1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B KOMMISSIONENS DIREKTIV
av den 8 december 1986
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förfaranden för kontroll av egenskaper,
gränsvärden och detonationssäkerhet hos enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt
(87/94/EEG)
(EGT L 38, 7.2.1987, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Kommissionens direktiv 88/126/EEG av den 22 december 1987 L 63 12 9.3.1988
▼B
KOMMISSIONENS DIREKTIV
av den 8 december 1986
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om förfaranden
för kontroll av egenskaper, gränsvärden och detonationssäkerhet
hos enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt
(87/94/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen,
med beaktande av rådets direktiv 80/876/EEG av den 15 juli 1980 om
tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om enkla ammoniumni-
tratgödselmedel med hög kvävehalt(1), särskilt artikel 8 i detta,
med beaktande av rådets direktiv 76/116/EEG av den 18 december
1975 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gödsel-medel(
2), särskilt artikel 9.2 i detta, och
med beaktande av följande:I direktiv 80/876/EEG föreskrivs egenskaper, gränsvärden och ett deto-
nationssäkerhetsprov för de berörda gödselmedlen. I artikel 8 i det
direktivet föreskrivs att kontroll-, analys- och provningsmetoderna skall
inrättas i enlighet med förfarandet i artikel 11 i direktiv 76/116/EEG.
Direktiv 76/116/EEG föreskriver officiell kontroll av gödselmedel inom
gemenskapen i avsikt att kontrollera att krav enligt gemenskapsbe-stämmelser om gödselmedels kvalitet och sammansättning uppfylls.
På grund av de särskilda egenskaperna hos enkla ammoniumnitratgöd-
selmedel med hög kvävehalt och de krav som därmed måste ställas
med hänsyn till allmän säkerhet, hälsa och arbetarskydd har det visat
sig nödvändigt att fastställa ytterligare gemenskapsregler för dessagödselmedel.
För enkla ammoniumnitratgödselmedel skall provtagning och analys
för officiell kontroll av gemenskapens gödselmedel utföras i enlighetmed de metoder som beskrivs i kommissionens direktiv 77/535/
EEG(
3), i dess lydelse enligt direktiv 79/138/EEG(4).
Enligt samma förfarande skall fastställas det antal termiska cykler som
provet skall utsättas för innan dess detonationssäkerhet provas på detsätt som föreskrivs i bilaga 2 till direktiv 80/876/EEG. Gränsvärdetför tungmetaller skall fastställas på det sätt som föreskrivs i bilaga 1till samma direktiv.
Den beskrivna metoden med avslutade termiska cykler anses ge
godtagbar simulering av de villkor som skall beaktas vid användningenligt direktiv 80/876/EEG, men detta innebär inte nödvändigtvis attmetoden kan simulera alla betingelser som kan uppstå under sjötran-sport i lös vikt.
Vad som föreskrivs i detta direktiv har tillstyrkts av Kommittén för
anpassning till teknisk utveckling av direktiven om avskaffandet av
tekniska hinder för handel med gödselmedel.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som krävs för att
säkerställa att metoderna för kontroll, analys och provning vid officiell1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 2
(1) EGT nr L 250, 23.9.1980, s. 7.
(2) EGT nr L 24, 30.1.1976, s. 21.
(3) EGT nr L 213, 22.8.1977, s. 1.
(4) EGT nr L 39, 14.2.1979, s. 3.
▼B
övervakning av enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt
enligt direktiv 80/876/EEG tillämpas i överensstämmelse med demetoder som beskrivs i bilaga 2 och 3 till detta direktiv.
2. Bilaga 1 fastställer
— tillåten halt av tungmetaller,
— antalet termiska cykler som proven skall utsättas för i samband med
detonationstestningen.
Artikel 2
1. Medlemsstaterna skall senast den ►
M130 november 1988 ◄
vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv. Deskall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 3
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 3
▼B
BILAGA1
1.Gränsvärden för tungmetaller enligt punkt 6 i bilaga 1 till rådets
direktiv 80/876/EEG.
1.1 Kopparhalten får inte vara högre än 10 mg/kg.1.2 Inga gränsvärden har angivits för andra tungmetaller.
2.Antalet termiska cykler enligt bilaga 2 till rådets direktiv 80/876/EEG.
Antalet termiska cykler skall vara fem.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 4
▼B
BILAGA2
METODER FÖR KONTROLL AV ATT DE GRÄNSVÄRDEN SOM
ANGES I BILAGA 1 OCH 2 TILL RÅDETS DIREKTIV 80/876/EEG
EFTERLEVS
METOD 1. METODER FÖR BELASTNING MED TERMISKA CYKLER
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandena för belastning med termiska cykler
innan enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt utsätts för
provning av oljebindningsförmåga och detonationssäkerhet.
2.Termiska cykler enligt bilaga 1 till rådets direktiv 80/876/EEG
2.1Tillämpningsområde
Detta förfarande gäller cyklisk värmebelastning innan gödselmedlets olje-
bindningsförmåga har fastställs.
2.2Princip ochdefinition
Provet uppvärms från normal temperatur till 50ºC och hålls kvar vid
denna temperatur i två timmar (50º-fasen). Det får svalna till en tempe-
ratur på 25ºC och hålls kvar vid denna temperatur i två timmar (25º-
fasen).
Dessa båda faser bildar tillsammans en termiskbelastningscyk el.Sedan provet har utsatts för två sådana cykler hålls temperaturen kvar vid
20 (± 3)ºC för bestämning av oljebindningsförmågan.
2.3Utrustning
Normal laboratorieutrustning, i synnerhet
— vattenbad som med termostat hålls vid 25 (± 1) respektive 50 (± 1)ºC,
— Erlenmeyerkolvar på 150 ml.
2.4Förfarande
Lägg varje prov på 70 (± 5) g i en Erlenmeyerkolv, som sedan försluts
med en propp.
Flytta varje kolv varannan timme från 50º-badet till 25º-badet och
tvärtom.
Håll vattnet i varje bad vid konstant temperatur och håll det i ständig
rörelse genom snabb omrörning för att säkerställa att vattennivån ligger
ovanför provets nivå. Skydda proppen mot kondensation med en hätta av
skumgummi.
3.Termiska cykler enligt bilaga 2 till rådets direktiv 80/876/EEG
3.1Tillämpningsområde
Detta förfarande gäller termiskbelastning före detonationssäk erhetsprovet.
3.2Princip ochdefinition
Provet får ligga i en vattentät låda, där det värms upp från rumstemperatur
till 50ºC och hålls kvar vid denna temperatur i en timme (50º-fasen).
Sedan får provet svalna tills det kommer ner till en temperatur av 25ºC,
där det hålls kvar i en timme (25º-fasen). Dessa båda faser på 50ºC och
25ºC bildar tillsammans en termisk cykel. Efter erforderligt antal cykler
hålls provet kvar vid en temperatur av 20 (± 3)ºC i avvaktan på detona-
tionssäkerhetsprovet.
3.3Utrustning
— Ett termostaterat vattenbad vars temperatur kan regleras i intervallet
20-51ºC med en minsta uppvärmnings-à och svalningshastighet på
10ºC/timme, eller två vattenbad, varav det enahålls vid temperaturen
20ºC och det andra vid 51ºC. Vattnet i baden skall ständigt röras om,
och baden skall ha så stor volym att ordentlig vattencirkulation är
möjlig.
— En helt vattentät låda av rostfritt stål, försedd med en centralt
monterad temperaturgivare. Lådans ytterbredd skall vara 45 (± 2) mm
och väggtjockleken 1,5 mm (se fig. 1). Lådans höjd och längd kan1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 5
▼B
väljas med hänsyn till vattenbadets dimensioner, t.ex. längd 600 mm,
höjd 400 mm.
3.4Förfarande
Placera i lådan så mycket gödselmedel som behövs för en enstaka detona-
tion och stäng locket. Placera lådan i vattenbadet. Värm vattnet till 51ºC
och mät temperaturen i mitten av provet. Kyl vattnet i en timme efter det
att temperaturen i mitten når 50ºC. En timme efter det att temperaturen i
mitten kommit ner till 25ºC skall uppvärmningen för nästa cykel påbörjas.
Figur1
METOD 2. BESTÄMNING AV OLJEBINDNINGSFÖRMÅGAN
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för bestämning av oljebind-
ningsförmågan i enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt.
Metoden gäller för både prillade och granulerade gödselmedel som inte
innehåller oljelösliga ämnen.
2.Definition
Gödselmedlets oljebindningsförmåga: Den mängd olja som hålls kvar av
gödselmedlet, fastställt under angivna driftsvillkor och uttryckt som
procent av massan.
3.Princip
Provet dränks fullständigt i gasolja under angiven period, varefter
överskottsolja får rinna av under angivna betingelser. Mätning av provets
massökning.
4.Reagens
GasoljaViskositet max.: 5 mPas vid 40 ºCDensitet: 0,8 till 0,85 g/ml vid 20 ºC
Svavelhalt: ≤1,0 % (m/m)1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 6
▼B
Aska:≤0,1 % (m/m)
5.Utrustning
Vanlig laboratorieutrustning samt följande:
5.1 En våg som kan väga med en noggrannhet på 0,01 g.5.2 Flera bägare på 500 ml.5.3 En tratt av plastmaterial, helst med en cylindriskvägg upptill, diameter ca
200 mm.
5.4 En provsikt, maskvidd 0,5 mm, som passar till tratten (5.3).
Anmärkning: Trattens och siktens storlek skall vara sådan att endast ett
fåtal korn kan ligga ovanpå varandra, så att oljan lätt kan rinna av.
5.5 Filtrerpapper, snabbfiltrerande, kräppat, mjukt, vikt 150g/m
2.
5.6 Läskpapper (laboratoriekvalitet)
6.Förfarande
6.0 Två bestämningar utförs i snabb följd på olika delar av samma prov.6.1 Avlägsna partiklar som är mindre än 0,5 mm med hjälp av sikten (5.4).
Väg upp ca 50 g av provet (noggrannhet 0,01 g) och placera det i bägaren
(5.2). Tillsätt så mycket gasolja (4) att kornen täcks helt och rör om
omsorgsfullt för att säkerställa att kornens ytor blir helt fuktade. Täck
över bägaren med ett urglas och låt stå i en timme vid 25 (± 2º) C.
6.2 Filtrera bägarens hela innehåll genom tratten (5.3) med sikten isatt (5.4).
Låt den andel som hålls kvar av sikten vara kvar där i en timme, så att
större delen av den överflödiga oljan får rinna av.
6.3 Lägg två arkfiltrerpapper (5.5) (ca. 500 x 500 mm) ovanpå varandra på
ett jämnt underlag, vik båda filtrerpapperens fyra kanter, som skall vara ca
40 mm breda, uppåt så att kornen inte kan rulla undan. Placera två skikt
läskpapper (5.6) i mitten av filtrerpapperna. Häll innehållet i sikten (5.4)
över läskpapperen och sprid ut kornen jämnt med en mjuk pensel. Lyft
ena sidan av läskpapperen efter två minuter, så att kornen överförs till filt-
rerpapperen därunder och sprid ut dem jämnt på dessa med penseln. Lägg
på ytterligare ett ark filtrerpapper på samma sätt med kanterna uppåtvikta
ovanpå provet och rulla kornen mellan filtrerpapperen med cirkelrörelser
under lätt tryck. Gör ett kort uppehåll efter åtta cirkelrörelser och lyft
därvid motsatta kanter av filtrerpapperen, varvid de korn som rullat ut
mot kanterna skall föras tillbaka till mitten. Gör detta på följande sätt:
Gör fyra fullständiga cirkelrörelser, först medurs, sedan moturs. Rulla
sedan tillbaka kornen till mitten enligt beskrivningen ovan. Denna
procedur skall utföras tre gånger (24 cirkelrörelser, kanterna lyfts två
gånger). Sätt försiktigt in ett nytt ark filtrerpapper mellan det nedre arket
och det övre, och låt kornen rulla över på det nya arket genom att lyfta
kanterna på det övre arket. Täck över kornen med det nya arket filtrer-
papper och upprepa samma procedur som beskrivs ovan. Ta sedan
omedelbart ut kornen i en tarerad skål och väg om dem med en
noggrannhet på 0,01 g för att fastställa vikten av den gasolja som blivit
kvar i kornen.
6.4Nyrullningochomvägning
Om mängden kvarhållen gasolja i provet visar sig vara större än 2,00 g,
placeras provet på en ny uppsättning filtrerpapper. Upprepa rullningen
och lyft hörnen enligt avsnitt 6.3 (två gånger åtta cirkelrörelser, en lyft-
ning). Väg sedan om provet.
7.Redovisning av resultaten
7.1Beräkningsmetodochformel
För varje bestämning (6.0), uttryckt i procent av det siktade provets
massa, erhålls oljebindningen genom ekvationen
Oljebindning ¼
m2/C0m1
m1/C2100
därm
1= den siktade provandelens massa i gram (6.1) och
m2= massan i provandelen enligt avsnitt 6.3 resp. 6.4 som resultat av
den sista vägningen, i gram
Ta medelvärdet av de två separata bestämningarna som resultat.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 7
▼B
METOD 3. BESTÄMNING AV BRÄNNBARA BESTÅNDSDELAR
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för bestämning av det brännbara
innehållet i enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Den koldioxid som alstras av oorganiska fyllnadsmaterial avlägsnas i
förväg genom syrabehandling. De organiska föreningarna oxideras med
en blandning av kromsyra och svavelsyra. Den koldioxid som bildas
absorberas i en bariumhydroxidlösning. Utfällningen löses upp i saltsyra
och mäts genom återtitrering med natriumhydroxidlösning.
3.Reagens
3.1 Kromtrioxid Cr2O3av analyskvalitet.
3.2 Svavelsyra med densitet vid 20ºC = 1,83 g/ml, 60 volymprocent.
Häll 360 ml vatten i en enliters bägare och tillsätt försiktigt 640 ml
svavelsyra.
3.3 Silvernitrat: lösning 0,1 M.
3.4 Bariumhydroxid:
Väg upp 15 g bariumhydroxid (Ba(OH)2±8H2O) och lös upp den helt i
varmt vatten. Låt svalna och överför till en enliterskolv. Fyll på vatten
till märket och blanda. Filtrera genom veckat filtrerpapper.
3.5 Saltsyra: standardlösning 0,1 M.3.6 Natriumhydroxid: standardlösning 0,1 M.
3.7 Bromfenolblått: lösning på 0,4 g per liter vatten.
3.8 Fenolftalein: lösning på 2 g per liter etanol (60 % volym).3.9 Natronkalk: partikelstorlek mellan ca 1,0 och 1,5 mm.3.10 Demineraliserat vatten, kokt för eliminering av koldioxid.
4.Utrustning
4.1 Vanlig laboratorieutrustning, i synnerhet
— en glasfilterdegel, kapacitet 15 ml, plattans diameter 20 mm, totalhöjd
50 mm, porositet 4 (pordiameter mellan 5 och 15 µm),
— en 600-ml bägare.
4.2 Kvävgas under tryck.4.3 Utrustning som består av följande delar och som om möjligt skall vara
monterad med kulslipningar (se fig. 2).
4.3.1 Absorptionsrör A ca 200 mm långt och 30 mm i diameter, fyllt med
natronkalk (3.9) som hålls på plats av glasfiberproppar.
4.3.2 Reaktionskolv B, kapacitet 500 ml, med sidoarm och rund botten.
4.3.3 En fraktionskolonn typ Vigreux, ca 150 mm lång (C ′).
4.3.4 Kylare med dubbla kondensytor C, 200 mm lång.4.3.5 Drechselflaska D, som fungerar som uppfångare av överskottssyra som
eventuellt destilleras över.
4.3.6 Isbad E för kylning av Drechselflaskan.
4.3.7 Två absorptionskärl F
1och F2, diameter 32 till 35 mm, vars gasspridare
består av en 10 mm tjockplatta av sintrat glas med låg porositet.
4.3.8 Sugpump och sugregulator G bestående av ett T-rör vars fria arm är
ansluten till ett tunt kapillärrör med en kort gummislang med
skruvklämma.
Varning:
Användning av kokande kromsyrelösning i en apparat med undertryck
medför risker och kräver lämpliga försiktighetsmått.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 8
▼B
5.Förfarande
5.1Provföranalys
Väg upp ca 10 g ammoniumnitrat med en noggrannhet på 0,001 g.
5.2Borttagandeavkarbonater
Placera provet i reaktionskolven B. Tillsätt 100 ml H2SO4(3.2). Kornen
löses upp på ungefär 10 minuter vid rumstemperatur. Montera apparaten
enligt figuren: Anslut en ände av absorptionsröret (A) till kvävetillförseln
(4.2) via ett returblockerat flöde innehållande 5 till 6 mm kvicksilver och
låt den andra änden av röret sticka in i reaktionskärlet. Installera Vigreux-
kolonnen (C ′) och kylaren (C) med tillförsel av kylvatten. Justera
kvävgasen till ett lagom flöde genom lösningen, koka upp lösningen och
forsätt kokningen i två minuter. Efter denna tid bör ingen ytterligare
skumbildning förekomma. Om bubblor som kan upptäckas bildas skall
uppvärmningen fortsätta i 30 minuter. Låt lösningen svalna i minst 20
minuter med bibehållet kvävgasflöde.
Montera resten av utrustningen enligt anvisningarna i diagrammet genom
att ansluta kondensröret till Drechselflaskan (D) och flaskan till absorp-
tionskärlen F1och F2. Kvävgasen måste fortsätta att strömma genom
lösningen under detta arbete. Tillsätt snabbt 50 ml bariumhydroxidlösning
(3.4) i vart och ett av absorbptionskärlen (F1och F2).
Låt kvävegasen bubbla igenom i ungefär 10 minuter. Lösningen måste
förbli klar i absorptionskärlen. Om detta inte är fallet skall karbonatutdriv-
ningen justeras.
5.3Oxidationochabsorption
Dra ut kvävetillförselröret och tillsätt snabbt 20 g kromtrioxid (3.1) och
6 ml silvernitratlösning (3.3) via reaktionskärlets (B) sidoarm. Anslut
apparaten till pumpen och justera kväveflödet, så att det uppstår ett
jämnt flöde av gasbubblor genom absorptionskärlen F1och F2med
gasspridare av sintrat glas.
Värm upp reaktionskolven (B) tills vätskan kokar och håll den kokande i
en och en halv timme(1). Eventuellt måste sugregleringsventilen (G)
justeras för att styra kväveflödet, eftersom det bariumkarbonat som fälls
ut under provet kan blockera plattorna av sintrat glas. Resultatet är
godtagbart om bariumhydroxidlösningen i absorptionskärlet F2förblir
klar. I annat fall måste provet upprepas. Stoppa uppvärmningen och ta
isärä utrustningen. Tvätta vart och ett av kärlen både invändigt och
utvändigt för att få bort bariumhydroxiden och samla upp sköljvattnet i
resp. absorptionskärl. Placera gasspridarna, den ena efter den andra, i en
bägare på 600 ml, som sedan kommer att användas för bestämningen.
Filtrera snabbt innehållet i absorptionskärlet F2under vakuum och därefter
i absorp- tionskärlet F1med hjälp av glasfilterdegeln. Samla upp
fällningen genom att skölja absorptionskärlen med vatten (3.10) och tvätta
degeln med 50 ml av samma vatten. Placera degeln i 600 ml-bägaren och
tillsätt ungefär 100 ml vatten. Tillsätt 50 ml kokt vatten i vart och ett av
absorptionskärlen och släpp kvävgasen genom spridarna i fem minuter.
För ihop vattnet med det från bägaren. Upprepa detta en gång för att
säkerställa att spridarna blir ordentligt sköljda.
5.4Mätningavkarbonatfrånorganisktmaterial
Tillsätt fem droppar fenolftalein (3.8) till bägarens innehåll. Lösningen
färgas röd. Titrera med saltsyra (3.5) tills det nätt och jämt blir en skär
nyans. Rör lösningen omsorgsfullt i degeln för att kontrollera att den
skära färgen inte kommer tillbaka. Tillsätt fem droppar bromfenolblått
och titrera med saltsyra tills lösningen gulfärgas. Tillsätt ytterligare 10 ml
saltsyra.
Värm upp lösningen till kokpunkten och fortsätt koka högst en minut.
Kontrollera omsorgsfullt att ingen fällning blir kvar i vätskan.
Låt svalna och återtitrera med natriumhydroxidlösningen (3.6).
6.Blindtest
Utför ett blindtest med samma förfarande och samma mängder av alla
reagenser.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 9
(1) En reaktionstid på en och en halv timme räcker för de flesta organiska ämnen i närvaro
av silvernitrat som katalysator.
▼B
7.Redovisning av resultaten
Halten av brännbara beståndsdelar (C) uttryckt som kol i procent av
provets massa erhålls med formeln:
C%¼0;06/C2V1/C0V2
E
där
E = testandelens massa i gram,
V1= den totala mängden saltsyra på 0,1 M i ml tillsatt efter det att
fenolftaleinet har ändrat färg och
V2= mängden natriumhydroxidlösning på 0,1 M i ml som används för
återtitrering.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 10
Figur2
A = Absorptionskärl fyllt med natronkalk
B = Reaktionskolv
C′ = Vigreux-kolonn, längd 150 mm
C = Kylare med dubbla kondensytor, längd 200 mmD = Drechselflaska, 250 ml
E = Isbad
F
1och F2= Absorptionskärl, diameter 32 till 35 mm, monterade med kulslipningar. Gasspridare med
10 mm platta av sintrat glas med låg porositet.
G = sugregleringsventil
▼B1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 11
▼B
METOD 4. BESTÄMNING AV pH-VÄRDET
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för mätning av pH-värdet i en lösning
av enkelt ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Mätning av pH-värdet i en ammoniumnitratlösning med pH-mätare.
3.Reagens
Destillerat eller demineraliserat vatten, fritt från koldioxid.
3.1Buffertlösning medpH-värdet6,88vid20ºC
Lös 3,40 ± 0,01 g kaliumdivätefosfat (KH2PO4) i ca 400 ml vatten. Lös
sedan 3,55 ± 0,01 g dinatriumvätefosfat (Na2HPO4) i ca 400 ml vatten.
Överför de båda lösningarna utan förlust till en mätkolv på 1000 ml. Fyll
på vatten till märket och blanda. Förvara lösningen i ett lufttätt kärl.
3.2Buffertlösning medpH-värdet4,00vid20ºC
Lös upp 10,21 ± 0,01 g kaliumväteftalat (KHC8O4H4) i vatten. Överför
utan förlust till en mätkolv på 1000 ml. Fyll på vatten till märket och
blanda.
Förvara lösningen lufttätt.
3.3 Kommersiellt tillgängliga standardlösningar för pH-värden får användas.
4.Utrustning
pH-mätare försedd med glas- och kalomelelektroder eller motsvarande,
känslighet 0,05 pH-enheter.
5.Förfarande
5.1KalibreringavpH-mätaren
Kalibrera pH-mätaren (4) vid temperaturen 20 (± 1)ºC med buffertlösning-
arna (3.1), (3.2) eller (3.3). Släpp fram ett svagt kväveflöde till lösningens
yta och bibehåll det under provet.
5.2Bestämning
Häll 100,0 ml vatten på 10 ± 0,01 g av provet i en bägare på 250 ml.
Avlägsna olösligt material genom filtrering, dekantering eller centrifu-
gering av vätskan. Mät den klara lösningens pH-värde vid temperaturen
20 (± 1)ºC med samma procedur som används för kalibrering av mätaren.
6.Redovisning av resultaten
Uttryckresultatet i pH-värde avrundat till en decimal och ange tempera-
turen vid avläsningen.
METOD 5. BESTÄMNING AV PARTIKELSTORLEK
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för provsiktning av enkla ammonium-
nitratgödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Sikta provet genom en kombination av tre siktar, antingen för hand eller
med skakapparat. Notera den massa som hålls kvar av varje sikt och
beräkna procentandelen material som passerar igenom de angivna
siktarna.
3.Utrustning
3.1 Provsiktar av trådväv, diameter 200 mm med maskstorlek 2,0, 1,0 resp.
0,5 mm av standardstorlek. Ett lock och ett mottagande kärl för de tre
siktarna.
3.2 En våg med en noggrannhet på 0,1 g.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 12
▼B
3.3 En skakapparat (om sådan finns) som skakar provet både vertikalt och
horisontellt.
4.Förfarande
4.1 Dela in provet i representativa delar på ca 100 g.4.2 Väg en av dessa delar till närmaste 0,1 g.
4.3 Placera siktkombinationen i följande ordning: mottagningskärl, 0,5 mm,
1 mm, 2 mm och placera det vägda provet på den översta sikten. Sätt på
locket över siktarna.
4.4 Skaka för hand eller med skakapparat med både vertikala och horisontella
rörelser. Knacka då och då på siktarna vid manuell siktning. Fortsätt med
detta i 10 minuter eller tills mindre än 0,1 g passerar genom varje sikt på
en minut.
4.5 Ta av siktarna en i taget och ta hand om det material som samlats upp,
borsta försiktigt från baksidan med en mjuk pensel om det behövs.
4.6 Väg (noggrannhet 0,1 g) det kvarhållna materialet på varje sikt samt det
som samlats upp under siktarna.
5.Bedömning av resultaten
5.1 Uttryckvarje andels massa i procent av summan av andelarnas massor
(inte av den invägda massan).
Beräkna procentandelen i det mottagande kärlet (dvs. > 0,5 mm): A %.Beräkna procentandelen som samlats på sikten 0,5 mm: B %.
Beräkna procentandelen som passerat igenom 1,0 mm, dvs. (A + B) %.
Summan av andelarnas massor skall ligga inom 2 % av den ursprungliga
massan.
5.2 Minst två separata analyser bör utföras, varvid de olika resultaten för A
inte bör avvika med mer än 1,0 % absolut från varandra, och för B inte
med mer än 1,5 %. Upprepa provet om så inte är fallet.
6.Redovisning av resultaten
Redovisa genomsnittet för de båda värdena för A och för A + B.
METOD 6. BESTÄMNING AV KLORHALTEN (SOM KLORIDJON)
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för bestämning av klorhalten (som
kloridjon) i enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Kloridjoner upplösta i vatten bestäms genom potentiometrisktitrering med
silvernitrat i sur lösning.
3.Reagens
Destillerat eller demineraliserat vatten som är fritt från kloridjoner.
3.1 Aceton.3.2 Koncentrerad salpetersyra (densitet vid 20ºC = 1,40 g/ml).
3.3 Silvernitrat 0,1M-standardlösning. Förvara lösningen i en brun glasflaska.
3.4 Silvernitrat 0,004M-standardlösning — bered lösningen omedelbart före
användning.
3.5 Kaliumklorid 0,1M-standardreferenslösning. Väg 3,7276 g kaliumklorid
av analyskvalitet (noggrannhet 0,1 mg), som tidigare har torkats i en
timme i en ugn vid 130ºC och fått svalna till rumstemperatur i exsickator.
Lös i lite vatten, överför lösningen utan förlust till en standardkolv på
500 ml, späd till märket och blanda.
3.6 Kaliumklorid 0,004M-standardreferenslösning — bered lösningen omedel-
bart före användning.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 13
▼B
4.Utrustning
4.1 En potentiometer med indikatorelektrod av silver och kalomelelektrod
som referens, känslighet 2 mV med mätområde -500 till +500 mV.
4.2 En brygga innehållande en mättad kaliumnitratlösning, ansluten till kalo-
melelektroden (4.1) och försedd med porösa proppar i vardera änden.
Anmärkning: Denna brygga behövs inte om elektroder av silver och
kvicksilver(I)sulfat används.
4.3 En magnetomrörare med teflonbelagd stav.4.4 En mikrobyrett med fin spets och skalstreck på 0,01 ml.
5.Förfarande
5.1Ställning avsilvernitratlösningen
Överför 5,00 ml och 10,00 ml standardreferenslösning av kaliumklorid
(3.6) till två låga bägare av lämplig storlek(t.ex. 250 ml). Utför följande
titrering på innehållet i varje bägare.
Tillsätt 5 ml salpetersyra (3.2), 120 ml aceton (3.1) och så mycket vatten
att den totala mängden blir ungefär 150 ml. Placera magnetomrörarens
(4.3) stav i bägaren och sätt igång omrörning. Doppa ner silverelektroden
(4.1) och bryggans (4.2) fria ände i lösningen. Anslut elektroderna till
potentiometern (4.1) och anteckna startpotentialens värde efter att först
ha verifierat apparatens nollinställning.
Titrera med mikrobyrett (4.4) efter att först ha tillsatt 4 resp. 9 ml av
silvernitratlösningen motsvarande den normerade referenslösning av
kaliumklorid som används. Fortsätt att tillsätta 0,1 ml i taget för 0,004M-
lösningarna och 0,05 ml för lösningarna på 0,1M. Vänta tills potentialen
hunnit stabiliseras efter varje sådan tillsats.
Anteckna de tillsatta volymerna och motsvarande värden för potentialen i
de första två spalterna av en tabell.
I tabellens tredje spalt antecknas de stegvisa tillskotten ( ∆
1E) till poten-
tialen E. I den fjärde spalten antecknas skillnaderna ( ∆2E) positiva eller
negativa, mellan potentialtillskotten ( ∆1E). Slutet av titreringen motsvarar
den tillsats på 0,1 eller 0,05 ml (V1) av silvernitratlösningen, som ger
maximalvärdet på ∆1E.
För att beräkna den exakta volymen (Veq) av silvernitratlösningen motsva-
rande slutet av reaktionen används formeln:
Veq¼V0þV1/C2b
B/C18/C19
där
V0= silvernitratlösningens totalvolym i ml omedelbart under den
volym som ger det maximala tillskottet på ∆1E,
V1 = sista tillsatsen av silvernitratlösning (0,1 eller 0,05 ml) i ml,
b = sista positiva värdet för ∆2E och
B = summan av absolutvärdena av det sista positiva värdet av ∆2E och
det första negativa värdet på ∆2E (se exemplet i tabell 1).
5.2Blindtest
Utför ett blindtest och ta hänsyn till detta vid beräkning av slutresultatet.
Resultatet V4av blindtestet på reagensmedlen erhålls i ml med formeln
V4=2 V3−V2
därV
2= värdet i ml av den exakta volym (Veq) av silvernitratlösningen som
motsvarar titreringen av 10 ml av den normerade referenslösning
av kaliumklorid som används,
V3= värdet i ml av den exakta volym (Veq) av silvernitratlösningen som
motsvarar titreringen av 5 ml av den normerade referenslösning av
kaliumklorid som används.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 14
▼B
5.3Kontrolltest
Blindtestet kan samtidigt fungera som kontroll på att utrustningen fungerar
som den skall och att testförfarandet används rätt.
5.4Bestämning
Ta en del av provet i storleksordningen 10-20 g och väg det med en
noggrannhet på 0,01 g. Överför kvantitativt till en 250 ml-bägare. Tillsätt
20 ml vatten, 5 ml salpetersyra (3.2) och 120 ml aceton (3.1) samt så
mycket vatten att det totalt blir 150 ml.
Sätt ner magnetomrörarens (4.3) stav i bägaren, placera bägaren på
omröraren och sätt igång omrörningen. Doppa ner silverelektroden (4.1)
och bryggans (4.2) fria ände i lösningen, anslut elektroderna till potentio-
metern (4.1) och anteckna startpotentialens värde efter att först ha
verifierat apparatens nollinställning.
Titrera med silvernitratlösningen genom tillsatser på 0,1 ml från mikroby-
retten (4.4). Vänta tills potentialen hunnit stabiliseras efter varje sådant
tillskott.
Fortsätt titreringen enligt beskrivningen i 5.1, med början vid fjärde
stycket: ”Anteckna de tillsatta volymerna och motsvarande värden för
potentialen i de första två spalterna av en tabell.”
6.Redovisning av resultaten
Redovisa resultaten av analysen som procenthalt klor i det prov som
mottagits för analys.
Beräkna klorhalten (Cl) i procent med formeln:
Cl %¼0;03545 /C2T/C2V5/C0ðV4 ðÞ /C2 100
m
där
T är molariteten för den silvernitratlösning som använts,
V4är resultatet av blindtestet (5.2) i ml,
V5är värdet av Veqmotsvarande bestämningen i ml, och
m är det invägda provets massa i gram.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 15
▼B
Tabell1
EXEMPEL
Silvernitratlösningens
volym
VPotential
E∆1E ∆2E
ml mV
4,80 176
35
4,90 211 + 37
72
5,00 283 − 49
23
5,10 306 − 10
13
5,20 319
Veq¼4;9þ0;1/C237
37þ49¼4;943
METOD 7. BESTÄMNING AV KOPPAR
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för bestämning av kopparhalten i enkla
ammoniumnitrathaltiga gödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Provet löses i utspädd saltsyra och kopparhalten bestäms med atomabsorp-
tionsspektrofotometri.
3.Reagens
3.1 Saltsyra (densitet vid 20ºC = 1,18 g/ml).
3.2 Saltsyra, lösning 6M.3.3 Saltsyra, lösning 0,5M.3.4 Ammoniumnitrat.3.5 Väteperoxid, 30 %.3.6 Kopparlösning(
1) (stamlösning): Väg 1 g rent koppar med noggrannhet på
0,001 g, lösä 25 ml 6M saltsyrelösning (3.2), tillsätt 5 ml väteperoxid
(3.5) stegvis och späd med vatten så att det blir en liter. 1 ml av denna
lösning innehåller 1000 µg koppar (Cu).
3.6.1 Kopparlösning (utspädd): Späd 10 ml av stamlösningen (3.6) till 100 ml
med vatten och 10 ml av den då erhållna lösningen till 100 ml med vatten,
varvid 1 ml av den slutliga lösningen innehåller 10 µg koppar (Cu).
Bered denna lösning omedelbart före användning.
4.Utrustning
Atomabsorptionsspektrofotometer med kopparlampa (324,8 nm).1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 16
(1) Kommersiellt tillgänglig standardlösning av koppar får användas.
▼B
5.Förfarande
5.1Beredningavlösningenföranalys
Väg 25 g av provet med en noggrannhet på 0,001 g och placera det i en
400 ml-bägare, tillsätt försiktigt 20 ml saltsyra (3.1) (en kraftig reaktion
uppstår genom utveckling av koldioxid). Tillsätt mer saltsyra om dettabehövs. Vänta tills skumbildningen har upphört och låt lösningen avdunsta
helt och hållet i ett ångbad under omrörning medä en glasstav då och då.
Tillsätt 15 ml 6M saltsyra (3.2) och 120 ml vatten. Rör med glasstaven,
som skall stå kvar i bägaren och täck över bägaren med ett urglas. Låt
lösningen koka varsamt tills upplösningen är fullständig och låt den
svalna.
Överför lösningen kvantitativt till en 250-ml mätkolv genom att tvätta
bägaren en gång med 5 ml 6M saltsyra (3.2) och 2 gånger med 5 ml
kokande vatten, fyll på 0,5M saltsyra till märket (3.3) och blanda
omsorgsfullt.
Filtrera genom ett kopparfritt filtrerpapper(
1), och kasta bort de första
50 ml.
5.2Blindlösning
Bered en blindlösning från vilken endast provet utelämnas och ta hänsyn
till denna vid beräkning av slutresultaten.
5.3Bestämning
5.3.1 Beredning av provet och blindlösningarna
Späd provlösningen (5.1) och blindlösningen (5.2) med 0,5M saltsyrelös-
ning (3.3) till en kopparkoncentration som ligger inom spektrofotometerns
optimala mätområde. Utspädning behövs normalt inte.
5.3.2 Beredning av kalibreringslösningarna
Bered minst fem standardlösningar motsvarande spektrofotometerns opti-
mala mätområde (0 till 5,0 mg/1 Cu) genom att späda ut
standardlösningen (3.6) med 0,5M saltsyrelösning (3.3). Tillsätt ammo-
niumnitrat (3.4) för att få en koncentration på 10 % (vikt) innan
lösningen späds ut till märket.
5.4Mätning
Ställ in spektrofotometern (4) på våglängden 324,8 nm med en oxiderande
acetylenlåga. Spruta i tur och ordning in kalibreringslösningen (5.3.2),
provlösningen ochä blindlösningen (5.3.1), varje lösning tre gånger, och
tvätta instrumentet omsorgsfullt med destillerat vatten mellan varje
insprutning. Rita upp kalibreringskurvan med de genomsnittliga absorban-
serna för varje standardmått längs ordinatan och motsvarande
kopparkoncentrationer i µg/ml längs abskissan.
Bestäm kopparhalten i det slutliga provet och blindlösningarna genom att
jämföra med kalibreringskurvan.
6.Redovisning av resultaten
Beräkna kopparhalten i provet med hänsyn tagen till provets vikt, de
spädningar som gjorts under analysen och blindlösningens värde. Uttryck
resultatet som mg Cu/kg.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 17
(1) Whatman 541 eller likvärdigt.
▼B
BILAGA3
BESTÄMNING AV DETONATIONSSÄKERHET
1.Räckvidd och tillämpningsområde
I detta dokument anges förfarandet för bestämning av detonationssäker-
heten hos enkla ammoniumnitratgödselmedel med hög kvävehalt.
2.Princip
Provet läggs in i ett stålrör och utsätts för en detonationschockfrån en
explosiv initieringsförstärkarladdning (s.k. booster). Detonationens
utbredning bestäms på grundval av sammantryckningen av de blycy-
lindrar på vilka röret är horisontellt upplagt under provningen.
3.Material
3.1 Sprängdeg innehållande 83 till 86 % pentrit (PETN, s.k. nitropenta)
Densitet: 1500 till 1 600 kg/m3Detonationshastighet: 7 300 till 7700 m/
s
Vikt: 500 ± 1 gram
3.2 Sju längder böjlig detonationsstubin med icke-metallisk hylsa
Påfyllningsvikt: 11 till 13 g/m
Längden på varje stubin: 400 ± 2 mm
3.3 Kompakterad pellet av sekundärt sprängmedel, med urtag för sprängkap-
seln
Sprängämne: hexogen/vax 95/5, tetryl eller liknande sekundärt
sprängämne, med eller utan grafittillsats.
Densitet: 1 500 till 1 600 kg/m3Diameter: 19 till 21 mm
Höjd: 19 till 23 mmCentralt urtag för sprängkapseln: diameter 7-7,3 mm, djup 12 mm
3.4 Sömlöst rör enligt ISO 65-1981 — Heavy
Series, med nominella dimensioner DN 100 (4 ″)
Ytterdiameter: 113,1 till 115,0 mmVäggtjocklek: 5,0 till 6,5 mmLängd: 1 005 (± 2) mm
3.5 Bottenplatta
Material: stål av god svetsbar kvalitetMått: 160 x 160 mmTjocklek: 5 till 6 mm
3.6 Sex blycylindrar
Diameter: 50 (± 1) mm
Höjd: 100 till 101 mmMaterial: raffinerat bly, renhet minst 99,5 %
3.7 Stålblock
Längd: minst 1000 m
Bredd: minst 150 mmHöjd: minst 150 mmVikt: minst 300 kg om blocket inte har något fast underlag
3.8 Cylinder av plast eller kartong för boostern
Väggtjocklek: 1,5 till 2,5 mmDiameter: 92 till 96 mmHöjd: 64 till 67 mm1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 18
▼B
3.9 Sprängkapsel (elektrisk eller icke-elektrisk) med initieringskraft 8 till 10
3.10 Träplatta
Diameter: 92 till 96 mm. Diametern skall stämma överens med stålrörets
innerdiameter (3.4).
Tjocklek: 20 mm
3.11 Trästav med samma dimensioner som sprängkapseln (3.9)3.12 Knappnålar (maximilängd 20 mm) och häftpistol
4.Förfarande
4.1Beredningavboosterladdningförinsättningistålröret
Det finns två olika sätt att tända sprängämnet i initieringsförstärkarladd-
ningen (boosterladdningen), beroende på vilken utrustning som finns att
tillgå.
4.1.1 Sj upunkts momentantändning
Boosterladdningen bereds enligt figur 1.
4.1.1.1 Borra hål i träplattan (3.10), genom dels mittpunkten, dels sex punkter
som är symmetriskt fördelade runt en koncentrisk cirkel, 55 mm i
diameter. Hålen skall löpa parallellt med plattans mittaxel. Deras
diameter måste vara 6 till 7 mm (se avsnitt A-B i figur 1), beroende på
stubinens diameter (3.2).
4.1.1.2 Skär till sju längder böjlig detonationsstubin (3.2), var och en 400 mm
lång, och se därvid till att inget sprängämne går förlorat i någon av
ändarna genom att skära ett skarpt snitt och sedan omedelbart försegla
änden med tejp. Tryckin var och en av de sju stubinlängderna i de sju
hålen i träplattan (3.10) tills ändarna sticker ut några centimeter på
andra sidan av plattan. Sätt sedan i en liten knappnål (3.12) på tvären
genom stubinernas hylsa 5-6 mm från vardera änden och lägg på tejp
runt stubinen iä en 2 cm bred remsa omedelbart intill nålen. Dra sedan
ut den långa delen av varje stubinlängd, så att nålen kommer i kontakt
med träplattan.
4.1.1.3 Forma sprängdegen (3.1) till en cylinder med diameter 92-96 mm,
beroende på papp- eller plastcylinderns diameter (3.8). Ställ denna
upprätt på ett jämnt underlag och sättä in den tillformade sprängdegen.
Lägg sedan träplattan(
1) med de sju längdernaä detonationsstubin
ovanpå cylindern och tryckner den mot sprängdegen. Justera cylinderns
höjd (64 till 67 mm), så att dess överkant inte sticker upp ovanför
träplattans nivå. Sätt sedan fast cylindern på träplattan med häftklammer
längs hela omkretsen.
4.1.1.4 Placera de lediga ändarna av de sju detonationsstubinerna kring trästa-
vens (3.11) omkrets, så att deras ändar är i nivå med ett plan som
ligger vinkelrätt mot staven. Fixera dem med tejp som ett knippe kring
staven(2).
4.1.2 Central tä ndning med en kompakterad pellet.
Boosterladdningen bereds för användning enligt Fig. 2.
4.1.2.1 Beredning av en kompakterad pellet.
Vidtag nödvändiga säkerhetsåtgärder, placera 10 g sekundärt
sprängämne (3.3) i en form med innerdiameter mellan 19 och 21 mm
och tryckihop den så att den får rätt form och täthet.
(Förhållandet diameter/höjd skall vara ungefär 1:1.)
Mitt i formens botten sitter ett stift, 12 mm högt och med diametern 7,0
till 7,3 mm (beroende på sprängkapselns diameter), som bildar ett
cylindriskt urtag i den kompakterade pelleten för att ge plats för
sprängkapseln.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 19
(1) Plattans diameter måste alltid motsvara cylinderns innerdiameter.
(2)OBS:När de sex perifera stubinlängderna är spända efter monteringen måste mittstu-
binen förbli något slak.
▼B
4.1.2.2 Beredning av boosterladdningen
Placera sprängdegen i cylindern (3.8) med denna stående upprätt på ett
jämnt underlag och tryckned den med ett träblockså att sprängdegen
får en cylindrisk form med ett urtag i mitten. Sätt in den kompakterade
pelleten i detta urtag. Täcköver den cylinderformade sprängdegen, som
innehåller pelleten, med en träplatta försedd medä ett mitthål med
diametern 7,0 till 7,3 mm, avsett för sprängkapseln. Fixera träplattan
och cylindern tillsammans med tejp som läggs i kors. Se till att hålet i
plattan och urtaget i pelleten stämmer överens genom att sticka in
trästaven.
4.2Beredningavstålrörfördetonationstestning
Vid stålrörets ena ände (3.4) borras två diametralt motsatta hål, diameter
4 mm, vinkelrätt in genom rörets vägg 4 mm från kanten.
Stumsvetsa bottenplattan (3.5) till den motsatta änden av röret, så att
den räta vinkeln mellan bottenplattan och rörväggen helt fylls ut med
svetsmetall runt rörets hela omkrets.
4.3Fyllning ochladdningavstålröret
(Se figur 1, 2 och 3.)
4.3.1 Provet, stålröret och boostern måste vara anpassade till temperaturer på
20 ± 5ºC. 16 till 18 kg av provet behövs för de båda detonationsproven.
4.3.2 Placera röret upprätt med den fyrkantiga bottenplattan vilande mot ett
fast plant underlag, helst betong. Fyll röret till ungefär en tredjedel
med provmaterialet och släpp det 10 cm lodrätt mot golvet fem gånger
för att pressa ihop kornen så tätt som möjligtä i röret. Öka denna hopp-
ressning ytterligare genom att vibrera röret med en hammareä på 750 till
1 000 g, som slås an mot sidoväggen efter varje nedsläppning, totalt 10
gånger.
Upprepa denna laddningsmetod med nästa omgång av provet. Till sist
skall ytterligare en tillsats göras, så att laddningen fyller röret till
70 mm från öppningen sedan den pressats ihop genom att röret lyfts
och släppts 10 gånger med totalt 20 hammarslag mellan nedsläppning-
arna.
Påfyllningshöjden måste justeras i stålröret, så att boosterladdningen
(4.1.1 eller 4.1.2), som senare skall sättas i, kommer att vara i nära
kontakt med provet över hela dess yta.
4.3.3 Sätt boosterladdningen i röret så att den är i kontakt med provet, varvid
träplattans översida måste vara 6 mm under röränden. Se till att det blir
nära kontakt mellan sprängämnet och provet genom att lägga till eller ta
bort små mängder av provet. Som framgår av Fig. 1 och 2 bör det sättas
sprintar i hålen intill den öppna änden av röret och deras ben bör vikas
ned plant mot röret.
4.4Placering avstålröretochblycylindrarna
4.4.1 Numrera blycylindrarnas (3.6) basytor 1 till 6. Gör sex märken med
150 mm inbördes mellanrum längs mittlinjen på ett stålblock(3.7),
som ligger på ett horisontellt underlag, med det första märket minst
75 mm från kanten av blocket. Placera en blycylinder upprätt på vart
och ett av dessa märken med basen av varje cylinder centrerad över
märket.
4.4.2 Lägg stålröret berett enligt 4.3 horisontellt på blycylindrarna, så att
rörets axel ligger parallellt med stålblockets mittlinje och den svetsade
änden av röret sticker ut 50 mm från stålcylinder nr 6. För att hindra
röret från att rulla kan små träkilar sättas in mellan blycylindrarnas
överdelar och rörväggen (en på vardera sidan) eller ett träkors placeras
mellan röret och stålblocket.
OBS:Se till att röret är i kontakt med alla sex blycylindrarna. Om röret
är lite böjt kan detta kompenseras genom att det roteras kring sin
längsaxel, och om någon av blycylindrarna är för hög (100 mm) kan
den försiktigt knackas ned till rätt höjd med en hammare.
4.5Förberedelsefördetonation
4.5.1 Sätt upp utrustningen enligt 4.4 i en bunker eller lämpligt förberedd
underjordiskplats (t.ex. en gruva eller tunnel). Stålrörets temperatur
skall hållas vid 20 ± 5ºC före detonationen.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 20
▼B
OBS:Om en sådan sprängplats inte finns att tillgå kan arbetet i nödfall
utföras i en betongklädd grop, som täcks över med träbalkar. Detona-
tionen kan medföra att stålfragment kastas ut med stor kraft, varför
sprängningen bara får utföras på lämpligt avstånd från bostäder och
trafikleder.
4.5.2 Se till att stubinerna sträcks ut enligt beskrivningen i fotnoten till 4.1.1.4
och placeras så horisontellt som möjligt om boosterladdning med
sjupunktständning används.
4.5.3 Ta till sist bort trästaven och sätt i stället in tändsatsen. Utlös inte
sprängningen förrän riskzonen har evakuerats och all personal har tagit
skydd.
4.5.4 Utlös sprängningen.
4.6 Vänta tills all rök(gas och ibland giftiga nedbrytningsproduk ter såsom
nitrösa gaser) har skingrats, samla upp blycylindrarna och mät deras
höjd med ett skjutmått.
Anteckna kompressionsgraden för var och en av blycylindrarna, uttryckt
som procentandel av den ursprungliga höjden på 100 mm. Om cylind-
rarna har deformerats på tvären, notera högsta och lägsta värdet och
beräkna genomsnittet.
4.7 Om nödvändigt kan en sond användas för kontinuerlig mätning av deto-
nationshastigheten. Denna skall i så fall sättas in längs rörets axel eller
dess sidovägg.
4.8 Utför två detonationsprovningar på varje prov.
5.Provningsprotokoll
Värden för följande parametrar skall anges i provningsprotokollet för
varje detonationsprovning:
— Faktiskt uppmätta värden för rörets ytterdiameter och väggtjocklek.
— Stålrörets Brinellhårdhet.— Rörets och provets temperatur strax före detonationen.— Provets skenbara täthet (kg/m
3) i stålröret.
— Varje blycylinders höjd efter detonationen, med angivande av
respektiveä cylindernummer.
— Initieringsmetod för boosterladdningen.
5.1Bedömningavtestresultaten
Om åtminstone en blycylinder inte komprimerats mer än 5 % vid varje
detonation, skall provningen anses avgörande och provet anses uppfylla
kraven i bilaga 2 till direktiv 80/876/EEG.1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 21
▼B
Figur1
Boosterladding med sjupunkständigning
1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 22
▼B
Figur2
Boosterladding med central tändning
1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 23
▼B
Figur3
Placering av stålröret på detonationsplatsen
1987L0094 — SV — 06.01.1988 — 001.001 — 24