1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3950/92
av den 28 december 1992
om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter
(EGT L 405, 31.12.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Council Regulation (EEC) No 748/93 of 17 March 1993(*) L 77 16 31.3.1993
►M2Rådetsförordning (EEG) nr 1560/93 av den 14 juni 1993 L 154 30 25.6.1993
►M3Kommissionens förordning (EG) nr 647/94 av den 23 mars 1994 L 80 16 24.3.1994
►M4Rådetsförordning (EG) nr 1883/94 av den 27 juli 1994 L 197 25 30.7.1994
►M5Kommissionens förordning (EG) nr 630/95 av den 23 mars 1995 L 66 11 24.3.1995
►M6Rådetsförordning (EG) nr 1552/95 av den 29 juni 1995 L 148 43 30.6.1995
►M7Kommissionens förordning (EG) nr 635/96 av den 10 april 1996 L 90 17 11.4.1996
►M8Kommissionens förordning (EG) nr 1109/96 av den 20 juni 1996 L 148 13 21.6.1996
►M9Kommissionens förordning (EG) nr 614/97 av den 8 april 1997 L 94 4 9.4.1997
►M10Kommissionens förordning (EG) nr 903/98 av den 28 april 1998 L 127 8 29.4.1998
►M11Rådetsförordning (EG) nr 551/98 av den 9 mars1998 L 73 1 12.3.1998
►M12Kommissionens förordning (EG) nr 751/1999 av den 9 april 1999 L 96 11 10.4.1999
►M13Rådetsförordning (EG) nr 1256/1999 av den 17 maj 1999 L 160 73 26.6.1999
►M14Kommissionens förordning (EG) nr 749/2000 av den 11 april 2000 L 90 4 12.4.2000
►M15Kommissionens förordning (EG) nr 603/2001 av den 28 mars 2001 L 89 18 29.3.2001
►M16Kommissionens förordning (EG) nr 582/2002 av den 4 april 2002 L 89 7 5.4.2002
►M17Rådetsförordning (EG) nr 2028/2002 av den 11 november 2002 L 313 3 16.11.2002
Ändrad genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
Rättad genom:►
C1Rättelse, EGT L 2, 5.1.2000, s. 78 (1256/1999)
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3950/92
av den 28 december 1992
om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och
mjölkprodukter
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande(2), och
med beaktande av följande:Genom rådetsförordning (EEG) nr 856/84 av den 31 mars1984 om
ändring av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma organisa-tionen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter(
3), infördesett
tilläggsavgiftssystem från och med den 2 april 1984 inom den nämnda
sektorn. Syftet med detta system, som infördes för en nioårsperiod ochsom upphör att gälla den 31 mars 1993, var att minska obalansenmellan tillgång och efterfrågan på marknaden för mjölk och mjölkpro-dukter och de därmed sammanhängande strukturella överskotten. För
att uppnå en bättre balans på marknaden, kommer systemet att behövas
även i framtiden. Det bör därför tillämpasi ytterligare s ju på varandraföljande tolvmånadersperioder som börjar löpa den 1 april 1993.
För att fullt ut utnyttja de erfarenheter som förvärvats inom detta
område och för att förenkla och förtydliga på ett sådant sätt att produ-centernas och övriga berörda parters rättssäkerhet tryggas, bör degrundläggande bestämmelserna om nämnda tilläggsavgiftssystem med
förlängd tillämpningsperiod fastställas i en separat förordning, vidare
bör deras omfattning och mångfald minskas, och rådets förordning(EEG) nr 2074/92 av den 30 juni 1992 om införandet av en tilläggsav-gift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter(
4), antagen av rådet
som en interimsåtgärd, och förordning (EEG) nr 857/84 av den 31
mars 1984 om allmänna tillämpningsföreskrifter för den avgift som
avses i artikel 5c i förordning (EEG) nr 804/68 inom sektorn förmjölk och mjölkprodukter(
5) bör båda upphävas, utan att detta påverkar
de skyldigheter och åtaganden som följer av nämnda förordning.
Det är nödvändigt att bibehålla den metod som antogs 1984, enligt
vilken en avgift läggs på sådana kvantiteter mjölk som samlats in eller
sålts för direkt konsumtion och som överstiger en viss garantitröskel.
Nämnda tröskel uttrycks för varje medlemsstat som en total garantik-vantitet, som summan av de individuellt tilldelade kvantiteterna förbåde leveranser och försäljning till direkt konsumtion inte får överstiga.Kvantiteterna fastställs för de sju perioderna från och med den 1 april1993 med hänsyn till de olika faktorer som hänför sig till det tidigare
systemet.
För att beakta de svårigheter som skapades för vissa medlemsstater vid
införandet av ett system för styrning av mjölkproduktionen inrättadesen gemenskapsreserv när systemet började tillämpas. För att tillgodosevissa medlemsstaters och vissa producenters särskilda behov harnämnda reserv ökats vid ett flertal tillfällen. Mot bakgrund av denna
erfarenhet bör de olika delarna av gemenskapsreserven inbegripas i de
totala garantikvantiteterna och reserven avskaffas.
I samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken har
rådet beslutat att slutgiltigt fastställa nivån på de totala kvantiteter1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 2
(1) EGT nr C 337, 31.12.1991, s. 35.
(2) EGT nr C 94, 13.4.1992, s. 101.
(3) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 10.
(4) EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 69.
(5) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 13. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EEG) nr 817/92 (EGT nr L 86, 1.4.1992, s. 85).
▼B
som skall gälla under den första av de två tolvmånadersperioderna,
särskilt mot bakgrund av en rapport om marknadssituationen somkommissionen skall lägga fram innan var och en av dessa perioder
börjar att löpa.
Om någon av de totala garantikvantiteterna överskrids blir konse-
kvensen för medlemsstaten att avgiften måste betalas av deproducenter som bidragit till överskridandet. Avgiften för leveranseroch försäljning för direkt konsumtion bör fastställas till 115 % av rikt-priset på mjölk. Det är inte längre motiverat med skilda avgifter närproducenterna befinner sig i en jämförbar situation vad beträffar beräk-
ningen av avgiften.
För att förvaltningen av systemet skall förbli tillräckligt flexibel bör det
vara möjligt att jämna ut individuella överskott genom att fördela dem
på samtliga individuella referenskvantiteter av samma slag inom enmedlemsstats territorium. När det gäller leveranser, som utgör nästansamtliga saluförda kvantiteter, är det på grund av behovet attsäkerställa att avgiften tillämpas fullt ut inom hela gemenskapen iprincip motiverat att även fortsättningsvis låta medlemsstaterna välja
mellan två metoder för att jämna utöverskridanden av de individuella
referenskvantiteterna, med hänsyn till de olika strukturerna förmjölkproduktionen och uppsamlingen. I detta sammanhang börmedlemsstater ges befogenhet att inte omfördela outnyttjade referen-skvantiteter vid utgången av en period vare sig på nationell nivå eller
mellan uppköpare och att använda den del av det uppburna beloppet
som överstiger den avgift som skall betalas till finansiering av nation-ella omstruktureringsprogram eller till att återbetala beloppet till vissaproducentkategorier eller producenter som befinner sig i en extraor-dinär situation.
För att undvika långa dröjsmål mellan uppsamling och erläggande av
avgiften som förekommit tidigare och som inte är förenliga med syste-mets syfte, bör det fastställas att uppköparna, som förefaller ha de bästa
möjligheterna att vidta de åtgärder som krävs, skall betala avgiften och
att de i sin tur ges de möjligheter som krävs för att uppbära avgiftenfrån de betalningsskyldiga producenterna.
Den individuella referenskvantiteten bör definieras som den kvantitet
som är disponibel, oavsett eventuella kvantiteter som upplåtits tillfäl-ligt, den 31 mars1993, den dag då den nionde av de inledandetillämpningsperioderna för avgiftssystemet löper ut. Det bör fastställas
principer för eller bestämmelser enligt vilka nämnda kvantitet skall
eller får minskas eller ökas enligt systemet med förlängd tillä-mpningstid.
Enligt bestämmelserna om fastställande av de individuella referen-
skvantiteterna bör följaktligen hänsyn tas till de producenter somprovisoriskt har tilldelats en viss kvantitet inom ramarna för det tidi-gare systemet.
Det råder enighet om att tillämpningen av systemet för att reglera
mjölkproduktionen inte får äventyra omstruktureringen av jordbruks-företag inom det territorium som förut utgjorde Tyska demokratiska
republiken. På grund av de svårigheter som uppstått, är det nödvändigt
att under ytterligare en period tillämpa den flexibilitet som infördes isystemet för detta territorium, samtidigt som det säkerställs att endastdetta territorium drar fördel av nämnda flexibilitet.
Referenskvantiteter för leveranser och direktförsäljning bör anpassas så
att de återspeglar ekonomiska realiteter och en producent bör därför harätt att få en referenskvantitet ökad eller inrättad vid motsvarande
minskning eller avskaffande av en annan på villkor att hans begäran
är vederbörligen motiverad av nödvändigheten att ta hänsyn tillförändringar av hans avsättningsbehov.
Erfarenheten har visat att tillämpningen av detta system förutsätter att
det finns en nationell reserv som tillförs alla de kvantiteter som avnågot skäl inte, eller inte längre, är tilldelade individuellt. En medlems-stat kan behöva ha referenskvantiteter disponibla för att hanterasärskilda situationer som definieras enligt objektiva kriterier. Den1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 3
▼B
börha befogenhet att i detta syfte fylla på sin nationella reserv, särskilt
efter en linjär minskning av samtliga referenskvantiteter.
Det har visat sig att de tillfälliga upplåtelser av individuella referen-
skvantiteter som vissa medlemsstater har medgivit utgör en förbättringav systemet. Denna möjlighet bör följaktligen utvidgas till att gälla församtliga producenter. Genomförandet av denna princip bör emellertid
inte hindra ytterligare strukturella förändringar och anpassningar och
inte heller underskatta svårigheterna i samband med förvaltningenhärav.
I samband med införandet av tilläggsavgiftssystemet 1984 fastställdes
principen att när ett jordbruksföretag såldes, utarrenderades eller
överläts genom arv, överfördes motsvarande referenskvantitet tillköparen, arrendatorn eller arvingen. Detta ursprungliga beslut bör inteändras. Nationella bestämmelser för att skydda parternas rättmätigaintressen bör tillämpas för alla slags överlåtelser, i den händelse attparterna inte är överens.
För att fortsätta omstruktureringen av mjölkproduktionen och förbättra
miljön bör vissa undantag från principen att knyta referenskvantitetertill företag utvidgas och medlemsstater bör ges befogenhet att fortsätta
att tillämpa nationella omstruktureringsprogram och att åstadkomma en
viss grad av rörlighet för referenskvantiteter inom ett visst geografisktområde på grundval av objektiva kriterier.
Syftet med den avgift som avses i denna förordning är att stabilisera
marknaden för mjölkprodukter. De intäkter som uppstår till följd av
bestämmelserna i denna förordning bör följaktligen användas till attfinansiera kostnader inom mjölksektorn.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Under åtta nya på varandra följande tolvmånadersperioder, som börjar
löpa den 1 april 2000, skall producenter av komjölk betala en tilläggs-avgift för sådana kvantiteter mjölk eller mjölkekvivalent som levererastill en uppköpare eller säljs direkt för konsumtion under den aktuella
tolvmånadersperioden och som överstiger en viss kvantitet som skall
fastställas.
Avgiften skall vara 115 % av riktpriset på mjölk.
Artikel 2
1. Avgiften skall betalas för samtliga kvantiteter mjölk eller
mjölkekvivalent som saluförs under den aktuella tolvmånadersperiodenoch som överstiger den aktuella kvantitet som avses i artikel 3. Denskall delas mellan de producenter som bidragit till överskottet.
Sedan de outnyttjade referenskvantiteterna eventuellt har omfördelats
skall, i enlighet med medlemsstatens beslut, producenternas andel avden avgift som skall betalas fastställas antingen på uppköparnivå, pågrundval av det överskott som återstår sedan de outnyttjade referen-
skvantiteterna har fördelats i proportion till varje producents
referenskvantiteter, eller på nationell nivå, på grundval av överskotteti proportion till varje enskild producents referenskvantitet.
2. Vad beträffar leveranser skall den avgiftsskyldige uppköparen,
före ett datum och i enlighet med närmare bestämmelser som skall
fastställas, betala det belopp han är skyldig till det behöriga organet imedlemsstaten och dra av detta från det mjölkpris som betalas till deproducenter som är skyldiga att betala avgiften eller, om detta inte ärmöjligt, ta ut avgiften på annat lämpligt sätt.
Om en uppköpare helt eller delvisers ätter en eller flera uppköpare,
skall hänsyn tas till de individuella referenskvantiteter som finns dispo-nibla för producenterna under återstoden av den innevarandetolvmånadersperioden, minus de kvantiteter som redan levererats, med1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 4
▼M13
▼B
▼B
beaktande av derasfetthalt. Samma regler s kall gälla när en producent
övergår från en uppköpare till en annan.
Om de kvantiteter som en producent har levererat överstiger hans refe-
renskvantitet, skall uppköparen ha befogenhet att, i enlighet med
närmare bestämmelser som fastställts av medlemsstaten, som ettförskott på den avgift som skall betalas, dra av ett belopp frånmjölkpriset för varje leverans från denne producent som överstigerhansreferens kvantitet.
3. Vad beträffar direktförsäljning skall producenten betala den avgift
han är skyldig till det behöriga organet i medlemsstaten, före ett datum
och i enlighet med bestämmelser som skall fastställas.
4. Om det uppburna beloppet är större än den avgift som skall
betalas, får medlemsstaten använda överskottet till att finansiera deåtgärder som avses i artikel 8 första strecksatsen eller omfördela dettill producenter som tillhör de prioriterade kategorier som definieratsav medlemsstaten på grundval av objektiva kriterier, som skallfastställas närmare, eller till producenter som är utsatta för särskilda
omständigheter som uppstått till följd av en nationell bestämmelse
som inte har något samband med detta system.
Artikel 3
1. Summan av de individuella referenskvantiteterna av samma typ
får inte överskrida motsvarande total kvantitet för varje medlemsstat.
2. De totala kvantiteter som anges i bilagan skall fastställas utan att
det påverkar eventuella revideringar beroende på det allmänna mark-
nadsläget eller specifika förhållanden i vissa medlemsstater.
För att kompensera de finska ”SLOM”-producenterna får Finlands
totala leveranskvot höjas till högst 200 000 ton, som skall fördelas ienlighet med gemenskapslagstiftningen. Denna reserv får inte överförasoch får enbart användasför producenter varsrätt att återuppta s inproduktion kommer att påverkasav ans lutningen.
Beslut om ökningen av totala kvantiteter och villkoren för att bevilja de
individuella referenskvantiteter som föreskrivs i föregående stycke skall
fattasi enlighet med förfarandet i artikel 11.
Totala referenskvantiteter, med giltighet från och med den 1 april
1999 till och med den 31 mars 2000
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 152 062 158 369
Danmark 4 454 411 937
Tyskland (1) 27 768 016 96 800
Grekland 629 817 696
Spanien 5 469 725 97 225
Frankrike 23 816 298 419 500
Irland 5 236 758 9 006
Italien 9 703 974 226 086
Luxemburg 268 098 951
Nederländerna 10 990 667 84 025Österrike 2 563 309 186 092
Portugal 1 862 977 9 4841992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 5
▼M2
▼M13
▼M14
▼M14
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Finland 2 396 730 9 462
Sverige 3 300 000 3 000
Förenade kungariket 14 394 532 195 515
(1) Varav 6 242 276 ton för leveranser från producenter inom de nya delstaternas territo-
rium och 11 091 ton för direktförsäljning i de nya delstaterna.
Artikel 4
1. Den individuella referenskvantiteten som är disponibel för jord-
bruksföretaget skall motsvara den kvantitet som är disponibel den
31 mars 2000. Den skall i förekommande fall justeras för var och en
av de aktuella perioderna, så att summan av de individuella referen-skvantiteterna av samma slag inte överstiger den motsvarande totalakvantitet som avses i artikel 3, med hänsyn till eventuella minskningarsom gjorts för överföringar till den nationella reserven enligt artikel 5.
2. För att ta hänsyn till förändringar som påverkar producenternas
leveranser och/eller direktförsäljning skall individuella referenskvanti-teter ökaseller införasom producenten inger en välgrundad ans ökan.Ökningen eller införandet av sådana referenskvantiteter skall varaföremål för en motsvarande minskning eller indragning av andra refe-
renskvantiteter som producenten förfogar över. Sådana justeringar får
inte leda till en ökning av den medlemsstatens totala leveranser ochdirektförsäljning enligt artikel 3.
Om de individuella referenskvantiteterna ändras definitivt skall de
kvantiteter som avses i artikel 3 justeras i enlighet med förfarandet i
artikel 11.
Artikel 5
Inom ramarna för de kvantiteter som avses i artikel 3, får medlems-
staten fylla på den nationella reserven genom en linjär minskning avsamtliga individuella referenskvantiteter för att kunna bevilja ytterli-
gare eller särskilda kvantiteter till sådana producenter som uppfyller
de objektiva kriterier som fastställts enligt överenskommelse medkommissionen.
Utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 6.1 skall referenskvanti-
teter som är disponibla för producenter, som inte har salufört mjölk
eller andra mjölkprodukter under en tolvmånadersperiod, överföras till
den nationella reserven och får omfördelas i enlighet med förstastycket. Om producenten återupptar produktionen av mjölk eller andramjölkprodukter, inom en period som skall fastställas av medlemsstaten,skall han senast den 1 april som följer efter dagen för ansökan beviljas
en referenskvantitet i enlighet med artikel 4.1.
Om en producent under minst en tolvmånadersperiod inte utnyttjat,
antingen genom leveranser eller direktförsäljning, minst 70 % av denindividuella referenskvantitet som han förfogar över, får medlemssta-terna i enlighet med gemenskapslagstiftningens allmänna principer
besluta följande:
— Om och på vilka villkor hela eller delar av den outnyttjade referen-
skvantiteten skall återgå till den nationella reserven. Outnyttjad
referenskvantitet skall dock inte återgå till den nationella reserven
vid force majeure eller i välgrundade fall som gäller de berördaproducenternas produktionskapacitet och som godkänts av denbehöriga myndigheten.
— Under vilka villkor en referenskvantitet åter skall tilldelas de
berörda producenterna.1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 6
▼M13
▼B
Artikel 6
1. Före ett datum som skall fastställas och senast den 31 mars skall
medlemsstaterna för den berörda tolvmånadersperioden godkännatillfälliga överföringar av individuella referenskvantiteter som de härtillberättigade producenterna inte avser att utnyttja.
Medlemsstater får reglera upplåtelserna beroende på producentkategori
eller mjölkproduktionens struktur och får begränsa upplåtelser till
uppköparnivå eller inom regioner samt fastställa i vilken mån upplåtel-serna får ske på nytt.
2. Varje medlemsstat får besluta att inte tillämpa punkt 1 på
grundval av ett eller båda av följande kriterier:
— Behovet att underlätta strukturell utveckling och anpassning.
— Betydande administrativa behov.
Artikel 7
1. Referenskvantiteter som finns disponibla i ett jordbruksföretag
skall i händelse av överlåtelse genom försäljning, utarrendering ellerarv överföras tillsammans med jordbruksföretaget till de producenter
som tar över detta, i enlighet med närmare bestämmelser som
medlemsstaterna skall fastställa med hänsyn till de arealer som användsför mjölkproduktion eller andra objektiva kriterier och i förekommandefall eventuella avtal mellan parterna.
Varje del av referenskvantiteten som inte har överförts tillsammans
med jordbruksföretaget skall tillföras den nationella reserven. Om
emellertid en del har återförts till den nationella reserven i samband
med den överföring av referenskvantiteter skall det inte göras någonminskning för det fall att referenskvantiteterna återförs.
Samma bestämmelser skall gälla för andra typer av överlåtelser som för
producenterna medför jämförbra rättsliga effekter.
Om mark överlåtstill offentliga myndigheter och/eller för offentligt
bruk eller om överlåtelser sker i syften som inte har något samband
med jordbruk, skall medlemsstaterna föreskriva att erforderliga åtgärderför att skydda parternas rättmätiga intressen genomförs och särskilt attden överlåtande producenten gesmöjlighet att forts ätta med mjölkpro-duktion om det är hansavs ikt.
2. Om det inte finnsnågot avtal mellan parterna i det fall ett arren-
dekontrakt löper ut utan att det finnsmöjlighet till förnyels e påliknande villkor eller i situationer som medför jämförbara rättsligaeffekter skall de disponibla referenskvantiteterna i det aktuella företagethelt eller delvisöverförastill de producenter s om övertar dem, i
enlighet med bestämmelser som antagits eller kommer att antas av
medlemsstaterna med beaktande av parternas rättmätiga intressen.
Artikel 8
I syfte att slutföra omstruktureringen av mjölkproduktionen eller för att
förbättra miljön får medlemsstaterna vidta en eller flera av följande
åtgärder i enlighet med närmare bestämmelser som de skall fastställa
med beaktande av parternas rättmätiga intressen:
a) Bevilja ersättning genom en eller flera årliga utbetalningar till
producenter som åtar sig att definitivt lägga ned hela eller en delav sin mjölkproduktion och tillföra den nationella reserven desåledes frigjorda referenskvantiteterna.
b) På grundval av objektiva kriterier fastställa de villkor på vilka
producenter i början av en tolvmånadersperiod av den behörigamyndigheten eller av denna utsett organ mot betalning får erhållaen extratilldelning av sådana referenskvantiteter som andra produ-1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 7
▼M13
▼B
▼M13
▼B
▼M13
▼M13
center definitivt har frigjort i slutet av den föregående tolvmånaders-
perioden mot ersättning i en eller flera årliga utbetalningarmotsvarande ovannämnda betalning.
c) När det gäller överlåtelse av mark i miljöförbättrande syfte,
fastställa att den disponibla referenskvantiteten för det aktuella jord-
bruksföretaget tilldelas den överlåtande producenten om han avseratt fortsätta med mjölkproduktion.
d) På grundval av objektiva kriterier fastställa de regioner eller
uppsamlingsområden inom vilka definitiv överföring av referen-skvantiteter får ske, utan motsvarande överlåtelse av mark, i syfteatt förbättra mjölkproduktionenss truktur.
e) På ansökan av producenten hos den behöriga myndigheten eller av
denna utsett organ och i syfte att förbättra mjölkproduktionens
struktur på företagsnivå eller att möjliggöra en övergång till
extensiv produktion tillåta definitiv överföring av referenskvantiteterutan motsvarande överlåtelse av mark eller vice versa.
De bestämmelser som avses enligt a, b, c och e kan genomföras på det
nationella planet, på lämplig geografisk nivå eller inom uppsamlings-
områdena.
Artikel 8 a
I överensstämmelse med gemenskapslagstiftningens allmänna principer
får medlemsstaterna vidta följande åtgärder i syfte att säkerställa attreferenskvantiteterna endast tilldelas aktiva mjölkproducenter.
a) Utan att det påverkar artikel 7.1 andra stycket får medlemsstaterna, i
samband med att en referenskvantitet har överlåtits eller skall
överlåtas, med eller utan motsvarande mark, genom utarrenderingeller på annat sätt med jämförbara rättsliga effekter, på grundval avobjektiva kriterier, fastställa om och på vilka villkor, hela eller endel av den överlåtna referenskvantiteten skall återgå till den nation-
ella reserven.
Denna bestämmelse skall inte tillämpas på tillfälliga överföringar
enligt artikel 6.
b) Medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa bestämmelserna på
överföring av referenskvantiteter enligt artikel 7.1.
Artikel 9
I denna förordning användsföljande beteckningar med de betydels er
som här anges:
a) mjölk: den produkt som erhålls vid mjölkning av en eller flera kor.
b) andra mjölkprodukter: särskilt grädde, smör och ost.
c) producent: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska
eller juridiska personer som driver ett jordbruksföretag ►
M2inom
en medlemsstats geografiska territorium ◄och
— som säljer mjölk eller andra mjölkprodukter direkt till konsu-
menten
— och/eller levererar till uppköparen.
d) företag: samtliga produktionsenheter som drivs av den enskilda
producenten och är belägna ►M2inom en medlemsstats geogra-
fiska territorium ◄.
e) uppköpare: ett företag eller en sammanslutning som köper upp
mjölk eller andra mjölkprodukter från producenter för att
— behandla eller bearbeta mjölken eller mjölkprodukterna,
— sälja mjölken eller mjölkprodukterna till ett eller flera företag
som behandlar eller bearbetar mjölk eller andra mjölkprodukter.
Som uppköpare betraktas även varje sammanslutning av uppköpare
inom samma geografiska område som för medlemmarnas räkningutför det administrativa och bokföringsmässiga arbete som krävsför betalningen av avgiften. I samband med tillämpningen av denna1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 8
▼B
▼B
bestämmelse skall Grekland betraktas som ett enda geografiskt
område där ett offentligt organ får betraktas som sammanslutningav uppköpare enligt ovan.
f) företag som behandlar eller bearbetar mjölk eller andra mjölkpro-
dukter: ett företag eller en sammanslutning sombedriververksamhet i form av insamling, förpackning, lagring, kylning ochbearbetning eller vars mejeriverksamhet är begränsad till en av
dessa aktiviteter.
g) leverans: varje leverans av mjölk eller andra mjölkprodukter, oavsett
om transporten utförs av producenten, en uppköpare, ett företag sombehandlar eller bearbetar sådana produkter eller av en tredje part.
h) mjölk eller mjölkekvivalent som säljs direkt för konsumtion : mjölk
eller mjölkprodukter, omräknade till mjölkekvivalenter, som säljseller överlåts gratis utan att passera via ett företag som behandlareller bearbetar mjölk eller andra mjölkprodukter.
Artikel 10
Avgiften skall betraktas som intervention i syfte att stabilisera jord-
bruksmarknaderna och skall användas till att finansiera utgifter inom
mjölksektorn.
Artikel 11
Tillämpningsföreskrifter för denna förordning, särskilt närmare
bestämmelser om egenskaperna hos sådan mjölk, inbegripet fetthalten,
som betraktas som representativ i samband med fastställandet av dekvantiteter mjölk som levererats eller köpts upp, skall antas i enlighetmed förfarandet i artikel 30 i förordning (EEG) nr 804/68(
1).
För Österrike, Finland och Sverige skall 1992 utgöra referensår för den
mjölk som betecknas som representativ och den representativa genom-
snittliga fetthalten för levererad mjölk skall fastställas till 4,03 % förÖsterrike, 4,34 % för Finland och 4,33 % för Sverige.
Artikel 12
Förordningarna (EEG) nr 857/84 och (EEG) nr 2074/94 upphör att
gälla.
Artikel 13
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Den skall tillämpas från och med den 1 april 1993.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 9
(1) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 13. Förordningen senast ändradgenom förord-
ning (EEG) nr 2071/92 (EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 64).▼A1
▼B
▼M17
BILAGA
a) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2000-31.3.2001
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 171 279,539 139 151,461
Danmark 4 454 616,417 731,583
Tyskland 27 768 686,841 96 129,159
Grekland 674 471,000 842,000
Spanien 5 828 977,475 87 972,525
Frankrike 23 832 232,240 403 565,760
Irland 5 332 448,840 9 315,160
Italien 10 100 482,000 213 578,000
Luxemburg 268 254,000 795,000
Nederländerna 10 992 901,000 81 791,000
Österrike 2 583 251,804 166 149,196
Portugal 1 863 166,000 9 295,000
Finland 2 397 527,921 9 120,645
Sverige 3 300 000,000 3 000,000
Förenade kungariket (1) 14 420 829,479 181 825,521
(1) Särskild ökning av kvoten för fördelning i Nordirland.
b) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2001-31.3.2002
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 188 202,403 122 228,597
Danmark 4 454 709,217 638,783
Tyskland 27 769 228,612 95 587,388
Grekland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167
Frankrike 23 844 318,264 391 479,736
Irland 5 386 176,780 9 587,220Italien 10 316 482,000 213 578,000
Luxemburg 268 554,000 495,000
Nederländerna 11 001 277,000 73 415,000
Österrike 2 599 130,467 150 270,533
Portugal (
1) 1 861 171,000 9 290,000
Finland 2 398 275,179 8 685,339
Sverige 3 300 000,000 3 000,000
Förenade kungariket (2) 14 437 481,500 172 265,500
(1) Utom Madeira.
(2) Särskild ökning av kvoten för fördelning i Nordirland.1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 10
▼M17
c) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2002-31.3.2005
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 188 202,403 122 228,597
Danmark 4 454 709,217 638,783
Tyskland 27 769 228,612 95 587,388
Grekland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167
Frankrike 23 844 318,264 391 479,736
Irland 5 386 176,780 9 587,220
Italien 10 316 482,000 213 578,000Luxemburg 268 554,000 495,000
Nederländerna 11 001 277,000 73 415,000
Österrike 2 599 130,467 150 270,533
Portugal (
1) 1 861 171,000 9 290,000
Finland 2 398 275,179 8 685,339
Sverige 3 300 000,000 3 000,000
Förenade kungariket 14 437 481,500 172 265,500
(1) Utom Madeira.
d) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2005-31.3.2006
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 204 754,403 122 228,597
Danmark 4 476 986,217 638,783
Tyskland 27 908 552,612 95 587,388
Grekland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167
Frankrike 23 965 497,264 391 479,736
Irland 5 386 176,780 9 587,220
Italien 10 316 482,000 213 578,000
Luxemburg 269 899,000 495,000
Nederländerna 11 056 650,00 73 415,000
Österrike 2 612 877,467 150 270,533
Portugal (1) 1 870 533,000 9 290,000
Finland 2 410 298,179 8 685,339
Sverige 3 316 515,000 3 000,000
Förenade kungariket 14 510 431,500 172 265,500
(1) Utom Madeira.1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 11
▼M17
e) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2006-31.3.2007
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 221 306,403 122 228,597
Danmark 4 499 262,217 638,783
Tyskland 28 047 876,612 95 587,388
Grekland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167
Frankrike 24 086 676,264 391 479,736
Irland 5 386 176,780 9 587,220
Italien 10 316 482,000 213 578,000Luxemburg 271 244,000 495,000
Nederländerna 11 112 024,000 73 415,000
Österrike 2 626 624,467 150 270,533
Portugal (
1) 1 879 896,000 9 290,000
Finland 2 422 320,179 8 685,339
Sverige 3 333 030,000 3 000,000
Förenade kungariket 14 583 381,500 172 265,500
(1) Utom Madeira.
f) Totala referenskvantiteter enligt artikel 3.2, med giltighet 1.4.2007-31.3.2008
(ton)
Medlemsstat Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 237 858,403 122 228,597
Danmark 4 521 539,217 638,783
Tyskland 28 187 200,612 95 587,388
Grekland 699 626,000 887,000
Spanien 6 035 564,833 81 385,167
Frankrike 24 207 855,264 391 479,736
Irland 5 386 176,780 9 587,220
Italien 10 316 482,000 213 578,000
Luxemburg 272 590,000 495,000
Nederländerna 11 167 397,000 73 415,000
Österrike 2 640 371,467 150 270,533
Portugal (1) 1 889 258,000 9 290,000
Finland 2 434 343,179 8 685,339
Sverige 3 349 545,000 3 000,000
Förenade kungariket 14 656 332,500 172 265,500
(1) Utom Madeira.1992R3950 — SV — 12.04.2002 — 013.002 — 12