auktorisation skall gälla inom hela gemenskapen. Den ger
ett företag rätt att bedriva verksamhet där med stöd antingen avetableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass som
förtecknats i bilagan. Den skall omfatta hela försäkringsklassen,såvida inte sökanden önskar försäkra endast vissa risker inomförsäkringsklassen.
De behöriga myndigheterna får begränsa den begärda auktorisa-
tionen för en försäkringsklass till sådan verksamhet som anges i denverksamhetsplan som avses i artikel 9.
Varje medlemsstat får bevilja auktorisation för verksamhet i två eller
flera försäkringsklasser om dess nationella lagstiftning medger attverksamhet i sådana försäkringsklasser bedrivs samtidigt.”
Artikel 5
Artikel 8 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 81. Hemlandet skall föreskriva att ett försäkringsföretag som
ansöker om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: 'société anonyme/naamloze vennootschap', 'société
en commandite par actions/commanditaire vennootschap opaandelen','associationd’assurance mutuelle/onderlinge verze-keringsvereniging','sociétécoopérative/coöperatieve vennoot-schap',
— Danmark: 'aktieselskaber', 'gensidige selskaber', 'pensions-
kasser omfattet af lov om forsikringsvirksomhed (tværgåendepensionskasser)',
— Frankrike: 'société anonyme', 'société d’assurance mutuelle',
'institution de prévoyance régie par le code de la sécuritésociale','institutionde prévoyance régie par le code rural',och'mutuelles régies par le code de la mutualité',
— Grekland: ' ανώνυµη εταιπία ',
— Irland: 'incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited','societiesregistered under the Indust-rial and Provident Societies Acts' och 'societies registeredunder the Friendly Societies Acts',
— Italien: 'società per azioni', 'società cooperativa', 'mutua di
assicurazione',
— Luxemburg: 'société anonyme', 'société en commandite par
actions','associationd’assurances mutuelles','sociétécoopéra-tive',
— Nederländerna: 'naamloze vennootschap', 'onderlinge waar-
borgmaatschappij',
— Portugal: 'sociedade anónima', 'mutua de seguros',— Spanien: 'sociedad anonima', 'sociedad mutua', 'sociedad
cooperativa',
— Storbritannien: 'incorporated companies limited by shares or
by guarantee or unlimited', 'societies registered under theIndustrial and Provident Societies Acts', 'societies registered
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 9
▼B
or incorporated under the Friendly Societies Act',de försäk-
ringsgivare som uppträder under namnet Lloyd’s,
— Tyskland: 'Aktiengesellschaft', 'Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit', 'öffentlich-rechtliches Wettbewerbsversiche-rungsunternehmen'.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag när
denna har införts.
Medlemsstaterna får också, där så är lämpligt, etablera företag inom
ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt att ända-målet för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på samma villkorsom gäller privaträttsligt verksamma företag.
b) begränsa sin näringsverksamhet till verksamhet som regleras i
detta direktiv och sådan verksamhet som är direkt anknuten tilldetta område med uteslutande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 20.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfa-renhet.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga en auktorisationsom endast täcker vissa risker inom en försäkringsklass, skall företeen verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har en sådan solvensmar-
ginal som föreskrivs i artikel 19 och sådan garantifond som avses iartikel 20.1 och 20.2.
3. Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande av eller löpande anmälan av allmänna ochsärskilda försäkringsvillkor, premietariffer, tekniska grunder somsärskilt används för beräkning av premietariffer eller tekniska avsätt-ningar, eller formulär och andra tryckta handlingar som företagetavser att använda i sina mellanhavanden med försäkringstagarna.
Trots innehållet i första stycket får hemlandet, för kontroll av att
försäkringsföretagets försäkringsmatematiska grunder står i överens-stämmelse med nationella regler, kräva regelbunden underrättelseom de tekniska grunder som använts vid beräkning av premietarifferoch tekniska avsättningar så länge detta krav inte görs till förutsätt-ning för att företaget skall få driva rörelsen.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att bibehålla eller
införa lagar eller andra författningar som föreskriver godkännandeav stiftelseurkund och bolagsordning samt att förete alla andra hand-lingar som krävs för normal tillsyn.
Senast fem år efter det att direktiv(*) har trätt i kraft skall kommis-
sionen till rådet överlämna en rapport om hur denna punkt hargenomförts.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekono-miska behov.”
Artikel 6
Artikel 9 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 9Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c och 8.2 skall inne-
hålla uppgifter eller dokumentation om
(*) EGT nr L 360, 9.12.1992, s. 1.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 10
▼B
a) de slag av åtaganden som företaget avser att försäkra,
b) grundprinciperna för återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel,
därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren
e) en plan med detaljerade uppskattningar av intäkter och kostnader
avseende direkt försäkring, mottagen och avgiven återförsäkring,
f) en prognos för balansräkningen,
g) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsför-
pliktelser och solvensmarginal.”
Artikel 7
De behöriga myndigheterna i hemlandet får inte bevilja auktorisation
för försäkringsverksamhet förrän de har fått information om vilka aktie-ägare eller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt ellerindirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av dessa innehav.
Dessa myndigheter skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till
behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av försäkringsfö-retaget, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmar somavses i första stycket inte är tillfredsställande.
AVDELNING III
HARMONISERINGAVVILLKORFÖRFÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Kapitel 1
Artikel 8
Artikel 15 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 151. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den ekonomiska tillsynen
över försäkringsföretag, inbegripet den del av verksamheten somföretaget bedriver genom filial eller med stöd av friheten att tillhan-dahålla tjänster. Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstatdär ett åtagande har gjorts har anledning att anta att verksamheten iett försäkringsföretag kan påverka dess finansiella sundhet, skall deinformera de behöriga myndigheterna i företagets hemland. Dessaskall avgöra om företaget följer de försiktighetsprinciper som fast-ställs genom detta direktiv.
2. Den finansiella tillsynen skall omfatta kontroll avseende
försäkringsföretagets hela verksamhet, dess solvens, skapandet avtekniska avsättningar, däri inbegripet premiereserv och de tillgångarsom svarar häremot, enligt de regler som hemlandet fastställt ellerden praxis som tillämpas i hemlandet, med iakttagande av debestämmelser som har antagits på gemenskapsnivå.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag har sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.”
Artikel 9
Artikel 16 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat
utövar verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall filials-taten ge de behöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att, efter attha underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten, själva ellergenom därför utsedda ombud på plats kontrollera de uppgifter somär nödvändiga för den finansiella tillsynen över företaget. Myndighe-terna i filialstaten får medverka i denna kontroll.”
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 11
▼B
Artikel 10
Artikel 23.2 och 23.3 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna skall ålägga försäkringsföretag med huvud-
kontor inom deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsam-mans med statistisk dokumentation som behövs för tillsyn. De behö-riga myndigheterna skall utväxla sådan information och dokumenta-tion som behövs för tillsynen.
3. Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
säkerställa att de behöriga myndigheterna har de befogenheter ochde resurser som behövs för övervakning av den verksamhet sombedrivs av försäkringsföretag med huvudkontor inom respektivemedlemsstats territorium, inbegripet verksamhet som bedrivs utanfördess territorium, i enlighet med rådets direktiv som är tillämpliga påsådan verksamhet, i syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessa befogenheter och resurser skall särskilt göra det möjligt för de
behöriga myndigheterna att
a) göra ingående undersökningar om företagets ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående försäk-
ringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande företaget,
dess ledning eller personer med avgörande inflytande över före-taget för att se till att företagets verksamhet fortlöpande bedrivs ienlighet med de lagar och andra författningar som gäller förföretaget i varje medlemsstat, och särskilt att företaget följerverksamhetsplanen till den del denna är tvingande, samt för attförhindra eller mildra verkningarna av överträdelser som kanskada försäkringstagarnas intressen,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom tvångs-
medel, vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet
att inhämta alla upplysningar angående försäkringsavtal som innehasav förmedlare.”
Artikel 11
1. Artikel 6.2 - 6.7 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som ställts upp i nationell
lag, ge företag med huvudkontor inom dess territorium tillstånd att, helteller delvis, överlåta sådana egna bestånd av försäkringsavtal, somslutits med stöd antingen av etableringsfriheten eller av friheten atttillhandahålla tjänster, till ett acceptkontor etablerat inom gemenskapen,dock under förutsättning att de behöriga myndigheterna i acceptkonto-rets hemland intygar att acceptkontoret har tillräcklig solvensmarginalsedan överlåtelsen beaktats.
3. Om en filial avser att, helt eller delvis, överlåta sådana egna
bestånd av försäkringsavtal, som slutits med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller av friheten att tillhandahålla tjänster, skall filialstatenrådfrågas.
4. I de fall som avses i punkt 2 och 3 skall de behöriga myndighe-
terna i det överlåtande företagets hemland ge tillstånd till överlåtelsenefter att ha inhämtat godkännande av de behöriga myndigheterna i denmedlemsstat där åtagandet har gjorts.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinasynpunkter eller sitt tillstyrkande till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de myndigheter sområdfrågats inte lämnat något svar inom denna tid skall detta tolkas somatt de har givit sitt stöd eller sitt tysta medgivande.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 12
▼B
6. En överlåtelse som tillåtits med stöd av denna artikel skall offent-
liggöras i den medlemsstat där åtagandet har gjorts i överensstämmelsemed nationell lag. Sådana överlåtelser skall automatiskt bli gällandegentemot försäkringstagare, de försäkrade och alla andra för vilka deöverlåtna avtalen medför rättigheter eller skyldigheter.
Denna bestämmelse skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagarna möjlighet att säga upp avtal inom en fastställd tidefter en överlåtelse.
Artikel 12
1. Artikel 24 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 24
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 17 får den
behöriga myndigheten i dess hemland, efter att ha underrättat debehöriga myndigheterna i de medlemsstater där åtagandet skett omsin avsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga över sina tillgångar.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars solven-
smarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel 19,skall den behöriga myndigheten i hemlandet kräva att företaget förgodkännande av myndigheten framlägger en plan för hur en sundfinansiell ställning skall återställas.
I undantagsfall får den behöriga myndigheten när den bedömer att
företagets finansiella ställning kommer att ytterligare försämras,även begränsa företagets rätt eller helt förbjuda företaget att frittförfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall därvid underrätta debehöriga myndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkas terri-torier företaget bedriver verksamhet om alla åtgärder den harvidtagit, varpå dessa myndigheter på den första medlemsstatensbegäran skall vidta samma åtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den garantifond som
anges i artikel 20, skall den behöriga myndigheten i hemlandetbegära att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig finan-siering till myndigheten för godkännade.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i andra medlems-stater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet om detta,varpå dessa myndigheter på den förstnämnda myndighetens begäranskall vidta samma åtgärder.
4. De behöriga myndigheterna får dessutom vidta alla åtgärder
som behövs för att säkerställa de försäkrades intressen i de situa-tioner som anges i punkterna 1-3.
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag attfritt förfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium omföretagets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1-3,och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar som skallomfattas av åtgärderna.”
Artikel 13
Artikel 26 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 261. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland, kan återkallas av sammamyndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen
avstår från den eller upphör att driva verksamhet under längre tidän sex månader, såvida inte den berörda medlemsstaten harutfärdat bestämmelser om att auktorisationen i sådana fall auto-matiskt upphör,
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 13
▼B
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom föreskriven tid kunnat vidta de åtgärder som angivits i
en sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses iartikel 24,
d) allvarligt åsidosätter de förpliktelser företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta lämp-liga åtgärder för att hindra företaget från att påbörja en ny verk-samhet inom deras territorier med stöd av reglerna om etablerings-frihet eller frihet att tillhandahålla tjänster. Den behöriga myndig-heten i hemlandet skall i samarbete med de övriga myndigheternavidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa de försäkradesintressen och i synnerhet inskränka företagets rätt att fritt förfogaöver sina tillgångar enligt artikel 24.1, 24.2 andra stycket eller 24.3andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av
noggranna uppgifter om skälen härför och det berörda företaget skallunderrättas om beslutet.”
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som►
C1avser att ◄direkt eller indirekt ►C1inneha◄ett kvalifi-
cerat innehav i ett försäkringsföretag först skall underrätta de behörigamyndigheterna i företagets hemland om storleken av det tilltänkta inne-havet. En ägare skall likaså underrätta de behöriga myndigheterna iföretagets hemland om han avser att öka sitt kvalificerade innehav isådan mån att hans andel av röstetalet eller av kapitalet kommer attuppgå till eller överstiga 20 %, 33 %, 50 % eller så att försäkringsföre-taget kommer att få ställning av dotterföretag.
De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall ha rätt att, inom
en tid av högst tre månader från det att underrättelse som föreskrivs iförsta stycket har lämnats, motsätta sig det avsedda förvärvet om demed hänsyn till behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledningför försäkringsföretaget bedömer att lämpligheten hos de personer somavses i föregående stycke inte är tillfredsställande. Om myndigheternainte motsätter sig förvärvet, får de föreskriva en tidsgräns inom vilkenförvärvet skall genomföras.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som avser att direkt eller indirekt avyttra ett kvalificerat innehav i ettförsäkringsföretag först skall underrätta de behöriga myndigheterna iföretagets hemland om storleken av innehavet. Underrättelse skalllämnas även av den som avser att minska sitt kvalificerade innehav isådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga20 %, 33 % eller 50 %, eller så att försäkringsföretagets ställning somdotterföretag därigenom skulle upphöra.
3. Försäkringsföretaget skall, då det får kännedom därom, underrätta
de behöriga myndigheterna i sina hemländer om sådana förvärv elleravyttringar av innehav i försäkringsföretagets kapital som får till följdatt innehav överstiger eller understiger något av de gränstal som anges ipunkterna 1 och 2.
Varje försäkringsföretag skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter i hemlandet om namnen på aktieägare ochmedlemmar med kvalificerade innehav samt om storleken på sådanainnehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolags-stämma om aktieägare och medlemmar eller av uppgifter som redovi-sats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistrerade bolag.
4. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretaget, kräva att de behö-riga myndigheterna i hemlandet vidtar åtgärder. Sådana åtgärder fårbl.a. bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den verk-
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 14
▼B
ställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till deifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att de behörigamyndigheterna i hemlandet har motsatt sig förvärvet, skall medlemssta-terna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen attrösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna rösterskall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje person som tjänstgör
hos eller har tjänstgjort hos behöriga myndigheter, liksom revisorer ellerexperter som är verksamma för behöriga myndigheters räkning skallvara bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingaförtroliga upplysningar som erhålls i tjänsten får röjas till någon personeller myndighet utom i sammandrag eller sammanställning som omöj-liggör identifikation av enskilda försäkringsföretag, dock med förbehållför fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Om ett försäkringsföretag har försatts i konkurs eller underkastats
tvångslikvidation, får dock förtroliga uppgifter som inte berör tredje partsom strävar efter att rädda företaget, yppas vid civilrättsliga ellerkommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas behö-
riga myndigheter att utbyta information i enlighet med direktiv somgäller för försäkringsföretag. För sådan information skall tystnadspliktgälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal för utbyte av information
med behöriga myndigheter i tredje land, om den information som över-lämnas är föremål för sekretess i mottagarlandet som minst är likvärdigmed den som föreskrivs i denna artikel.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs i punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten ochdär endast
— för att kontrollera att villkoren för att försäkringsföretag skall få
starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta tillsyn översådan verksamhet, särskilt med avseende på kontroll av tekniskaavsättningar, solvensmarginal, redovisning och rutiner för administ-ration samt internkontroll,
— för att ålägga sanktioner,— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av
den behöriga myndigheten,
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 50 eller med
stöd av särskilda bestämmelser i direktiv antagna med avseende påförsäkringsföretag.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-stat, och inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater ifall då informationen lämnas till
— myndigheter som ansvarar för den offentliga tillsynen över kreditin-
stitut och andra finansiella organisationer samt myndigheter medansvar för tillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med försäkringsföretags konkurs eller
likvidation eller liknande förfaranden,
— personer med ansvar för obligatorisk revision av försäkringsföretags
och andra finansiella instituts räkenskaper under utövandet av derastillsynsfunktion eller för att till organ som administrerar tvångslikvi-dationsförfaranden eller garantifonder lämna sådan information somär nödvändig för att dessa skall kunna utföra sina uppdrag. Deninformation som mottas av dessa myndigheter, organ och personerskall vara underkastad de krav på tystnadsplikt som fastställs i punkt1.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 15
▼M1
5a. Utan hinder av punkterna 1−4 får medlemsstaterna tillåta infor-mationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befatt-
ning med försäkringsföretags likvidation, konkurs och liknandeförfaranden,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-pappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper, eller
— oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad
tillsyn över dessa företag samt de organ med uppgift att övervakadessa aktuarier.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att genomföra den övervakning
eller utöva den tillsyn som anges i första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter somhar lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket myndig-heten givit sitt tillstånd.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter, personer och organ som har tillåtelse attmotta information enligt denna punkt.
5b. Utan hinder av punkterna 1−4, får medlemsstaterna för att stärka
stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte avinformation mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter ellerorgan som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda överträ-delser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tyst-
nadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketdessa myndigheter givit sitt tillstånd.
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp avpersoner som genom sin särskilda kompetens är utsedda til detta ochsom inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjlighetentill det informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas till attomfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra stycket.
För genomförande av andra stycket sista strecksatsen skall de myndig-
heter eller organ som avses i första stycket till de behöriga myndighetersom lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområdeför de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligtdenna punkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om
tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.
5c. Medlemsstaterna får tillåta de behöriga myndigheterna att lämna
ut information
— till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras
egenskap av monetära myndigheter, och
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 16
▼M1
— i förekommande fall till andra offentliga myndigheter med uppgift
att utöva tillsyn över betalningssystem
för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, kan tillåta dessa
myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidarebe-fordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syftensom framgår av punkt 4. Information som mottas i detta sammanhangskall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel.
▼
B
6. Medlemsstaterna får vidare, utan hinder av punkterna 1 och 4,med stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut tillandra organ inom deras centrala förvaltning som ansvarar för lagstift-ning om tillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, investerings-tjänster och försäkringsbolag samt till personer som företräder sådanaorgan.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vidinspektion på platsen i enlighet med artikel 16 i direktiv 79/267/EEGaldrig får röjas i de fall som sägs i denna punkt utan uttryckligtsamtycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationeneller av behöriga myndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionenutfördes.
▼
M1
Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje, i enlighet med direktiv 84/253/EEG (1), auktoriserad
person som i ett försäkringsföretag utför ett i artikel 51 i direktiv78/660/EEG (
2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller artikel 31 i
direktiv 85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föreskriveti lag, är skyldig att omgående rapportera till de behöriga myndighe-terna alla uppgifter eller beslut rörande detta företag som han har fåttkännedom om vid utförandet av sitt uppdrag, som är ägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller somsärskilt reglerar bedrivandet av försäkringsföretags verksamhet,
— påverka det försäkringsföretagets fortsatta drift, eller— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reserva-
tioner framställs,
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående rappor-
tera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom om vidutförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag som harnära förbindelser härrörande från kontroll över det försäkringsföretagi vilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. Det förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådanauppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelse avnågon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse,och medför inte något som helst ansvar för dessa personer.
(1) EGT nr L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktivet senast ändrat genom direktiv
90/605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 17
▼B
Artikel 16
Artikel 13 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 131. Med förbehåll för vad som anges i punkterna 3 och 7 får inget
företag auktoriseras både enligt detta direktiv och enligt direktiv73/239/EEG.
2. Medlemsstaterna får dock föreskriva att— företag som auktoriserats enligt detta direktiv även kan få aukto-
risation i enlighet med artikel 6 i direktiv 73/239/EEG för sådanarisker som anges i bilagan till det direktivet under försäkrings-klasserna 1 och 2,
— företag som har auktoriserats enligt artikel 6 i direktiv 73/
239/EEG får auktoriseras i enlighet med detta direktiv endast försådana risker som anges i bilagan till det direktivet under försäk-ringsklasserna 1 och 2.
3. I den mån annat ej följer av punkt 6 får företag som avses i
punkt 2 och sådana som vid tidpunkten för anmälan av detta direktivsamtidigt driver verksamhet som täcks både av detta direktiv och avdirektiv 73/239/EEG fortsätta därmed, under förutsättning att det förvarje verksamhetsform upprättas en särskild förvaltning i enlighetmed artikel 14.
4. Medlemsstaterna får föreskriva att de företag som avses i punkt
2 skall för hela sin verksamhet följa de redovisningsregler som gällerför företag som auktoriserats enligt detta direktiv. I avvaktan påsamordning i detta avseende får medlemsstaterna även i fråga omregler om likvidation föreskriva att verksamhet som avser sådanarisker som anges under försäkringsklasserna 1 oc h 2 i bilagan till
direktiv 73/239/EEG och som bedrivs av företag som avses i andrastycket skall följa de regler som gäller för livförsäkringsverksamhet.
5. När ett företag bedriver sådan verksamhet som avses i bilagan
till direktiv 73/239/EEG har finansiella, affärsmässiga eller administ-rativa kopplingar till ett annat företag som bedriver verksamhet somavses i detta direktiv, skall de behöriga myndigheterna i demedlemsstater inom vilkas territorier huvudkontoren för ovan-nämnda företag är belägna säkerställa att respektive företags redovis-ning inte förlorar i tydlighet genom avtal mellan företagen ellergenom någon åtgärd som skulle kunna påverka fördelningen avkostnader och intäkter.
6. Varje medlemsstat får föreskriva att företag med huvudkontor
belägna inom dess territorium skall, inom en tidsperiod som bestämsav medlemsstaten, upphöra med sådan samtidigt bedriven verk-samhet som de utövade vid den tidpunkt då detta direktiv anmäldes.
7. Bestämmelserna i denna artikel skall ses över på grundval av
en rapport från kommissionen till rådet mot bakgrund av en framtidaharmonisering av likvidationsreglerna och i vart fall före den 31december 1999.”
Artikel 17
Artikel 35 i direktiv 79/267/EEG och artikel 18 i direktiv 90/619/EEG
skall utgå.
Kapitel 2
Artikel 18
Artikel 17 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 171. Der Herkunftsmitgliedstaat verlangt, daß jedes Versicherung-
sunternehmen ausreichende technische Rückstellungen,einschließlich mathematischer Rückstellungen, für seine gesamtenTätigkeiten bildet.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 18
▼B
Storleken på dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i enlighet med följande principer:
A. i) Storleken på de tekniska livförsäkringsavsättningarna skall
beräknas efter en tillräckligt försiktig prospektiv försäkrings-matematisk metod med beaktande av alla åtaganden förframtiden såsom dessa framgår av försäkringsvillkoren förvarje gällande avtal, inbegripet
— alla garanterade förmåner inklusive garanterade återköps-
värden,
— återbäringsbelopp som försäkringstagarna, kollektivt eller
individuellt, är berättigade till oavsett hur denna åter-bäring benämns och oavsett om den är förvärvad, dekla-rerad eller tilldelad,
— alla optioner försäkringstagarna har rätt till enligt avtals-
villkoren,
— omkostnader inklusive provisioner,
med hänsyn till framtida premieintäkter.
ii) En retrospektiv metod är tillåten, om det kan visas att
därmed beräknade tekniska avsättningar inte blir lägre änenligt en tillräckligt försiktig prospektiv beräkning eller omen prospektiv metod inte är tillämplig för den berörda avtals-typen.
iii) En försiktig beräkning är inte liktydig med en beräkning på
grundval av de värden som anses mest sannolika, utan skallinnehålla en tillräcklig marginal för ogynnsamma avvikelserfrån de relevanta faktorerna.
iv) Metoden vid beräkning av de tekniska avsättningarna skall
inte bara vara försiktig i sig, utan måste vara det även medbeaktande av den metod som används vid värdering av detillgångar som svarar mot dessa avsättningar.
v) Tekniska avsättningar skall beräknas separat för varje avtal.
Lämpliga approximeringar eller genomsnittsbaserade beräk-ningar tillåts emellertid när det är troligt att de ger ungefärsamma resultat som individuella beräkningar. Principen omseparat beräkning får inte på något sätt hindra skapandet avytterligare avsättningar för allmänna risker som inte är indi-vidualiserade.
vi) Om ett avtals beräknade återköpsvärde är garanterat skall de
beräknade premiereserverna för avtalet vid varje tidpunktvara minst så stora som det garanterade värdet vid sammatid.
B. Den räntesats som skall användas skall väljas med försiktighet.
Den skall bestämmas enligt de regler som fastställs av den behö-riga myndigheten i hemlandet med tillämpning av följande prin-ciper:
a) För alla avtal skall den behöriga myndigheten i företagets
hemland fastställa en eller flera maximiräntesatser, varvidföljande regler skall tillämpas:
i) Om avtal innehåller en garanterad räntesats skall den
behöriga myndigheten i hemlandet fastställa en endamaximiräntesats. Denna räntesats får variera beroende på ivilken valuta kontraktet har upprättats, under förutsättningatt den inte överstiger 60 % av räntesatsen på statsobliga-tioner i den valuta avtalet upprättats. I det fall avtaletupprättats i ecu, skall denna gräns bestämmas i förhål-lande till de lån i ecusom gemenskapens institu tioner harupptagit.
Om en medlemsstat, till följd av andra meningen i före-
gående stycke, beslutar att fastställa en maximiräntesatsför avtal upprättade i en annan medlemsstats valuta, skallden först tillfråga den behöriga myndigheten i denmedlemsstat i vars valuta avtalet har upprättats.
ii) Om ett företags tillgångar inte värderats till inköpspriset
får en medlemsstat dock kräva att en eller flera maximi-räntesatser beräknas med beaktande av avkastningen på de
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 19
▼B
motsvarande tillgångar företaget vid tillfället har, med
avdrag för en försiktighetsmarginal och, i synnerhet ifråga om avtal med periodisk premie, dessutom med beak-tande av den förväntade avkastningen på framtida till-gångar. Försiktighetsmarginalen och den eller de maximi-räntesatser som tillämpas på den beräknade avkastningenpå framtida tillgångar skall fastställas av den behörigamyndigheten i hemlandet.
b) Fastställandet av en maximiräntesats innebär inte att ett
företag är skyldigt att tillämpa en räntesats som är så hög.
c) Hemlandet kan besluta att inte tillämpa punkt a för följande
avtalskategorier:
— Fondförsäkringsavtal (unit-linked).
— Försäkringsavtal med engångspremie för en tid av högst
åtta år.
— Försäkringsavtal utan rätt till återbäring och livränteavtal
utan återköpsvärde.
I de fall som avses i de sista två strecksatserna i första stycket
kan genom försiktigt val av räntesats hänsyn tas till denvaluta i vilken ett avtal upprättats och till däremot svarandetillgångar som företaget vid tillfället har och, om företagetstillgångar tas upp till marknadsvärde, den förväntade avkast-ningen på framtida tillgångar.
Den räntesats som används får inte i något fall vara högre än
den avkastning som beräknats på tillgångarna i enlighet medde redovisningsregler som gäller i hemlandet, minskad medlämpligt avdrag.
d) Medlemsstaten skall kräva att ett företag i sin redovisning gör
avsättning för att täcka ränteåtaganden gentemot försäkrings-tagare om den nuvarande eller förväntade avkastningen påföretagets tillgångar inte är tillräcklig för att täcka sådanaåtaganden.
e) Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter
som så begär skall underrättas om de maximiräntesatser somfastställs enligt a.
C. De statistiska beräkningselementen och antagandena om omkost-
nader skall väljas med försiktighet och med beaktande av i vilkenstat åtagandet gjorts, vilket slags försäkring det är frågan om ochde förvaltningskostnader och provisioner som kan förväntas.
D. I fråga om försäkringar med rätt till återbäring får i den metod
som används för beräkning av tekniska avsättningar hänsyn tas,antingen implicit eller explicit, till framtida återbäringar av varjeslag i överensstämmelse med övriga antaganden om den framtidautvecklingen samt den nuvarande metoden för fördelning avåterbäring.
E. Reservering för framtida omkostnader får göras implicit, t.ex.
genom att framtida premier beräknas med avdrag för förvalt-ningskostnader. Den sammanlagda reserveringen, antingenexplicit eller implicit, får dock inte vara mindre än vad resultatetav en försiktig bedömning av framtida utgifter skulle ge.
F. Metoden för beräkning av tekniska avsättningar får inte ändras
från år till år på grund av godtyckliga förändringar av metodeneller beräkningsgrunderna och skall vara utformad så att återbä-ringsmedlen fördelas på ett skäligt sätt under försäkringsavtalenslöptid.
2. Försäkringsföretag skall ge allmänheten tillgång till uppgifter
om de grunder och metoder som används vid beräkning av detekniska avsättningarna, inklusive avsättningar för återbäring.
3. Hemlandet skall kräva av varje försäkringsföretag att de
tekniska avsättningarna för dess samlade verksamhet täcks avmotsvarande tillgångar i enlighet med artikel 24 i direktiv 92/96/EEG. I fråga om verksamhet som utövas inom gemenskapenmåste dessa tillgångar finnas där. Medlemsstaterna får inte kräva attförsäkringsföretagen har sina tillgångar i en viss bestämd medlems-
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 20
▼B
stat. Hemlandet får dock medge lättnader i föreskrifterna om vartillgångarna skall finnas.
4. Om hemlandet medger att de försäkringstekniska avsättning-
arna får täckas av fordringar hos återförsäkringsgivare skall de fast-ställa den tillåtna procentsatsen. Medlemsstaten får i sådant fall inteframställa krav på var de tillgångar som motsvarar dessa fordringarskall vara lokaliserade.”
Artikel 19
Premien för nya försäkringar skall utifrån rimliga försäkringsmatema-
tiska antaganden vara tillräcklig för att försäkringsföretaget skall kunnauppfylla alla sina åtaganden och i synnerhet för att kunna skapa tillräck-liga försäkringstekniska avsättningar.
Vid denna bedömning får hänsyn tas till alla delar av ett försäkringsfö-
retags ekonomiska situation. Dock får andra medel än premier ochdärav härrörande avkastning inte systematiskt och permanent utnyttjaspå ett sådant sätt att det på lång sikt kan äventyra företagets soliditet.
Artikel 20
De tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
uppbyggda med hänsyn till arten av den verksamhet som företagetbedriver så att dess investeringar, vilka skall vara diversifierade och halämplig spridning, tryggar säkerhet, avkastning och likviditet.
Artikel 21
1. Hemlandet får inte godkänna att försäkringsföretag täcker sina
tekniska avsättningar med andra slag av tillgångar än följande:
A.Investeringar
a) Skuldförbindelser, obligationer och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument,
b) utlåning,
c) aktier och andra andelar med rörlig avkastning,
d) andelar i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värde-
papper och andra investeringsfonder,
e) mark, byggnader och rättigheter i fast egendom.
B.Fordringar
f) fordringar på återförsäkrare, inklusive återförsäkrares del av de
tekniska avsättningarna,
g) depositioner och andra fordringar på försäkringsföretag som avgivit
återförsäkring,
h) fordringar på försäkringstagare och förmedlare som härrör från verk-
samhet med direkt försäkring och återförsäkring,
i) livförsäkringslån,j) utestående skatteåterbäringar,k) fordringar på garantifonder.
C.Övrigt
l) andra materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader,
värderade efter en betryggande avskrivningsplan,
m) kassa och banktillgodohavanden i kreditinstitut och andra organ
med tillstånd att motta insättningar,
n) förutbetalda anskaffningskostnader,o) upplupna räntor och hyror samt andra upplupna inkomster och
förskottsbetalningar,
p) återgångsrättigheter vid upplåtelse av fast egendom (reversionary
interests).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 21
▼B
När det gäller de försäkringsgivare som uppträder under beteckningen
Lloyd’s skall bland tillgångsslagen också ingå garantier och remburserutfärdade av kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 77/780/EEG (
1)
eller av försäkringsföretag samt verifierbara belopp som härrör frånlivförsäkringsavtal i den utsträckning de ingår i fonder som tillhörmedlemmarna.
Det faktum att en tillgångspost eller ett tillgångsslag medtagits i första
stycket skall inte innebära att alla former av tillgångar automatisktgodkänns som täckning för tekniska avsättningar. Hemlandet skall fast-ställa mer detaljerade regler med villkor för användningen av godtag-bara tillgångar. I samband med detta kan hemlandet komma att krävamateriella säkerheter eller garantier, särskilt i fråga om fordringar pååterförsäkrare.
Då hemlandet fastställer och tillämpar dessa regler skall den särskilt se
till att följande principer iakttas:
i) Tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall värderas
exklusive varje skuld som härrör ur förvärvet.
ii) Alla tillgångar skall värderas på ett betryggande sätt med hänsyn
till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhet får andramateriella anläggningstillgångar än mark och byggnader endastgodkännas som täckning för tekniska avsättningar om de är värde-rade enligt en betryggande avskrivningsplan.
iii) Lån - oavsett om de ges till företag, stater eller internationella
organisationer, lokala eller regionala myndigheter eller till fysiskapersoner - får endast godkännas som täckning för tekniska avsätt-ningar om det finns tillräckliga garantier för deras säkerhet, oavsettom garantierna är grundade på låntagarens betalningsförmåga,pantförskrivning, bankgarantier, garantier som lämnats av försäk-ringsföretag eller andra former av säkerhet.
iv) Derivatinstrument, såsom optioner, standardiserade terminsavtal
(futures) och svappar med anknytning till tillgångar som motsvarartekniska avsättningar får användas i den utsträckning som debidrar till att minska investeringsriskerna eller underlättar eneffektiv portföljförvaltning. De måste värderas försiktigt och fårbeaktas vid värderingen av de underliggande tillgångarna.
v) Överlåtbara värdepapper som inte omsätts på någon reglerad
marknad får tillåtas som täckning för tekniska avsättningar endastom de är kortfristigt realiserbara eller utgörs av ägarandelar ikreditinstitut eller försäkringsföretag i den utsträckning som ärtillåten enligt artikel 8 i direktiv 79/267/EEG, eller i investerings-företag etablerade i en medlemsstat.
vi) Lån till och fordringar hos tredje part får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar efter avdrag för samtliga even-tuella skulder till samma tredje part.
vii) Värdet av lån och fordringar som godkänns som täckning för
tekniska avsättningar måste beräknas med försiktighet med veder-börlig hänsyn till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhetfår lån till försäkringstagare och förmedlare i samband med direktaförsäkringstransaktioner och återförsäkringstransaktioner endastgodkännas om de inte har varit förfallna till betalning längre tid äntre månader.
viii) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringarför dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regleroch principer som fastställs i denna artikel beakta de underlig-gande tillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet kanbehandla andra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
(1) Rådets första direktiv 77/780/EEG av den 12 december 1977 om samord-
ning av lagar och andra författningar om rätten att starta och drivaverksamhet i kreditinstitut (EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30). Direktivetsenast ändrat genom direktiv 89/646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s.1).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 22
▼B
ix) Förutbetalda anskaffningskostnader får godkännas som täckning
för tekniska avsättningar endast i den utsträckning som detta ärförenligt med beräkningen av premiereserven.
2. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera andra kategorier avtillgångar som täckning för tekniska avsättningar.
Artikel 22
1. I fråga om tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall
hemlandet föreskriva att varje försäkringsföretag högst får investeraföljande:
a) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i en tomt
eller en byggnad, eller i en grupp tomter eller byggnader som ärbelägna så nära varandra att de faktiskt bör betraktas som en inve-stering.
b) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier och
andra överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier, obli-gationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmarknads-instrument från samma företag eller i lån till samma låntagare, alltsammantaget, dock med undantag av lån till en statlig, regional ellerlokal myndighet eller till en internationell organisation i vilken eneller flera medlemsstater är medlemmar. Denna gräns får höjas till10 % om högst 40 % av företagets tekniska bruttoavsättningar inve-steras i lån eller värdepapper, varvid mer än 5 % av företagetstillgångar investeras hos var och en av låntagarna och utgivarna.
c) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i lån utan
säkerhet, varav 1 % för varje enskilt lån utan säkerhet, med undantagav lån till kreditinstitut, försäkringsföretag - i den utsträckning dettaär förenligt med artikel 8 i direktiv 79/267/EEG - och investeringsfö-retag som är etablerade i en medlemsstat. Gränserna får höjas till8 % respektive 2 % genom beslut från fall till fall av den behörigamyndigheten i hemlandet.
d) 3 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i kontanta
medel.
e) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier,
andra värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbin-delser som inte omsätts på någon reglerad marknad.
2. Det faktum att någon gräns inte anges i punkt 1 för någon viss
kategori av investeringar innebär inte att tillgångar av denna kategoriskulle kunna godkännas som täckning för tekniska avsättningar iobegränsad utsträckning. Hemlandet skall fastställa närmare bestäm-melser med villkor för användningen av godtagbara tillgångar. Denskall särskilt sörja för att följande principer iakttas då dessa reglerfastställs och tillämpas:
i) Tillgångarna som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
diversifierade och ha en sådan spridning att frihet från ett alltförstort beroende av något särskilt slag av tillgångar eller någonsärskild investering eller marknad säkerställs.
ii) Investeringar som på grund av tillgångens art eller utställarens
soliditet innebär en hög risknivå skall begränsas till en betryggandenivå.
iii) Vid begränsningar av vissa kategorier av tillgångar skall hänsyn tas
till hur återförsäkring behandlats vid beräkningen av de tekniskaavsättningarna.
iv) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar fördess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regler ochprinciper som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet får behandlaandra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
v) Av de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna skall den
procentuella andel som utgörs av icke likvida investeringar hållaspå en betryggande nivå.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 23
▼B
vi) Om bland företagets tillgångar ingår lån till, eller skuldebrev som
utfärdats av, vissa kreditinstitut får hemlandet vid tillämpningen avde regler och principer som fastslås i denna artikel beakta deunderliggande tillgångar som dessa kreditinstitut innehar. Detta fårdock endast ske om kreditinstitutet har sitt huvudkontor i enmedlemsstat, är helägt av denna medlemsstat och/eller lokalamyndigheter i denna stat och dess verksamhet, enligt dess stiftel-seurkund och bolagsordning, består i att förmedla lån till staten ellerlokala myndigheter eller lån som garanteras av dessa eller lån tillorgan som har nära samband med staten eller med lokala myndig-heter.
3. I samband med de närmare bestämmelserna om villkor för
användningen av godtagbara tillgångar skall medlemsstaten tillämpastörre restriktivitet i fråga om
— lån utan bankgaranti, garanti från försäkringsföretag, säkerhet mot
inteckning eller annan form av säkerhet, jämfört med lån med sådansäkerhet,
— fondföretag som inte är samordnade enligt direktiv 85/611/EEG (
1)
och andra investeringsfonder, jämfört med fondföretag som ärsamordnade enligt det nämnda direktivet,
— värdepapper som inte omsätts på någon reglerad marknad, jämfört
med värdepapper som omsätts på en sådan marknad,
— obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument som inte utfärdats av stater, lokala eller regionalamyndigheter eller företag i zon A, enligt definitionen i direktiv89/647/EEG (
2), eller som utfärdats av internationella organisationer
till vilka inte minst en medlemsstat i gemenskapen är ansluten,jämfört med samma slag av finansiella instrument som utfärdats avde ovannämnda organen.
4. Medlemsstaterna får höja den gräns som fastställs i punk t 1 b till
40 % i fråga om vissa skuldförbindelser som utfärdats av ett kreditin-stitut med huvudkontor inom gemenskapen som enligt lag står undersärskild offentlig tillsyn i syfte att skydda innehavarna av sådana skuld-förbindelser. Särskilt skall de belopp, som härrör från de utfärdadeskuldförbindelserna, enligt lag investeras i tillgångar som, under helagiltighetstiden för skuldförbindelserna, kan täcka fordringar som harsamband med dessa och som, i händelse av utställarens betalningsoför-måga, prioriteras för återbetalning av kapital och upplupen ränta.
5. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
investera i vissa slag av tillgångar.
6. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera undantag frånreglerna i punkt 1 a-1 e.
Artikel 23
1. I de fall då förmånerna enligt ett försäkringsavtal är direkt knutna
till värdet av andelar i ett fondföretag eller till värdet av tillgångar somingår i en intern fond som ägs av ett försäkringsföretag, vanligenuppdelad på andelar, skall de tekniska avsättningarna avseende förmå-nerna så nära som möjligt motsvaras av dessa andelar eller, i de fall däruppdelning på andelar inte har skett, av dessa tillgångar.
2. I de fall då förmånerna enligt ett försäkringsavtal är direkt knutna
till ett aktieindex eller till något annat referensvärde än de som avses ipunkt 1, skall de tekniska avsättningarna för sådana förmåner så närasom möjligt motsvaras antingen av de andelar som anses motsvara
(1) Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av
lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringari överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EGT nr l 375, 31.12.1985, s. 3).Direktivet ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT nr L 100, 19.4.1988,s. 31).
(
2) Rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989 om kapitaltäck-
ningsgrad för kreditinstitut (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14).
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 24
▼B
referensvärdet eller, i det fall uppdelning på andelar inte har skett, av
tillgångar med tillräcklig säkerhet och omsättningsbarhet vilka så närasom möjligt motsvarar de tillgångar på vilka referensvärdet är baserat.
3. Artiklarna 20 och 22 skall inte tillämpas på tillgångar som innehas
för att svara mot förpliktelser som är direkt knutna till sådana förmånersom avses i punkterna 1 och 2. Hänvisningar till de tekniska avsätt-ningar som nämns i artikel 22 skall avse tekniska avsättningar medundantag för sådana som avser denna typ av förpliktelser.
4. I fall förmåner som avses i punkterna 1 och 2 innefattar en
garanterad avkastning på investeringen eller någon annan garanteradförmån, skall motsvarande ytterligare tekniska avsättningar omfattas avreglerna i artiklarna 20, 21 och 22.
Artikel 24
1. Vid tillämpning av artikel 17.3 och artikel 28 i direktiv 79/
267/EEG skall medlemsstaterna följa bilaga 1 till detta direktiv i frågaom matchningsregler.
2. Denna artikel skall inte tillämpas på åtaganden som avses i artikel
23 i detta direktiv.
Artikel 25
Artikel 18 andra stycket punk t 1 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas
med följande:
”1. Av tillgångar i företaget som är fria från alla förutsebara förplik-
telser, med avdrag för immateriella värden. Särskilt skallföljande tillgångar ingå:
— Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesi-
digt försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet medtillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt att samtligaföljande kriterier uppfylls:
a) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att
betalningar från dessa konton till medlemmar endast fårske i den utsträckning detta inte medför att solvensmargi-nalen understiger den föreskrivna nivån eller, efter attföretaget har upplösts, om samtliga andra skulder i före-taget har lösts.
b) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att,
om sådana betalningar sker av annan anledning än att ettenskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndig-heterna skall underrättas minst en månad i förväg ochunder denna period kunna förbjuda utbetalningen.
c) De bestämmelser i stiftelseurkund och bolagsordning som
har samband med dessa konton får endast ändras om debehöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha någrainvändningar mot ändringen, vilket dock inte påverkartillämpningen av de kriterier som anges i punkterna a ochb.
— Hälften av ännuinte inbetalt aktiekapital eller garantikapital,
så snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till25 %.
— Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
— Balanserad vinst.— Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital får
ingå, men med högst 50 % av marginalen, varav högst 25 %får bestå av förlagslån eller kumulativa preferensaktier medfast löptid, om följande minimikrav är uppfyllda:
a) För den händelse att försäkringsföretaget går i konkurs
eller likvidation skall det finnas bindande avtal om attförlagslånekapital och preferensaktiekapital skall ha prio-ritet efter alla övriga borgenärers fordringar och inte får
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 25
▼B
betalas förrän alla vid tillfället utestående skulder harlösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
b) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
c) För förlagslån med fast löptid skall den ursprungliga
löptiden vara minst fem år. Senast ett år före förfallo-datum skall försäkringsföretaget till de behöriga myndig-heterna för godkännande lämna en plan för hur solven-smarginalen skall kunna behållas på, eller ökas till, denföreskrivna nivån då lånet löper ut, under minst fem årföre förfallodatum såvida inte den andel av solvensmargi-nalen som motsvaras av lånet gradvis har minskat. Debehöriga myndigheterna får tillåta förtidsinlösen avsådana lån, om försäkringsföretaget ansöker om detta ochförutsatt att dess solvensmarginal inte därigenom fallerunder den föreskrivna nivån.
d) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägning,
med undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå isolvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande frånde behöriga myndigheterna särskilt krävs för förtidsin-lösen. I det senare fallet skall försäkringsföretaget under-rätta de behöriga myndigheterna senast sex månader föredet datum då det avser att göra förtidsinlösen, och före-taget skall därvid ange den faktiska och den föreskrivnasolvensmarginalen, såväl före som efter återbetalningen.De behöriga myndigheterna får endast godkänna återbe-talningen om försäkringsföretagets solvensmarginal intedärigenom faller under den föreskrivna nivån.
e) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden,
under vissa särskilt angivna omständigheter utöver likvi-dation av försäkringsföretaget, kan komma att förfalla tillbetalning före de avtalade förfallodagarna.
f) Låneavtalet får endast ändras om de behöriga myndighe-
terna har förklarat sig inte ha några invändningar mot denföreslagna ändringen.
— Upp till 50 % av solvensmarginalen får utgöras av summan
av sådant förlagslånekapital som avses i föregående streck-sats och värdepapper utan fast löptid och andra instrument,även andra kumulativa preferensaktier än sådana som avses iföregående strecksats, som uppfyller följande villkor:
a) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan
den behöriga myndighetens förhands godkännande.
b) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet
att uppskjuta räntebetalningar.
c) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin
helhet ha förmånsrätt efter samtliga prioriterade borge-närer.
d) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste
innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetaldaräntor får användas till förlusttäckning och möjliggöra förförsäkringsföretaget att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.”
Artikel 26
Senast tre år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas skall
kommissionen lämna en rapport till Försäkringskommittén om behovetav ytterligare harmonisering i fråga om solvensmarginalen.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 26
▼B
Artikel 27
Artikel 21 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 211. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av
tillgångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses iartikel 17.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 17.3, artikel
24.1 - 24.3 och artikel 24.5 samt artikel 26.1 andra stycket, fårmedlemsstaterna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogandeöver de tillgångar, vare sig de är fast eller lös egendom, som ingår iauktoriserade försäkringsföretags tillgångar.
3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder
för sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta iegenskap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt attde försäkrades intressen tillgodoses.”
Kapitel 3
Artikel 28
Medlemsstaten för åtagandet får inte hindra en försäkringstagare från att
teckna ett avtal med ett försäkringsföretag som auktoriserats på devillkor som anges i artikel 6 i direktiv 79/267/EEG om detta avtal intestrider mot rättsreglerna till skydd för det allmänna bästa i medlems-staten för åtagandet.
Artikel 29
Medlemsstaterna får inte anta bestämmelser med krav på förhandsgod-
kännande eller löpande anmälan av allmänna och särskilda försäkrings-villkor, premietariffer, tekniska grunder för beräkning av premietarifferoch tekniska avsättningar eller formulär och andra tryckta handlingarför användning i mellanhavanden med försäkringstagarna.
Utan hinder av första stycket och uteslutande i syfte att kontrollera
efterlevnaden av nationella bestämmelser rörande försäkringsmatema-tiska principer, får hemlandet föreskriva regelmässig underrättelse omde tekniska grunderna för premieberäkning och beräkning av tekniskaavsättningar. Detta krav är inte en förutsättning för att företaget skall fåbedriva sin verksamhet.
Senast fem år efter det att detta direktiv börjat tillämpas skall kommis-
sionen till rådet överlämna en rapport om genomförandet av bestämmel-serna.
Artikel 30
1. I artikel 15.1 första stycket i direktiv 90/619/EEG skall orden ”i
något av de fall som avses i avdelning III” utgå.
2. Artikel 15.2 i direktiv 90/619/EEG, skall ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa punkt 1 på avtal med engiltighetstid om sex månader eller mindre och inte heller i fall dåförsäkringstagaren, på grund av sin ställning eller på grund av deomständigheter under vilka avtalet ingåtts, är i behov av detta särskildaskydd. Medlemsstaterna skall i sina regler särskilt ange i vilka fall punkt1 inte skall tillämpas.”
Artikel 31
1. Innan ett försäkringsavtal ingås skall minst den information som
förtecknats i punk t A i bilaga 2 lämnas till försäkringstagaren.
2. Försäkringstagaren skall under hela avtalstiden hållas informerad
om ändringar ifråga om information förtecknad i punkt B i bilaga 2.
3. Den medlemsstat i vilken åtagandet gjorts, kan kräva av försäk-
ringsföretagen att de lämnar information utöver den som förtecknats i
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 27
▼B
bilaga 2 endast om det är nödvändigt för att försäkringstagaren rätt skallförstå de väsentliga delarna av åtagandet.
4. Närmare regler för genomförandet av denna artikel och bilaga 2
skall fastställas av den medlemsstat där åtagandet har gjorts.
AVSNITT IV
BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHET ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER
Artikel 32
Artikel 10 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 101. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en
annan medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behörigamyndigheter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje försäk-
ringsföretag som önskar etablera en filial i en annan medlemsstatsterritorium till underrättelse enligt punkt 1 samt att lämna uppgifterom följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga
och till vilken handlingar kan sändas och som också skall varaden adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäkti-gade ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud; denne skall ha till-
räckliga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binderföretaget i förhållande till tredje part och för att företräda detinför myndigheter och domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd’sfår i händelse av tvist i filialstaten på grund av ingångna förplik-telser de försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt än omtvisten hade förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudet skalldärför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckas mothonom och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar förförsäkringsgivarna i Lloyd’s.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administra-tiva struktur eller finansiella situation eller hyser tvivel om företags-ledarnas eller det befullmäktigade ombudets personliga lämplighetoch yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter i samband medden planerade verksamheten, skall de inom tre månader från motta-gandet av underrättelse enligt punkt 2 översända den erhållna infor-mationen till filialstatens behöriga myndighet och underrätta detberörda företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att försäk-
ringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligt artik-larna 19 och 20.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den
i punkt 2 omnämnda informationen till de behöriga myndigheterna ifilialstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inomtre månader från det att fullständig information föreligger. En vägraneller underlåtenhet att överlämna information skall kunna bli föremålför domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall
de behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från detatt de mottagit underrättelse enligt punk t 3 i tillämpliga fall under-
rätta den behöriga myndigheten i hemlandet om de villkor som, medhänsyn till det allmänna bästa, gäller för verksamhet i filialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filialstaten
eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någon
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 28
▼B
underrättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin verk-samhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits
enligt punkt 2b-2d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt
besked till de behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstatenminst en månad innan ändringen företas så att de behöriga myndig-heterna i hemlandet och i filialstaten kan fullgöra sina uppgifterenligt punkterna 3 och 4.”
Artikel 33
Artikel 11 i direktiv 79/267/EEG skall utgå.
Artikel 34
Artikel 11 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 11Ett företag som första gången önskar utnyttja rätten att, inom ramen
för friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet i en eller flermedlemsstater skall dessförinnan anmäla detta till de behörigamyndigheterna i hemlandet och därvid ange vilka slag av åtagandendet avser att försäkra.”
Artikel 35
Artikel 14 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 141. Inom en månad efter den anmälan som avses i artikel 11 skall
de behöriga myndigheterna i hemlandet till den eller de medlems-stater inom vilkas territorier företaget avser att driva verksamhetinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster överlämnaföljande:
a) Ett intyg om att företaget har en minsta solvensmarginal,
beräknad enligt artiklarna 19 och 20 i direktiv 79/267/EEG.
b) De försäkringsklasser företaget har auktoriserats att erbjuda.
c) De slag av åtaganden som företaget avser att försäkra i den
medlemsstat där tjänsterna utförs.
De skall samtidigt underrätta det berörda företaget om detta.2. I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet inte över-
lämnar i punkt 1 omnämnd information inom fastställd tid skall deinom samma tidsperiod meddela skälen för sin vägran till företaget.En vägran skall kunna bli föremål för domstolsprövning i hemlandet.
3. Företaget får påbörja verksamheten det datum då det enligt
intyg mottog den i punkt 1 första stycket omnämnda informationen.”
Artikel 36
Artikel 17 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17Varje ändring som ett företag avser att göra av de uppgifter som
avses i artikel 11 skall följa det förfarande som föreskrivs i artiklarna11 och 14.”
Artikel 37
Artiklarna 10, 12, 13, 16, 22 och 24 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.
Artikel 38
De behöriga myndigheterna i filialstaten eller i den medlemsstat där
tjänsterna utförs får föreskriva att de upplysningar de enligt dettadirektiv har rätt att begära beträffande den verksamhet som försäkrings-företag bedriver inom deras territorier skall lämnas på det officiellaspråket, eller de officiella språken, i den berörda medlemsstaten.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 29
▼B
Artikel 39
1. Artikel 19 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte anta
bestämmelser om krav på förhandsgodkännande eller löpande redovis-ning av allmänna och särskilda försäkringsvillkor, premietariffer,tekniska grunder för premieberäkning och beräkning av tekniska avsätt-ningar, eller av formulär och andra tryckta handlingar för användning imellanhavanden med försäkringstagarna. För att kontrollera överens-stämmelsen med nationell lagstiftning rörande försäkringsavtal får de avföretag som avser att bedriva försäkringsverksamhet inom dess territo-rium med stöd av etableringsfriheten eller inom ramen för friheten atttillhandahålla tjänster, endast i enstaka fall kräva redovisning av dessvillkor och andra tryckta handlingar. Detta krav får inte utgöra enförutsättning för att företaget skall få bedriva verksamhet.
Artikel 40
1. Artikel 20 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Varje företag som utövar verksamhet med stöd av etableringsfri-
heten eller friheten att tillhandahålla tjänster skall till de behörigamyndigheterna i filialstaten och/eller i den medlemsstat där tjänsternautförs överlämna alla handlingar som begärs från företaget vid tillämp-ning av denna artikel, i den utsträckning även företag med huvudkontori dessa medlemsstater har sådana skyldigheter.
3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att
ett företag som har filial där, eller utövar verksamhet med stöd avfriheten att tillhandahålla tjänster inom statens territorium, inte följer derättsregler det omfattas av i denna stat, skall myndigheterna anmodaföretaget att vidta rättelse.
4. Om företaget i fråga underlåter att vidta de begärda åtgärderna,
skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaten i fråga underrätta debehöriga myndigheterna i hemlandet om detta. Dessa skall snarast vidtaalla åtgärder som behövs för att företaget skall åstadkomma rättelse avmissförhållandet. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten i frågaskall underrättas om arten av sådana åtgärder.
5. Om företaget fortsätter att överträda rättsregler som gäller i
medlemsstaten i fråga, trots de åtgärder som hemlandet vidtagit eller tillföljd av att dessa åtgärder har visat sig otillräckliga eller inte harvidtagits i den medlemsstat det gäller, får denna medlemsstat, efter attha underrättat de behöriga myndigheterna i hemlandet, vidta de åtgärdersom behövs för att hindra eller ingripa mot fortsatta överträdelser,däribland, om det oundgängligen krävs, förbud för företaget att ingåytterligare försäkringsavtal inom dess territorium. Medlemsstaterna skallse till att delgivning kan ske inom deras territorier av sådana rättsligahandlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder mot försäkringsfö-retag.
6. Punkterna 3,4 och 5 skall inte inverka på de berörda medlemssta-
ternas extraordinära befogenheter att vidta lämpliga åtgärder för attförhindra eller bestraffa oegentligheter inom deras territorier. Dettainnebär också möjlighet att förhindra att försäkringsföretag ingår nyaförsäkringsavtal inom berörda staters territorium.
7. Punkterna 3,4 och 5 skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att
ingripa mot överträdelser som begåtts inom deras territorier.
8. Om det företag som har begått överträdelsen har ett driftställe eller
innehar egendom i den berörda medlemsstaten får de behöriga myndig-heterna i den staten enligt nationell lagstiftning tillämpa de administra-tiva påföljder i form av tvångsmedel mot driftstället eller egendomensom är föreskrivna för överträdelsen.
9. Varje åtgärd som vidtas enligt punkterna 4-8 och som innefattar
ingripande mot eller begränsningar i utövandet av försäkringsverksam-heten skall vara välgrundad och meddelas det berörda företaget.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 30
▼B
10. Vartannat år skall kommissionen till Försäkringskommittén över-lämna en rapport med en sammanställning av det antal och de olikatyper av fall i varje medlemsstat där tillstånd förvägrats enligt artikel 10i direktiv 79/267/EEG eller artikel 14 i direktiv 90/619/EEG, efterändring genom detta direktiv, eller där åtgärder vidtagits enligt punkt 5.Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen genom att förseden med den information som krävs för rapporten.
Artikel 41
Detta direktiv medför inte något hinder för försäkringsföretag med
huvudkontor i andra medlemsstater att med alla tillgängliga mediamarknadsföra sina tjänster i filialstaten eller i den medlemsstat därtjänsterna utförs, med iakttagande av eventuella regler för formen ochinnehållet i sådan marknadsföring som antagits till skydd för detallmänna bästa.
Artikel 42
1. Artikel 21 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Om ett försäkringsföretag träder i likvidation skall de förpliktelser
som följer av avtal som tecknats genom en filial eller inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster inte behandlas annorlunda än deförpliktelser som följer av företagets övriga försäkringsavtal utanhänsyn till de försäkrades och förmånstagarnas nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel 23 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Varje försäkringsföretag skall, uppdelat på verksamhet som
bedrivs med stöd av etableringsfriheten och verksamhet som bedrivsinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, underrätta den behö-riga myndigheten i sitt hemland om premie belopp, utan avdrag föråterförsäkring, angivna per medlemsstat och för varje försäkringsklass,I-IX, såsom de definierats i bilagan till direktiv 79/267/EEG.
Den behöriga myndigheten i hemlandet skall inom rimlig tid vidarebe-
fordra en sammanställning av dessa uppgifter till varje berörd medlems-stats behöriga myndighet, som begär detta.
Artikel 44
1. Artikel 25 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Utan att det påverkar tillämpningen av senare harmonisering skall,
beträffande alla försäkringsavtal, uttag av indirekta skatter och skattelik-nande avgifter på försäkringspremier kunna ske endast i den medlems-stat där ett åtagande gjorts, i den betydelse som anges i artikel 2 e idirektiv 90/619/EEG och även, såvitt avser Spanien, uttag av sådanatilläggsavgifter som i lag föreskrivs till förmån för det spanska”Consorcio de compensación de seguros” för uppfyllandet av dessuppgifter i samband med ersättande för förluster som uppkommer vidextraordinära händelser i den medlemsstaten.
Den lag som enligt artikel 4 i direktiv 90/619/EEG är tillämplig på
avtalet skall inte inverka på den tillämpliga ordningen för skatter ochavgifter.
I avvaktan på kommande harmonisering skall varje medlemsstat, med
avseende på de företag som gör åtaganden inom dess territorium, till-ämpa egna nationella bestämmelser såvitt gäller åtgärder för att säker-ställa uppbörd av sådana indirekta skatter och skatteliknande avgiftersom skall betalas i enlighet med första stycket.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 31
▼B
AVSNITT V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 45
Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag med huvudkontor inom
deras territorier och för vilka värdet av byggnader och mark, somanvänds för täckning av deras tekniska avsättningar, vid anmälan avdetta direktiv överstiger den i artikel 22.1 a fastställda procentsatsen, enövergångstid som skall vara avslutad senast den 31 december 1998 föratt följa den bestämmelsen.
Artikel 46
1. Artikel 26 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Spanien och Portugal får till och med den 31 december 1995, och
Grekland till och med den 31 december 1998, tillämpa följande över-gångsförfarande med avseende på avtal där någon av nämnda medlems-stater är den medlemsstat där åtagandet görs:
a) Med avsteg från artikel 8.3 i direktiv 79/267/EEG och från artiklarna
29 och 39 i det här direktivet, får de behöriga myndigheterna i dessamedlemsstater föreskriva att allmänna och särskilda villkor i försäk-ringsavtal skall meddelas dem, innan de får tillämpas.
b) Storleken på de tekniska avsättningar som gäller sådana avtal skall
fastställas under överinseende av den berörda medlemsstaten enligtstatens egna regler eller, om sådana saknas, enligt de förfarandensom fastställts i den staten enligt detta direktiv. Medlemsstaten ifråga skall enligt de regler och den praxis den antagit enligt dettadirektiv övervaka att dessa tekniska avsättningar motsvaras avlikvärdiga och matchade tillgångar samt lokaliseringen av dessa.
AVSNITT VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 47
Följande tekniska anpassningar av direktiv 79/267/EEG och direktiv
90/619/EEG samt av detta direktiv skall antas enligt det förfarande somhar fastställts i direktiv 91/675/EEG:
— Utvidgning av artikel 8.1 a i direktiv 79/267/EEG till att omfatta
även andra företagsformer.
— Ändringar i förteckningen i bilagan till direktiv 79/267/EEG, eller
anpassning av dess terminologi med hänsyn till utvecklingen påförsäkringsmarknaderna.
— Precisering, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment, av de poster som ingår i solvensmarginalen och somuppräknas i artikel 18 i direktiv 79/267/EEG.
— Ändring av den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 20.2 i
direktiv 79/267/EEG med hänsyn till den ekonomiska och finansi-ella utvecklingen.
— Ändringar, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment, av den förteckning över tillgångar som kan godkännas somtäckning för tekniska avsättningar som lämnas i artikel 21 i dettadirektiv samt av de regler för spridning av investeringarna somfastställs i artikel 22 i detta direktiv.
— Förändringar av de lättnader beträffande matchningsreglerna som
fastställs i bilaga 1 till detta direktiv med hänsyn till utvecklandet avnya instrument för valutasäkring eller de framsteg som gjorts mot enekonomisk och monetär union.
— Precisering av definitionerna i syfte att säkerställa en likformig
tillämpning av direktiv 79/267/EEG och 90/619/EEG samt av dettadirektiv inom hela gemenskapen.
— Tekniska anpassningar nödvändiga för reglerna om bestämmande av
högsta tillåtna räntesatser, i enlighet med artikel 17 i direktiv 79/
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 32
▼B
267/EEG med ändring i detta direktiv, särskilt med hänsyn tagen till
de framsteg som gjorts mot en ekonomisk och monetär union.
Artikel 48
1. Filialer, som har påbörjat sin verksamhet enligt de bestämmelser
som gällde i den medlemsstat där de är etablerade innan de bestäm-melser som skall antas vid genomförandet av detta direktiv trätt i kraft,skall anses ha följt det förfarande som föreskrivs i artikel 10.1-10.5 idirektiv 79/267/EEG. Från och med dagen för det ikraftträdande somavses i föregående mening skall de omfattas av artiklarna 17, 23, 24 och26 i direktiv 79/267/EEG samt av artikel 40 i det här direktivet.
2. Artiklarna 11 och 14 i direktiv 90/619/EEG, med ändringar genom
detta direktiv skall inte inverka på sådana rättigheter som har förvärvatsav försäkringsföretag som, innan de bestämmelser som antas för till-ämpningen av detta direktiv trätt i kraft, bedriver verksamhet inomramen för friheten att tillhandahålla tjänster.
Artikel 49
Följande artikel 31a skall införas i direktiv 79/267/EEG:
”Artikel 31a1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprät-tats inom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till accept-kontor som är etablerade i samma medlemsstat, förutsatt att debehöriga myndigheterna i den medlemsstaten eller, i tillämpliga fall,i den medlemsstat som avses i artikel 30 intygar att acceptkontoretäven sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmar-ginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprät-tats inom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till försäkrings-företag med huvudkontor i en annan medlemsstat, förutsatt att debehöriga myndigheterna i den medlemsstaten intygar att acceptkon-toret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solven-smarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den natio-
nella lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, som upprättatsinom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till en agentureller filial, som omfattas av denna avdelning och som upprättats i enannan medlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa att de behörigamyndigheterna i acceptkontorets hemland eller, i tillämpliga fall, iden medlemsstat som avses i artikel 30 kan intyga att acceptkontoretäven sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmar-ginal, att lagstiftningen i acceptkontorets hemland tillåter en sådanöverlåtelse samt att hemlandet har medgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1-3 skall den medlemsstat där
den överlåtande agenturen eller filialen är belägen, om åtagandet integjorts i samma stat, inhämta medgivande från behöriga myndigheteri den medlemsstat där åtagandet gjorts, innan den godkänner överlå-telsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinayttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågademyndigheterna inte lämnar något svar inom denna tid skall dettaanses likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall offent-
liggöras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning i denmedlemsstat där åtagandet gjorts. Sådana överlåtelser skall automa-tiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varje annan
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 33
▼B
person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av de överlåtnaavtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom enbestämd tid efter överlåtelsen.”
Artikel 50
Medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag
som fattas enligt lagar och andra författningar som antas enligt dettadirektiv skall kunna bli föremål för domstolsprövning.
Artikel 51
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 anta de lagar
och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktivoch sätta dem i kraft senast den 1 juli 1994. De skall genast underrättakommissionen om detta.
När en medlemsstat antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när deoffentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 52
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 34
▼B
BILAGA I
MATCHNINGSREGLER
Den valuta i vilken försäkringsgivarens åtaganden skall betalas bestäms i
enlighet med följande regler:
1. När försäkringssumman enligt avtalet är uttryckt i en viss valuta, skall försäk-
ringsgivarens förpliktelser anses betalbara i samma valuta.
2. Medlemsstaterna får befria företagen från skyldigheten att täcka tekniska
avsättningar, inklusive premiereserv, med valutamatchande tillgångar, om entillämpning av ovanstående regler skulle medföra att företaget för att uppfyllaprincipen om valutamatchning skulle bli nödsakat att ha tillgångar i en valutasom inte motsvarar mer än 7 % av tillgångarna i andra valutor.
3. Medlemsstaterna får välja att inte kräva av företagen att de skall tillämpa
principen om valutamatchning beträffande förpliktelser som är betalbara iannan valuta än valutan i någon av gemenskapens medlemsstater, om inve-steringarna i nämnda valutor är reglerade, om överföringsrestriktioner gällerför valutan eller om, av liknande skäl, valutan inte är lämplig för att täckatekniska avsättningar.
4. Företagen behöver inte ha valutamatchande tillgångar då de belopp som skall
täckas inte överstiger 20 % av deras åtaganden i en viss valuta.
De totala tillgångarna i samtliga valutor sammantagna skall emellertid minst
motsvara företagens totala åtaganden i dessa valutor sammantagna.
5. Varje medlemsstat får föreskriva att detta krav, när en åtgärd, enligt ovan
beskrivna metoder, skall motsvaras av tillgångar uttryckta i en medlemsstatsvaluta, också skall anses uppfyllt när dessa tillgångar är uttryckta i ecu.
1992L0096 — SV — 07.08.1995 — 001.001 — 35
▼B
Uppgifter om försäkringsföretaget Uppgifter om åtagandet
Uppgifter om försäkringsföretaget Uppgifter om åtagandetBILAGA II
INFORMATION TILL FÖRSÄKRINGSTAGARE
Innan ett försäkringsavtal ingås (A) eller under avtalets löptid (B) skall försäkringstagaren lämnas
följande skriftliga information, vilken skall vara klart och tydligt formulerad och avfattad på ettofficiellt språk i den medlemsstat där åtagandet gjorts.
Informationen får dock lämnas på ett annat språk om försäkringstagaren begär det och medlemsstatens
lagstiftning tillåter det eller om försäkringstagaren har frihet att välja tillämplig lag.
A.Innan försäkringsavtal ingås
a.1. Företagets namn och juridiska associa-
tionsform
a.2. Medlemsstat i vilken huvudkontoret,
och i tillämpliga fall den agentur ellerden filial där avtalet ingås, är beläget
a.3. Huvudkontorets adress och i tillämp-
liga fall adressen till den agentur ellerden filial som ingår avtaleta.4. Definition av förmåner och optionera.5. Avtalets löptida.6. Hur avtalet kan avbrytasa.7. Hur premier skall betalas och premie-
perioder
a.8. Hur återbäring beräknas och fördelasa.9. Angivande av återköpsvärde, fribrevs-
värde och i vilken omfattning dessa ärgaranterade
a.10. Uppgifter om premier för varje
förmån, såväl huvudförmåner som, itillämpliga fall, tilläggsförmåner
a.11. I fråga om fondförsäkringsavtal (unit-
linked) uppgifter om de andelar tillvilka förmånerna är knutna
a.12. Uppgift om vilka slags tillgångar som
fondförsäkringsavtal är baserade på
a.13. Sättet för utövandet av uppsägnings-
rätten
a.14. Allmän information om de skatte-
regler som gäller för aktuell försäk-ringstyp
a.15. Sättet för handläggning av klagomål
på försäkringsavtal från försäkringsta-gare, försäkrade eller förmånstagareoch, i förekommande fall, före-komsten av ett särskilt organ somhandlägger sådana klagomål utaninskränkning av rätten att vidta rätts-liga åtgärder
a.16. Vilken lag som skall tillämpas på
avtalet om parterna inte har fritt valeller, om parterna har frihet att väljavilken lag som skall tillämpas, denlag försäkringsgivaren föreslår
B.Under försäkringsavtalets löptid
Förutom de allmänna och särskilda försäkringsvillkoren skall följande uppgifter lämnas till försäk-
ringstagaren under den tid avtalet gäller:
b. 1. Varje ändring av företagets namn,
associationsform, huvudkontoretsadress och, i tillämpliga fall, adressentill den agentur eller den filial däravtalet ingåttsb. 2. Alla uppgifter som är upptagna i
punkt a 4-2 i avsnitt A vid ändring avförsäkringsvillkoren eller denlagstiftning som gäller för avtalet
b. 3. Årligen uppgift om återbäringssitua-
tionen