1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV92/96/EEG
avden10november1992
omsamordningavlagarochandraförfattningarsomavserdirektlivförsäkringochomändringav
direktiven79/267/EEG och90/619/EEG(tredje livförsäkringsdirektivet)
(EGT L 360, 9.12.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG av den 7 november
2000 L 290 27 17.11.2000
Rättat genom:
►C1Rättelse, EGT L 311, 14.11.1997, s. 35 (92/96/EEG)
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETSDIREKTIV92/96/EEG
avden10november1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser direkt
livförsäkringochomändringavdirektiven79/267/EEGoch90/619/
EEG(tredje livförsäkringsdirektivet)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
(1) Det är nödvändigt att den inre marknaden för direkt livförsäkring
fullbordas med hänsyn till såväl etableringsfriheten som frihetenatt tillhandahålla tjänster så att det blir enklare för försäkrings-
företag med huvudkontor i gemenskapen att fullgöra åtaganden
inom gemenskapen.
(2) Rådets andra direktiv 90/619/EEG av den 8 november 1990 omsamordning av lagar och andra författningar som avser direktlivförsäkring, som fastställer regler för att underlätta det praktiskautnyttjandet av friheten att tillhandahålla tjänster och som innebär
ändring av direktiv 79/267/EEG (
4), har redan väsentligt bidragit
till förverkligandet av en inre marknad för direkt livförsäkringgenom att ge försäkringstagarna fullständig frihet att utnyttjastörsta möjliga livförsäkringsmarknad tack vare att de intebehöver särskilt skydd i den medlemsstat där åtagandet görs om
de tar initiativ till avtal med försäkringsföretag i en annan
medlemsstat.
(3) Direktiv 90/619/EEG utgör därför ett viktigt steg i sammanslag-ningen av de nationella marknaderna till en integrerad marknad.Detta steg behöver kompletteras med andra gemenskapsåtgärder isyfte att göra det möjligt för alla försäkringstagare, oberoende avom de själva tar initiativ eller inte, att ha tillgång till varje
försäkringsgivare med huvudkontor inom gemenskapen som
bedriver verksamhet där med stöd av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster, och att därvid garanteras etttillfredsställande skydd.
(4) Detta direktiv skall ingå i en samlad gemenskapslagstiftning somredan antagits och som innefattar rådets första direktiv 79/267/
EEG av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra
författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkrings-rörelse (
5) och rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december
1991 om årsredovisning och sammanställd redovisning förförsäkringsföretag (
6).
(5) Den metod som valts är att sådan harmonisering skall ske som är
väsentlig, nödvändig och tillräcklig för att uppnå ömsesidigt
erkännande av auktorisationer och säkra system för kontroll så attdet blir möjligt att bevilja en enda auktorisation som gäller i helagemenskapen, samt att tillämpa principen om hemlandstillsyn.
(6) Som en följd av detta skall hädanefter bedrivandet avförsäkringsrörelse vara underkastat en enda officiell auktorisation1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 99, 16.4.1991, s. 2.
(2) EGT nr C 176, 13.7.1992, s. 93, och beslut av den 28 oktober 1992
(3) EGT nr C 14, 20.1.1992, s. 11.
(4) EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 50.
(5) EGT nr L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom andra direktivet
90/619/EEG (EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 50).
(6) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 7.
▼B
som ges av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där
försäkringsföretaget har sitt huvudkontor. En sådan auktorisationger företaget rätt att bedriva verksamhet inom hela gemenskapen
med stöd av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla
tjänster. Den medlemsstat där en filial ligger eller där tjänstertillhandahålls får inte längre kräva att försäkringsföretag som villbedriva försäkringsrörelse där och som redan har auktorisation ihemlandet skall söka ny auktorisation. Direktiv 79/267/EEG och
90/619/EEG bör därför ändras i enlighet härmed.
(7) De behöriga myndigheterna i hemländerna skall hädanefter
ansvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi ärsund, vilket bl.a. innebär kontroll av deras solvensmarginal och
skapandet av tillräckliga tekniska avsättningar, samt att dessa
avsättningar täcks av matchande tillgångar.
(8) Utövandet av sådan verksamhet som avses i artikel 1.2 c i direktiv79/267/EEG påverkar inte under några förhållanden de befogen-
heter som tilldelats respektive myndigheter med avseende på
innehavare av tillgångar som avses i bestämmelsen.
(9) Vissa bestämmelser i detta direktiv avser minimikrav. Hemlandetfår dock fastställa strängare regler för försäkringsföretag som ärauktoriserade av dess egna behöriga myndigheter.
(10) De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna måste ha detillsynsmöjligheter som krävs för att säkerställa att försäkrings-företagen bedriver sin verksamhet på ett korrekt sätt inom helagemenskapen antingen verksamheten utövas med stöd av etable-
ringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.
Myndigheterna måste särskilt ha möjlighet att införa lämpligaskyddsåtgärder eller sanktioner i avsikt att förhindra oegentlig-heter och brott mot bestämmelserna om tillsyn överförsäkringsverksamhet.
(11) Bestämmelserna om överlåtelse av försäkringsbestånd måsteanpassas så att de överensstämmer med det system med enenda auktorisation som införs genom detta direktiv.
(12) Den specialiseringsregel som har uppställts i direktiv 79/267/EEGbör uppmjukas så att de medlemsstater som så önskar kan beviljasamma försäkringsföretag auktorisation för de klasser som avses ibilagan till direktiv 79/267/EEG och för de typer av försäkringarsom hänförs till försäkringsklass 1 och 2 i bilagan till direktiv 73/239/EEG (
1). Denna möjlighet får dock underställas vissa villkor
ifråga om redovisnings- och likvidationsregler.
(13) Med hänsyn till skyddet av försäkringstagarna skall alla
försäkringsföretag införa lämpliga försäkringstekniska avsätt-ningar. Beräkningen av dessa avsättningar baseras
huvudsakligen på försäkringsmatematiska principer. Dessa prin-
ciper bör samordnas för att underlätta ett ömsesidigt erkännandeav de försiktighetsregler som tillämpas i de olika medlemssta-terna.
(14) Av försiktighetsskäl är det önskvärt att det inrättas en miniminivåför samordning av de regler om begränsning av räntesats vidberäkningar av de tekniska avsättningarna. För att uppnå en sådanbegränsning är det lämpligt att låta medlemsstaterna fritt få väljavilken metod som skall användas eftersom de metoder som finnsalla är lika riktiga, försiktiga och likvärdiga.
(15) De regler som styr spridningen, lokaliseringen och matchningenav de tillgångar som används för att täcka de tekniskaavsättningarna måste samordnas för att underlätta ett ömsesidigterkännande av medlemsstaternas regler. Vid denna samordning1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 3
(1) Rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av
lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva
verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT nr L 228,
16.8.1973, s. 3). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG (EGT
nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
▼B
måste man beakta de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelser
som antogs genom rådets direktiv 88/361/EEG av den 24 juni1988 om genomförandet av artikel 67 i fördraget (
1) och de
framsteg som gemenskapen gjort på vägen mot en ekonomisk och
monetär union.
(16) Hemländerna får dock inte kräva att försäkringsföretagen skallinvestera de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna isärskilda tillgångsslag, eftersom ett sådant krav skulle varaoförenligt med de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelsernasom antogs genom direktiv 88/361/EEG.
(17) I avvaktan på att ett direktiv om investeringstjänster antas sombland annat harmoniserar definitionen av begreppet reglerad
marknad måste en provisorisk definition av begreppet göras i
detta direktiv utan att kommande harmonisering påverkas. Dennadefinition kommer att ersättas med den som harmoniseras pågemenskapsnivå och som kommer att lägga ansvaret påmarknadens hemland, medan ansvaret i detta direktiv temporärtläggs på försäkringsföretagets hemland.
(18) Förteckningen över poster som får ingå i den solvensmarginalsom krävs enligt direktiv 79/267/EEG måste kompletteras med
hänsyn till nya finansiella instrument och till de möjligheter som
beviljats för andra finansiella institut vid uppbyggnaden av sinafonder.
(19) Harmoniseringen av försäkringsavtalsrätten är inte en förutsätt-ning för att uppnå en inre marknad för försäkringar. Denmöjlighet som ges medlemsstaterna att föreskriva att derasrespektive lagar skall tillämpas på försäkringsavtal som täcker
åtaganden inom deras territorier bör därför ge tillräckligt skydd
för försäkringstagare.
(20) Inom ramen för en inre marknad ligger det i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till bredast möjliga utbud av försäkring-sprodukter som finns att tillgå inom gemenskapen så att de kanvälja vad som bäst motsvarar deras behov. Det åligger denmedlemsstat där åtagandet har gjorts att se till att det inom dessterritorium inte finns några hinder mot att tillhandahålla alla
försäkringsprodukter som saluförs inom gemenskapen, förutsatt
att produkterna inte strider mot i medlemsstaten gällandelagstiftning till skydd för det allmänna bästa och i den utsträck-ning skyddet för det allmänna bästa inte säkerställts genomlagstiftning i hemlandet, samt med kravet att sådana rättsregler
tillämpas på alla företag med verksamhet i medlemsstaten utan
diskriminering av något företag och att de är objektivt settnödvändiga och står i proportion till det åsyftade ändamålet.
(21) Medlemsstaterna måste kunna säkerställa att de försäkringspro-dukter och de avtalshandlingar som, enligt etableringsfriheteneller friheten att tillhandahålla tjänster används för att täckaåtaganden inom deras territorier, överensstämmer med desärskilda rättsregler till skydd för det allmänna bästa som är
tillämpliga. De tillsynssystem som skall tillämpas måste motsvara
den inre marknadens krav utan att vara en förutsättning för attbedriva försäkringsverksamhet. Med detta synsätt förefaller detinte berättigat med ett system med förhandsgodkännande avavtalsvillkor. Det är därför nödvändigt att införa andra system
som är bättre anpassade till den inre marknadens krav och som
ger varje medlemsstat möjlighet att garantera försäkringstagare etttillfredsställande skydd.
(22) För att tillämpa försäkringsmatematiska principer i enlighet meddetta direktiv får hemlandet kräva regelbunden underrättelse omde tekniska grunderna för beräkning av premienivåer och tekniskaavsättningar, dock med undantag för allmänna och särskildaförsäkringsvillkor och företagets premiesättning.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 4
(1) EGT nr L 178, 8.7.1988, s. 5.
▼B
(23) På den inre marknaden för försäkringsområdet får försäkringst-
agaren ett bredare och mer varierat utbud av försäkringar att välja
mellan. För att fullt ut kunna dra nytta av denna mångfald och denökade konkurrensen skall försäkringstagaren ha tillgång till allden information som är nödvändig för att kunna välja denförsäkring som bäst motsvarar hans behov. Detta informations-behov är så mycket större som åtagandena kan sträcka sig över
lång tid. Bestämmelser om minimikrav måste därför harmoni-
seras, så att försäkringstagare kan få klara och exakta besked omde väsentliga egenskaperna hos de försäkringsprodukter somerbjuds och uppgift om de organ till vilka försäkringstagare,försäkrade eller förmånstagare kan rikta klagomål.
(24) Marknadsföring av försäkringsprodukter är viktig för att
försäkringsrörelse skall kunna bedrivas på ett effektivt sätt inom
gemenskapen. Det måste därför vara tillåtet för försäkringsföretagatt använda alla sedvanliga marknadsföringsmetoder i denmedlemsstat där en filial är belägen eller tjänster tillhandahålls.Medlemsstaterna får dock kräva att försäkringsföretagen följernationella regler om marknadsföringens form och innehåll
oberoende av om dessa regler grundas på gemenskapslagstiftning
om marknadsföring eller har införts av medlemsstaten till skyddför det allmänna bästa.
(25) Inom ramen för en inre marknad får ingen medlemsstat längreförbjuda att försäkringsverksamhet bedrivs inom dess territorium,något som strider mot såväl etablerings friheten som mot friheten
att tillhandahålla tjänster. Den rätt medlemsstaterna i detta
hänseende erhållit genom direktiv 90/619/EEG skall därförupphävas.
(26) Det bör införas ett sanktionssystem som skall tillämpas om ettförsäkringsföretag inte uppfyller de bestämmelser till skydd fördet allmänna bästa som är tillämpliga i den medlemsstat där ett
åtagande görs.
(27) I vissa medlemsstater är försäkringstransaktioner inte föremål för
någon form av indirekt beskattning medan flertalet medlemsstatertillämpar särskilda skatter och andra former av avgifter. Dessaskatter och avgifter varierar avsevärt beträffande struktur ochomfattning mellan de medlemsstater där de förekommer. Det är
önskvärt att förhindra att de skillnader som finns leder till
snedvridning av konkurrensen i fråga om försäkringstjänstermedlemsstaterna emellan. I avvaktan på ytterligare harmoniseringbör detta problem kunna avhjälpas genom tillämpning avskattesystemen och de övriga avgiftsformerna i de olikamedlemsstater där åtaganden görs, och det är medlemsstaternas
uppgift att vidta åtgärder så att sådana skatter och avgifter betalas.
(28) Det är viktigt att införa en gemenskapssamordning för likvidation
av försäkringsföretag. Det är hädanefter väsentligt för det fall ettförsäkringsföretag skulle träda i likvidation att fastställa att detskyddssystem som finns i varje medlemsstat säkerställer likabehandling av alla som har fordringar på grund av försäkrings-
avtal oavsett nationalitet och oavsett hur åtagandet har ingåtts.
(29) Återkommande tekniska ändringar av de närmare reglerna som
fastställs i detta direktiv kan komma att behöva göras med hänsyntill utvecklingen i försäkringsbranschen. Kommissionen kommer,om och när så behövs, att genomföra sådana ändringar eftersamråd med den försäkringskommitté som inrättats genom
direktiv 91/675/EEG (
1), och därvid utöva de verkställande
befogenheter som den givits enligt fördraget.
(30) Det är nödvändigt att införa särskilda regler för att säkerställa ensmidig övergång från den befintliga rättsordningen när dettadirektiv blir tillämpligt, till den ordning som införs genomdirektivet. Det måste tillses att dessa regler inte lägger ytterligarearbetsbörda på medlemsstaternas behöriga myndigheter.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 5
(1) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 32.
▼B
(31) I enlighet med artikel 8c i fördraget bör hänsyn tas till graden av
de påfrestningar som för vissa ekonomier på olika utvecklings-
nivåer blir nödvändiga. Övergångsbestämmelser bör därför antasså att tillämpningen av detta direktiv kan införas gradvis i vissamedlemsstater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
DEFINITIONEROCHRÄCKVIDD
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)försäkringsföretag: ett företag som har fått officiell auktorisation
enligt artikel 6 i direktiv 79/267/EEG.
b)filial: en agentur eller filial till ett försäkringsföretag med beaktande
av artikel 3 i direktiv 90/619/EEG.
c)åtagande: ett åtagande i någon av de försäkringsformer eller
verksamhetsformer som avses i artikel 1 i direktiv 79/267/EEG.
d)hemland: den medlemsstat där huvudkontoret för det försäkrings-
företag som svarar för ett åtagande är beläget.
e)filialstat: den medlemsstat där den filial som gör ett åtagande är
belägen.
f)den medlemsstat där tjänsterna utförs: den medlemsstat där ett
åtagande görs i enlighet med artikel 2 e i direktiv 90/619/EEG, om
åtagandet täcks av ett försäkringsföretag eller en filial i en annan
medlemsstat.
g)kontroll: förhållandet mellan ett moderföretag och ett dotterföretag
enligt definitionen i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG (1), eller ett
liknande förhållande mellan någon fysisk eller juridisk person och
ett företag.
h)kvalificerat innehav: direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtliga
röster eller som gör möjligt ett väsentligt inflytande över ledningenav företaget.
Vid tillämpning av denna definition på artiklarna 7 och 14 och på
andra nivåer av ägande som avses i artikel 14, skall sådana rösträtter
som avses i artikel 7 i direktiv 88/627/EEG (
2) beaktas.
i)moderföretag: ett moderföretag enligt definitionen i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG.
j)dotterföretag: ett dotterföretag enligt definitionen i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG. Ett dotterföretag till ett dotterföretag skallockså anses som dotterföretag till det företag som ytterst är
moderföretaget till dessa företag.
k)reglerad marknad: en finansiell marknad som av ett företags
hemland betraktas som en reglerad marknad i avvaktan på att en
definition antas i ett direktiv om investeringstjänster och som
kännetecknas av
— regelbunden verksamhet, och
— förhållandet att bestämmelser som har utfärdats eller godkänts av
de behöriga myndigheterna fastslår villkoren för marknadens1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 6
(1) Rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983, grundat på artikel
54.3 g i fördraget om sammanställd redovisning (EGT nr L 193, 18.7.1983, s.1). Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/EEG (EGT nr L 317,
16.11.1990, s. 60).
(
2) Rådets direktiv 88/627/EEG av den 12 december 1988 om sådana uppgifter
som skall offentliggöras vid förvärv eller avyttring av ett större innehav i ett
börsnoterat bolag (EGT nr L 348, 17.12.1988, s. 62.)
▼B
verksamhet, tillträdet till marknaden och, om rådets direktiv 79/
279/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av villkoren förupptagande av värdepapper till officiell notering vid fondbörs (
1)
är tillämpligt, de villkor för upptagande till notering som
fastställs i det direktivet eller, om det direktivet inte ärtillämpligt, de villkor som ett finansiellt instrument måsteuppfylla för att faktiskt kunna omsättas på marknaden.
En reglerad marknad kan, inom ramen för detta direktiv, vara
belägen i en medlemsstat eller i tredje land. I det senare fallet måste
marknaden vara godkänd av företagets hemland och uppfylla
jämförbara krav. Varje finansiellt instrument som omsätts på dennamarknad måste vara av en kvalitet som är jämförbar med kvalitetenhos de instrument som omsätts på den reglerade marknaden, eller dereglerade marknaderna, i medlemsstaten i fråga.
l)behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som enligt lag
eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över
försäkringsföretag.
m) ”nära förbindelser”: en situation där två eller flera fysiska eller
juridiska personer är förenade genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll
av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett
dotterföretag i alla de fall som omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2 i
direktiv 83/349/EEG (
2), eller en likartad förbindelse mellan
någon fysisk eller juridisk person och ett företag. Varjedotterföretag till ett dotterföretag skall också anses somdotterföretag till moderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera
fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom en varaktig
förbindelse till en och samma person.
Artikel 2
1. Detta direktiv skall tillämpas på de åtaganden och de företag som
avses i artikel 1 i direktiv 79/267/EEG.
2. I artikel 1.2 i direktiv 79/267/EEG skall orden ”och om verksam-
heten är auktoriserad i vederbörande land” utgå.
3. Detta direktiv skall varken tillämpas på försäkringsklasser och
verksamheter eller företag och institutioner som inte omfattas av direktiv
79/267/EEG eller på sådana organ som avses i artikel 4 i det direktivet.
AVDELNING II
DIREKTLIVFÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Artikel 3
Artikel 6 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 6
Verksamhet som omfattas av detta direktiv får börja bedrivas endast
efter myndighets auktorisation.
Sådan auktorisation söks hos behörig myndighet i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats
territorium, och1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 7
(1) EGT nr L 66, 13.3.1979, s. 21. Direktivet senast ändrat genom direktiv 82/
148/EEG (EGT nr L 62, 5.3.1982, s. 22).
(2) EGT nr L 193, 18.7.1993, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼M1
▼B
▼B
b) varje företag som efter att ha beviljats sådan auktorisation som
krävs enligt första stycket, utvidgar verksamheten till en helförsäkringsklass eller till andra försäkringsklasser.”
Artikel 4
Artikel 7 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 7
1. En auktorisation skall gälla inom hela gemenskapen. Den ger
ett företag rätt att bedriva verksamhet där med stöd antingen avetableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass som
förtecknats i bilagan. Den skall omfatta hela försäkringsklassen,såvida inte sökanden önskar försäkra endast vissa risker inomförsäkringsklassen.
De behöriga myndigheterna får begränsa den begärda auktorisa-
tionen för en försäkringsklass till sådan verksamhet som anges i denverksamhetsplan som avses i artikel 9.
Varje medlemsstat får bevilja auktorisation för verksamhet i två eller
flera försäkringsklasser om dess nationella lagstiftning medger attverksamhet i sådana försäkringsklasser bedrivs samtidigt.”
Artikel 5
Artikel 8 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att ett försäkringsföretag som
ansöker om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: ’société anonyme/naamloze vennootschap’, ’société
en commandite par actions/commanditaire vennootschap op
aandelen’, ’association d'assurance mutuelle/onderlingeverzekeringsvereniging’, ’société coopérative/coöperatievevennootschap’,
— Danmark: ’aktieselskaber’, ’gensidige selskaber’, ’pensions-
kasser omfattet af lov om forsikringsvirksomhed (tværgåendepensionskasser)’,
— Frankrike: ’société anonyme’, ’société d'assurance mutuelle’,
’institution de prévoyance régie par le code de la sécuritésociale’, ’institution de prévoyance régie par le code rural’,och ’mutuelles régies par le code de la mutualité’,
— Grekland: ’ ανώνυµη εταιπία ’,
— Irland: ’incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited’, ’societies registered under the
Industrial and Provident Societies Acts’ och ’societiesregistered under the Friendly Societies Acts’,
— Italien: ’società per azioni’, ’società cooperativa’, ’mutua di
assicurazione’,
— Luxemburg: ’société anonyme’, ’société en commandite par
actions’, ’association d'assurances mutuelles’, ’société coopé-
rative’,
— Nederländerna: ’naamloze vennootschap’, ’onderlinge waar-
borgmaatschappij’,
— Portugal: ’sociedade anónima’, ’mutua de seguros’,
— Spanien: ’sociedad anonima’, ’sociedad mutua’, ’sociedad
cooperativa’,
— Storbritannien: ’incorporated companies limited by shares or
by guarantee or unlimited’, ’societies registered under theIndustrial and Provident Societies Acts’, ’societies registeredor incorporated under the Friendly Societies Act’, deförsäkringsgivare som uppträder under namnet Lloyd's,1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 8
▼B
— Tyskland: ’Aktiengesellschaft’, ’Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit’, ’öffentlich-rechtliches Wettbewerbsversi-cherungsunternehmen’.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag när
denna har införts.
Medlemsstaterna får också, där så är lämpligt, etablera företag inom
ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt attändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på samma
villkor som gäller privaträttsligt verksamma företag.
b) begränsa sin näringsverksamhet till verksamhet som regleras i
detta direktiv och sådan verksamhet som är direkt anknuten till
detta område med uteslutande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 20.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfa-
renhet.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin
verksamhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga enauktorisation som endast täcker vissa risker inom en försäkring-sklass, skall förete en verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har en sådan
solvensmarginal som föreskrivs i artikel 19 och sådan garantifond
som avses i artikel 20.1 och 20.2.
3. Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande av eller löpande anmälan av allmänna ochsärskilda försäkringsvillkor, premietariffer, tekniska grunder somsärskilt används för beräkning av premietariffer eller tekniska
avsättningar, eller formulär och andra tryckta handlingar som
företaget avser att använda i sina mellanhavanden med försäkrings-tagarna.
Trots innehållet i första stycket får hemlandet, för kontroll av att
försäkringsföretagets försäkringsmatematiska grunder står i
överensstämmelse med nationella regler, kräva regelbunden under-
rättelse om de tekniska grunder som använts vid beräkning avpremietariffer och tekniska avsättningar så länge detta krav inte görstill förutsättning för att företaget skall få driva rörelsen.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att bibehålla eller
införa lagar eller andra författningar som föreskriver godkännande
av stiftelseurkund och bolagsordning samt att förete alla andra
handlingar som krävs för normal tillsyn.
Senast fem år efter det att direktiv (*) har trätt i kraft skall
kommissionen till rådet överlämna en rapport om hur denna punkthar genomförts.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekono-
miska behov.”
Artikel 6
Artikel 9 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c och 8.2 skall
innehålla uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av åtaganden som företaget avser att försäkra,
b) grundprinciperna för återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 9
(*) EGT nr L 360, 9.12.1992, s. 1.
▼B
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel,därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren
e) en plan med detaljerade uppskattningar av intäkter och kostnader
avseende direkt försäkring, mottagen och avgiven återförsäkring,
f) en prognos för balansräkningen,
g) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsför-
pliktelser och solvensmarginal.”
Artikel 7
De behöriga myndigheterna i hemlandet får inte bevilja auktorisation för
försäkringsverksamhet förrän de har fått information om vilka aktieägareeller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt ellerindirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av dessa innehav.
Dessa myndigheter skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till
behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av försäkrings-företaget, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmarsom avses i första stycket inte är tillfredsställande.
AVDELNING III
HARMONISERINGAVVILLKORFÖRFÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Kapitel1
Artikel 8
Artikel 15 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den ekonomiska tillsynen
över försäkringsföretag, inbegripet den del av verksamheten somföretaget bedriver genom filial eller med stöd av friheten att
tillhandahålla tjänster. Om de behöriga myndigheterna i den
medlemsstat där ett åtagande har gjorts har anledning att anta attverksamheten i ett försäkringsföretag kan påverka dess finansiellasundhet, skall de informera de behöriga myndigheterna i företagetshemland. Dessa skall avgöra om företaget följer de försiktighets-
principer som fastställs genom detta direktiv.
2. Den finansiella tillsynen skall omfatta kontroll avseende
försäkringsföretagets hela verksamhet, dess solvens, skapandet av
tekniska avsättningar, däri inbegripet premiereserv och de tillgångarsom svarar häremot, enligt de regler som hemlandet fastställt ellerden praxis som tillämpas i hemlandet, med iakttagande av debestämmelser som har antagits på gemenskapsnivå.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag har sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.”
Artikel 9
Artikel 16 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat
utövar verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall
filialstaten ge de behöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att,efter att ha underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten,själva eller genom därför utsedda ombud på plats kontrollera deuppgifter som är nödvändiga för den finansiella tillsynen över
företaget. Myndigheterna i filialstaten får medverka i denna
kontroll.”
Artikel 10
Artikel 23.2 och 23.3 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 10
▼B
”2. Medlemsstaterna skall ålägga försäkringsföretag med huvud-
kontor inom deras territorium att periodiskt inge redovisningtillsammans med statistisk dokumentation som behövs för tillsyn.
De behöriga myndigheterna skall utväxla sådan information och
dokumentation som behövs för tillsynen.
3. Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
säkerställa att de behöriga myndigheterna har de befogenheter ochde resurser som behövs för övervakning av den verksamhet som
bedrivs av försäkringsföretag med huvudkontor inom respektive
medlemsstats territorium, inbegripet verksamhet som bedrivs utanfördess territorium, i enlighet med rådets direktiv som är tillämpliga påsådan verksamhet, i syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessa befogenheter och resurser skall särskilt göra det möjligt för de
behöriga myndigheterna att
a) göra ingående undersökningar om företagets ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående
försäkringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande
företaget, dess ledning eller personer med avgörande inflytandeöver företaget för att se till att företagets verksamhet fortlöpande
bedrivs i enlighet med de lagar och andra författningar som gäller
för företaget i varje medlemsstat, och särskilt att företaget följerverksamhetsplanen till den del denna är tvingande, samt för attförhindra eller mildra verkningarna av överträdelser som kanskada försäkringstagarnas intressen,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom
tvångsmedel, vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet
att inhämta alla upplysningar angående försäkringsavtal som innehasav förmedlare.”
Artikel 11
1. Artikel 6.2 - 6.7 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som ställts upp i nationell
lag, ge företag med huvudkontor inom dess territorium tillstånd att, helteller delvis, överlåta sådana egna bestånd av försäkringsavtal, som
slutits med stöd antingen av etableringsfriheten eller av friheten att
tillhandahålla tjänster, till ett acceptkontor etablerat inom gemenskapen,dock under förutsättning att de behöriga myndigheterna i acceptkon-torets hemland intygar att acceptkontoret har tillräcklig solvensmarginalsedan överlåtelsen beaktats.
3. Om en filial avser att, helt eller delvis, överlåta sådana egna
bestånd av försäkringsavtal, som slutits med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller av friheten att tillhandahålla tjänster, skall filialstaten
rådfrågas.
4. I de fall som avses i punkt 2 och 3 skall de behöriga
myndigheterna i det överlåtande företagets hemland ge tillstånd tillöverlåtelsen efter att ha inhämtat godkännande av de behörigamyndigheterna i den medlemsstat där åtagandet har gjorts.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinasynpunkter eller sitt tillstyrkande till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de myndigheter som
rådfrågats inte lämnat något svar inom denna tid skall detta tolkas som
att de har givit sitt stöd eller sitt tysta medgivande.
6. En överlåtelse som tillåtits med stöd av denna artikel skall
offentliggöras i den medlemsstat där åtagandet har gjorts i överensstäm-melse med nationell lag. Sådana överlåtelser skall automatiskt bligällande gentemot försäkringstagare, de försäkrade och alla andra förvilka de överlåtna avtalen medför rättigheter eller skyldigheter.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 11
▼B
Denna bestämmelse skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagarna möjlighet att säga upp avtal inom en fastställd tidefter en överlåtelse.
Artikel 12
1. Artikel 24 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 24
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 17 får den
behöriga myndigheten i dess hemland, efter att ha underrättat debehöriga myndigheterna i de medlemsstater där åtagandet skett omsin avsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga över sina tillgångar.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars
solvensmarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel
19, skall den behöriga myndigheten i hemlandet kräva att företagetför godkännande av myndigheten framlägger en plan för hur en sundfinansiell ställning skall återställas.
I undantagsfall får den behöriga myndigheten när den bedömer att
företagets finansiella ställning kommer att ytterligare försämras,
även begränsa företagets rätt eller helt förbjuda företaget att frittförfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall därvid underrätta debehöriga myndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkasterritorier företaget bedriver verksamhet om alla åtgärder den har
vidtagit, varpå dessa myndigheter på den första medlemsstatens
begäran skall vidta samma åtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den garantifond som
anges i artikel 20, skall den behöriga myndigheten i hemlandetbegära att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig
finansiering till myndigheten för godkännade.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i andra medlems-stater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet om detta,
varpå dessa myndigheter på den förstnämnda myndighetens begäran
skall vidta samma åtgärder.
4. De behöriga myndigheterna får dessutom vidta alla åtgärder
som behövs för att säkerställa de försäkrades intressen i de
situationer som anges i punkterna 1-3.
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag attfritt förfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium omföretagets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1-3,
och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar som skall
omfattas av åtgärderna.”
Artikel 13
Artikel 26 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 26
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland, kan återkallas av sammamyndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen
avstår från den eller upphör att driva verksamhet under längre tidän sex månader, såvida inte den berörda medlemsstaten har
utfärdat bestämmelser om att auktorisationen i sådana fall
automatiskt upphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom föreskriven tid kunnat vidta de åtgärder som angivits i
en sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses iartikel 24,
d) allvarligt åsidosätter de förpliktelser företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 12
▼B
När en auktorisation återkallas eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta
lämpliga åtgärder för att hindra företaget från att påbörja en ny
verksamhet inom deras territorier med stöd av reglerna ometableringsfrihet eller frihet att tillhandahålla tjänster. Den behörigamyndigheten i hemlandet skall i samarbete med de övrigamyndigheterna vidta alla åtgärder som behövs för att säkerställa
de försäkrades intressen och i synnerhet inskränka företagets rätt att
fritt förfoga över sina tillgångar enligt artikel 24.1, 24.2 andrastycket eller 24.3 andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av
noggranna uppgifter om skälen härför och det berörda företaget skallunderrättas om beslutet.”
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som►
C1avser att ◄direkt eller indirekt ►C1inneha◄ett
kvalificerat innehav i ett försäkringsföretag först skall underrätta debehöriga myndigheterna i företagets hemland om storleken av dettilltänkta innehavet. En ägare skall likaså underrätta de behöriga
myndigheterna i företagets hemland om han avser att öka sitt
kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller avkapitalet kommer att uppgå till eller överstiga 20 %, 33 %, 50 % eller såatt försäkringsföretaget kommer att få ställning av dotterföretag.
De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall ha rätt att, inom
en tid av högst tre månader från det att underrättelse som föreskrivs iförsta stycket har lämnats, motsätta sig det avsedda förvärvet om de medhänsyn till behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning för
försäkringsföretaget bedömer att lämpligheten hos de personer som
avses i föregående stycke inte är tillfredsställande. Om myndigheternainte motsätter sig förvärvet, får de föreskriva en tidsgräns inom vilkenförvärvet skall genomföras.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som avser att direkt eller indirekt avyttra ett kvalificerat innehav i ettförsäkringsföretag först skall underrätta de behöriga myndigheterna iföretagets hemland om storleken av innehavet. Underrättelse skall
lämnas även av den som avser att minska sitt kvalificerade innehav i
sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga20 %, 33 % eller 50 %, eller så att försäkringsföretagets ställning somdotterföretag därigenom skulle upphöra.
3. Försäkringsföretaget skall, då det får kännedom därom, underrätta
de behöriga myndigheterna i sina hemländer om sådana förvärv elleravyttringar av innehav i försäkringsföretagets kapital som får till följd attinnehav överstiger eller understiger något av de gränstal som anges i
punkterna 1 och 2.
Varje försäkringsföretag skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter i hemlandet om namnen på aktieägare och
medlemmar med kvalificerade innehav samt om storleken på sådana
innehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vidbolagsstämma om aktieägare och medlemmar eller av uppgifter somredovisats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistreradebolag.
4. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretaget, kräva att de
behöriga myndigheterna i hemlandet vidtar åtgärder. Sådana åtgärder får
bl.a. bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och denverkställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten tillde ifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att de behörigamyndigheterna i hemlandet har motsatt sig förvärvet, skall medlems-1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 13
▼B
staterna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen att
rösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna rösterskall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje person som tjänstgör hos
eller har tjänstgjort hos behöriga myndigheter, liksom revisorer ellerexperter som är verksamma för behöriga myndigheters räkning skallvara bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingaförtroliga upplysningar som erhålls i tjänsten får röjas till någon person
eller myndighet utom i sammandrag eller sammanställning som
omöjliggör identifikation av enskilda försäkringsföretag, dock medförbehåll för fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Om ett försäkringsföretag har försatts i konkurs eller underkastats
tvångslikvidation, får dock förtroliga uppgifter som inte berör tredje part
som strävar efter att rädda företaget, yppas vid civilrättsliga eller
kommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas
behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med direktiv somgäller för försäkringsföretag. För sådan information skall tystnadsplikt
gälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal om utbyte av information
med behöriga myndigheter i tredje land eller med myndigheter ellerorgan i tredje land enligt definitionen i punkterna 5 och 5a endast om
den lämnade informationen omfattas av garantier om tystnadsplikt som
minst är likvärdiga med dem som avses i denna artikel. Detta utbyte avinformation måste vara avsett för de ovan nämnda myndigheternas ellerorganens utförande av sin tillsynsuppgift.
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat får
den endast lämnas vidare om uttryckligt medgivande ges från de
behöriga myndigheter som har lämnat den, och i så fall endast i det syftesom avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs i punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten ochdär endast
— för att kontrollera att villkoren för att försäkringsföretag skall få
starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta tillsyn över
sådan verksamhet, särskilt med avseende på kontroll av tekniskaavsättningar, solvensmarginal, redovisning och rutiner för administ-ration samt internkontroll,
— för att ålägga sanktioner,— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av den
behöriga myndigheten,
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 50 eller med
stöd av särskilda bestämmelser i direktiv antagna med avseende på
försäkringsföretag.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-stat, och inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater ifall då informationen lämnas till
— myndigheter som ansvarar för den offentliga tillsynen över
kreditinstitut och andra finansiella organisationer samt myndighetermed ansvar för tillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med försäkringsföretags konkurs eller
likvidation eller liknande förfaranden,
— personer med ansvar för obligatorisk revision av försäkringsföretags
och andra finansiella instituts räkenskaper under utövandet av derastillsynsfunktion eller för att till organ som administrerar tvångslikvi-dationsförfaranden eller garantifonder lämna sådan information somär nödvändig för att dessa skall kunna utföra sina uppdrag. Deninformation som mottas av dessa myndigheter, organ och personer1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 14
▼M2
▼B
▼B
skall vara underkastad de krav på tystnadsplikt som fastställs i punkt
1.
5a. Utan hinder av punkterna 1−4 får medlemsstaterna tillåta
informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning
med försäkringsföretags likvidation, konkurs och liknande förfa-
randen,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-
pappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper, eller
— oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad
tillsyn över dessa företag samt de organ med uppgift att övervaka
dessa aktuarier.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att genomföra den övervakning
eller utöva den tillsyn som anges i första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter som
har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketmyndigheten givit sitt tillstånd.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter, personer och organ som har tillåtelse attmotta information enligt denna punkt.
5b. Utan hinder av punkterna 1−4, får medlemsstaterna för att stärka
stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte av
information mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter ellerorgan som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utredaöverträdelser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketdessa myndigheter givit sitt tillstånd.
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp av
personer som genom sin särskilda kompetens är utsedda til detta ochsom inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjlighetentill det informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas till attomfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra stycket.
För genomförande av andra stycket sista strecksatsen skall de myndig-
heter eller organ som avses i första stycket till de behöriga myndigheter
som lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområde
för de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligtdenna punkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om
tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 15
▼M1
▼M1
5c. Medlemsstaterna får tillåta de behöriga myndigheterna att lämna
ut information
— till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras
egenskap av monetära myndigheter, och
— i förekommande fall till andra offentliga myndigheter med uppgift
att utöva tillsyn över betalningssystem
för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, kan tillåta dessa
myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidare-
befordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syften
som framgår av punkt 4. Information som mottas i detta sammanhangskall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel.
6. Medlemsstaterna får vidare, utan hinder av punkterna 1 och 4, med
stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut till andraorgan inom deras centrala förvaltning som ansvarar för lagstiftning omtillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, investeringstjänster och
försäkringsbolag samt till personer som företräder sådana organ.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vid
inspektion på platsen i enlighet med artikel 16 i direktiv 79/267/EEGaldrig får röjas i de fall som sägs i denna punkt utan uttryckligt samtyckeav de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen eller avbehöriga myndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionen utfördes.
Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje, i enlighet med direktiv 84/253/EEG (
1), auktoriserad person
som i ett försäkringsföretag utför ett i artikel 51 i direktiv 78/660/
EEG (2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller artikel 31 i direktiv
85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föreskrivet i lag, ärskyldig att omgående rapportera till de behöriga myndigheterna allauppgifter eller beslut rörande detta företag som han har fått
kännedom om vid utförandet av sitt uppdrag, som är ägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller somsärskilt reglerar bedrivandet av försäkringsföretags verksamhet,
— påverka det försäkringsföretagets fortsatta drift, eller
— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att
reservationer framställs,
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående
rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom omvid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag som harnära förbindelser härrörande från kontroll över det försäkringsföretagi vilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. Det förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådana
uppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelse av
någon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse,och medför inte något som helst ansvar för dessa personer.
Artikel 16
Artikel 13 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 16
(1) EGT nr L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼B
▼M1
▼B
▼B
”Artikel 13
1. Med förbehåll för vad som anges i punkterna 3 och 7 får inget
företag auktoriseras både enligt detta direktiv och enligt direktiv 73/
239/EEG.
2. Medlemsstaterna får dock föreskriva att
— företag som auktoriserats enligt detta direktiv även kan få
auktorisation i enlighet med artikel 6 i direktiv 73/239/EEG för
sådana risker som anges i bilagan till det direktivet underförsäkringsklasserna 1 och 2,
— företag som har auktoriserats enligt artikel 6 i direktiv 73/239/
EEG får auktoriseras i enlighet med detta direktiv endast försådana risker som anges i bilagan till det direktivet underförsäkringsklasserna 1 och 2.
3. I den mån annat ej följer av punkt 6 får företag som avses i
punkt 2 och sådana som vid tidpunkten för anmälan av detta direktivsamtidigt driver verksamhet som täcks både av detta direktiv och avdirektiv 73/239/EEG fortsätta därmed, under förutsättning att det förvarje verksamhetsform upprättas en särskild förvaltning i enlighetmed artikel 14.
4. Medlemsstaterna får föreskriva att de företag som avses i punkt
2 skall för hela sin verksamhet följa de redovisningsregler som gällerför företag som auktoriserats enligt detta direktiv. I avvaktan påsamordning i detta avseende får medlemsstaterna även i fråga omregler om likvidation föreskriva att verksamhet som avser sådana
risker som anges under försäkringsklasserna 1 och 2 i bilagan till
direktiv 73/239/EEG och som bedrivs av företag som avses i andrastycket skall följa de regler som gäller för livförsäkringsverksamhet.
5. När ett företag bedriver sådan verksamhet som avses i bilagan
till direktiv 73/239/EEG har finansiella, affärsmässiga eller admi-
nistrativa kopplingar till ett annat företag som bedriver verksamhet
som avses i detta direktiv, skall de behöriga myndigheterna i demedlemsstater inom vilkas territorier huvudkontoren förovannämnda företag är belägna säkerställa att respektive företagsredovisning inte förlorar i tydlighet genom avtal mellan företagen
eller genom någon åtgärd som skulle kunna påverka fördelningen av
kostnader och intäkter.
6. Varje medlemsstat får föreskriva att företag med huvudkontor
belägna inom dess territorium skall, inom en tidsperiod som bestämsav medlemsstaten, upphöra med sådan samtidigt bedriven verk-
samhet som de utövade vid den tidpunkt då detta direktiv anmäldes.
7. Bestämmelserna i denna artikel skall ses över på grundval av
en rapport från kommissionen till rådet mot bakgrund av en framtidaharmonisering av likvidationsreglerna och i vart fall före den 31december 1999.”
Artikel 17
Artikel 35 i direktiv 79/267/EEG och artikel 18 i direktiv 90/619/EEG
skall utgå.
Kapitel2
Artikel 18
Artikel 17 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17
1. Der Herkunftsmitgliedstaat verlangt, daß jedes Versicherung-
sunternehmen ausreichende technische Rückstellungen,
einschließlich mathematischer Rückstellungen, für seine gesamten
Tätigkeiten bildet.
Storleken på dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i enlighet med följande principer:
A. i) Storleken på de tekniska livförsäkringsavsättningarna skall
beräknas efter en tillräckligt försiktig prospektiv försäkrings-1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 17
▼B
matematisk metod med beaktande av alla åtaganden för
framtiden såsom dessa framgår av försäkringsvillkoren förvarje gällande avtal, inbegripet
— alla garanterade förmåner inklusive garanterade
återköpsvärden,
— återbäringsbelopp som försäkringstagarna, kollektivt eller
individuellt, är berättigade till oavsett hur dennaåterbäring benämns och oavsett om den är förvärvad,deklarerad eller tilldelad,
— alla optioner försäkringstagarna har rätt till enligt
avtalsvillkoren,
— omkostnader inklusive provisioner,
med hänsyn till framtida premieintäkter.
ii) En retrospektiv metod är tillåten, om det kan visas att därmed
beräknade tekniska avsättningar inte blir lägre än enligt entillräckligt försiktig prospektiv beräkning eller om en
prospektiv metod inte är tillämplig för den berörda avtals-
typen.
iii) En försiktig beräkning är inte liktydig med en beräkning på
grundval av de värden som anses mest sannolika, utan skallinnehålla en tillräcklig marginal för ogynnsamma avvikelser
från de relevanta faktorerna.
iv) Metoden vid beräkning av de tekniska avsättningarna skall
inte bara vara försiktig i sig, utan måste vara det även medbeaktande av den metod som används vid värdering av detillgångar som svarar mot dessa avsättningar.
v) Tekniska avsättningar skall beräknas separat för varje avtal.
Lämpliga approximeringar eller genomsnittsbaserade beräk-
ningar tillåts emellertid när det är troligt att de ger ungefärsamma resultat som individuella beräkningar. Principen omseparat beräkning får inte på något sätt hindra skapandet avytterligare avsättningar för allmänna risker som inte ärindividualiserade.
vi) Om ett avtals beräknade återköpsvärde är garanterat skall de
beräknade premiereserverna för avtalet vid varje tidpunktvara minst så stora som det garanterade värdet vid sammatid.
B. Den räntesats som skall användas skall väljas med försiktighet.
Den skall bestämmas enligt de regler som fastställs av denbehöriga myndigheten i hemlandet med tillämpning av följandeprinciper:
a) För alla avtal skall den behöriga myndigheten i företagets
hemland fastställa en eller flera maximiräntesatser, varvidföljande regler skall tillämpas:
i) Om avtal innehåller en garanterad räntesats skall den
behöriga myndigheten i hemlandet fastställa en endamaximiräntesats. Denna räntesats får variera beroende påi vilken valuta kontraktet har upprättats, under förutsätt-
ning att den inte överstiger 60 % av räntesatsen på
statsobligationer i den valuta avtalet upprättats. I det fallavtalet upprättats i ecu, skall denna gräns bestämmas iförhållande till de lån i ecu som gemenskapens institu-tioner har upptagit.
Om en medlemsstat, till följd av andra meningen i
föregående stycke, beslutar att fastställa en maximiränte-
sats för avtal upprättade i en annan medlemsstats valuta,skall den först tillfråga den behöriga myndigheten i denmedlemsstat i vars valuta avtalet har upprättats.
ii) Om ett företags tillgångar inte värderats till inköpspriset
får en medlemsstat dock kräva att en eller flera
maximiräntesatser beräknas med beaktande av avkast-ningen på de motsvarande tillgångar företaget vid tillfällethar, med avdrag för en försiktighetsmarginal och, isynnerhet i fråga om avtal med periodisk premie,dessutom med beaktande av den förväntade avkastningen1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 18
▼B
på framtida tillgångar. Försiktighetsmarginalen och den
eller de maximiräntesatser som tillämpas på den beräknadeavkastningen på framtida tillgångar skall fastställas av den
behöriga myndigheten i hemlandet.
b) Fastställandet av en maximiräntesats innebär inte att ett
företag är skyldigt att tillämpa en räntesats som är så hög.
c) Hemlandet kan besluta att inte tillämpa punkt a för följande
avtalskategorier:
— Fondförsäkringsavtal (unit-linked).
— Försäkringsavtal med engångspremie för en tid av högst
åtta år.
— Försäkringsavtal utan rätt till återbäring och livränteavtal
utan återköpsvärde.
I de fall som avses i de sista två strecksatserna i första stycket
kan genom försiktigt val av räntesats hänsyn tas till den valutai vilken ett avtal upprättats och till däremot svarandetillgångar som företaget vid tillfället har och, om företagets
tillgångar tas upp till marknadsvärde, den förväntade avkast-
ningen på framtida tillgångar.
Den räntesats som används får inte i något fall vara högre än
den avkastning som beräknats på tillgångarna i enlighet medde redovisningsregler som gäller i hemlandet, minskad medlämpligt avdrag.
d) Medlemsstaten skall kräva att ett företag i sin redovisning gör
avsättning för att täcka ränteåtaganden gentemot försäkrings-
tagare om den nuvarande eller förväntade avkastningen på
företagets tillgångar inte är tillräcklig för att täcka sådanaåtaganden.
e) Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter
som så begär skall underrättas om de maximiräntesatser somfastställs enligt a.
C. De statistiska beräkningselementen och antagandena om omkost-
nader skall väljas med försiktighet och med beaktande av i vilken
stat åtagandet gjorts, vilket slags försäkring det är frågan om och
de förvaltningskostnader och provisioner som kan förväntas.
D. I fråga om försäkringar med rätt till återbäring får i den metod
som används för beräkning av tekniska avsättningar hänsyn tas,antingen implicit eller explicit, till framtida återbäringar av varjeslag i överensstämmelse med övriga antaganden om den framtidautvecklingen samt den nuvarande metoden för fördelning av
återbäring.
E. Reservering för framtida omkostnader får göras implicit, t.ex.
genom att framtida premier beräknas med avdrag för förvalt-ningskostnader. Den sammanlagda reserveringen, antingenexplicit eller implicit, får dock inte vara mindre än vad resultatetav en försiktig bedömning av framtida utgifter skulle ge.
F. Metoden för beräkning av tekniska avsättningar får inte ändras
från år till år på grund av godtyckliga förändringar av metoden
eller beräkningsgrunderna och skall vara utformad så att
återbäringsmedlen fördelas på ett skäligt sätt under försäkring-savtalens löptid.
2. Försäkringsföretag skall ge allmänheten tillgång till uppgifter
om de grunder och metoder som används vid beräkning av detekniska avsättningarna, inklusive avsättningar för återbäring.
3. Hemlandet skall kräva av varje försäkringsföretag att de
tekniska avsättningarna för dess samlade verksamhet täcks av
motsvarande tillgångar i enlighet med artikel 24 i direktiv 92/96/
EEG. I fråga om verksamhet som utövas inom gemenskapen måstedessa tillgångar finnas där. Medlemsstaterna får inte kräva attförsäkringsföretagen har sina tillgångar i en viss bestämd medlems-stat. Hemlandet får dock medge lättnader i föreskrifterna om vartillgångarna skall finnas.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 19
▼B
4. Om hemlandet medger att de försäkringstekniska avsättning-
arna får täckas av fordringar hos återförsäkringsgivare skall defastställa den tillåtna procentsatsen. Medlemsstaten får i sådant fall
inte framställa krav på var de tillgångar som motsvarar dessa
fordringar skall vara lokaliserade.”
Artikel 19
Premien för nya försäkringar skall utifrån rimliga försäkringsmatema-
tiska antaganden vara tillräcklig för att försäkringsföretaget skall kunnauppfylla alla sina åtaganden och i synnerhet för att kunna skapatillräckliga försäkringstekniska avsättningar.
Vid denna bedömning får hänsyn tas till alla delar av ett försäkrings-
företags ekonomiska situation. Dock får andra medel än premier och
därav härrörande avkastning inte systematiskt och permanent utnyttjaspå ett sådant sätt att det på lång sikt kan äventyra företagets soliditet.
Artikel 20
De tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
uppbyggda med hänsyn till arten av den verksamhet som företagetbedriver så att dess investeringar, vilka skall vara diversifierade och halämplig spridning, tryggar säkerhet, avkastning och likviditet.
Artikel 21
1. Hemlandet får inte godkänna att försäkringsföretag täcker sina
tekniska avsättningar med andra slag av tillgångar än följande:
A. Investeringar
a) Skuldförbindelser, obligationer och andra penning- och kapital-
marknadsinstrument,
b) utlåning,
c) aktier och andra andelar med rörlig avkastning,
d) andelar i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara
värdepapper och andra investeringsfonder,
e) mark, byggnader och rättigheter i fast egendom.
B. Fordringar
f) fordringar på återförsäkrare, inklusive återförsäkrares del av de
tekniska avsättningarna,
g) depositioner och andra fordringar på försäkringsföretag som
avgivit återförsäkring,
h) fordringar på försäkringstagare och förmedlare som härrör från
verksamhet med direkt försäkring och återförsäkring,
i) livförsäkringslån,j) utestående skatteåterbäringar,
k) fordringar på garantifonder.
C. Övrigt
l) andra materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader,
värderade efter en betryggande avskrivningsplan,
m) kassa och banktillgodohavanden i kreditinstitut och andra organ
med tillstånd att motta insättningar,
n) förutbetalda anskaffningskostnader,1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 20
▼B
o) upplupna räntor och hyror samt andra upplupna inkomster och
förskottsbetalningar,
p) återgångsrättigheter vid upplåtelse av fast egendom (reversionary
interests) .
När det gäller de försäkringsgivare som uppträder under beteckningen
Lloyd's skall bland tillgångsslagen också ingå garantier och remburser
utfärdade av kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 77/780/EEG (1)
eller av försäkringsföretag samt verifierbara belopp som härrör frånlivförsäkringsavtal i den utsträckning de ingår i fonder som tillhörmedlemmarna.
Det faktum att en tillgångspost eller ett tillgångsslag medtagits i första
stycket skall inte innebära att alla former av tillgångar automatisktgodkänns som täckning för tekniska avsättningar. Hemlandet skallfastställa mer detaljerade regler med villkor för användningen avgodtagbara tillgångar. I samband med detta kan hemlandet komma att
kräva materiella säkerheter eller garantier, särskilt i fråga om fordringar
på återförsäkrare.
Då hemlandet fastställer och tillämpar dessa regler skall den särskilt se
till att följande principer iakttas:
i) Tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall värderas
exklusive varje skuld som härrör ur förvärvet.
ii) Alla tillgångar skall värderas på ett betryggande sätt med hänsyn
till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhet får andramateriella anläggningstillgångar än mark och byggnader endast
godkännas som täckning för tekniska avsättningar om de är
värderade enligt en betryggande avskrivningsplan.
iii) Lån - oavsett om de ges till företag, stater eller internationella
organisationer, lokala eller regionala myndigheter eller till fysiskapersoner - får endast godkännas som täckning för tekniskaavsättningar om det finns tillräckliga garantier för deras säkerhet,
oavsett om garantierna är grundade på låntagarens betal-
ningsförmåga, pantförskrivning, bankgarantier, garantier somlämnats av försäkringsföretag eller andra former av säkerhet.
iv) Derivatinstrument, såsom optioner, standardiserade terminsavtal
(futures) och svappar med anknytning till tillgångar som motsvarartekniska avsättningar får användas i den utsträckning som de bidrartill att minska investeringsriskerna eller underlättar en effektiv
portföljförvaltning. De måste värderas försiktigt och får beaktas vid
värderingen av de underliggande tillgångarna.
v) Överlåtbara värdepapper som inte omsätts på någon reglerad
marknad får tillåtas som täckning för tekniska avsättningar endastom de är kortfristigt realiserbara eller utgörs av ägarandelar ikreditinstitut eller försäkringsföretag i den utsträckning som är
tillåten enligt artikel 8 i direktiv 79/267/EEG, eller i investerings-
företag etablerade i en medlemsstat.
vi) Lån till och fordringar hos tredje part får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar efter avdrag för samtligaeventuella skulder till samma tredje part.
vii) Värdet av lån och fordringar som godkänns som täckning för
tekniska avsättningar måste beräknas med försiktighet med
vederbörlig hänsyn till risken för att de inte kan realiseras. I
synnerhet får lån till försäkringstagare och förmedlare i sambandmed direkta försäkringstransaktioner och återförsäkringstransak-tioner endast godkännas om de inte har varit förfallna till betalninglängre tid än tre månader.
viii) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar
för dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regleroch principer som fastställs i denna artikel beakta de underliggande1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 21
(1) Rådets första direktiv 77/780/EEG av den 12 december 1977 om samordning
av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i
kreditinstitut (EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30). Direktivet senast ändrat
genom direktiv 89/646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1).
▼B
tillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet kan behandla
andra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
ix) Förutbetalda anskaffningskostnader får godkännas som täckning
för tekniska avsättningar endast i den utsträckning som detta ärförenligt med beräkningen av premiereserven.
2. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera andra kategorier avtillgångar som täckning för tekniska avsättningar.
Artikel 22
1. I fråga om tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall
hemlandet föreskriva att varje försäkringsföretag högst får investeraföljande:
a) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i en tomt eller
en byggnad, eller i en grupp tomter eller byggnader som är belägna sånära varandra att de faktiskt bör betraktas som en investering.
b) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier och
andra överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier,
obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument från samma företag eller i lån till samma låntagare,allt sammantaget, dock med undantag av lån till en statlig, regionaleller lokal myndighet eller till en internationell organisation i vilkenen eller flera medlemsstater är medlemmar. Denna gräns får höjas till
10 % om högst 40 % av företagets tekniska bruttoavsättningar
investeras i lån eller värdepapper, varvid mer än 5 % av företagetstillgångar investeras hos var och en av låntagarna och utgivarna.
c) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i lån utan
säkerhet, varav 1 % för varje enskilt lån utan säkerhet, med undantagav lån till kreditinstitut, försäkringsföretag - i den utsträckning detta
är förenligt med artikel 8 i direktiv 79/267/EEG - och investerings-
företag som är etablerade i en medlemsstat. Gränserna får höjas till8 % respektive 2 % genom beslut från fall till fall av den behörigamyndigheten i hemlandet.
d) 3 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i kontanta
medel.
e) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier, andra
värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbindelsersom inte omsätts på någon reglerad marknad.
2. Det faktum att någon gräns inte anges i punkt 1 för någon viss
kategori av investeringar innebär inte att tillgångar av denna kategoriskulle kunna godkännas som täckning för tekniska avsättningar iobegränsad utsträckning. Hemlandet skall fastställa närmarebestämmelser med villkor för användningen av godtagbara tillgångar.Den skall särskilt sörja för att följande principer iakttas då dessa regler
fastställs och tillämpas:
i) Tillgångarna som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
diversifierade och ha en sådan spridning att frihet från ett alltförstort beroende av något särskilt slag av tillgångar eller någonsärskild investering eller marknad säkerställs.
ii) Investeringar som på grund av tillgångens art eller utställarens
soliditet innebär en hög risknivå skall begränsas till en betryggandenivå.
iii) Vid begränsningar av vissa kategorier av tillgångar skall hänsyn tas
till hur återförsäkring behandlats vid beräkningen av de tekniskaavsättningarna.
iv) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar fördess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regler ochprinciper som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet får behandlaandra dotterföretags tillgångar på samma sätt.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 22
▼B
v) Av de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna skall den
procentuella andel som utgörs av icke likvida investeringar hållas påen betryggande nivå.
vi) Om bland företagets tillgångar ingår lån till, eller skuldebrev som
utfärdats av, vissa kreditinstitut får hemlandet vid tillämpningen avde regler och principer som fastslås i denna artikel beakta deunderliggande tillgångar som dessa kreditinstitut innehar. Detta fårdock endast ske om kreditinstitutet har sitt huvudkontor i en
medlemsstat, är helägt av denna medlemsstat och/eller lokala
myndigheter i denna stat och dess verksamhet, enligt dess stiftel-seurkund och bolagsordning, består i att förmedla lån till staten ellerlokala myndigheter eller lån som garanteras av dessa eller lån tillorgan som har nära samband med staten eller med lokala myndig-
heter.
3. I samband med de närmare bestämmelserna om villkor för
användningen av godtagbara tillgångar skall medlemsstaten tillämpastörre restriktivitet i fråga om
— lån utan bankgaranti, garanti från försäkringsföretag, säkerhet mot
inteckning eller annan form av säkerhet, jämfört med lån med sådan
säkerhet,
— fondföretag som inte är samordnade enligt direktiv 85/611/EEG (
1)
och andra investeringsfonder, jämfört med fondföretag som ärsamordnade enligt det nämnda direktivet,
— värdepapper som inte omsätts på någon reglerad marknad, jämfört
med värdepapper som omsätts på en sådan marknad,
— obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument som inte utfärdats av stater, lokala eller regionalamyndigheter eller företag i zon A, enligt definitionen i direktiv 89/
647/EEG (
2), eller som utfärdats av internationella organisationer till
vilka inte minst en medlemsstat i gemenskapen är ansluten, jämförtmed samma slag av finansiella instrument som utfärdats av deovannämnda organen.
4. Medlemsstaterna får höja den gräns som fastställs i punkt 1 b till
40 % i fråga om vissa skuldförbindelser som utfärdats av ettkreditinstitut med huvudkontor inom gemenskapen som enligt lag stårunder särskild offentlig tillsyn i syfte att skydda innehavarna av sådanaskuldförbindelser. Särskilt skall de belopp, som härrör från de utfärdadeskuldförbindelserna, enligt lag investeras i tillgångar som, under hela
giltighetstiden för skuldförbindelserna, kan täcka fordringar som har
samband med dessa och som, i händelse av utställarens betalnings-oförmåga, prioriteras för återbetalning av kapital och upplupen ränta.
5. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
investera i vissa slag av tillgångar.
6. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ett
vederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera undantag från
reglerna i punkt 1 a-1 e.
Artikel 23
1. I de fall då förmånerna enligt ett försäkringsavtal är direkt knutna
till värdet av andelar i ett fondföretag eller till värdet av tillgångar somingår i en intern fond som ägs av ett försäkringsföretag, vanligenuppdelad på andelar, skall de tekniska avsättningarna avseendeförmånerna så nära som möjligt motsvaras av dessa andelar eller, i defall där uppdelning på andelar inte har skett, av dessa tillgångar.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 23
(1) Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av
lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar iöverlåtbara värdepapper (fondföretag) (EGT nr l 375, 31.12.1985, s. 3).
Direktivet ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT nr L 100, 19.4.1988, s.
31).
(
2) Rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989 om kapitaltäcknings-
grad för kreditinstitut (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14).
▼B
2. I de fall då förmånerna enligt ett försäkringsavtal är direkt knutna
till ett aktieindex eller till något annat referensvärde än de som avses ipunkt 1, skall de tekniska avsättningarna för sådana förmåner så nära
som möjligt motsvaras antingen av de andelar som anses motsvara
referensvärdet eller, i det fall uppdelning på andelar inte har skett, avtillgångar med tillräcklig säkerhet och omsättningsbarhet vilka så närasom möjligt motsvarar de tillgångar på vilka referensvärdet är baserat.
3. Artiklarna 20 och 22 skall inte tillämpas på tillgångar som innehas
för att svara mot förpliktelser som är direkt knutna till sådana förmånersom avses i punkterna 1 och 2. Hänvisningar till de tekniska avsättningarsom nämns i artikel 22 skall avse tekniska avsättningar med undantagför sådana som avser denna typ av förpliktelser.
4. I fall förmåner som avses i punkterna 1 och 2 innefattar en
garanterad avkastning på investeringen eller någon annan garanteradförmån, skall motsvarande ytterligare tekniska avsättningar omfattas avreglerna i artiklarna 20, 21 och 22.
Artikel 24
1. Vid tillämpning av artikel 17.3 och artikel 28 i direktiv 79/267/
EEG skall medlemsstaterna följa bilaga 1 till detta direktiv i fråga ommatchningsregler.
2. Denna artikel skall inte tillämpas på åtaganden som avses i artikel
23 i detta direktiv.
Artikel 25
Artikel 18 andra stycket punkt 1 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas
med följande:
”1. Av tillgångar i företaget som är fria från alla förutsebara
förpliktelser, med avdrag för immateriella värden. Särskilt skallföljande tillgångar ingå:
— Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett
ömsesidigt försäkringsföretag, det faktiska garantikapitaletmed tillägg för eventuella medlemskonton, förutsatt attsamtliga följande kriterier uppfylls:
a) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att
betalningar från dessa konton till medlemmar endast fårske i den utsträckning detta inte medför att solvensmar-ginalen understiger den föreskrivna nivån eller, efter att
företaget har upplösts, om samtliga andra skulder i
företaget har lösts.
b) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att,
om sådana betalningar sker av annan anledning än att ettenskilt medlemskap skall upphöra, de behöriga myndig-heterna skall underrättas minst en månad i förväg ochunder denna period kunna förbjuda utbetalningen.
c) De bestämmelser i stiftelseurkund och bolagsordning som
har samband med dessa konton får endast ändras om debehöriga myndigheterna har förklarat sig inte ha några
invändningar mot ändringen, vilket dock inte påverkar
tillämpningen av de kriterier som anges i punkterna a ochb.
— Hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital,
så snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till
25 %.
— Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
— Balanserad vinst.— Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital får
ingå, men med högst 50 % av marginalen, varav högst 25 %1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 24
▼B
får bestå av förlagslån eller kumulativa preferensaktier med
fast löptid, om följande minimikrav är uppfyllda:
a) För den händelse att försäkringsföretaget går i konkurs
eller likvidation skall det finnas bindande avtal om attförlagslånekapital och preferensaktiekapital skall haprioritet efter alla övriga borgenärers fordringar och inte
får betalas förrän alla vid tillfället utestående skulder har
lösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
b) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
c) För förlagslån med fast löptid skall den ursprungliga
löptiden vara minst fem år. Senast ett år före förfallo-datum skall försäkringsföretaget till de behörigamyndigheterna för godkännande lämna en plan för hursolvensmarginalen skall kunna behållas på, eller ökas till,
den föreskrivna nivån då lånet löper ut, under minst fem
år före förfallodatum såvida inte den andel av solven-smarginalen som motsvaras av lånet gradvis har minskat.De behöriga myndigheterna får tillåta förtidsinlösen avsådana lån, om försäkringsföretaget ansöker om detta ochförutsatt att dess solvensmarginal inte därigenom faller
under den föreskrivna nivån.
d) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägning,
med undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå isolvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande frånde behöriga myndigheterna särskilt krävs för förtid-sinlösen. I det senare fallet skall försäkringsföretagetunderrätta de behöriga myndigheterna senast sex månader
före det datum då det avser att göra förtidsinlösen, och
företaget skall därvid ange den faktiska och denföreskrivna solvensmarginalen, såväl före som efteråterbetalningen. De behöriga myndigheterna får endastgodkänna återbetalningen om försäkringsföretagets
solvensmarginal inte därigenom faller under den föresk-
rivna nivån.
e) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden,
under vissa särskilt angivna omständigheter utöverlikvidation av försäkringsföretaget, kan komma attförfalla till betalning före de avtalade förfallodagarna.
f) Låneavtalet får endast ändras om de behöriga myndighe-
terna har förklarat sig inte ha några invändningar mot den
föreslagna ändringen.
— Upp till 50 % av solvensmarginalen får utgöras av summan
av sådant förlagslånekapital som avses i föregåendestrecksats och värdepapper utan fast löptid och andrainstrument, även andra kumulativa preferensaktier än sådana
som avses i föregående strecksats, som uppfyller följande
villkor:
a) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan
den behöriga myndighetens förhands godkännande.
b) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet
att uppskjuta räntebetalningar.
c) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin
helhet ha förmånsrätt efter samtliga prioriteradeborgenärer.
d) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste
innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetaldaräntor får användas till förlusttäckning och möjliggöra förförsäkringsföretaget att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.”1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 25
▼B
Artikel 26
Senast tre år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas skall
kommissionen lämna en rapport till Försäkringskommittén om behovetav ytterligare harmonisering i fråga om solvensmarginalen.
Artikel 27
Artikel 21 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 21
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av
tillgångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses i
artikel 17.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 17.3, artikel
24.1 - 24.3 och artikel 24.5 samt artikel 26.1 andra stycket, fårmedlemsstaterna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogande
över de tillgångar, vare sig de är fast eller lös egendom, som ingår i
auktoriserade försäkringsföretags tillgångar.
3. Bestämmelserna i punkterna 1 och 2 skall inte utgöra hinder
för sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta iegenskap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt att
de försäkrades intressen tillgodoses.”
Kapitel3
Artikel 28
Medlemsstaten för åtagandet får inte hindra en försäkringstagare från att
teckna ett avtal med ett försäkringsföretag som auktoriserats på de
villkor som anges i artikel 6 i direktiv 79/267/EEG om detta avtal intestrider mot rättsreglerna till skydd för det allmänna bästa i medlems-staten för åtagandet.
Artikel 29
Medlemsstaterna får inte anta bestämmelser med krav på förhands-
godkännande eller löpande anmälan av allmänna och särskildaförsäkringsvillkor, premietariffer, tekniska grunder för beräkning avpremietariffer och tekniska avsättningar eller formulär och andra trycktahandlingar för användning i mellanhavanden med försäkringstagarna.
Utan hinder av första stycket och uteslutande i syfte att kontrollera
efterlevnaden av nationella bestämmelser rörande försäkringsmatema-
tiska principer, får hemlandet föreskriva regelmässig underrättelse omde tekniska grunderna för premieberäkning och beräkning av tekniskaavsättningar. Detta krav är inte en förutsättning för att företaget skall fåbedriva sin verksamhet.
Senast fem år efter det att detta direktiv börjat tillämpas skall
kommissionen till rådet överlämna en rapport om genomförandet av
bestämmelserna.
Artikel 30
1. I artikel 15.1 första stycket i direktiv 90/619/EEG skall orden ”i
något av de fall som avses i avdelning III” utgå.
2. Artikel 15.2 i direktiv 90/619/EEG, skall ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa punkt 1 på avtal med
en giltighetstid om sex månader eller mindre och inte heller i fall dåförsäkringstagaren, på grund av sin ställning eller på grund av deomständigheter under vilka avtalet ingåtts, är i behov av dettasärskilda skydd. Medlemsstaterna skall i sina regler särskilt ange i
vilka fall punkt 1 inte skall tillämpas.”
Artikel 31
1. Innan ett försäkringsavtal ingås skall minst den information som
förtecknats i punkt A i bilaga 2 lämnas till försäkringstagaren.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 26
▼B
2. Försäkringstagaren skall under hela avtalstiden hållas informerad
om ändringar ifråga om information förtecknad i punkt B i bilaga 2.
3. Den medlemsstat i vilken åtagandet gjorts, kan kräva av
försäkringsföretagen att de lämnar information utöver den somförtecknats i bilaga 2 endast om det är nödvändigt för att försäkringst-agaren rätt skall förstå de väsentliga delarna av åtagandet.
4. Närmare regler för genomförandet av denna artikel och bilaga 2
skall fastställas av den medlemsstat där åtagandet har gjorts.
AVSNITT IV
BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHETATTTILLHANDAHÅLLATJÄNSTER
Artikel 32
Artikel 10 i direktiv 79/267/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en
annan medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga
myndigheter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje
försäkringsföretag som önskar etablera en filial i en annanmedlemsstats territorium till underrättelse enligt punkt 1 samt attlämna uppgifter om följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärs-
verksamhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga
och till vilken handlingar kan sändas och som också skall varaden adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäkti-gade ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud; denne skall ha
tillräckliga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binderföretaget i förhållande till tredje part och för att företräda det
inför myndigheter och domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd's
får i händelse av tvist i filialstaten på grund av ingångnaförpliktelser de försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt änom tvisten hade förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudetskall därför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckas
mot honom och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar
för försäkringsgivarna i Lloyd's.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administra-tiva struktur eller finansiella situation eller hyser tvivel omföretagsledarnas eller det befullmäktigade ombudets personligalämplighet och yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter isamband med den planerade verksamheten, skall de inom tre
månader från mottagandet av underrättelse enligt punkt 2 översända
den erhållna informationen till filialstatens behöriga myndighet ochunderrätta det berörda företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att
försäkringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligtartiklarna 19 och 20.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den
i punkt 2 omnämnda informationen till de behöriga myndigheterna i
filialstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inom
tre månader från det att fullständig information föreligger. En vägraneller underlåtenhet att överlämna information skall kunna bliföremål för domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall
de behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från detatt de mottagit underrättelse enligt punkt 3 i tillämpliga fall1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 27
▼B
underrätta den behöriga myndigheten i hemlandet om de villkor
som, med hänsyn till det allmänna bästa, gäller för verksamhet ifilialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filials-
taten eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någonunderrättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sinverksamhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits
enligt punkt 2 b - 2 d skall försäkringsföretaget lämna skriftligtbesked till de behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstatenminst en månad innan ändringen företas så att de behörigamyndigheterna i hemlandet och i filialstaten kan fullgöra sinauppgifter enligt punkterna 3 och 4.”
Artikel 33
Artikel 11 i direktiv 79/267/EEG skall utgå.
Artikel 34
Artikel 11 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 11
Ett företag som första gången önskar utnyttja rätten att, inom ramen
för friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet i en eller flermedlemsstater skall dessförinnan anmäla detta till de behörigamyndigheterna i hemlandet och därvid ange vilka slag av åtaganden
det avser att försäkra.”
Artikel 35
Artikel 14 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 14
1. Inom en månad efter den anmälan som avses i artikel 11 skall
de behöriga myndigheterna i hemlandet till den eller de medlems-
stater inom vilkas territorier företaget avser att driva verksamhetinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster överlämnaföljande:
a) Ett intyg om att företaget har en minsta solvensmarginal,
beräknad enligt artiklarna 19 och 20 i direktiv 79/267/EEG.
b) De försäkringsklasser företaget har auktoriserats att erbjuda.
c) De slag av åtaganden som företaget avser att försäkra i den
medlemsstat där tjänsterna utförs.
De skall samtidigt underrätta det berörda företaget om detta.2. I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet inte
överlämnar i punkt 1 omnämnd information inom fastställd tid skall
de inom samma tidsperiod meddela skälen för sin vägran tillföretaget. En vägran skall kunna bli föremål för domstolsprövning ihemlandet.
3. Företaget får påbörja verksamheten det datum då det enligt
intyg mottog den i punkt 1 första stycket omnämnda informationen.”
Artikel 36
Artikel 17 i direktiv 90/619/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17
Varje ändring som ett företag avser att göra av de uppgifter som
avses i artikel 11 skall följa det förfarande som föreskrivs i artiklarna
11 och 14.”
Artikel 37
Artiklarna 10, 12, 13, 16, 22 och 24 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 28
▼B
Artikel 38
De behöriga myndigheterna i filialstaten eller i den medlemsstat där
tjänsterna utförs får föreskriva att de upplysningar de enligt dettadirektiv har rätt att begära beträffande den verksamhet som försäkrings-företag bedriver inom deras territorier skall lämnas på det officiella
språket, eller de officiella språken, i den berörda medlemsstaten.
Artikel 39
1. Artikel 19 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte anta
bestämmelser om krav på förhandsgodkännande eller löpande redovis-ning av allmänna och särskilda försäkringsvillkor, premietariffer,tekniska grunder för premieberäkning och beräkning av tekniska
avsättningar, eller av formulär och andra tryckta handlingar för
användning i mellanhavanden med försäkringstagarna. För att kontrol-lera överensstämmelsen med nationell lagstiftning rörandeförsäkringsavtal får de av företag som avser att bedriva försäkringsverk-samhet inom dess territorium med stöd av etableringsfriheten eller inom
ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, endast i enstaka fall kräva
redovisning av dess villkor och andra tryckta handlingar. Detta krav fårinte utgöra en förutsättning för att företaget skall få bedriva verksamhet.
Artikel 40
1. Artikel 20 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.
2. Varje företag som utövar verksamhet med stöd av etableringsfri-
heten eller friheten att tillhandahålla tjänster skall till de behöriga
myndigheterna i filialstaten och/eller i den medlemsstat där tjänsterna
utförs överlämna alla handlingar som begärs från företaget vidtillämpning av denna artikel, i den utsträckning även företag medhuvudkontor i dessa medlemsstater har sådana skyldigheter.
3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att ett
företag som har filial där, eller utövar verksamhet med stöd av frihetenatt tillhandahålla tjänster inom statens territorium, inte följer derättsregler det omfattas av i denna stat, skall myndigheterna anmoda
företaget att vidta rättelse.
4. Om företaget i fråga underlåter att vidta de begärda åtgärderna,
skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaten i fråga underrätta de
behöriga myndigheterna i hemlandet om detta. Dessa skall snarast vidtaalla åtgärder som behövs för att företaget skall åstadkomma rättelse avmissförhållandet. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten i frågaskall underrättas om arten av sådana åtgärder.
5. Om företaget fortsätter att överträda rättsregler som gäller i
medlemsstaten i fråga, trots de åtgärder som hemlandet vidtagit eller tillföljd av att dessa åtgärder har visat sig otillräckliga eller inte har
vidtagits i den medlemsstat det gäller, får denna medlemsstat, efter att ha
underrättat de behöriga myndigheterna i hemlandet, vidta de åtgärdersom behövs för att hindra eller ingripa mot fortsatta överträdelser,däribland, om det oundgängligen krävs, förbud för företaget att ingåytterligare försäkringsavtal inom dess territorium. Medlemsstaterna skall
se till att delgivning kan ske inom deras territorier av sådana rättsliga
handlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder mot försäkringsföretag.
6. Punkterna 3,4 och 5 skall inte inverka på de berörda medlems-
staternas extraordinära befogenheter att vidta lämpliga åtgärder för attförhindra eller bestraffa oegentligheter inom deras territorier. Dettainnebär också möjlighet att förhindra att försäkringsföretag ingår nyaförsäkringsavtal inom berörda staters territorium.
7. Punkterna 3,4 och 5 skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att
ingripa mot överträdelser som begåtts inom deras territorier.
8. Om det företag som har begått överträdelsen har ett driftställe eller
innehar egendom i den berörda medlemsstaten får de behörigamyndigheterna i den staten enligt nationell lagstiftning tillämpa de1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 29
▼B
administrativa påföljder i form av tvångsmedel mot driftstället eller
egendomen som är föreskrivna för överträdelsen.
9. Varje åtgärd som vidtas enligt punkterna 4-8 och som innefattar
ingripande mot eller begränsningar i utövandet av försäkringsverksam-heten skall vara välgrundad och meddelas det berörda företaget.
10. Vartannat år skall kommissionen till Försäkringskommittén
överlämna en rapport med en sammanställning av det antal och de
olika typer av fall i varje medlemsstat där tillstånd förvägrats enligt
artikel 10 i direktiv 79/267/EEG eller artikel 14 i direktiv 90/619/EEG,efter ändring genom detta direktiv, eller där åtgärder vidtagits enligtpunkt 5. Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen genom attförse den med den information som krävs för rapporten.
Artikel 41
Detta direktiv medför inte något hinder för försäkringsföretag med
huvudkontor i andra medlemsstater att med alla tillgängliga mediamarknadsföra sina tjänster i filialstaten eller i den medlemsstat därtjänsterna utförs, med iakttagande av eventuella regler för formen ochinnehållet i sådan marknadsföring som antagits till skydd för detallmänna bästa.
Artikel 42
1. Artikel 21 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.2. Om ett försäkringsföretag träder i likvidation skall de förpliktelser
som följer av avtal som tecknats genom en filial eller inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster inte behandlas annorlunda än deförpliktelser som följer av företagets övriga försäkringsavtal utan hänsyntill de försäkrades och förmånstagarnas nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel 23 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.
2. Varje försäkringsföretag skall, uppdelat på verksamhet som
bedrivs med stöd av etableringsfriheten och verksamhet som bedrivs
inom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, underrätta denbehöriga myndigheten i sitt hemland om premie belopp, utan avdrag föråterförsäkring, angivna per medlemsstat och för varje försäkringsklass,I-IX, såsom de definierats i bilagan till direktiv 79/267/EEG.
Den behöriga myndigheten i hemlandet skall inom rimlig tid vidare-
befordra en sammanställning av dessa uppgifter till varje berördmedlemsstats behöriga myndighet, som begär detta.
Artikel 44
1. Artikel 25 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av senare harmonisering skall,
beträffande alla försäkringsavtal, uttag av indirekta skatter och skatte-
liknande avgifter på försäkringspremier kunna ske endast i denmedlemsstat där ett åtagande gjorts, i den betydelse som anges i artikel2 e i direktiv 90/619/EEG och även, såvitt avser Spanien, uttag avsådana tilläggsavgifter som i lag föreskrivs till förmån för det spanska”Consorcio de compensación de seguros” för uppfyllandet av dess
uppgifter i samband med ersättande för förluster som uppkommer vid
extraordinära händelser i den medlemsstaten.
Den lag som enligt artikel 4 i direktiv 90/619/EEG är tillämplig på
avtalet skall inte inverka på den tillämpliga ordningen för skatter ochavgifter.
I avvaktan på kommande harmonisering skall varje medlemsstat, med
avseende på de företag som gör åtaganden inom dess territorium,tillämpa egna nationella bestämmelser såvitt gäller åtgärder för attsäkerställa uppbörd av sådana indirekta skatter och skatteliknandeavgifter som skall betalas i enlighet med första stycket.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 30
▼B
AVSNITT V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 45
Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag med huvudkontor inom
deras territorier och för vilka värdet av byggnader och mark, somanvänds för täckning av deras tekniska avsättningar, vid anmälan avdetta direktiv överstiger den i artikel 22.1 a fastställda procentsatsen, enövergångstid som skall vara avslutad senast den 31 december 1998 för
att följa den bestämmelsen.
Artikel 46
1. Artikel 26 i direktiv 90/619/EEG skall utgå.
2. Spanien och Portugal får till och med den 31 december 1995, och
Grekland till och med den 31 december 1998, tillämpa följandeövergångsförfarande med avseende på avtal där någon av nämnda
medlemsstater är den medlemsstat där åtagandet görs:
a) Med avsteg från artikel 8.3 i direktiv 79/267/EEG och från artiklarna
29 och 39 i det här direktivet, får de behöriga myndigheterna i dessa
medlemsstater föreskriva att allmänna och särskilda villkor i
försäkringsavtal skall meddelas dem, innan de får tillämpas.
b) Storleken på de tekniska avsättningar som gäller sådana avtal skall
fastställas under överinseende av den berörda medlemsstaten enligtstatens egna regler eller, om sådana saknas, enligt de förfaranden somfastställts i den staten enligt detta direktiv. Medlemsstaten i frågaskall enligt de regler och den praxis den antagit enligt detta direktiv
övervaka att dessa tekniska avsättningar motsvaras av likvärdiga och
matchade tillgångar samt lokaliseringen av dessa.
AVSNITT VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 47
Följande tekniska anpassningar av direktiv 79/267/EEG och direktiv 90/
619/EEG samt av detta direktiv skall antas enligt det förfarande som harfastställts i direktiv 91/675/EEG:
— Utvidgning av artikel 8.1 a i direktiv 79/267/EEG till att omfatta
även andra företagsformer.
— Ändringar i förteckningen i bilagan till direktiv 79/267/EEG, eller
anpassning av dess terminologi med hänsyn till utvecklingen påförsäkringsmarknaderna.
— Precisering, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment, av de poster som ingår i solvensmarginalen och som uppräknas
i artikel 18 i direktiv 79/267/EEG.
— Ändring av den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 20.2 i
direktiv 79/267/EEG med hänsyn till den ekonomiska och finansiellautvecklingen.
— Ändringar, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instrument,
av den förteckning över tillgångar som kan godkännas som täckningför tekniska avsättningar som lämnas i artikel 21 i detta direktiv samtav de regler för spridning av investeringarna som fastställs i artikel22 i detta direktiv.
— Förändringar av de lättnader beträffande matchningsreglerna som
fastställs i bilaga 1 till detta direktiv med hänsyn till utvecklandet avnya instrument för valutasäkring eller de framsteg som gjorts mot enekonomisk och monetär union.
— Precisering av definitionerna i syfte att säkerställa en likformig
tillämpning av direktiv 79/267/EEG och 90/619/EEG samt av dettadirektiv inom hela gemenskapen.
— Tekniska anpassningar nödvändiga för reglerna om bestämmande av
högsta tillåtna räntesatser, i enlighet med artikel 17 i direktiv 79/267/1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 31
▼B
EEG med ändring i detta direktiv, särskilt med hänsyn tagen till de
framsteg som gjorts mot en ekonomisk och monetär union.
Artikel 48
1. Filialer, som har påbörjat sin verksamhet enligt de bestämmelser
som gällde i den medlemsstat där de är etablerade innan de
bestämmelser som skall antas vid genomförandet av detta direktiv trätti kraft, skall anses ha följt det förfarande som föreskrivs i artikel 10.1-10.5 i direktiv 79/267/EEG. Från och med dagen för det ikraftträdandesom avses i föregående mening skall de omfattas av artiklarna 17, 23, 24och 26 i direktiv 79/267/EEG samt av artikel 40 i det här direktivet.
2. Artiklarna 11 och 14 i direktiv 90/619/EEG, med ändringar genom
detta direktiv skall inte inverka på sådana rättigheter som har förvärvatsav försäkringsföretag som, innan de bestämmelser som antas förtillämpningen av detta direktiv trätt i kraft, bedriver verksamhet inomramen för friheten att tillhandahålla tjänster.
Artikel 49
Följande artikel 31a skall införas i direktiv 79/267/EEG:
”Artikel 31a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av denna
avdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal
till acceptkontor som är etablerade i samma medlemsstat, förutsattatt de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten eller, itillämpliga fall, i den medlemsstat som avses i artikel 30 intygaratt acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen harnödvändig solvensmarginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av denna
avdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal
till försäkringsföretag med huvudkontor i en annan medlemsstat,förutsatt att de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten intygaratt acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen harnödvändig solvensmarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av dennaavdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal
till en agentur eller filial, som omfattas av denna avdelning och som
upprättats i en annan medlemsstat, skall medlemsstaten säkerställaatt de behöriga myndigheterna i acceptkontorets hemland eller, itillämpliga fall, i den medlemsstat som avses i artikel 30 kan intygaatt acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen harnödvändig solvensmarginal, att lagstiftningen i acceptkontorets
hemland tillåter en sådan överlåtelse samt att hemlandet har
medgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1-3 skall den medlemsstat där
den överlåtande agenturen eller filialen är belägen, om åtagandet
inte gjorts i samma stat, inhämta medgivande från behöriga
myndigheter i den medlemsstat där åtagandet gjorts, innan dengodkänner överlåtelsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinayttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågademyndigheterna inte lämnar något svar inom denna tid skall dettaanses likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall
offentliggöras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning iden medlemsstat där åtagandet gjorts. Sådana överlåtelser skallautomatiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varje1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 32
▼B
annan person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av de
överlåtna avtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom enbestämd tid efter överlåtelsen.”
Artikel 50
Medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag
som fattas enligt lagar och andra författningar som antas enligt dettadirektiv skall kunna bli föremål för domstolsprövning.
Artikel 51
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 anta de lagar
och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv och
sätta dem i kraft senast den 1 juli 1994. De skall genast underrätta
kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när deoffentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 52
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 33
▼B
BILAGA I
MATCHNINGSREGLER
Den valuta i vilken försäkringsgivarens åtaganden skall betalas bestäms i enlighet
med följande regler:
1. När försäkringssumman enligt avtalet är uttryckt i en viss valuta, skall
försäkringsgivarens förpliktelser anses betalbara i samma valuta.
2. Medlemsstaterna får befria företagen från skyldigheten att täcka tekniska
avsättningar, inklusive premiereserv, med valutamatchande tillgångar, om en
tillämpning av ovanstående regler skulle medföra att företaget för att uppfylla
principen om valutamatchning skulle bli nödsakat att ha tillgångar i en valuta
som inte motsvarar mer än 7 % av tillgångarna i andra valutor.
3. Medlemsstaterna får välja att inte kräva av företagen att de skall tillämpa
principen om valutamatchning beträffande förpliktelser som är betalbara i
annan valuta än valutan i någon av gemenskapens medlemsstater, om
investeringarna i nämnda valutor är reglerade, om överföringsrestriktioner
gäller för valutan eller om, av liknande skäl, valutan inte är lämplig för att
täcka tekniska avsättningar.
4. Företagen behöver inte ha valutamatchande tillgångar då de belopp som skall
täckas inte överstiger 20 % av deras åtaganden i en viss valuta.
De totala tillgångarna i samtliga valutor sammantagna skall emellertid minst
motsvara företagens totala åtaganden i dessa valutor sammantagna.
5. Varje medlemsstat får föreskriva att detta krav, när en åtgärd, enligt ovan
beskrivna metoder, skall motsvaras av tillgångar uttryckta i en medlemsstats
valuta, också skall anses uppfyllt när dessa tillgångar är uttryckta i ecu.1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 34
▼B
BILAGA II
INFORMATIONTILLFÖRSÄKRINGSTAGARE
Innan ett försäkringsavtal ingås (A) eller under avtalets löptid (B) skall
försäkringstagaren lämnas följande skriftliga information, vilken skall vara klart
och tydligt formulerad och avfattad på ett officiellt språk i den medlemsstat där
åtagandet gjorts.
Informationen får dock lämnas på ett annat språk om försäkringstagaren begär det
och medlemsstatens lagstiftning tillåter det eller om försäkringstagaren har frihet
att välja tillämplig lag.
A.Innanförsäkringsavtalingås
Uppgifter om försäkringsföretaget Uppgifter om åtagandet
a. 1. Företagets namn och juridiska associa-
tionsform
a. 2. Medlemsstat i vilken huvudkontoret, och i
tillämpliga fall den agentur eller den filial
där avtalet ingås, är beläget
a. 3. Huvudkontorets adress och i tillämpliga
fall adressen till den agentur eller den
filial som ingår avtaleta. 4. Definition av förmåner och optioner
a. 5. Avtalets löptid
a. 6. Hur avtalet kan avbrytasa. 7. Hur premier skall betalas och premiepe-
rioder
a. 8. Hur återbäring beräknas och fördelasa. 9. Angivande av återköpsvärde,
fribrevsvärde och i vilken omfattning
dessa är garanterade
a. 10. Uppgifter om premier för varje förmån,
såväl huvudförmåner som, i tillämpliga
fall, tilläggsförmåner
a. 11. I fråga om fondförsäkringsavtal (unit-
linked) uppgifter om de andelar till vilka
förmånerna är knutna
a. 12. Uppgift om vilka slags tillgångar som
fondförsäkringsavtal är baserade på
a. 13. Sättet för utövandet av uppsägningsrättena. 14. Allmän information om de skatteregler
som gäller för aktuell försäkringstyp
a. 15. Sättet för handläggning av klagomål på
försäkringsavtal från försäkringstagare,
försäkrade eller förmånstagare och, i
förekommande fall, förekomsten av ett
särskilt organ som handlägger sådana
klagomål utan inskränkning av rätten att
vidta rättsliga åtgärder
a. 16. Vilken lag som skall tillämpas på avtalet
om parterna inte har fritt val eller, om
parterna har frihet att välja vilken lag
som skall tillämpas, den lag försäkrings-
givaren föreslår
B.Underförsäkringsavtaletslöptid
Förutom de allmänna och särskilda försäkringsvillkoren skall följande
uppgifter lämnas till försäkringstagaren under den tid avtalet gäller:
Uppgifter om försäkringsföretaget Uppgifter om åtagandet
b. 1. Varje ändring av företagets namn, associa-
tionsform, huvudkontorets adress och, i
tillämpliga fall, adressen till den agentur
eller den filial där avtalet ingåttsb. 2. Alla uppgifter som är upptagna i punkt a
4-2 i avsnitt A vid ändring av försäkrings-
villkoren eller den lagstiftning som gäller
för avtalet
b. 3. Årligen uppgift om återbäringssituationen1992L0096 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 35