1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2913/92
av den 12 oktober 1992
om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
(EGT L 302, 19.10.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentetsoch rådetsförordning (EG) nr 82/97 av den 19
december 1996L 17 1 21.1.1997
►M2Europaparlamentetsoch rådetsförordning (EG) nr 955/1999 av den 13
april 1999L 119 1 7.5.1999
►M3Europaparlamentetsoch rådetsförordning (EG) nr 2700/2000 av den 16
november 2000L 311 17 12.12.2000
Ändrad genom:
►A1Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
►A2Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, Republiken
Ungerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens
och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger tillgrund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Rättad genom:
►C1Rättelse, EGT L 179, 8.7.1997, s. 11 (82/97)
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 2913/92
av den 12 oktober 1992
om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 28, 100a och 113 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Gemenskapen bygger på en tullunion. För att främja intressena för både
marknadsaktörerna inom gemenskapen och tullmyndigheterna är detlämpligt att samla alla tullbestämmelser, som för närvarande finns iett stort antal gemenskapsförordningar och gemenskapsdirektiv, i entullkodex. Denna åtgärd är av grundläggande betydelse för den inremarknaden.
En sådan gemenskapstullkodex (nedan kallad ”kodex” måste innehålla
gällande tullagstiftning. Det är emellertid lämpligt att ändra dennalagstiftning för att göra den mera enhetlig, förenkla den och avhjälpa
vissa brister som fortfarande finns, i syfte att få en fullständig gemens-
kapslagstiftning på området.
Med utgångspunkt i den inre marknadens principer måste kodexen
innehålla de allmänna regler och förfaranden som behövs för att
säkerställa genomförandet av tulltaxebestämmelser och andrabestämmelser som införs på gemenskapsnivå i samband med handelnmed varor mellan gemenskapen och tredje land. Kodexen måste blandannat omfatta åtgärder som rör den gemensamma jordbrukspolitiken
och handelspolitiken med beaktande av vad dessa kräver.
Det förefaller tillrådligt att påpeka att denna kodex skall tillämpas utan
att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser på andra
områden. Sådana särskilda regler kan förekomma eller införas i
samband med bl.a. lagstiftning som rör jordbruk, statistik, handelspo-litik eller egna tillgångar.
För att garantera jämvikt mellan å ena sidan tullmyndigheternas behov
av att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen och åandra sidan marknadsaktörernas rätt till rättvis behandling, måste denämnda myndigheterna bl.a. få omfattande kontrollbefogenheter ochmarknadsaktörerna måste få överklagningsrätt. Genomförandet av ettsystem med överklagningsrätt i tullfrågor kommer att kräva att
Förenade kungariket (Storbritannien och Nordirland) inför nya admi-
nistrativa förfaranden som inte kan träda i kraft före den 1 januari1995.
Med hänsyn till utrikeshandelns utomordentliga betydelse för gemen-
skapen, bör tullformaliteter och tullkontroller avskaffas elleråtminstone inskränkas så mycket som möjligt.
Det är viktigt att säkerställa en enhetlig tillämpning av denna kodex
och att i detta syfte fastställa ett gemenskapsförfarande, som gör detmöjligt att besluta om förfaranden för att genomföra kodexen inomlämplig tid. En tullkodexkommitté bör inrättas för att säkerställa ettnära och effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommis-
sionen på detta område.
När beslut fattas om nödvändiga åtgärder för att genomföra denna
kodex, måste största möjliga försiktighet iakttas för att förhindra varje1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 2
(1) EGT nr C 128, 23.5.1990, s. 1.
(2) EGT nr C 72, 18.3.1991, s. 176, och beslut av den 16 september 1992.
(3) EGT nr C 60, 8.3.1991, s. 5.
▼B
form av bedrägeri eller oegentlighet som kan tänkas få en negativ inve-
rkan på de Europeiska gemenskapernas allmänna budget.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
KAPITEL 1
RÄCKVIDD OCH GRUNDLÄGGANDE DEFINITIONER
Artikel 1
Tullagstiftningen skall bestå av denna kodex och de bestämmelser på
gemenskapsnivå eller nationell nivå som antas för att genomföra den.Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser somfastställs på andra områden gäller kodexen för
— handeln mellan gemenskapen och tredje land,
— varor som omfattas av Fördraget om upprättandet av Europeiska
kol- och stålgemenskapen, Fördraget om upprättandet av Europe-
iska ekonomiska gemenskapen och Fördraget om upprättandet av
Europeiska atomenergigemenskapen.
Artikel 2
1. Om inte något annat bestäms, antingen genom internationella
konventioner eller sedvana med begränsad geografisk och ekonomisk
räckvidd eller genom ensidiga gemenskapsåtgärder, skall gemenska-pens tullagstiftning tillämpas enhetligt inom hela gemenskapenstullområde.
2. Vissa av tullagstiftningens bestämmelser får också tilllämpas
utanför gemenskapens tullområde inom ramen för antingen särskilda
föreskrifter eller internationella konventioner.
Artikel 3
1. Gemenskapens tullområde omfattar
— Belgiensterritorium,
— Danmarksterritorium utom Färöarna och Grönland,— Tysklands territorium utom ön Helgoland och Büsingens territorium
(Fördraget av den 23 november 1964 mellan FörbundsrepublikenTyskland och Schweiziska Edsförbundet),
— Greklandsterritorium,— Spaniensterritorium utom Ceuta och Melilla,
— Franska republikens territorium, med undantag av de utomeurope-
iska territorierna Saint Pierre och Miquelon och Mayotte,
— Irlandsterritorium,
— Italiensterritorium utom kommunerna Livigno och Campione
d'Italia samt det territorialvatten i Luganosjön som finns mellanstranden och statsgränsen för området mellan Ponte Tresa och Porto
Ceresio,
— Luxemburgsterritorium,— Nederländernasterritorium i Europa,— Österrikes territorium,— Portugalsterritorium,
— Republiken Finlandsterritorium,
— Sverigesterritorium,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 3
▼A1
▼M1
▼A1
▼M1
▼A1
▼A1
— det territorium som tillhör Förenade kungariket Storbritannien
inklusive Nordirland, öarna i Engelska kanalen och Isle of Man,
— Tjeckiensterritorium,
— Estlands territorium,
— Cypernsterritorium,
— Lettlandsterritorium,— Litauensterritorium,— Ungernsterritorium,
— Maltasterritorium,
— Polensterritorium,— Sloveniensterritorium,— Slovakiensterritorium.
2. Furstendömet Monacos territorium, som det definieras i den tull-
konvention som undertecknades i Paris den 18 maj 1963 ( Franska
republikens officiella tidning av den 27 september 1963, s. 8679), skall
med beaktande av den konventionen också anses utgöra en del av ge-menskapens tullområde, trots att det är beläget utanför Franskarepublikensterritorium.
3. Gemenskapens tullområde skall innefatta territorialvatten, inre
farvatten samt luftrum som hör till medlemsstaterna och till de territo-
rier som anges i punkt 2 med undantag av territorialvattnen, de inrefarvattnen och luftrummet för de territorier som inte ingår i gemenska-penstullområde enligt punkt 1.
Artikel 4
I denna kodex används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1)person:
— en fysisk person,
— en juridisk person,
— en sammanslutning av personer som tillerkänns rättskapacitet
utan att vara juridiska personer, om det är möjligt enligtgällande lagstiftning.
2)person etablerad i gemenskapen:
— beträffande fysiska personer, varje person som normalt är
bosatt där,
— beträffande juridiska personer och sammanslutningar av
personer, varje person som har sitt säte, sitt huvudkontor eller
ett fast driftställe i gemenskapen.
3)tullmyndigheter: myndigheter som bl.a. har ansvar för tillämp-
ningen av tullagstiftningen.
4)tullkontor: alla tullkontor vid vilka alla eller några av de formali-
teter som fastställts i tullagstiftningen kan fullgöras.
5)beslut: varje förvaltningsåtgärd av tullmyndigheterna i fråga om
tullagstiftningen för att ta ställning i ett visst fall, då denna åtgärdfår rättslig verkan för en eller flera särskilda eller identifierbarapersoner. ►
M1Denna term täcker bl.a. bindande besked enligt
artikel 12. ◄
6)tullstatus: varornas status som gemenskapsvaror eller icke-gemens-
kapsvaror.
7)gemenskapsvaror:
— varor som i sin helhet har framställts inom gemenskapens
tullområde enligt villkoren i artikel 23 och inte innehåller varorsom importerats från länder eller territorier som inte utgör endel av gemenskapens tullområde. Varor som framställs av varorsom hänförs till ett suspensivt tullarrangemang anses inte vara1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 4
▼A2
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
gemenskapsvaror, när det rör sig om fall som enligt kommit-
téförfarandet har fastställts ha särskild ekonomisk betydelse
— varor som importerats från länder eller territorier som inte
utgör en del av gemenskapens tullområde och som övergår till
fri omsättning,
— varor som har framställts inom gemenskapens tullområde,
antingen endast av varor enligt andra strecksatsen eller av varor
enligt första och andra strecksatserna.
8)icke-gemenskapsvaror: andra varor än de som anges i punkt 7.
Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 163 och 164 skall
gemenskapsvaror förlora sin status som sådana varor, när defaktiskt förs ut från gemenskapens tullområde.
9)tullskuld: en persons skyldighet att erlägga den importtull (tulls-
kuld vid import) eller den exporttull (tullskuld vid export) som
gäller för särskilda varor enligt gällande gemenskapsbestämmelser.
10)importtullar:
— tullar och avgifter med motsvarande verkan vilka skall betalas
vid import av varor,
—►
M1 ◄avgifter vid import som införts enligt
den gemensamma jordbrukspolitiken eller enligt särskilda
ordningar för vissa varor som tillverkats genom bearbetning avjordbruksprodukter.
11)exporttullar:
— tullar och avgifter med motsvarande verkan vilka skall betalas
vid export av varor,
—►
M1 ◄avgifter vid export som införts enligt
den gemensamma jordbrukspolitiken eller enligt särskildaordningar för vissa varor som tillverkats genom bearbetning avjordbruksprodukter.
12)gäldenär: varje person som har betalningsansvar för en tullskuld.
13)tullmyndigheternas övervakning: varje allmän åtgärd, som vidtas
av dessa myndigheter i syfte att säkerställa att tullagstiftningenoch, i förekommande fall, andra bestämmelser, tillämpliga på varor
som är föremål för tullövervakning, iakttas.
14)tullmyndigheternas kontroll: genomförandet av särskilda åtgärder,
såsom undersökning av varor, kontroll av att handlingar finns ochär äkta, granskning av företags räkenskaper och andra handlingar,
undersökning av transportmedel, undersökning av bagage och
andra varor som personer för med sig samt genomförande av offi-ciella utredningar och andra liknande åtgärder i syfte att säkerställaatt tullagstiftningen och, i förekommande fall, andra bestämmelser,tillämpliga på varor som är föremål för tullövervakning, iakttas.
15)godkänd tullbehandling:
a) att varor hänförstill ett tullförfarande,
b) att varor förstill en frizon eller ett frilager,
c) att varor återexporterasfrån gemens kapenstullområde,
d) att varor förstörs,
e) att varor överlåts till statskassan.
16)tullförfarande:
a) övergång till fri omsättning,
b) transitering,
c) lagring i tullager,
d) aktiv förädling,
e) bearbetning under tullkontroll,
f) temporär import,
g) passiv förädling,h) export.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 5
▼B
▼B
17)tulldeklaration: den åtgärd genom vilken en person i föreskriven
form och på föreskrivet sätt anger ett önskemål om att hänföravaror till ett visst tullförfarande.
18)deklarant: den person som avger en tulldeklaration i eget namn
eller den person i vars namn en tulldeklaration avges.
19)uppvisande av varor för tullen: anmälan i föreskriven form till tull-
myndigheterna om att varor har anlänt till tullkontoret eller tillnågon annan platss om angettseller godkäntsav tullmyndighe-
terna.
20)frigörande av varor: den åtgärd genom vilken tullmyndigheterna
gör varor tillgängliga för de ändamål som föreskrivs enligt dettullförfarande som de har hänförts till.
21)ansvarig för tullförfarandet: den person för vars räkning en tull-
deklaration avgettseller den pers on, till vilken ovannämnda
persons rättigheter och skyldigheter i fråga om tullförfarandet har
överförts.
22)tillståndshavare: den person som har beviljats ett tillstånd.
23)gällande bestämmelser: gemenskapsbestämmelser eller nationella
bestämmelser.
24.kommittéförfarande: det förfarande som avses dels i artiklarna 247
och 247a, delsi artiklarna 248 och 248a.
KAPITEL 2
DIVERSE ALLMÄNNA BESTÄMMELSER, SÄRSKILT BETRÄFFANDE
PERSONERS RÄTTIGHETER OCH SKYLDIGHETER ENLIGT
TULLAGSTIFTNINGEN
Avsnitt 1
Rätt att anlita ombud
Artikel 5
1. Enligt de villkor som fastställs i artikel 64.2 och om inte annat
följer av de bestämmelser som antas inom ramen för artikel 243.2 bfår alla utse ett ombud för sina kontakter med tullmyndigheterna föratt fullgöra de handlingar och formaliteter som fastställs i tullagstift-ningen.
2. Detta ombudskap får vara
— direkt, varvid ombudet skall handla i en annan persons namn och
för dennesräkning, eller
— indirekt, varvid ombudet skall handla i eget namn men för en annan
persons räkning.
En medlemsstat får begränsa rätten att avge tulldeklarationer så att
ombudet skall vara ett tullombud som bedriver sin verksamhet inomdet landetsterritorium enligt reglerna för
— direkt ombudskap eller
— indirekt ombudskap.
3. Ett ombud skall vara etablerat i gemenskapen utom i de fall som
avses i artikel 64.2 b och artikel 64.3.
4. Ett ombud skall uppge att han handlar för huvudmannens räkning,
ange om ombudskapet är direkt eller indirekt och ha fullmakt atthandla som ombud.
En person som inte uppger att han handlar i någon annans namn eller
för någon annansräkning eller s om uppger att han handlar i någonannansnamn eller för någon annansräkning utan att ha fullmakt attgöra detta, skall anses handla i eget namn och för egen räkning.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 6
▼M3
▼B
▼B
5. Tullmyndigheterna får kräva att den som uppger sig handla i
någon annansnamn eller för någon annansräkning s tyrker s in fullmaktatt handla som ombud.
Avsnitt 2
Beslut om tillämpningen av tullagstiftningen
Artikel 6
1. Om en person begär att tullmyndigheterna skall fatta ett beslut
om tillämpningen av tullagstiftningen, skall den personen tillhandahållaalla upplysningar och handlingar som dessa myndigheter behöver för
att kunna fatta ett beslut.
2. Beslutet skall fattas och underrättelse om beslutet ges till
sökanden så snart som möjligt.
Om en framställning om ett beslut görs skriftligen, skall beslutet fattas
inom en tid som fastställs enligt gällande bestämmelser med början den
dag då framställningen mottas av tullmyndigheterna. Sökanden skall
skriftligen underrättas om beslutet.
Denna tid får dock överskridas om tullmyndigheterna inte kan fullgöra
sin uppgift inom denna tid. I så fall skall dessa myndigheter underrättasökanden om detta innan tiden gått ut, ange de skäl som berättigar tillöverskridandet och ange den ytterligare tid som de bedömer nödvändigför att kunna fatta ett beslut rörande framställningen.
3. Ett beslut som fattas av tullmyndigheterna skriftligen och som
antingen avslår framställningar eller som innebär negativa konse-kvenser för de personer som det riktas till, skall ange skälen till
beslutet. Ett sådant beslut skall innehålla hänvisning till överklag-
ningsrätten enligt artikel 243.
4. Det får föreskrivas att den första meningen i punkt 3 också skall
tillämpaspå andra bes lut.
Artikel 7
Utom i de fall som anges i artikel 244 andra stycket skall beslut som
antagitsomedelbart kunna verks tällasav tullmyndigheterna.
Artikel 8
1. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen skall
upphävasom det fattatspå grundval av felaktiga eller ofulls tändiga
upplysningar och
— sökanden visste eller rimligen borde ha vetat att upplysningarna var
felaktiga eller ofullständiga, och
— detta beslut inte kunde ha fattats på grundval av korrekta eller full-
ständiga upplysningar.
2. De personer som beslutet riktade sig till skall underrättas om dess
upphävande.
3. Upphävandet skall gälla från och med den dag då det upphävda
beslutet fattades.
Artikel 9
1. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen skall
återkallaseller ändrasi andra fall än de s om angesi artikel 8, om etteller flera av de villkor som fastställts för dess utfärdande inteuppfylldeseller inte längre uppfylls .
2. Ett beslut som är till förmån för den berörda personen får
återkallas om den person som beslutet riktar sig till inte uppfyller enförpliktelse som ålagts honom enligt detta beslut.
3. Den person som beslutet riktar sig till skall underrättas om att det
återkallatseller ändrats .1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 7
▼B
4. Återkallelsen eller ändringen av beslutet skall gälla från och med
den dag då underrättelse skedde. Emellertid får tullmyndigheterna iundantagsfall och om berättigade intressen för den person som beslutet
var riktat till så kräver, uppskjuta den dag då återkallelsen eller
ändringen träder i kraft.
Artikel 10
Artiklarna 8 och 9 skall inte påverka tillämpningen av nationella regler
som föreskriver att beslut är ogiltiga eller förlorar sin giltighet av skälsom inte har samband med tullagstiftningen.
Avsnitt 3
Upplysningar
Artikel 11
1. Var och en får begära upplysningar av tullmyndigheterna om
tillämpningen av tullagstiftningen.
En sådan begäran får avslås om den inte gäller en faktiskt förestående
import- eller exporttransaktion.
2. Upplysningarna skall lämnas kostnadsfritt till sökanden. Om
särskilda kostnader emellertid har uppstått hos tullmyndigheterna,
särskilt som en följd av analyser av eller expertutlåtanden om varor
eller av varornasåterlämnande till s ökanden, får han debiterasdettillämpliga beloppet.
Artikel 12
1. Tullmyndigheterna skall på skriftlig begäran utfärda bindande
klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked och därvid handla
i överensstämmelse med kommittéförfarandet.
2. Bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked
skall endast vara bindande för tullmyndigheterna gentemot mottagarenbeträffande en varas klassificering enligt tulltaxan eller bestämningenav en varasurs prung.
Bindande klassificeringsbesked eller bindande ursprungsbesked skall
vara bindande för tullmyndigheterna endast beträffande varor för vilka
tullformaliteterna fullgörs efter den dag då dessa myndigheter harlämnat sådana besked.
Vid ursprungsbestämning är formaliteterna en tillämpning av artiklarna
22 och 27.
3. Den som erhållit dessa besked skall kunna styrka att det på alla
punkter föreligger överensstämmelse
— i klassificeringshänseende: mellan de deklarerade varorna och de
som beskrivs i beskeden,
— i ursprungshänseende: mellan å ena sidan de berörda varorna och de
omständigheter som avgör visst ursprung och å andra sidan de varor
och omständigheter som beskrivs i beskeden.
4. Bindande besked skall, från och med den dag då de utfärdades,
gälla i sex år när det gäller klassificeringsbesked respektive i tre årnär det gäller ursprungsbesked. Utan hinder av artikel 8 skall deupphävas, om de grundas på oriktiga eller ofullständiga uppgifter frånsökanden.
5. Bindande besked skall upphöra att gälla i följande fall:
a) Klassificeringsbesked skall upphöra att gälla
i) när en förordning har antagitsoch bes keden inte längre
överensstämmer med den rätt som därmed fastställs,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 8
▼M1
▼M1
ii) när de inte längre är förenliga med tolkningen av en av de
nomenklaturer som avses i artikel 20.6
— antingen på gemenskapsnivå, på grund av ändringar i de
förklarande anmärkningarna till Kombinerade nomenklatureneller på grund av en dom från Europeiska gemenskapernas
domstol,
— eller på internationell nivå, på grund av ett klassificeringsut-
talande eller en ändring i de förklarande anmärkningarna tillnomenklaturen till systemet för harmoniserad varubeskriv-ning och kodifiering, vilken antagitsavVärldstullorganisationen, vilken upprättades år 1952 under
beteckningen ”Tullsamarbetsrådet”,
iii) eller när de återkallaseller ändrasenligt artikel 9, under
förutsättning att denna återkallelse eller ändring delges inneha-varen.
I de fall som avses i enlighet med i och ii skall den dag då de
bindande beskeden upphör att gälla vara den dag när ovannämndaåtgärder offentliggörseller, i fråga om internationella åtgärder, dendag då kommissionen offentliggör ett meddelande i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning , serie C.
b) Ursprungsbesked skall upphöra att gälla
i) när en förordning har antagits eller ett avtal slutits av gemenska-
pen och beskeden inte längre överensstämmer med den rätt somdärmed fastställts,
ii) när de inte längre är förenliga
— på gemenskapsnivå, med de förklarande anmärkningar och
yttranden som antagits för tolkningen av dessa rättsregler
eller med en dom från Europeiska gemenskapernas domstol,
— på internationell nivå, med det avtal om ursprungsregler som
utarbetats inom ramen för Världshandelsorganisationen(WTO) eller med de förklarande anmärkningar elleryttranden om ursprung som antagits för tolkningen av detta
avtal,
iii) eller när de återkallaseller ändrasenligt artikel 9, under
förutsättning att denna återkallelse eller ändring delges inneha-varen i förväg.
I de fall som avses i enlighet med i och ii skall den dag då de
bindande beskeden upphör att gälla vara den dag som anges närovannämnda åtgärder offentliggörseller, i fråga om internationellaåtgärder, den dag som anges i kommissionens meddelande i Euro-
peiska gemenskapernas officiella tidning , serie C.
6. Innehavaren av bindande besked som upphör att gälla i enlighet
med►
C1punkt 5 a ii, 5 a iii, 5 b ii eller 5 b iii ◄får fortfarande
använda dessa under sex månader från dagen för offentliggörandet ellerdelgivningen, om han har slutit bindande avtal om köp eller försäljning
av varorna i fråga på grundval av de bindande beskeden innan åtgärden
antogs. Om det gäller produkter för vilka en import-, export- ellerförutfastställelselicens inlämnas när tullformaliteterna genomförs,ersätts emellertid tiden på sex månader med licensens giltighetstid.
I de fall som avses i punkt 5 a i och 5 b i får i förordningen eller
avtalet fastställas en frist, som skall gälla för första stycket.
7. Klassificering eller ursprungsbestämning som anges i bindande
besked, enligt villkoren i punkt 6, får endast tilllämpas för att
— fastställa import- eller exporttullar,
— beräkna exportbidrag och alla andra belopp som beviljas vid import
eller export som en del av den gemensamma jordbrukspolitiken,
— använda import-, export- eller förutfastställelselicenser som skall
inlämnasnär formaliteterna för godkännande av tulldeklarationen
för varorna i fråga genomförs, under förutsättning att dessa licenserutfärdatspå grundval av ovannämnda bes ked.
Om det finns risk för att de ordningar som fastställs i den gemensamma
jordbrukspolitiken inte kan genomföras på ett smidigt sätt, får det dess-1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 9
▼M1
utom i speciella fall beslutas om undantag från punkt 6 enligt det förfa-
rande som fastställs i artikel 38 i rådets förordning nr 136/66/EEG avden 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av mark-
naden för oljor och fetter (
1) och i motsvarande artiklar i andra
förordningar om gemensamma organisationer av marknaden.
Avsnitt 4
Övriga bestämmelser
Artikel 13
Tullmyndigheterna får, enligt de villkor som anges i gällande
bestämmelser, utföra alla de kontroller som de anser nödvändiga för
att säkerställa att tullagstiftningen tillämpas korrekt.
Artikel 14
För att tillämpa tullagstiftningen skall var och en som är direkt eller
indirekt inblandad i verksamhet som berör handeln med varor, på tull-
myndigheternas begäran och inom föreskriven tid, förse
tullmyndigheterna med alla nödvändiga dokument och upplysningar,oavsett vilket medium som används, och ge dem all nödvändig hjälp.
Artikel 15
Alla upplysningar som är av konfidentiell natur eller som överlämnas
på konfidentiell grund skall omfattas av kravet på tystnadsplikt. De
skall inte yppas av tullmyndigheterna utan uttryckligt tillstånd av denperson eller den myndighet som överlämnat dem. Utlämnande avupplysningar skall vara tillåtet om tullmyndigheterna är tvungna ellerbemyndigade att göra detta enligt gällande bestämmelser, särskilt
beträffande dataskydd eller i samband med rättsliga förfaranden.
Artikel 16
De berörda personerna skall bevara de handlingar som avses i artikel
14 för att tullmyndigheterna skall kunna kontrollera dem under den tid
som fastställs i gällande bestämmelser och under minst tre kalenderår
oavsett vilket medium som används. Denna tid skall löpa från slutetav ett år enligt följande:
a) Beträffande varor som övergår till fri omsättning under andra
omständigheter än dem som avses i b eller varor som deklareratsför export, från slutet av det år under vilket deklarationen förövergång till fri omsättning eller export tas emot.
b) Beträffande varor som övergår till fri omsättning med en nedsatt
importtullsats eller nolltullsats på grund av deras användning försärskilda ändamål, från slutet av det år under vilket de upphör attvara föremål för tullövervakning.
c) Beträffande varor som hänförts till ett annat tullförfarande, från
slutet av det år under vilket det aktuella tullförfarandet slutförs.
d) Beträffande varor som placerats i en frizon eller i ett frilager, från
slutet av det år under vilket de lämnar det berörda företaget.
Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 221.3
andra meningen skall handlingarna, om en kontroll som utförs av tull-myndigheterna beträffande en tullskuld visar att den ifrågavarande
bokföringsposten måste rättas, bevaras längre än den tid som fastställs
i första stycket och under en tillräckligt lång tid för att rättelsen skallkunna görasoch kontrolleras .1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 10
(1) EGT nr 172, 30.9.1966, s. 3025/66. Förordningen senast ändrad genom
förordning (EG) nr 3290/94 (EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105).▼B
▼B
Artikel 17
Om en tid, dag eller tidsfrist är fastställd enligt tullagstiftningen för
tillämpning av lagstiftningen, skall denna tid inte förlängas och dennadag eller denna tidsfrist inte uppskjutas såvida inte detta är särskiltföreskrivet i den berörda lagstiftningen.
Artikel 18
1. Det motvärde i nationell valuta till ecun som skall tilllämpas för
bestämning av varornas tulltaxeklassificering och av importtullar skall
fastställas en gång per månad. De kurser som skall användas vid denna
omräkning skall vara de som offentliggörs i Europeiska gemenska-
pernas officiella tidning den näst sista arbetsdagen i månaden. Dessa
kurser skall tillämpas under hela den påföljande månaden.
Om den kurss om tillämpasi början av månaden avviker med mer än
5 % från den kurs som offentliggjorts den näst sista arbetsdagen föreden 15 i samma månad, skall emellertid den sistnämnda kursen tillä-mpasfrån och med den 15 till s lutet av månaden ifråga.
2. Det motvärde i nationell valuta till ecun som skall tilllämpas
inom ramen för tullagstiftningen i andra fall än de som avses i punkt1 skall fastställas en gång per år. De kurser som skall användas för
denna omräkning skall vara de som offentliggörs i Europeiska gemens-
kapernas officiella tidning den första arbetsdagen i oktober med
tillämpning från och med den 1 januari påföljande år. Om denna kursinte är tillgänglig för en viss nationell valuta, skall för denna valuta denkurs tillämpas som gäller den sista dagen då en kurs för den valutanoffentliggjordesi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Tullmyndigheterna får uppåt eller nedåt avrunda den summa som
följer av omräkningen till nationell valuta av ett belopp som fastställts iecu för andra ändamål än för bestämning av varornas tullklassificering
eller av import- eller exporttullarna.
Beloppet efter avrundningen får inte avvika från det ursprungliga
beloppet med mer än 5 %.
Tullmyndigheterna får behålla motvärdet i nationell valuta oförändrat
för ett belopp fastställt i ecu, om omräkningen av beloppet före avrund-ningen i samband med den årliga anpassning som avses i punkt 2, leder
till en ändring på mindre än 5 % av motvärdet i nationell valuta eller
till en sänkning av detta motvärde.
Artikel 19
Kommittéförfarandet skall användas för att bestämma i vilka fall och
under vilka förutsättningar tillämpningen av tullagstiftningen fårförenklas.
AVDELNING II
FAKTORER SOM SKALL LÄGGAS TILL GRUND FÖR
TILLÄMPNINGEN AV IMPORTTULLAR ELLER EXPORT-
TULLAR OCH ANDRA ÅTGÄRDER SOM FÖRESKRIVS FÖR
VARUHANDELN
KAPITEL 1
DE EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS TULLTAXA OCH KLASSIFI-
CERINGEN AV VAROR ENLIGT TULLTAXAN
Artikel 20
1. Den tull som lagligen skall betalas om en tullskuld uppstår skall
grundas på Europeiska gemenskapernas tulltaxa.
2. De andra åtgärder som föreskrivs i särskilda gemenskapsbe-
stämmelser för varuhandeln skall i förekommande fall tillämpas enligtvarornas klassificering enligt tulltaxan.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 11
▼M1
▼B
▼B
3. Europeiska gemenskapernas tulltaxa skall omfatta följande:
a) Kombinerade nomenklaturen.
b) Varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på
Kombinerade nomenklaturen eller som lägger underuppdelningartill denna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbe-
stämmelser med tanke på tillämpningen av tulltaxebestämmelser
som rör varuhandeln.
c) De avgiftssatser och andra debiteringsgrunder som vanligen tillä-
mpaspå varor s om omfattasav den kombinerade nomenklaturen
beträffande
— tullar, och
—►
M1 ◄avgifter vid import enligt den gemen-
samma jordbrukspolitiken eller enligt de särskilda ordningar
som är tillämpliga på vissa varor som framställs genom bearbet-
ning av jordbruksprodukter.
d) Bestämmelser om förmånstull enligt avtal som gemenskapen har
slutit med vissa länder eller grupper av länder och som föreskriver
att förmånsbehandling i tullhänseende skall medges.
e) Bestämmelser om förmånstull som antagits ensidigt av gemenska-
pen med hänsyn till vissa länder, grupper av länder eller territorier.
f) Autonoma undantagsbestämmelser som föreskriver en nedsättning
av eller befrielse från importtull för vissa varor.
g) Andra tulltaxebestämmelser som anges i annan gemenskapslagstift-
ning.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av reglerna för debiteringar
enligt en schablontullsats skall de bestämmelser som avses i punkt 3
d, e och f på deklarantens begäran gälla i stället för dem som föreskrivsi c, om varorna i fråga uppfyller de villkor som fastställs genom deförstnämnda bestämmelserna. En ansökan får inges i efterhand underförutsättning att tillämpliga villkor är uppfyllda.
5. Om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 3 d, e och f
begränsas till en viss importvolym, skall den upphöra
a) i fråga om tullkvoter så snart som den fastställda gränsen för
importvolymen är nådd, och
b) i fråga om tulltak genom beslut av kommissionen.
6. Klassificeringen av en vara enligt tulltaxan skall bestå i att enligt
gällande regler bestämma tillämpligt undernummer
a) i Kombinerade nomenklaturen eller i någon annan nomenklatur som
avses i punkt 3 b, eller
b) i varje annan nomenklatur som helt eller delvis grundar sig på
Kombinerade nomenklaturen eller som lägger underuppdelningar
till denna och som har upprättats genom särskilda gemenskapsbe-
stämmelser med tanke på tillämpningen av andra bestämmelser äntulltaxebestämmelser som rör varuhandeln.
Artikel 21
1. Den gynnsamma behandling i tullhänseende som vissa varor får
åtnjuta som en följd av sin beskaffenhet eller användning för särskilda
ändamål skall underkastas villkor som fastställs enligt kommittéförfa-
randet. Om ett tillstånd krävs, skall artiklarna 86 och 87 tillämpas.
2. Med uttrycket gynnsam behandling i tullhänseende i punkt 1
avses en nedsättning eller ett upphävande tills vidare av en importtullenligt artikel 4.10, även inom ramen för en tullkvot.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 12
▼B
KAPITEL 2
VARORS URSPRUNG
Avsnitt 1
Ursprung som inte medför förmånsbehandling för varor
Artikel 22
Artikel 23 - 26 definierar ursprung som inte medför förmånsbehandling
av varorna i syfte att
a) tillämpa Europeiska gemenskapernas tulltaxa med undantag av de
bestämmelser som avses i artikel 20.3 d och e,
b) tillämpa andra bestämmelser än de tulltaxebestämmelser som
fastställs genom särskilda gemenskapsbestämmelser som rör varu-handeln, och
c) upprätta och utfärda ursprungsintyg.
Artikel 23
1. Med varor som har sitt ursprung i ett land avses varor som i sin
helhet framställts i detta land.
2. Med uttrycket varor som i sin helhet framställts i ett land avses
a) mineralprodukter som utvunnits inom detta land,
b) vegetabiliska produkter som skördats i landet,
c) levande djur som fötts och uppfötts i landet,
d) produkter som erhållits från levande djur som uppfötts i landet,
e) produkter från jakt eller fiske som bedrivits i landet,
f) produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats ur havet
utanför ett lands territorialvatten av fartyg som är registrerade elleranmälda för registrering i landet i fråga och som för detta landsflagga,
g) varor som framställts ombord på fabriksfartyg av produkter som
avses i f och som har sitt ursprung i detta land under förutsättningatt dessa fartyg är registrerade eller anmälda för registrering i landeti fråga och för dess flagga,
h) produkter som tagits upp från havsbottnen eller dess underliggande
lager utanför territorialvattnet under förutsättning att landet har
ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggandelager,
i) avfall och skrot som härrör från tillverkningsprocesser samt begag-
nade artiklar om de har samlats in i landet och endast är lämpade
för återvinning av råmaterial,
j) varor som har tillverkats i landet uteslutande av sådana varor som
avses i a - i eller derivat av dessa varor i alla tillverkningsled.
3. Med uttrycket landi punkt 2 avses även landets territorialvatten.
Artikel 24
Varor vars tillverkning skett inom mer än ett land skall anses ha sitt
ursprung i det land där de genomgick den sista väsentliga och ekono-
miskt berättigade bearbetning eller behandling som skedde i ett företag
utrustat för det ändamålet och som resulterade i tillverkningen av en nyprodukt eller innebar ett viktigt steg i tillverkningen.
Artikel 25
Varje bearbetning eller behandling, i den mån det är fastställt eller i
den mån som konstaterade fakta gör det berättigat att anta att det endasyftet med den var att kringgå de bestämmelser som inom gemenska-pen tillämpas på varor från vissa länder, skall under ingaomständigheter anses medföra att de varor som tillverkats på detta sätt1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 13
▼B
får sitt ursprung, i den mening som avses i artikel 24, i det land där
bearbetningen eller behandlingen genomförs.
Artikel 26
1. Tullagstiftningen eller annan särskild gemenskapslagstiftning får
föreskriva att ett dokument skall läggas fram som bevis på varornasursprung.
2. Trotsatt detta dokument läggsfram får tullmyndigheterna i
händelse av allvarliga tvivel begära ytterligare bevis för att försäkrasig om att uppgiften om ursprunget överensstämmer med reglerna iden relevanta gemenskapslagstiftningen.
Avsnitt 2
Ursprung som medför förmånsbehandling för varor
Artikel 27
De villkor som varor skall uppfylla för att erhålla ursprungsstatus, och
därmed vara föremål för de åtgärder som avses i artikel 20.3 d eller e,skall fastställas i reglerna för ursprung som medför förmånsbehandling.
Dessa regler skall
a) i fråga om varor som omfattas av de avtal som avses i artikel 20.3 d
fastställas i dessa avtal, och
b) i fråga om varor som kommer i åtnjutande av de bestämmelser om
förmånstull som avses i artikel 20.3 e fastställas enligt kommittéför-
farandet.
KAPITEL 3
VARORS VÄRDE FÖR TULLÄNDAMÅL
Artikel 28
Bestämmelserna i detta kapitel skall användas för att fastställa
tullvärdet vid tillämpningen av Europeiska gemenskapernas tulltaxaoch bestämmelser som reglerar särskilda områden för varuhandel utan
anknytning till tulltaxan.
Artikel 29
1. Tullvärdet på importerade varor skall vara transaktionsvärdet, det
vill säga det pris som faktiskt betalats eller skall betalas för varorna när
de säljs för export till gemenskapens tullområde, om nödvändigtjusterat enligt artiklarna 32 och 33 under förutsättning
a) att köparen fritt får förfoga över varan utan andra inskränkningar än
sådana som
— påbjudseller krävsi lag eller av de offentliga myndigheterna i
gemenskapen,
— begränsar det geografiska område inom vilket varorna får
återförsäljas,
eller
— inte avsevärt påverkar varornas värde,
b) att försäljningen eller priset inte är underkastat ett villkor eller en
ersättning som inte kan åsättas ett bestämt värde med avseende på
de varor som skall värderas,
c) att förtjänsten från en av köparen vidtagen återförsäljning, avyttring
eller användning av varorna inte till någon del direkt eller indirekttillfaller säljaren om inte en lämplig justering kan göras enligtartikel 32, och
d) att köparen och säljaren inte är närstående eller, om köparen och
säljaren är närstående, att transaktionsvärdet är godtagbart förtulländamål enligt punkt 2.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 14
▼B
2. a) För att fastställa om transaktionsvärdet är godtagbart för tillämp-
ningen av punkt 1, skall det faktum att köparen och säljaren ärnärstående inte i sig vara tillräckligt skäl för att betrakta transak-
tionsvärdet som icke godtagbart. Om så är nödvändigt skall
omständigheterna kring försäljningen undersökas och transak-tionsvärdet godtas om det närstående förhållandet inte harpåverkat priset. Om tullmyndigheterna, med hänsyn till deupplysningar som lämnats av deklaranten eller tagits fram på
annat sätt, har skäl att anse att det närstående förhållandet har
påverkat priset, skall de underrätta deklaranten om sina skäl ochge honom en rimlig möjlighet att yttra sig. Om deklaranten såbegär, skall underrättelsen om skälen ske skriftligen.
b) Vid en försäljning mellan närstående personer skall transak-
tionsvärdet godtas och varorna värderas enligt punkt 1, om
deklaranten visar att detta värde ligger mycket nära ett avföljande värden vid samma eller ungefär samma tidpunkt:
i) Transaktionsvärdet vid försäljningar av identiska eller
liknande varor för export till gemenskapen mellan köpare
och säljare som inte i något särskilt fall är närstående.
ii) Tullvärdet på identiska eller liknande varor som det fastställs
enligt artikel 30.2 c.
iii) Tullvärdet på identiska eller liknande varor som det fastställs
enligt artikel 30.2 d.
Vid tillämpningen av nämnda kriterier skall vederbörlig hänsyn
tas till påvisade skillnader i fråga om handelsled, kvantiteter, dekostnadselement som räknas upp i artikel 32 och kostnader somsäljaren ådragit sig vid försäljningar i vilka han och köparen inteär närstående och om säljaren inte ådragit sig dessa kostnader vid
försäljningar i vilka han och köparen är närstående.
c) De kriterier som anges i b skall användas på deklarantens
begäran och endast i jämförande syfte. Ersättningsvärden fårinte fastställas enligt nämnda stycke.
3. a) Det pris som faktiskt betalats eller skall betalas utgörs av hela
den betalning som erlagts eller skall erläggas av köparen till
säljaren eller till säljarens fördel för de importerade varorna, och
priset inbegriper alla betalningar som köparen erlagt eller skallerlägga till säljaren som ett villkor för försäljningen av de impor-terade varorna eller till tredje man för att fullgöra en förpliktelseför säljaren gentemot denne tredje man. Betalningen behöver inte
nödvändigtvisha formen av en överföring av pengar. Betalning
får fullgörasdirekt eller indirekt genom bankkreditiv elleröverlåtbara värdepapper.
b) Andra verksamheter, inklusive marknadsföring, som köparen
företagit för egen räkning, än de för vilka en justering föreskrivs
i artikel 32 anses inte utgöra en indirekt betalning till säljaren
även om de skulle betraktas som förmånliga för säljaren eller haföretagits på grund av en överenskommelse med säljaren. Kost-naderna för dessa verksamheter skall inte läggas till det prissom faktiskt betalats eller skall betalas när tullvärdet på deimporterade varorna fastställs.
Artikel 30
1. Om tullvärdet inte kan fastställas enligt artikel 29, skall det
fastställas genom att punkt 2 a, b, c och d genomgås i ordningsföljd
fram till det första stycke enligt vilket det kan fastställas om inte annat
följer av förbehållet att ordningen för tillämpning av c och d skallkastas om på deklarantens begäran. Det är endast när tullvärdet intekan fastställas enligt ett visst stycke som bestämmelserna i nästastycke, enligt den ordning som fastställs i denna punkt, kan tillämpas.
2. Det tullvärde som fastställs enligt denna artikel skall vara
a) transaktionsvärdet på identiska varor som sålts för export till ge-
menskapen och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunktsom de varor som skall värderas,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 15
▼B
b) transaktionsvärdet på liknande varor som sålts för export till gemen-
skapen och exporterats vid samma eller nästan samma tidpunkt somde varor som skall värderas,
c) det värde som grundas på det styckepris för vilket de importerade
varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom
gemenskapen i den största sammanlagda kvantiteten till personersom inte är närstående säljarna,
d) det beräknade värde som består av summan av
— kostnaden för eller värdet av material och tillverkning eller
annan bearbetning som använts vid framställningen av de impor-terade varorna,
— ett belopp för vinst och allmänna omkostnader som är lika med
det som vanligen återfinns vid försäljning av varor av samma
klass eller slag som de varor som är under värdering och somtillverkatsi exportlandet för export till gemens kapen,
— kostnaden för eller värdet på de poster som avses i artikel 32.1
e.
3. Alla ytterligare villkor och regler för tillämpningen av punkt 2
skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 31
1. Om tullvärdet för de importerade varorna inte kan fastställas
enligt artikel 29 eller 30, skall det fastställas på grundval av tillgäng-liga data inom gemenskapen genom användning av rimliga medel som
är förenliga med följande principer och allmänna bestämmelser:
— Överenskommelsen om genomförande av artikel VII i Allmänna
tull- och handelsavtalet ►
M1av år 1994 ◄.
— Artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet ►M1av år
1994◄.
— Bestämmelserna i detta kapitel.
2. Inget tullvärde skall fastställas enligt punkt 1 på grundval av
a) försäljningspriset i gemenskapen på varor som framställts inom ge-
menskapen,
b) ett system som gör det möjligt att för tulländamål godta det högre
av två alternativa värden,
c) varornasprispå hemmamarknaden i exportlandet,
d) en annan produktionskostnad än de beräknade värden som har
fastställts för identiska eller liknande varor enligt artikel 30.2 d,
e) exportpriser till ett land som inte ingår i gemenskapens tullområde,
f) minimitullvärden, eller
g) godtyckliga eller fiktiva värden.
Artikel 32
1. Vid fastställandet av tullvärdet enligt artikel 29 skall följande
läggas till det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för deimporterade varorna:
a) Följande kostnader, i den utsträckning de utgör kostnader som
köparen ådragit sig men inte ingår i det pris som faktiskt har beta-latseller s kall betalasför varorna:
i) Provisioner och mäklararvoden med undantag av inköpsprovi-
sioner.
ii) Kostnaden för förpackningar som för tulländamål behandlas
gemensamt med varorna i fråga.
iii) Emballeringskostnader, inklusive kostnader för arbete och mate-
rial.
b) Värdet av följande varor och tjänster, fördelat på vederbörligt sätt,
om de tillhandahållitsdirekt eller indirekt av köparen utan kos tnadeller till nedsatt pris för användning i samband med framställningoch försäljning för export av de importerade varorna, i den utsträck-1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 16
▼B
ning detta värde inte ingår i det pris som faktiskt har betalats eller
skall betalas:
i) Material, komponenter, delar och liknande artiklar som ingår i
de importerade varorna.
ii) Verktyg, matriser, formar och liknande artiklar som använts vid
framställningen av de importerade varorna.
iii) Material som förbrukats vid framställningen av de importerade
varorna.
iv) Konstruktionsarbete, utvecklingsarbete, konstnärligt arbete,
formgivningsarbete, ritningar och skisser som utförts utanför ge-menskapen och är nödvändiga för framställningen av deimporterade varorna.
c) Royalties och licensavgifter som avser de varor som värderas och
som köparen skall betala, antingen direkt eller indirekt, som ett
villkor för försäljningen av de varor som värderas, i den mån dessa
royalties och licensavgifter inte ingår i det pris som faktiskt harbetalats eller skall betalas.
d) Värdet av den del av förtjänsten av varje senare återförsäljning,
avyttring eller användning av importerade varor som direkt ellerindirekt tillfaller säljaren.
e) i) Kostnaderna för transport och försäkring av de importerade
varorna, och
ii) avgifter för lastning och hantering som hänför sig till transporten
av de importerade varorna
fram till platsen för införsel till gemenskapens tullområde.
2. Tillägg till det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas
skall enligt denna artikel göras endast på grundval av objektiva ochmätbara uppgifter.
3. Vid fastställandet av tullvärdet skall inga andra tillägg göras till
det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas än de som före-skrivs i denna artikel.
4. Med uttrycket inköpsprovisioner avses i detta kapitel de avgifter
som en importör betalar till sin agent för tjänsten att denne företräderhonom vid inköpet av de varor som värderas.
5. Trotspunkt 1 c s kall
a) kostnader för rätten att reproducera de importerade varorna i gemen-
skapen inte läggas till det pris som faktiskt har betalats eller skall
betalas för de importerade varorna vid fastställandet av tullvärdet,
och
b) betalningar som gjorts av köparen för rätten att distribuera eller
återförsälja de importerade varorna inte läggas till det pris somfaktiskt har betalats eller skall betalas för de importerade varorna,om dessa betalningar inte är ett villkor för försäljningen av varornaför export till gemenskapen.
Artikel 33
1. (SIC!) Under förutsättning att följande poster anges separat från
det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, skall de inte räknas
in i tullvärdet:
a) Kostnader för varutransport sedan varorna anlänt till platsen för
införsel till gemenskapens tullområde.
b) Kostnader för arbete med konstruktion, uppförande, sammansätt-
ning, underhåll eller tekniskt bistånd som utförts efter införseln av
importerade varor av industriell natur såsom anläggningar, maskin-park eller utrustning.
c) Räntekostnader enligt en överenskommelse om finansiering som
ingåttsav köparen och s om gäller köpet av de importerade varorna,oavsett om finansieringen ombesörjs av säljaren eller av någonannan person, under förutsättning att överenskommelsen om finan-1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 17
▼B
siering har träffats skriftligen och att köparen om så krävs kan visa
att
— sådana varor verkligen säljs till det pris som uppges som det pris
som faktiskt har betalats eller skall betalas, och
— den räntesats som begärts inte överstiger den nivå som är vanlig
för dylika transaktioner i det land där och vid den tidpunkt då
finansieringen ombesörjdes.
d) Kostnader för rätten att reproducera de importerade varorna i ge-
menskapen.
e) Inköpsprovisioner.
f) Importtullar eller andra avgifter som skall betalas i gemenskapen på
grund av importen eller försäljningen av varorna.
Artikel 34
Särskilda regler får fastställas enligt kommittéförfarandet för att
fastställa tullvärdet på datamedier som skall användas i utrustning för
databehandling och som innehåller data eller instruktioner.
Artikel 35
Om faktorer som används för att fastställa tullvärdet på varor uttrycks i
en annan valuta än den som används i den medlemsstat där värderingengörs, skall den växelkurs tillämpas som vederbörligen har offentlig-gjortsav de på detta område behöriga myndigheterna.
Denna växelkurs skall så noggrant som möjligt återge det gällande
värdet i denna valuta vid affärstransaktioner uttryckt i denna medlems-
stats valuta och skall gälla under en tid som fastställs enligtkommittéförfarandet.
Om någon sådan kurs inte finns skall växelkursen fastställas enligt
kommittéförfarandet.
Artikel 36
1. Bestämmelserna i detta kapitel skall inte påverka tilllämpningen
av de särskilda bestämmelserna om fastställande av tullvärdet på varor
som övergår till fri omsättning efter att ha hänförts till en annan
godkänd tullbehandling.
2. Utan hinder av artiklarna 29, 30 och 31 får tullvärdet på
lättförstörbara varor som vanligen lämnas i konsignation, på deklaran-
tens begäran fastställas enligt förenklade regler som fastställs för hela
gemenskapen enligt kommittéförfarandet.
AVDELNING III
BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ VAROR SOM
FÖRTS IN TILL GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE TILL DESS
DE HAR HÄNFÖRTS TILL EN GODKÄND TULLBEHAND-
LING
KAPITEL 1
INFÖRSEL AV VAROR TILL GEMENSKAPENS TULLOMRÅDE
Artikel 37
1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall underkastas
tullövervakning från och med införseln. De får utsättas för tullmyndig-heternas kontroll enligt gällande bestämmelser.
2. De skall kvarstå under denna övervakning under den tid som
krävs för att i förekommande fall fastställa deras tullstatus och i frågaom icke-gemenskapsvaror till dess att deras tullstatus förändras, de försin i en frizon eller ett frilager eller återexporteraseller förs törsenligtartikel 182, dock utan att detta påverkar tillämpningen av artikel 82.1.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 18
▼M3
▼B
▼B
Artikel 38
1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall utan
dröjsmål av den person som fört in dem till gemenskapen befordrasvia den rutt som tullmyndigheterna närmare angivit och enligt deras
eventuella anvisningar
a) till det tullkontor som anvisats av tullmyndigheterna eller till någon
annan plats som de anvisat eller godkänt, eller
b) till en frizon om varorna skall föras in i frizonen direkt
— sjövägen eller med flyg, eller
— landvägen utan att passera genom någon annan del av gemenska-
penstullområde, om frizonensgränss ammanfaller medlandgränsen mellan en medlemsstat och ett tredje land.
2. Den som tar på sig ansvaret för befordran av varor efter det att de
förts in till gemenskapens tullområde, bl.a. till följd av omlastning,
skall bli ansvarig för att förpliktelsen enligt punkt 1 efterlevs.
3. Varor som, även om de fortfarande är utanför gemenskapens
tullområde, får utsättas för kontroll av en medlemsstats tullmyndighetenligt gällande bestämmelser bl.a. till följd av ett avtal som slutitsmellan medlemsstaten och ett tredje land, skall jämställas med varorsom förts in till gemenskapens tullområde.
4. Punkt 1 a skall inte hindra tillämpningen av gällande
bestämmelser för turisttrafik, gränstrafik, posttrafik eller trafik av
försumbar ekonomisk betydelse, förutsatt att tullövervakningen och
tullenskontrollmöjligheter därigenom inte äventyras .
5. Punkt 1 - 4 och artikel 39 - 53 skall inte gälla varor som tillfälligt
har lämnat gemenskapens tullområde under förflyttning mellan tvåplatser inom detta område sjövägen eller med flyg, under förutsättningatt denna befordran har genomförts som direkttransport via en direktrutt med reguljär luftfart eller fartygslinje utan något uppehåll utanför
gemenskapens tullområde.
Denna bestämmelse skall inte gälla varor som lastats i hamnar eller på
flygplatser i tredje land eller i frihamnar.
6. Punkt 1 skall inte gälla varor ombord på fartyg eller flygplan som
färdas genom medlemsstaternas territorialvatten eller luftrum utan attbestämmelseorten är en hamn eller en flygplats i dessa medlemsstater.
Artikel 39
1. Om förpliktelsen i artikel 38.1 på grund av oförutsebara
omständigheter eller force majeure inte kan uppfyllas, skall den personsom ålagts denna förpliktelse eller varje annan person som handlar idennes ställe utan dröjsmål underrätta tullmyndigheterna om detta.Om de oförutsebara omständigheterna eller force majeure inte ledertill total förlust av varorna, skall tullmyndigheterna även underrättas
om exakt var de finns.
2. Om ett fartyg eller flygplan som omfattas av artikel 38.6 på grund
av oförutsebara omständigheter eller force majeure tvingas göra etttillfälligt uppehåll i en hamn eller på marken i gemenskapenstullområde och förpliktelsen enligt artikel 38.1 inte kan uppfyllas, skallden person som för fartyget eller flygplanet in på gemenskapenstullområde eller varje annan person som handlar i dennes ställe utan
dröjsmål underrätta tullmyndigheterna om detta.
3. Tullmyndigheterna skall besluta vilka åtgärder som skall vidtas
för att möjliggöra tullövervakning både av de varor som avses i punkt1 och av varor ombord på ett fartyg eller flygplan under de omständig-heter som närmare anges i punkt 2 och i förekommande fall för attsäkerställa att de i ett senare skede befordras till ett tullkontor ellernågon annan plats som har anvisats eller godkänts av myndigheterna.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 19
▼B
KAPITEL 2
UPPVISANDE AV VAROR FÖR TULLEN
Artikel 40
Varor som enligt artikel 38.1 a anländer till tullkontoret eller till någon
annan plats som anvisats eller godkänts av tullmyndigheterna, skalluppvisas för tullen av den person som förde in varorna till gemenska-pens tullområde eller i förekommande fall av den person som åtar sig
ansvaret för befordran av varorna efter införseln.
Artikel 41
Artikel 40 skall inte hindra tillämpningen av gällande bestämmelser
som rör varor som
a) medförsav res ande eller
b) hänförtstill ett tullförfarande men inte uppvis atsför tullen.
Artikel 42
Så snart varor har uppvisats för tullen, får de med tullmyndigheternas
tillstånd bli föremål för undersökning och provtagning för att de skall
kunna hänförastill en godkänd tullbehandling.
KAPITEL 3
SUMMARISK DEKLARATION OCH LOSSNING AV VAROR SOM
UPPVISATS FÖR TULLEN
Artikel 43
Om inte annat följer av artikel 45 skall varor som uppvisats för tullen
enligt artikel 40 omfattas av en summarisk deklaration.
Den summariska deklarationen skall inges så snart varorna uppvisats
för tullen. Tullmyndigheterna får emellertid medge en tidsfrist för ingi-vande av deklarationen, vilken inte skall utsträckas över den förstavardagen efter den dag då varorna uppvisats för tullen.
Artikel 44
1. Den summariska deklarationen skall lämnas på en blankett som
motsvarar den modell som tullmyndigheterna fastställt. Tullmyndighe-
terna får emellertid som summarisk deklaration tillåta användning avsådana kommersiella eller officiella dokument som innehåller deuppgifter som krävs för varornas identifiering.
2. Den summariska deklarationen skall inges av
a) den person som har fört in varorna till gemenskapens tullområde
eller av den som tar på sig ansvaret för varornas befordran efter
införseln, eller
b) den person i vars namn de personer som anges i a har handlat.
Artikel 45
Tullmyndigheterna får, utan att det påverkar tillämpningen av de
bestämmelser som gäller varor som har förts in av resande samtbrevförsändelser och paketpost, avstå från att kräva en summariskdeklaration, under förutsättning att detta inte äventyrar tullövervak-ningen av varorna, när de formaliteter som är nödvändiga för att
hänföra varorna till en godkänd tullbehandling fullgjortsföre utgången
av den tidsfrist som anges i artikel 43.
Artikel 46
1. Varor får lossas eller omlastas från det transportmedel som
befordrar varorna endast med tullmyndigheternas medgivande och påplatser som anvisats eller godkänts av dessa myndigheter.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 20
▼B
Detta medgivande skall emellertid inte krävas i händelse av en så
överhängande fara att det är nödvändigt med en omedelbar lossningav alla eller en del av varorna. I så fall skall tullmyndigheterna omedel-
bart underrättasom detta.
2. Tullmyndigheterna får när som helst begära att varor skall lossas
och packas upp för att kontrollera varor och de transportmedel som
befordrar dem.
Artikel 47
Varor får inte avlägsnas från sin ursprungliga plats utan tullmyndighe-
ternasmedgivande.
KAPITEL 4
SKYLDIGHET ATT HÄNFÖRA VAROR SOM UPPVISATS FÖR
TULLEN TILL EN GODKÄND TULLBEHANDLING
Artikel 48
Icke-gemenskapsvaror som uppvisas för tullen skall hänföras till en
godkänd tullbehandling som är tillåten för sådana varor.
Artikel 49
1. Om varor omfattas av en summarisk deklaration, skall de forma-
liteter som krävs för att de skall kunna hänföras till en godkändtullbehandling uppfyllasinom
a) 45 dagar från den dag då den summariska deklarationen inges för
varor som befordras sjövägen,
b) 20 dagar från den dag då den summariska deklarationen inges för
varor som befordras på annat sätt än sjövägen.
2. Om omständigheterna motiverar det, får tullmyndigheterna
fastställa en kortare tidsfrist eller medge en förlängning av de tidsfrister
som anges i punkt 1. Denna förlängning skall dock inte överstiga deverkliga behov som berättigas av omständigheterna.
KAPITEL 5
TILLFÄLLIG FÖRVARING AV VAROR
Artikel 50
Till dess att de varor som uppvisats för tullen hänförts till en godkänd
tullbehandling, skall de efter uppvisandet ha status som varor i tillfällig
förvaring. Dessa varor skall nedan betecknas som ”varor i tillfälligförvaring”.
Artikel 51
1. Varor i tillfällig förvaring får endast lagras på platser som
godkänts av tullmyndigheterna enligt de villkor som fastställs av dessa
myndigheter.
2. Tullmyndigheterna får kräva att den person som innehar varorna
skall ställa säkerhet för att säkerställa betalning av varje tullskuld somkan uppstå enligt artikel 203 eller 204.
Artikel 52
Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 42
skall varor i tillfällig förvaring endast utsättas för sådana former av
hantering som är ämnade att säkerställa att de bevaras i ett oförändratskick utan att deras utseende eller tekniska egenskaper förändras.
Artikel 53
1. Tullmyndigheterna skall utan dröjsmål vidta alla de åtgärder som
behövs, inklusive försäljning av varorna, för att reglera fallet med varor1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 21
▼B
för vilka de formaliteter som krävs för att de skall hänföras till en
godkänd tullbehandling inte påbörjats inom de i artikel 49 fastställdatidsfristerna.
2. Tullmyndigheterna får, på bekostnad av den person som innehar
varorna och på hans risk, låta flytta varorna i fråga till en särskild platssom står under deras övervakning tills fallet har reglerats.
KAPITEL 6
BESTÄMMELSER SOM ÄR TILLÄMPLIGA PÅ ICKE-GEMENSKAPS-
VAROR SOM HAR BEFORDRATS ENLIGT ETT
TRANSITERINGSFÖRFARANDE
Artikel 54
Artikel 38, med undantag för punkt 1 a, och artikel 39 - 53 skall inte
tillämpas när varor som redan har hänförts till ett transiteringsförfa-rande försin till gemens kapenstullområde.
Artikel 55
Så snart icke-gemenskapsvaror som har befordrats enligt ett transiter-
ingsförfarande når sin bestämmelseort i gemenskapens tullområde ochhar uppvisats för tullen enligt bestämmelserna om transitering skallartikel►
M142◄- 53 tillämpas.
KAPITEL 7
ÖVRIGA BESTÄMMELSER
Artikel 56
Om omständigheterna så kräver får tullmyndigheterna låta förstöra
varor som uppvisats för tullen. Tullmyndigheterna skall underrätta den
som innehar varorna om detta. Kostnaderna för att förstöra varorna
skall bäras av innehavaren.
Artikel 57
Om tullmyndigheterna finner att varor har förtsin till gemens kapens
tullområde utan att gällande föreskrifter har iakttagits eller har undan-hållits tullens övervakning, skall de vidta de åtgärder som behövs,
inklusive försäljning av varorna, för att reglera fallet.
AVDELNING IV
GODKÄND TULLBEHANDLING
KAPITEL 1
ALLMÄNT
Artikel 58
1. Om inte annat bestämts får varor när som helst enligt de villkor
som fastställts hänföras till varje godkänd tullbehandling oberoende avderas beskaffenhet, kvantitet, ursprungsland, försändelseland ellerbestämmelseland.
2. Punkt 1 utesluter inte tillämpning av förbud eller restriktioner
som är berättigade av hänsyn till allmän moral, allmän ordning ellerallmän säkerhet, skydd för människors och djurs hälsa och liv ellerväxters bevarande, skydd av nationella skatter av konstnärligt, histo-riskt eller arkeologiskt värde eller skydd av industriell ochkommersiell äganderätt.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 22
▼B
KAPITEL 2
TULLFÖRFARANDEN
Avsnitt 1
Hänförande av varor till ett tullförfarande
Artikel 59
1. Alla varor som skall hänföras till ett tullförfarande skall omfattas
av en deklaration för förfarandet i fråga.
2. Gemenskapsvaror som har deklarerats för ett förfarande för
export, passiv förädling, transitering eller lagring i tullager skall vara
föremål för tullövervakning från mottagandet av tulldeklarationen tillden tidpunkt då de lämnar gemenskapens tullområde, förstörs eller tull-deklarationen ogiltigförklaras.
Artikel 60
En medlemsstat skall i den mån gemenskapens tullagstiftning inte
innehåller några regler på området fastställa behörigheten hos de olikatullkontoren på sitt territorium, dock i förekommande fall med hänsyntill varornas beskaffenhet och det tullförfarande som varorna skallhänförastill.
Artikel 61
Tulldeklarationen skall upprättas
a) skriftligen, eller
b) med databehandlingsteknik antingen enligt bestämmelser som
fastställs i enlighet med kommittéförfarandet eller med tullmyndig-heternasgodkännande, eller
c) genom en muntlig deklaration eller någon annan åtgärd genom
vilken varornasinnehavare uttrycker en öns kan att hänföra dem tillett tullförfarande, om denna möjlighet föreskrivs i de regler somantagitsenligt kommittéförfarandet.
A.Skriftliga deklarationer
I. Normalförfarande
Artikel 62
1. Skriftliga deklarationer skall upprättas på ett formulär som
överensstämmer med den officiella modell som föreskrivs för dettaändamål. De skall vara undertecknade och innehålla alla de uppgifter
som är nödvändiga för tillämpningen av de bestämmelser som gäller
för det tullförfarande för vilket varorna är deklarerade.
2. Deklarationen skall åtföljas av alla dokument som krävs för
tillämpningen av de bestämmelser som gäller för det tullförfarande förvilket varorna är deklarerade.
Artikel 63
Deklarationer som uppfyller de villkor som anges i artikel 62 skall
genast tas emot av tullmyndigheterna under förutsättning att de varorsom de avser visas upp för tullen.
Artikel 64
1. Om inte annat följer av artikel 5 får en tulldeklaration upprättas
av varje person som kan uppvisa varorna i fråga eller låta uppvisadem för behörig tullmyndighet tillsammans med alla de dokumentsom krävs för tillämpningen av de regler som gäller för det tullförfa-rande för vilket varorna deklarerades.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 23
▼B
2. Dock gäller följande:
a) Om mottagandet av en tulldeklaration ålägger en bestämd person
särskilda förpliktelser, skall deklarationen upprättas av denna person
eller för hansräkning.
b) Deklaranten skall vara etablerad i gemenskapen.
Villkoret om etablering i gemenskapen skall dock inte gälla för
personer som
— upprättar en deklaration för transitering eller temporär import,
eller
— deklarerar varor på tillfällig grund, under förutsättning att tull-
myndigheterna anser detta vara berättigat.
3. Punkt 2 b skall inte hindra medlemsstaterna från att tillämpa bila-
terala avtal med tredje land eller att förfara enligt sedvänjor med
liknande effekt, enligt vilka medborgare i dessa länder får upprätta tull-
deklarationer på de aktuella medlemsstaternas territorium underförutsättning av ömsesidighet länderna emellan.
Artikel 65
Deklaranten skall på egen begäran få tillåtelse att rätta en eller flera av
uppgifterna i deklarationen efter det att den mottagitsav tullen.Rättelsen kan dock inte göra deklarationen tillämplig på andra varorän dem som den avsåg från början.
Ingen rättelse får dock medges om ansökan därom görs efter det att
tullmyndigheterna
a) har underrättat deklaranten om att de ämnar undersöka varorna,
b) har konstaterat att upplysningarna i fråga är felaktiga, eller
c) har frigjort varorna.
Artikel 66
1. Tullmyndigheterna skall på deklarantens begäran ogiltigförklara
en redan mottagen deklaration, om deklaranten lägger fram bevisför
att varorna av misstag deklarerats till det tullförfarande som motsvarardenna deklaration, eller för att det på grund av särskilda omständig-heter inte längre är berättigat att hänföra varorna till det tullförfarandeför vilket de deklarerades.
Om tullmyndigheterna har underrättat deklaranten om att de avser att
undersöka varorna, skall emellertid en begäran om ogiltigförklaring
inte bifallasförrän unders ökningen ägt rum.
2. Deklarationen skall inte ogiltigförklaras efter det att varorna
frigjorts, utom i de fall som fastställs i enlighet med kommittéförfa-randet.
3. Ogiltigförklaringen av deklarationen skall inte påverka tillämp-
ningen av gällande straffrättsliga bestämmelser.
Artikel 67
Om inte något annat uttryckligen bestämts, skall den dag, som skall
användas vid tillämpningen av alla de bestämmelser som gäller det
tullförfarande för vilket varorna deklarerats, vara den dag då tullmyn-
digheterna tog emot deklarationen.
Artikel 68
Tullmyndigheterna får för att kontrollera riktigheten av de deklara-
tioner de har mottagit göra följande:
a) Granska de handlingar som ingår i deklarationen och de dokument
som bifogats den. Tullmyndigheterna får ålägga deklaranten att visaupp andra dokument som bestyrker riktigheten av de upplysningarsom finns i deklarationen.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 24
▼B
b) Undersöka varorna och ta prover för analys eller för fördjupad
kontroll.
Artikel 69
1. Transport av varor till de platser där de skall undersökas och där
prover skall tas samt all hantering som är nödvändig för denna
undersökning eller provtagning skall utföras av deklaranten eller på
hans ansvar. De kostnader som uppstår skall bäras av deklaranten.
2. Deklaranten skall vara berättigad att vara närvarande när varorna
undersöks och när prover tas. Om tullmyndigheterna anser det lämpligt,
skall de kräva att deklaranten är närvarande eller är representerad när
varorna undersöks eller prover tas för att ge tullmyndigheterna denhjälp som behövs för att underlätta undersökningen eller provtag-ningen.
3. Under förutsättning att prover tas i enlighet med gällande
bestämmelser skall tullmyndigheterna inte vara skyldiga att betalaersättning som en följd av provtagningen, men de skall bära kostna-derna för analyseller unders ökning.
Artikel 70
1. Om endast en del av de varor som omfattas av en deklaration
undersöks, skall resultatet av denna partiella undersökning gälla allade varor som omfattas av deklarationen.
Deklaranten får dock begära en ytterligare undersökning av varorna om
han anser att resultatet av den partiella undersökningen inte är repre-sentativt för resten av de deklarerade varorna.
2. Om ett deklarationsformulär omfattar två eller flera varuposter
skall uppgifterna för var och en av varuposterna vid tillämpningen avpunkt 1 anses utgöra en särskild deklaration.
Artikel 71
1. De resultat som erhållits vid kontrollen av deklarationen skall
användas för tillämpningen av de bestämmelser som gäller det tullför-farande till vilket varorna hänförs.
2. Om deklarationen inte har kontrollerats, skall de bestämmelser
som avses i punkt 1 tillämpas på grundval av de uppgifter som lämnatsi deklarationen.
Artikel 72
1. Om identifiering krävs för att säkerställa att de villkor följs som
gäller för det tullförfarande för vilket de angivna varorna har deklare-rats, skall tullmyndigheterna vidta de åtgärder som är nödvändiga föratt identifiera varorna.
2. Identifieringsmärken som fogats till varorna eller till transport-
medlen får avlägsnas eller förstöras endast av tullmyndigheterna ellermed derasmedgivande, utom då det är nödvändigt att avlägs na eller
förstöra dem för att skydda varorna eller transportmedlen till följd av
oförutsebara omständigheter eller force majeure.
Artikel 73
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 74, skall tullmyn-
digheterna, om villkoren för att hänföra varorna till förfarandet i frågaär uppfyllda och förutsatt att varorna inte är föremål för några förbudeller restriktioner, frigöra varorna så snart uppgifterna i deklarationenhar kontrollerats eller godkänts utan kontroll. Detsamma skall gällaom denna kontroll inte kan genomförasinom rimlig tid och varorna
inte längre behöver vara tillgängliga för att deklarationen skall kunna
kontrolleras.
2. Alla varor som omfattas av samma deklaration skall frigöras på
samma gång.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 25
▼B
Om ett deklarationsformulär omfattar två eller flera varuposter skall
uppgifterna för var och en av varuposterna vid tillämpningen av dennapunkt anses utgöra en särskild deklaration.
Artikel 74
1. Om mottagandet av en tulldeklaration ger upphov till en tullskuld,
skall de varor som omfattas av deklarationen inte frigöras med mindreän att tullskulden har betalats eller säkerställts. Utan att det påverkar
tillämpningen av punkt 2, skall dock denna bestämmelse inte tillämpas
på förfarandet för temporär import med partiell befrielse från import-tullar.
2. Om tullmyndigheterna, enligt bestämmelserna om det tullförfa-
rande för vilket varorna deklarerats, kräver att säkerhet skall ställas,skall dessa varor inte frigöras för det avsedda tullförfarandet förränsådan säkerhet ställts.
Artikel 75
Alla nödvändiga åtgärder, inklusive förverkande och försäljning, skall
vidtas för att reglera situationen i fråga om varor som
a) inte kan frigörasdärför att
— det av anledningar som får tillskrivas deklaranten inte har varit
möjligt att genomföra eller fortsätta en undersökning av varorna
inom den tid som föreskrivits av tullmyndigheterna, eller
— de dokument som skall företes innan varorna kan hänföras till
det begärda tullförfarandet inte har uppvisats, eller
— betalning eller säkerhet som skulle ha erlagts eller ställts för
importtullar eller exporttullar, allt efter omständigheterna, inte
har erlagts eller ställts inom föreskriven tid, eller
— de är föremål för förbud eller restriktioner,
b) inte avhämtas inom rimlig tid sedan de har frigjorts.
II. Förenklade förfaranden
Artikel 76
1. För att förenkla formaliteter och förfaranden så långt som möjligt
och samtidigt säkerställa att ärenden handläggs på ett riktigt sätt, skalltullmyndigheterna enligt villkor som fastställs i enlighet med kommit-
téförfarandet tillåta följande:
a) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att vissa av
uppgifterna enligt punkt 1 i den artikeln utelämnaseller att några
av de dokument som avses i punkt 2 i den artikeln inte bifogasdeklarationen.
b) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att den ersätts av
ett kommersiellt eller administrativt dokument som åtföljs av en
framställning om att varorna skall hänföras till tullförfarandet i
fråga.
c) I fråga om deklarationen av varorna för förfarandet i fråga, att den
sker genom införande av varorna i bokföringen. I så fall får tull-myndigheterna frångå kravet att deklaranten skall visa upp varorna
för tullen.
Den förenklade deklarationen, det kommersiella eller administrativa
dokumentet och registreringen i bokföringen skall åtminstone innehålla
de upplysningar som är nödvändiga för varornas identifiering. Omvarorna införs i bokföringen skall dagen för detta införande anges.
2. Utom i de fall som skall fastställas enligt kommittéförfarandet,
skall deklaranten lämna in en kompletterande deklaration som får varaav allmän, periodisk eller sammanfattande art.
3. Kompletterande deklarationer och de förenklade deklarationer
som avses i 1 a, b och c skall anses utgöra en enda, odelbar handlingsom börjar gälla den dag då den förenklade deklarationen tas emot. I de1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 26
▼B
fall som avses i 1 c skall införande i bokföringen medföra samma
rättsverkan som mottagandet av deklarationen enligt artikel 62.
4. Särskilda förenklade förfaranden för gemenskapens transiterings-
förfarande skall fastställas i enlighet med kommittéförfarandet.
B.Andra deklarationer
Artikel 77
►M31.◄Om tulldeklarationen upprättasmed hjälp av databe-
handlingsteknik enligt artikel 61 b, eller genom en muntlig deklarationeller någon annan åtgärd som avses i artikel 61 c, skall artiklarna 62-76gälla i tillämpliga delar och utan att de principer som fastställs i dem
påverkas.
2. För tulldeklarationer som upprättas med hjälp av databehandlings-
teknik får tullmyndigheterna tillåta att de åtföljande dokument somavses i artikel 62.2 inte bifogas deklarationen. I detta fall skall doku-menten hållastillgängliga för tullmyndigheterna.
C.Kontroll i efterhand av deklarationer
Artikel 78
1. Tullmyndigheterna får på eget initiativ eller på deklarantens
begäran ändra deklarationen efter det att varorna har frigjorts.
2. Tullmyndigheterna får, efter att de frigjort varorna och för att
försäkra sig om riktigheten av de i deklarationen lämnade uppgifterna,kontrollera de kommersiella dokument och data som avser import- eller
exportförfarandena för varorna i fråga eller de efterföljande kommersi-
ella förfaranden som berör varorna. Denna kontroll får genomföras hosdeklaranten och hos varje annan person som av yrkesmässiga skäl ärdirekt eller indirekt inblandad i nämnda förfaranden samt hos varjeannan person som innehar nämnda dokument och data i affärssyfte.
Tullmyndigheterna får också undersöka varorna om dessa fortfarande
kan uppvisas.
3. Om granskningen av deklarationen eller kontrollen i efterhand
tyder på att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet hartillämpats på basis av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skall tull-myndigheterna i enlighet med fastställda bestämmelser vidta deåtgärder som krävs för att reglera situationen med hänsyn till de nya
upplysningar som föreligger.
Avsnitt 2
Övergång till fri omsättning
Artikel 79
Övergång till fri omsättning skall ge icke-gemenskapsvaror tullstatus
som gemenskapsvaror.
Övergången skall medföra att handelspolitiska åtgärder tilllämpas, att
andra formaliteter för import av varor uppfyllsoch att lagenliga tullardebiteras.
Artikel 80
1. Utan hinder av artikel 67 får deklaranten kräva att den mer
förmånliga tullsatsen tillämpas, dock under förutsättning att den
importtull som kan debiteras för varorna är en av de tullar som anges
i första strecksatsen i artikel 4.10 och att tullsatsen sänks efter dagenför mottagandet av deklarationen för övergång till fri omsättning, meninnan varorna frigörs.
2. Punkt 1 skall inte gälla om det av orsaker som endast kan till-
skrivas deklaranten inte har varit möjligt att frigöra varorna.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 27
▼M3
▼B
▼B
Artikel 81
Om en sändning består av varor vilka klassificeras enligt olika nummer
i tulltaxan och behandlingen av var och en av dessa varor enligt derasrespektive klassificering vid utarbetandet av deklarationen skullemedföra en arbetsbörda och omkostnad som är oproportionerlig i
förhållande till de importtullar som kan debiteras, får tullmyndigheterna
på deklarantensbegäran medge att importtullar debiterasför helasändningen på grundval av de varors klassificering, vilka är underkas-tade den högsta importtullsatsen.
Artikel 82
1. Om varor övergår till fri omsättning till en nedsatt importtullsats
eller nolltullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål,skall de kvarstå under tullens övervakning. Övervakningen skallupphöra när de villkor som fastställts för beviljandet av denna nedsattatullsats eller nolltullsats inte längre är tillämpliga, om varorna expor-teraseller förs törseller om det mot betalning av vederbörliga tullar
tillåts att varorna används för andra ändamål än de som fastställts för
tillämpningen av den nedsatta importtullsatsen eller nolltullsatsen.
2. Artiklarna 88 och 90 skall i tillämpliga delar gälla de varor som
angesi punkt 1.
Artikel 83
Varor som övergår till fri omsättning skall förlora sin tullstatus som
gemenskapsvaror om
a) deklarationen för övergång till fri omsättning ogiltigförklaras efter
frigörandet ►
M1 ◄eller
b) de importtullar som skall betalas för dessa varor återbetalas eller
efterges
— enligt förfarandet för aktiv förädling i form av restitutionsys-
temet, eller
— för defekta varor eller varor som inte uppfyller villkoren i avtalet
enligt artikel 238, eller
— i situationer av det slag som anges i artikel 239, om återbetal-
ning eller eftergift är beroende av att varorna exporteraseller
återexporteraseller hänförstill en likvärdig godkänd tullbehand-ling.
Avsnitt 3
Suspensiva arrangemang och tullförfaranden med ekonomisk
verkan
A.Bestämmelser som är gemensamma för flera förfaranden
Artikel 84
1. I artiklarna 85-90 gäller följande:
a) Då termen suspensivt arrangemang användsans esden i fråga om
icke-gemenskapsvaror gälla
— extern transitering,
— lagring i tullager,
— aktiv förädling enligt ett suspensionssystem,
— bearbetning under tullkontroll,
— temporär import.
b) Då termen tullförfarande med ekonomisk verkan användsans esden
gälla
— lagring i tullager,
— aktiv förädling,
— bearbetning under tullkontroll,
— temporär import,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 28
▼B
— passiv förädling.
2. Med importvaror avses varor som hänförts till ett suspensivt
arrangemang och varor som enligt förfarandet för aktiv förädling enligtrestitutionssystemet har genomgått formaliteterna för övergång till fri
omsättning och de formaliteter som anges i artikel 125.
3. Med varor i oförändrat skick avses importvaror som inte har
genomgått någon form av förädling eller bearbetning enligt förfarandetför aktiv förädling eller förfarandet för bearbetning under tullkontroll.
Artikel 85
Användningen av ett tullförfarande med ekonomisk verkan skall vara
beroende av tillstånd som utfärdas av tullmyndigheterna.
Artikel 86
Utan att det påverkar de särskilda villkor som föreskrivs inom ramen
för förfarandet i fråga skall det tillstånd som anges i artikel 85 ochdet tillstånd som anges i artikel 100.1 endast beviljas
— personer som lämnar alla nödvändiga garantier för ett korrekt
genomförande av verksamheten,
— om tullmyndigheterna kan övervaka och kontrollera förfarandet
utan att behöva använda administrativa arrangemang som är opro-portionerliga i förhållande till de ekonomiska behoven i fråga.
Artikel 87
1. Förutsättningarna för användning av förfarandet i fråga skall
angesi tills tåndet.
2. Tillståndshavaren skall underrätta tullmyndigheterna om alla
förhållanden som inträder efter det att tillståndet beviljats och somkan ha inverkan på dess fortsatta giltighet eller innehåll.
Artikel 87a
I de fall som avses i artikel 4.7 första strecksatsen andra meningen
skall alla produkter eller varor som framställs från en vara som hänförs
till ett suspensivt arrangemang anses vara hänförda till samma arrange-
mang.
Artikel 88
Tullmyndigheterna får som villkor för att varorna skall hänföras till ett
suspensivt arrangemang kräva att säkerhet ställs för betalning av allatullskulder som kan uppstå för dessa varor.
Särskilda bestämmelser om säkerhet får fastställas i samband med
specifika suspensiva arrangemang.
Artikel 89
1. Ett suspensivt arrangemang med ekonomisk verkan avslutas när
antingen varor som har hänförts till detta arrangemang eller förädling-
sprodukter eller bearbetade produkter som erhållits under detta
arrangemang hänförstill en ny godkänd tullbehandling.
2. Tullmyndigheterna skall vidta alla åtgärder som behövs för att
reglera situationen för varor i fråga om vilka ett förfarande inte haravslutats enligt de föreskrivna villkoren.
Artikel 90
Rättigheterna och skyldigheterna för den som är ansvarig för ett tullför-
farande med ekonomisk verkan får på villkor som fastställs avtullmyndigheterna överföras successivt på andra personer som uppfyllervillkoren för förfarandet i fråga.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 29
▼M1
▼B
▼B
B.Extern transitering
I. Allmänna bestämmelser
Artikel 91
1. Förfarandet för extern transitering skall medge befordran från en
platstill en annan inom gemens kapenstullområde av
a) icke-gemenskapsvaror utan att dessa varor beläggs med importtullar
och andra avgifter eller blir föremål för handelspolitiska åtgärder,
b) gemenskapsvaror, i de fall och på de villkor som fastställs enligt
kommittéförfarandet, för att förhindra att varor som omfattas aveller gynnas av exportåtgärder undandras från dessa eller ges
otillbörliga fördelar genom dem.
2. Befordran enligt punkt 1 skall äga rum på något av följande sätt:
a) Enligt förfarandet för extern gemenskapstransitering.
b) Med varorna upptagna i en TIR-carnet (TIR-konventionen) under
förutsättning att befordran
1) påbörjas eller skall avslutas utanför gemenskapen, eller
2) gäller varusändningar som skall lossas i gemenskapens
tullområde och som transporteras tillsammans med varor som
skall lossas i tredje land, eller
3) genomförs mellan två platser i gemenskapen och går genom ett
tredje landsterritorium.
c) Med varorna upptagna i en ATA-carnet ►
M1 ◄som
används som transiteringsdokument.
d) Med varorna upptagna i Rhen-manifestet (artikel 9 i den reviderade
konventionen om sjöfarten på Rhen).
e) Med varorna upptagna i formulär 302 enligt föreskrifterna i konven-
tionen mellan parterna i det nordatlantiska fördraget om derasstyrkors status, undertecknat i London den 19 juni 1951.
f) Med post (inklusive paketpost).
3. Förfarandet för extern transitering skall tillämpas utan att det
påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som gäller förbefordran av varor som hänförts till ett tullförfarande med ekonomiskverkan.
Artikel 92
1. Förfarandet för extern transitering avslutas och skyldigheterna för
den som omfattas av förfarandet anses fullgjorda när de varor somförfarandet gäller och de handlingar som krävs företes för bestämmel-
setullkontoret, i enlighet med bestämmelserna för förfarandet i fråga.
2. Tullmyndigheterna avslutar förfarandet för extern transitering när
de kan fastställa att förfarandet har avslutats på ett korrekt sätt, pågrundval av en jämförelse mellan de uppgifter som inkommit tillavgångskontoret och de som inkommit till bestämmelsetullkontoret.
II. Särskilda bestämmelser för extern gemenskapstransitering
Artikel 93
Förfarandet för extern gemenskapstransitering skall tillämpas på varor
som passerar genom tredje lands territorium endast om
a) en internationell överenskommelse medger det, eller1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 30
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
b) transport genom detta land fullgörs med ett enda transportdokument,
som upprättats i gemenskapens tullområde. I sådant fall skall förfa-randet tillfälligt upphöra inom tredje landsterritorium.
Artikel 94
1. För att säkerställa betalning av tullskuld och avgifter som kan
uppkomma för varorna, skall den huvudansvarige ställa säkerhet.
2. Säkerheten skall antingen vara
a) individuell och täcka en enda transitering, eller
b) samlad och täcka ett visst antal transiteringar, när den huvudansva-
rige har fått tillstånd att använda en säkerhet av detta slag avtullmyndigheterna i den medlemsstat där han är etablerad.
3. Sådant tillstånd som avses i punkt 2 b skall endast ges till
personer som
a) är etablerade i gemenskapen,
b) regelbundet använder sig av gemenskapstransiteringsförfarandena
eller varstullmyndigheter vet att pers onerna har förmåga att fullgöra
sina skyldigheter i fråga om dessa förfaranden, och
c) inte har begått någon allvarlig eller upprepad överträdelse av tull-
eller skattelagstiftningen.
4. Personer som kan visa tullmyndigheterna att de uppfyller de
högsta kraven på tillförlitlighet kan få tillstånd att använda en samlad
säkerhet till ett nedsatt belopp eller medges befrielse från ställande av
säkerhet. Tilläggskriterier för detta tillstånd skall innefatta
a) korrekt användning av gemenskapstransiteringsförfarandena under
en viss period,
b) samarbete med tullmyndigheterna, och
c) när det gäller befrielse från kravet att ställa säkerhet, goda ekono-
miska resurser som är tillräckliga för att personerna i fråga skall
kunna fullgöra sina skyldigheter.
Närmare villkor för tillstånd som beviljas enligt denna punkt skall
fastställas i enlighet med kommittéförfarandet.
5. Befrielse från kravet att ställa säkerhet enligt punkt 4 skall inte
omfatta sådan extern gemenskapstransitering som avser sådana varorsom i enlighet med kommittéförfarandet anses medföra ökade risker.
6. Med beaktande av principerna bakom punkt 4 kan som en undan-
tagsåtgärd under särskilda omständigheter användandet av en samladsäkerhet för ett nedsatt belopp vid extern gemenskapstransitering tillfäl-
ligt förbjudasenligt kommittéförfarandet.
7. Med beaktande av principerna bakom punkt 4 kan användandet
av en samlad säkerhet vid extern gemenskapstransitering tillfälligtförbjudas enligt kommittéförfarandet i fråga om varor som bevisligenvarit föremål för bedrägeri i stor omfattning, när systemet med samladsäkerhet använts.
Artikel 95
1. Utom i de fall som vid behov bestäms enligt kommittéförfarandet
behöver säkerhet inte ställas för
a) flygtransport,
b) transport av varor på Rhen och Rhens vattenvägar,
c) transport via rörledning,
d) transporter som utförs av medlemsstaternas järnvägsbolag.
2. De fall då säkerhet inte behöver ställas för transport av varor på
andra vattenvägar än de som anges i punkt 1 b skall bestämmas enligtkommittéförfarandet.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 31
▼M2
▼B
Artikel 96
1. Den huvudansvarige är den ansvarige i fråga om förfarandet för
extern gemenskapstransitering. Han skall vara ansvarig för
a) att varorna företes i oförändrat skick vid bestämmelsetullkontoret
inom föreskriven tid och med vederbörlig hänsyn tagen till deåtgärder som tullmyndigheterna vidtagit för att säkerställa identifi-ering,
b) att föreskrifterna beträffande förfarandet för gemenskapstransitering
iakttas.
2. Trots den huvudansvariges skyldigheter enligt punkt 1 skall en
fraktförare eller varumottagare som tar emot varor i vetskap om att de
befordras enligt förfarandet för gemenskapstransitering också vara
ansvarig för att varorna företes i oförändrat skick vid bestämmelsetull-kontoret inom den föreskrivna tiden och med vederbörlig hänsyn till deåtgärder som tullmyndigheterna vidtagit för att säkerställa identifiering.
Artikel 97
1. Närmare regler om genomförandet av förfarandet och för undan-
tagen skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
2. Under förutsättning att tillämpningen av de gemenskapsåtgärder
som gäller för varor säkerställs gäller följande:
a) Medlemsstaterna skall ha rätt att genom bilaterala eller multilaterala
avtal sinsemellan införa förenklade förfaranden, somöverensstämmer med de normer, som vid behov skall fastställasoch som skall tillämpas för viss trafik eller bestämda företag.
b) Varje medlemsstat skall ha rätt att införa förenklade förfaranden
som skall tillämpas under vissa omständigheter för varor som inte
är avsedda att cirkulera på någon annan medlemsstats territorium.
3. Förenklade förfaranden enligt punkt 2 skall meddelas kommis-
sionen.
C.Tullager
Artikel 98
1. Tullagerförfarandet skall möjliggöra lagring i tullager av
a) icke-gemenskapsvaror utan att dessa varor beläggs med importtullar
eller utsätts för handelspolitiska åtgärder,
b) gemenskapsvaror om gemenskapslagstiftning som gäller speciella
områden föreskriver att varornas placering i ett tullager skallmedföra tillämpning av bestämmelser som i vanliga fall gällerexport av sådana varor.
2. Med tullager avses varje av tullmyndigheterna godkänt och
övervakat ställe, där varor får lagras enligt fastställda villkor.
3. De fall då de varor som avses i punkt 1 får hänföras till tulla-
gerförfarandet utan att lagras i ett tullager skall fastställas enligtkommittéförfarandet.
Artikel 99
Ett tullager kan vara antingen ett allmänt lager eller ett privat lager.I denna förordning avses med
—allmänt lager: ett tullager som är tillgängligt för alla för lagring av
varor,
—privat lager: ett tullager som är reserverat för lagring av varor för
lagerhavarensräkning.
Lagerhavaren är den person som fått tillstånd att driva tullagret.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 32
▼M2
▼B
▼B
Uppläggaren är den person som är bunden av deklarationen som hänför
varorna till tullagerförfarandet eller den person till vilken dennapersons rättigheter och skyldigheter har överlåtits.
Artikel 100
1. För att driva ett tullager krävsett tills tånd utfärdat av tullmyndig-
heterna, om inte myndigheterna själva driver tullagret.
2. Den person som önskar driva ett tullager skall lämna en skriftlig
ansökan som skall innehålla de upplysningar som krävs för beviljandeav tillståndet, och framför allt visa att det föreligger ett ekonomiskt
behov av ett tullager. Tillståndet skall ange villkoren för driften av
tullagret.
3. Tillstånd skall utfärdas endast till personer som är etablerade i ge-
menskapen.
Artikel 101
Lagerhavaren skall ansvara för
a) att säkerställa att varorna inte undandras tullens övervakning medan
de förvarasi tullagret,
b) att de förpliktelser som hör samman med lagringen av varor som
hänförts till tullagerförfarandet uppfylls, samt
c) att de särskilda villkor som anges i tillståndet uppfylls.
Artikel 102
1. Utan hinder av artikel 101 får tillståndet, om det gäller ett allmänt
lager, föreskriva att de skyldigheter som anges i artikel 101 a och/ellerb uteslutande åvilar uppläggaren.
2. Uppläggaren skall vid varje tillfälle vara ansvarig för att de
förpliktelser uppfylls som sammanhänger med att varorna hänförs till
tullagerförfarandet.
Artikel 103
Lagerhavarensrättigheter och s kyldigheter får med tullmyndigheternas
medgivande överföraspå en annan pers on.
Artikel 104
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 88 får tullmyndigheterna
begära att lagerhavaren ställer en säkerhet i samband med det ansvarsom anges i artikel 101.
Artikel 105
Den person som har utsetts av tullmyndigheterna skall lagerbokföra
alla varor som hänförs till tullagerförfarandet på det sätt som godkäntsav dessa myndigheter. Lagerbokföring krävs inte om ett allmänt lagerdrivsav tullmyndigheterna.
Om inte annat följer av tillämpningen av artikel 86 får tullmyndighe-
terna avstå från att kräva lagerbokföring om de skyldigheter somangesi artikel 101 a och/eller 101 b utes lutande åvilar uppläggarenoch varorna hänförstill tullförfarandet på grundval av en s kriftlig
deklaration inom ramen för normalförfarandet eller ett administrativt
dokument enligt artikel 76.1 b.
Artikel 106
1. Om ett ekonomiskt behov föreligger och tullövervakningen inte
påverkasnegativt av detta får tullmyndigheterna tillåta att
a) andra gemenskapsvaror än de som anges i artikel 98.1 b lagras i ett
tullagerslokaler,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 33
▼B
b) icke-gemenskapsvaror bearbetas i ett tullagers lokaler enligt förfa-
randet för aktiv förädling och de villkor som gäller för dettaförfarande; beslut om vilka formaliteter som inte behöver iakttas i
ett tullager skall fattas enligt kommittéförfarandet,
c) icke-gemenskapsvaror bearbetas i ett tullagers lokaler enligt förfa-
randet för bearbetning under tullkontroll och villkoren för dettaförfarande; beslut om vilka formaliteter som inte behöver iakttas iett tullager skall fattas enligt kommittéförfarandet.
2. I de fall som anges i punkt 1 skall varorna inte hänföras till tulla-
gerförfarandet.
3. Tullmyndigheterna får kräva att de varor som avses i punkt 1
införsi lagerbokföringen enligt artikel 105.
Artikel 107
Varor som hänförs till tullagerförfarandet skall lagerbokföras enligt
artikel 105 så snart som de förts in i tullagret.
Artikel 108
1. Det skall inte förekomma någon begränsning av den tid under
vilken varor får kvarstå under tullagerförfarandet.
I undantagsfall får dock tullmyndigheterna sätta en tidsgräns, efter
vilken uppläggaren skall hänföra varorna till en ny godkänd tullbehand-ling.
2. Särskilda tidsgränser för vissa varor enligt artikel 98.1 b som
omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken får fastställas enligtkommittéförfarandet.
Artikel 109
1. Importvaror får genomgå de vanliga formerna av hantering
avsedda att bevara dem, förbättra deras utseende eller marknadsmässigakvalitet eller förbereda dem för distribution och återförsäljning.
En förteckning över de fall då dessa former av hantering skall vara
förbjudna för varor som omfattas av den gemensamma jordbrukspoli-tiken får upprättas, om detta är nödvändigt för att säkerställa att den
gemensamma organisationen av marknaderna fungerar utan problem.
2. Gemenskapsvaror enligt artikel 98.1 b som hänförs till tulla-
gerförfarandet och omfattas av den gemensamma jordbrukspolitikenfår endast genomgå de former av hantering som uttryckligen tillåts för
dessa varor.
3. De former av hantering som föreskrivs i punkt 1 första stycket
och i punkt 2 kräver ett tillstånd i förväg av tullmyndigheterna, somskall fastställa de villkor enligt vilka de får genomföras.
4. Förteckningarna över de former av hantering som anges i punkt 1
och 2 skall upprättas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 110
Om omständigheterna berättigar till det, får varor som hänförts till
tullagerförfarandet tillfälligt avlägsnas från tullagret. Detta förfarandekräver ett tillstånd i förväg av tullmyndigheterna, som skall föreskrivavillkoren för avlägsnandet.
Medan varorna befinner sig utanför tullagret får de genomgå de former
av hantering som anges i artikel 109 enligt de villkor som fastställs iden artikeln.
Artikel 111
Tullmyndigheterna får tillåta att varor som hänförts till tullagerförfa-
randet överflyttasfrån en (SIC! ett) tullager till ett annat.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 34
▼B
Artikel 112
1. Om en tullskuld uppstår i fråga om importvaror och tullvärdet för
dessa varor grundas på ett pris som faktiskt betalats eller skall betalasoch som inkluderar kostnaderna för förvaring i tullager och bevaring avvarorna medan de befinner sig i tullagret, behöver dessa kostnader inteinnefattas i tullvärdet, om de visas åtskilda från det pris som faktiskt
betalatseller s kall betalasför varorna.
2. Om de nämnda varorna har genomgått de vanliga formerna av
hantering enligt artikel 109 skall varornas beskaffenhet, tullvärdet och
kvantiteten för fastställande av importtullbeloppet på deklarantens
begäran anses vara desamma som de som skulle beaktas för varornavid den tid som anges i artikel 214, om de inte hade genomgått dennahantering. Beslut om avvikelser från denna bestämmelse får emellertidfattasenligt kommittéförfarandet.
3. Om importvaror enligt artikel 76.1 c övergår till fri omsättning,
skall den beskaffenhet, det tullvärde och den kvantitet som skallbeaktasi enlighet med artikel 214 vara de s om gällde för varorna dådessa hänfördes till tullagerförfarandet.
Första stycket skall gälla under förutsättning att dessa taxeringsgrunder
konstaterades eller godkändes i samband med att varorna hänfördes tilltullagerförfarandet, om inte den berörda parten begär tillämpning avtaxeringsgrunderna då tullskulden uppstår.
Första stycket skall tillämpas utan hinder av en kontroll i efterhand i
enlighet med artikel 78.
Artikel 113
Gemenskapsvaror som avses i artikel 98.1 b och som omfattas av den
gemensamma jordbrukspolitiken och hänförs till tullagerförfarandetskall exporteras eller hänföras till en behandling som föreskrivs i dengemenskapslagstiftning som gäller de speciella områden som anges iden artikeln.
D.Aktiv förädling
I. Allmänt
Artikel 114
1. Förfarandet för aktiv förädling skall, utan att det påverkar tillämp-
ningen av artikel 115, medge att följande varor användsi en eller fleraförädlingsprocesser inom gemenskapens tullområde:
a) Icke-gemenskapsvaror som är avsedda för återexport från gemenska-
pens tullområde som förädlingsprodukter, utan att dessa varorunderkastats importtullar eller handelspolitiska åtgärder.
b) Varor som övergår till fri omsättning med återbetalning eller efter-
gift av de importtullar som varorna är belagda med, om dessa varor
exporteras från gemenskapens tullområde som förädlingsprodukter.
2. I denna förordning användsföljande beteckningar med de bety-
delser som här anges:
a)suspensionssystem: förfarandet för aktiv förädling enligt punkt 1 a.
b)restitutionssystem: förfarandet för aktiv förädling enligt punkt 1 b.
c)förädlingsprocesser:
— behandling av varor, inklusive uppförande eller montering av
varorna eller anpassning av varorna till andra varor,
— bearbetning av varor,
— reparation av varor, inklusive återställande och justering av
varorna, och
— användning av vissa varor definierade enligt kommittéförfa-
randet, vilka inte återfinnsbland förädlings produkterna, men1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 35
▼M1
▼B
▼B
som möjliggör eller underlättar framställning av dessa produkter,
även om de helt eller delvisförbrukasunder frams tällningen.
d)förädlingsprodukter: alla produkter som härrör från förädlingspro-
cesser.
e)likvärdiga varor: gemenskapsvaror som används i stället för import-
varor för tillverkning av förädlingsprodukter.
f)avkastningsgrad: kvantiteten eller den procentuella andelen
förädlingsprodukter som erhålls vid förädling av en given kvantitetimportvaror.
Artikel 115
1. Tullmyndigheterna skall, om de villkor som anges i punkt 2 är
uppfyllda och om inte annat sägs i punkt 4, tillåta att
a) förädlingsprodukter framställs av likvärdiga varor,
b) förädlingsprodukter som har framställts av likvärdiga varor expor-
terasfrån gemens kapen före import av importvarorna.
2. Likvärdiga varor skall vara av samma kvalitet och ha samma
egenskaper som importvarorna. I vissa fall som fastställs enligt
kommittéförfarandet får dock likvärdiga varor ha uppnått ett längre
framskridet tillverkningsstadium än importvarorna.
3. Om punkt 1 är tillämplig skall importvarorna för tulländamål
behandlas som likvärdiga varor och de senare varorna som importvaror.
4. Åtgärder avsedda att förbjuda tillämpningen av punkt 1, att
underställa tillämpningen vissa villkor eller att underlätta tillämpningenkan antasenligt kommittéförfarandet.
5. Om punkt 1 b tillämpas och förädlingsprodukterna skulle vara
belagda med exporttullar om de inte exporteradeseller återexporterades
inom ramen för en aktiv förädlingsprocess, skall tillståndshavaren ställasäkerhet för att säkerställa betalningen av tullarna, för det fall attimportvarorna inte försin inom föres kriven tid.
II. Beviljande av tillstånd
Artikel 116
Tillstånd skall utfärdas på ansökan av den person som utför eller låter
utföra förädlingsprocesser.
Artikel 117
Tillstånd skall beviljas endast i följande fall:
a) Till personer etablerade i gemenskapen. Tillstånd får emellertid
beviljas till personer etablerade utanför gemenskapen vid import avicke-kommersiell natur.
b) Om importvarorna, utan att den användning av varorna som avses i
artikel 114.2 c sista strecksatsen påverkas, kan identifieras i
förädlingsprodukterna eller, i det fall som avses i artikel 115, omdet kan styrkas att de villkor som fastställs beträffande likvärdigavaror är uppfyllda.
c) Om förfarandet för aktiv förädling kan bidra till att åstadkomma de
mest gynnsamma förhållandena för exporten eller återexporten avförädlingsprodukterna, under förutsättning att väsentliga intressenför gemenskapens tillverkare inte påverkas negativt (ekonomiskavillkor). ►
M3De fall där de ekonomiska villkoren skall anses
vara uppfyllda får fastställas enligt kommittéförfarandet. ◄1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 36
▼M3
▼B
▼B
III. Förfarandetsgenomförande
Artikel 118
1. Tullmyndigheterna skall ange den tid inom vilken förädlingspro-
dukterna skall ha exporterats eller återexporterats eller hänförts till
någon annan godkänd tullbehandling. Denna tidsperiod skall ta hänsyn
till den tid som krävs för att utföra förädlingsprocesserna och avyttraförädlingsprodukterna.
2. Tidsperioden skall beräknas från den dag då icke-gemenskapsva-
rorna hänförstill förfarandet för aktiv förädling. Tullmyndigheterna fårbevilja förlängning av tidsperioden, om tillståndshavaren lämnar in envederbörligen underbyggd ansökan.
I syfte att förenkla får det beslutas att en tidsperiod som börjar under
en kalendermånad eller ett kvartal skall löpa ut den sista dagen i ensenare kalendermånad eller ett senare kvartal.
3. Om artikel 115.1 b är tillämplig, skall tullmyndigheterna ange den
tidsperiod inom vilken icke-gemenskapsvaror skall deklareras för förfa-randet. Denna tidsperiod skall räknas från dagen för mottagandet avden exportdeklaration som rör de förädlingsprodukter som framställtsav motsvarande likvärdiga varor.
4. Särskilda tidsfrister får fastställas enligt kommittéförfarandet för
vissa förädlingsprocesser eller för vissa importvaror.
Artikel 119
1. Tullmyndigheterna skall fastställa antingen avkastningsgraden för
processen eller i förekommande fall metoden för att fastställa denna
grad. Avkastningsgraden skall fastställas på grundval av de faktiskaomständigheter under vilka förädlingsprocessen fullgörs eller skall full-göras.
2. Schablonavkastningsgrad som är grundad på fakta som tidigare
konstaterats, får fastställas enligt kommittéförfarandet om omständighe-terna så berättigar och särskilt i fråga om förädlingsprocesser somvanligen utförs under klart definierade tekniska förhållanden somomfattar varor med i huvudsak enhetliga egenskaper och som leder till
tillverkning av förädlingsprodukter av enhetlig kvalitet.
Artikel 120
De fall i vilka och de villkor under vilka varor i oförändrat skick eller
förädlingsprodukter skall anses ha övergått till fri omsättning fårfastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 121
1. Om en tullskuld uppstår skall, om inte annat följer av artikel 122,
skuldbeloppet fastställas på grundval av de taxeringsgrunder som gäller
för importvarorna vid tidpunkten för mottagandet av deklarationen om
hänförande av dessa varor till förfarandet för aktiv förädling.
2. Om importvarorna vid den tid som anges i punkt 1 uppfyllde vill-
koren för förmånsbehandling i tullhänseende inom tullkvoter eller -tak,
kan de vara föremål för varje förmånsbehandling i tullhänseende som
finnsför likvärdiga varor vid tiden för mottagandet av deklarationenför övergång till fri omsättning.
Artikel 122
Utan hinder av artikel 121 gäller följande för förädlingsprodukter:
a) Förädlingsprodukter skall beläggas med för dem gällande import-
tullar i följande fall:
— Om de övergår till fri omsättning och är uppförda på den lista
som antagits i enlighet med kommittéförfarandet och i den månde proportionerligt motsvarar den exporterade delen av deförädlingsprodukter som inte omfattas av listan. Tillståndsha-1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 37
▼B
varen får emellertid göra en framställning om att tullen på dessa
produkter skall beräknas på det sätt som avses i artikel 121.
— Om de är belagda med avgifter som införts enligt den gemen-
samma jordbrukspolitiken och om så föreskrivs i bestämmelsersom fastställts i enlighet med kommittéförfarandet.
b) Förädlingsprodukter skall beläggas med importtullar som beräknas
enligt de regler som är tillämpliga på tullförfarandet i fråga eller
på frizoner eller frilager om de har hänförts till ett suspensivt arran-
gemang eller lagtsupp i en frizon eller ett frilager
Dock gäller följande:— Den person det gäller får begära att tullen skall fastställas i
enlighet med artikel 121.
— Det importtullbelopp som debiteras skall vara minst lika stort
som det belopp som beräknats enligt artikel 121 i de fall där
förädlingsprodukter har hänförts till en godkänd tullbehandlingsom anges ovan med undantag av bearbetning under tullkontroll.
c) Förädlingsprodukter får underkastas de regler för beräkning av tull
som fastställs enligt förfarandet för bearbetning under tullkontroll,om importvarorna kunde ha hänförtstill det förfarandet.
d) Förädlingsprodukter skall vara föremål för gynnsam behandling i
tullhänseende på grund av den användning för särskilda andamål
(SIC! ändamål) som de är avsedda för, om samma behandling gällerför identiska importerade varor.
e) Förädlingsprodukter skall beviljas befrielse från importtullar om
identiska importerade varor beviljas befrielse enligt artikel 184.
IV. Förädlingsprocesser utanför gemenskapens tullområde
Artikel 123
1. Några eller alla förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick
får tillfälligt exporterasför ytterligare förädling utanför gemens kapens
tullområde om tullmyndigheterna så tillåter, enligt villkoren i
bestämmelserna om passiv förädling.
2. Om en tullskuld uppstår för återimporterade varor skall följande
debiteras:
a) Importtullar som beräknas enligt artiklarna 121 och 122 på sådana
förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick som avses i punkt
1.
b) Importtullar på varor som återimporteras efter förädling utanför ge-
menskapens tullområde, varvid beloppet skall beräknas enligt debestämmelser som gäller för förfarandet för passiv förädling, påsamma villkor som skulle ha tillämpats om de varor som exporterasenligt detta senare förfarande hade övergått till fri omsättning innan
denna export ägde rum.
V. Särskilda bestämmelser för restitutionssystemet
Artikel 124
1. Restitutionssystemet får användas för alla varor. Det får dock inte
användasi de fall där, vid tidpunkten för mottagandet av deklarationen
om övergång till fri omsättning
— importvarorna omfattasav kvantitativa importres triktioner,
— importvarorna omfattas av en tullförmån inom ramen för kvotsys-
temet,
— importvarorna omfattasav krav på att import- eller exportintyg
skall uppvisas enligt den gemensamma jordbrukspolitiken, eller
— ett exportbidrag eller en exportavgift har fastställts för förädling-
sprodukterna.
2. Dessutom kan ingen återbetalning av importtullar enligt restitu-
tionssystemet ske om förädlingsprodukterna vid mottagandet av1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 38
▼M3
▼M3
deklarationen om export omfattasav krav på uppvis ande av import-
eller exportintyg enligt den gemensamma jordbrukspolitiken eller omdet har fastställts ett exportbidrag eller en exportavgift för dessa
produkter.
3. Undantag från bestämmelserna i punkterna 1 och 2 får fastställas
enligt kommittéförfarandet.
Artikel 125
1. Deklarationen för övergång till fri omsättning skall innehålla
uppgift om att restitutionssystemet används och en hänvisning tilltillståndet.
2. På begäran av tullmyndigheterna skall nämnda tillstånd bifogas
deklarationen för övergång till fri omsättning.
Artikel 126
Vid tillämpningen av restitutionssystemet skall artikel 115.1 b, 115.3
och 115.5, artikel 118.3, artiklarna 120 och 121, artikel 122 a andra
strecksatsen och 122 c samt artikel 129 inte tillämpas.
Artikel 127
Sådan temporär export av förädlingsprodukter som genomförs enligt
artikel 123.1 skall inte anses vara export enligt artikel 128 utom i de
fall då dessa produkter inte återimporteras till gemenskapen inom den
tid som föreskrivits.
Artikel 128
1. Tillståndshavaren får ansöka om återbetalning eller eftergift av
importtullen om han för tullmyndigheterna på ett tillfredsställande sättkan bevisa att de importvaror som har övergått till fri omsättning enligtrestitutionssystemet i form av förädlingsprodukter eller varor ioförändrat skick, antingen har
— exporterats, eller
— med avsikt att senare återexporteras hänförts till transiteringsförfa-
randet, tullagerförfarandet, förfarandet för temporär import ellerförfarandet för aktiv förädling (suspensionssystemet) eller upplagts
i en frizon eller ett frilager,
under förutsättning att alla villkor för tillämpning av förfarandet också
har uppfyllts.
2. För att hänförastill en godkänd tullbehandling enligt punkt 1
andra strecksatsen skall förädlingsprodukterna eller varorna i oförändrat
skick anses vara icke-gemenskapsvaror.
3. Den tidsperiod inom vilken en ansökan om återbetalning skall
lämnas in skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
4. Om förädlingsprodukter eller varor i oförändrat skick, vilka
hänförtstill ett tullförfarande eller lagtsupp i en frizon eller ett frilagerenligt bestämmelserna i punkt 1, övergår till fri omsättning skall, utanatt det påverkar tillämpningen av artikel 122 b, det importtullbeloppsom återbetalats eller eftergivits anses utgöra tullskuldbeloppet.
5. För att fastställa det importtullbelopp som skall återbetalas eller
efterges skall artikel 122 a första strecksatsen ha motsvarande tillämp-ning.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 39
▼B
▼M1
▼B
▼M1
▼B
▼B
VI. Övriga bestämmelser
Artikel 129
Vid tillämpning av suspensionssystemet skall förfarandet för aktiv
förädling också tillämpas för att förädlingsprodukterna skall kunnabefrias från de exporttullar som skulle debiteras för identiska produktersom har framställts av gemenskapsvaror i stället för importvaror.
E.Bearbetning under tullkontroll
Artikel 130
Förfarandet för bearbetning under tullkontroll skall medge att icke-
gemenskapsvaror inom gemenskapens tullområde får genomgåprocesser som förändrar deras beskaffenhet eller skick utan att deunderkastas importtullar eller handelspolitiska åtgärder och skall medgeatt de varor som härrör från dessa processer övergår till fri omsättningmot betalning av de importtullar som är tillämpliga på dem. Dessa
produkter skall benämnas bearbetade produkter.
Artikel 131
De fall i vilka förfarandet för bearbetning under tullkontroll får
användas och de särskilda villkoren för användningen skall fastställasenligt kommittéförfarandet.
Artikel 132
Tillstånd för bearbetning under tullkontroll skall beviljas på begäran av
den person som utför bearbetningen eller som låter utföra den.
Artikel 133
Tillstånd skall endast beviljas
a) personer som är etablerade i gemenskapen,
b) om importvarorna kan identifierasi de bearbetade varorna,
c) om varorna efter bearbetningen inte på ett ekonomiskt godtagbart
sätt kan återställas till den beskaffenhet de hade eller det skick de
var i då de hänfördestill förfarandet,
d) om tillämpningen av förfarandet inte kan medföra ett kringgående
av verkningarna av de regler som gäller ursprung och kvantitativarestriktioner som är tillämpliga på de importerade varorna,
e) om de nödvändiga villkoren är uppfyllda för att förfarandet skall
kunna bidra till att skapa eller upprätthålla en verksamhet för bear-betning i gemenskapen, utan att motverka väsentliga intressen hosgemenskapens tillverkare av liknande varor (ekonomiska villkor).►
M3De fall där de ekonomiska villkoren skall anses vara
uppfyllda får fastställas enligt kommittéförfarandet. ◄
Artikel 134
Artikel 118.1, 118.2 och 118.4 samt artikel 119 skall gälla i tillämpliga
delar.
Artikel 135
Om en tullskuld uppstår för varor i oförändrat skick eller produkter
som, jämfört med det som anges i tillståndet, befinner sig i ett mellan-stadium i bearbetningen, skall skuldbeloppet fastställas enligt detaxeringsgrunder som är tillämpliga på importvarorna vid tiden förmottagandet av deklarationen för varornashänförande till förfarandetför bearbetning under tullkontroll.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 40
▼M3
▼B
▼B
Artikel 136
1. Om importvarorna, vid tiden då de hänfördestill förfarandet för
bearbetning under tullkontroll, uppfyllde villkoren för förmånsbehand-ling i tullhänseende och sådan förmånsbehandling är tillämplig på
produkter som är identiska med de bearbetade produkter som övergått
till fri omsättning, skall de importtullar som gäller för de bearbetadeprodukterna beräknas på grundval av den tullsats som är tillämpligenligt sådan förmånsbehandling.
2. Om den förmånsbehandling i tullhänseende som avses i punkt 1
beträffande importvarorna är föremål för tullkvoter eller -tak, skallden tullsats som anges i punkt 1 beträffande bearbetade produkter tillä-
mpasunder föruts ättning att nämnda behandling är tillämplig på
importvarorna vid mottagandet av deklarationen för övergång till friomsättning. Härvid skall den kvantitet importvaror, som faktisktanvänts vid framställningen av de bearbetade produkter som övergåtttill fri omsättning, dras från de tullkvoter eller -tak som gällde vid tiden
för mottagandet av deklarationen för övergång till fri omsättning och
inga kvantiteter skall belasta de tullkvoter eller -tak som är tillgängligaför produkter som är identiska med de bearbetade produkterna.
F.Temporär import
Artikel 137
Förfarandet för temporär import skall medge att icke-gemenskapsvaror
används i gemenskapens tullområde fullständigt eller partiellt befriadefrån importtullar och utan att de blir föremål för handelspolitiskaåtgärder, då varorna är avsedda för återexport och inte har genomgåttnågon förändring förutom vanlig värdeminskning till följd av att de
använts.
Artikel 138
Tillstånd för temporär import skall beviljas på begäran av den person
som använder varorna eller låter använda dem.
Artikel 139
Tullmyndigheterna skall vägra tillämpning av förfarandet för temporär
import om det är omöjligt att säkerställa identifiering av importvarorna.
Tullmyndigheterna får emellertid medge tillämpning av förfarandet för
temporär import utan att säkerställa identifiering av varorna om, med
hänsyn till varornas beskaffenhet eller de verksamheter som skall
genomföras, frånvaron av identifieringsåtgärder inte kan tänkasmedföra risk för missbruk av förfarandet.
Artikel 140
1. Tullmyndigheterna skall fastställa den tidsperiod inom vilken
importvaror skall ha återexporterats eller hänförts till en ny godkändtullbehandling. Denna tidsperiod skall vara så lång att ändamålet medden tillåtna behandlingen kan uppnås.
2. Utan att det påverkar de särskilda tider som fastställts enligt
artikel 141 skall 24 månader vara den längsta tid under vilken varor
får kvarstå under förfarandet för temporär import. Tullmyndigheterna
får dock fastställa kortare tidsperioder i samförstånd med den persondet gäller.
3. Om särskilda omständigheter berättigar till det, får tullmyndighe-
terna, på begäran av den person det gäller och inom rimliga gränser,emellertid förlänga de tidsperioder som avses i punkterna 1 och 2 isyfte att möjliggöra den tillåtna behandlingen.
Artikel 141
De fall i vilka och de särskilda villkor under vilka förfarandet för
temporär import får användas med fullständig befrielse från import-tullar skall fastställas enligt kommittéförfarandet.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 41
▼M3
Artikel 142
1. Tillämpning av förfarandet för temporär import med partiell befri-
else från importtullar skall beviljas för varor som inte omfattas av debestämmelser som fastställts enligt artikel 141 eller som omfattas avdessa bestämmelser, men inte uppfyller alla de villkor som anges i
dem för beviljande av temporär import med fullständig befrielse.
2. Listan på de varor för vilka förfarandet för temporär import med
partiell befrielse från importtullar inte får användas, samt de villkor
under vilka förfarandet får användas, skall fastställas enligt kommit-
téförfarandet.
Artikel 143
1. Det importtullbelopp som skall betalas för varor som hänförts till
förfarandet för temporär import med partiell befrielse från importtullarskall fastställas till 3 procent, per månad eller del av månad undervilken varorna har varit hänförda till förfarandet, av det tullbelopp
som skulle ha betalats för varorna om de hade övergått till fri omsätt-
ning den dag som de hänfördes till förfarandet för temporär import.
2. Det importtullbelopp som skall debiteras, skall inte överstiga det
belopp som skulle ha debiterats, om varorna i fråga hade övergått till
fri omsättning den dag då de hänfördes till förfarandet för temporärimport, utan beaktande av eventuella räntor.
3. Överlåtelse av de rättigheter och skyldigheter som följer av förfa-
randet för temporär import enligt artikel 90 skall inte innebära attsamma arrangemang för befrielse måste tillämpas för varjeanvändningsperiod som skall tas med i beräkningen.
4. Om den överlåtelse som avses i punkt 3 genomförs med partiell
befrielse för båda de personer som fått tillstånd att använda detta förfa-rande under samma månad, skall innehavaren av det ursprungligatillståndet vara skyldig att betala det importtullbelopp som gäller hela
den månaden.
Artikel 144
1. Om en tullskuld uppstår för importvaror, skall detta skuldbelopp
fastställas enligt de taxeringsgrunder som gäller för dessa varor vidtiden för mottagandet av deklarationen för att hänföra dem till förfa-randet för temporär import. Om bestämmelserna i artikel 141 så
föreskriver, skall skuldbeloppet emellertid fastställas enligt de
taxeringsgrunder som gäller för varorna vid den tidpunkt som avses iartikel 214.
2. Om en tullskuld uppstår för varor som hänförts till förfarandet för
temporär import med partiell befrielse från importtullar och skuldenberor på något annat än att varorna hänförts till förfarandet, skall skuld-beloppet vara lika med skillnaden mellan det tullbelopp som beräknasenligt punkt 1 och det som skall betalas enligt artikel 143.
G.Passiv förädling
I. Allmänt
Artikel 145
1. Förfarandet för passiv förädling skall, utan att det påverkar
tillämpningen av de särskilda bestämmelserna om standardutbytessys-
temet enligt artikel 154-159 eller av artikel 123, medge att
gemenskapsvaror temporärt exporteras från gemenskapens tullområdeför att genomgå förädlingsprocesser och att de varor som härrör fråndessa processer övergår till fri omsättning med fullständig eller partiellbefrielse från importtullar.
2. Temporär export av gemenskapsvaror skall medföra att export-
tullar, handelspolitiska åtgärder och andra formaliteter tillämpas förutförseln av gemenskapsvaror från gemenskapens tullområde.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 42
▼B
▼B
3. I denna förordning avses med
a)temporärt exporterade varor: varor som hänförts till förfarandet för
passiv förädling,
b)förädlingsprocesser: de processer som anges i artikel 114.2 c första,
andra och tredje strecksatsen,
c)förädlingsprodukter: alla produkter som härrör från förädlingspro-
cesser,
d)avkastningssgrad: kvantiteten eller den procentuella andelen
förädlingsprodukter som erhålls vid förädling av en given kvantitet
temporärt exporterade varor.
Artikel 146
1. Förfarandet för passiv förädling skall inte vara tillgängligt för
gemenskapsvaror
— som vid export ger upphov till återbetalning eller eftergift av
importtullar,
— som före export övergått till fri omsättning med fullständig befrielse
från importtullar på grund av deras användning för särskildaändamål, så länge som villkoren för beviljande av denna befrielsefortsätter att gälla,
— som vid export medför att exportbidrag beviljas, eller för vilka en
annan finansiell förmån än dessa bidrag beviljas enligt den gemen-
samma jordbrukspolitiken genom hänvisning till exporten av dessa
varor.
2. Undantag från punkt 1 andra strecksatsen får dock fastställas
enligt kommittéförfarandet.
II. Beviljande av tillstånd
Artikel 147
1. Tillstånd att använda förfarandet för passiv förädling skall
utfärdas på begäran av den person som låter genomföra förädlingspro-cesserna.
2. Utan hinder av punkt 1 får tillstånd att använda förfarandet för
passiv förädling beviljas en annan person för varor med ursprung i ge-menskapen enligt kapitel 2 avsnitt 1 i avdelning II om
förädlingsprocessen består av att dessa varor införlivas i varor som
erhållits utanför gemenskapen och importerats som förädlingsprodukter,dock under förutsättning att användning av förfarandet främjarförsäljningen av exportvaror utan att motverka väsentliga intressen hosgemenskapens tillverkare av produkter som är identiska med ellerliknar de importerade förädlingsprodukterna.
Fastställande av i vilka fall och enligt vilka bestämmelser föregående
stycke skall tillämpas, skall ske enligt kommittéförfarandet.
Artikel 148
Tillstånd skall beviljas endast i följande fall:
a) Till personer som är etablerade i gemenskapen.
b) När det bedöms vara möjligt att fastställa att förädlingsprodukterna
härrör från förädling av de temporärt exporterade varorna
De fall i vilka undantag från detta stycke får tillämpas och villkoren
för dessa undantag skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
c) Om tillstånd att använda förfarandet för passiv förädling inte kan
komma att allvarligt skada väsentliga intressen hos gemenskapensförädlare (ekonomiska villkor).1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 43
▼B
III. Förfarandetsgenomförande
Artikel 149
1. Tullmyndigheterna skall fastställa den tid inom vilken förädling-
sprodukterna skall ha återimporterats till gemenskapens tullområde.
De får förlänga denna tidsfrist om tillståndshavaren lämnar in envederbörligen underbyggd ansökan om detta.
2. Tullmyndigheterna skall fastställa antingen avkastningsgraden för
processen eller, om det är nödvändigt, metoden för att fastställa dennaavkastningsgrad.
Artikel 150
1. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
151.1 skall beviljas endast om förädlingsprodukterna har deklarerats
för övergång till fri omsättning
a) i tillståndshavarens namn eller på hans vägnar, eller
b) i varje annan persons namn eller på denna persons vägnar, om
denna är etablerad i gemenskapen, under förutsättning att denna
person har fått tillståndshavarens samtycke och att villkoren förtillståndet är uppfyllda.
2. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
151 skall inte beviljas, om ett av villkoren eller en av förpliktelsernasom rör förfarandet för passiv förädling inte uppfylls, såvida det intefastställs att försummelsen inte har någon avgörande inverkan på detkorrekta genomförandet av förfarandet.
Artikel 151
1. Fullständig eller partiell befrielse från importtullar enligt artikel
145 skall genomföras genom att från det importtullbelopp som är
tillämpligt på de förädlingsprodukter som övergått till fri omsättningavräkna det importtullbelopp som skulle ha varit tillämpligt sammadag på de temporärt exporterade varorna, om de hade importeratstillgemenskapens tullområde från det land i vilket de genomgick
förädlingsprocessen eller den sista förädlingsprocessen.
2. Det belopp som skall avräknas enligt punkt 1 skall beräknas på
grundval av de aktuella varornaskvantitet och bes kaffenhet dagen för
mottagandet av deklarationen som hänför dem till förfarandet för
passiv förädling och enligt andra taxeringsgrunder som är tillämpligapå dem dagen för mottagandet av deklarationen för förädlingsproduk-ternasövergång till fri oms ättning.
Värdet av de temporärt exporterade varorna skall vara det värde som
beräknades för dessa varor då tullvärdet av förädlingsprodukternafastställdes enligt artikel 32.1 b i, eller, om värdet inte kan fastställaspå detta sätt, skillnaden mellan förädlingsprodukternas tullvärde och
förädlingskostnaderna, fastställda på ett rimligt sätt.
Dock gäller följande:
— Vissa avgifter som fastställs enligt kommittéförfarandet skall inte
beaktas vid beräkningen av det belopp som skall avräknas.
— Om de temporärt exporterade varorna, innan de hänfördestill förfa-
randet för passiv förädling, övergick till fri omsättning till ennedsatt sats på grund av deras användning för särskilda ändamål,
och så länge de villkor fortsätter att gälla enligt vilka den nedsatta
satsen beviljades, skall det belopp som avräknas vara lika med detimporttullbelopp som faktiskt debiterades när varorna övergick tillfri omsättning.
3. Skulle de temporärt exporterade varorna, när dessa övergick till
fri omsättning, kunna uppfylla villkoren för en nedsatt tullsats ellernolltullsats på grund av deras användning för särskilt ändamål, skalldenna sats beaktas under förutsättning att varorna genomgick processersom överensstämmer med denna användning för särskilt ändamål i det1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 44
▼B
land där de genomgick förädlingsprocessen eller den sista förädling-
sprocessen.
4. Om förädlingsprodukter uppfyller villkoren för förmånsbehand-
ling i tullhänseende i enlighet med artikel 20.3 d eller 20.3 e och det
finns sådana bestämmelser för varor med samma klassificering enligt
tulltaxan som de temporärt exporterade varorna, skall den importtull-sats som beaktas vid fastställandet av det belopp som skall avräknasenligt punkt 1 vara den sats som skulle tillämpas om de temporärtexporterade varorna uppfyllde de villkor enligt vilka förmånsbestäm-melsen får tillämpas.
5. Denna artikel skall inte påverka tillämpningen av de
bestämmelser som antagits eller kan komma att antas i samband med
handeln mellan gemenskapen och tredje land, och som föreskriver
befrielse från importtullar för särskilda förädlingsprodukter.
Artikel 152
1. Om syftet med förädlingsprocessen är att reparera de temporärt
exporterade varorna, skall de övergå till fri omsättning med fullständig
befrielse från importtullar, om det på ett för tullmyndigheterna till-fredsställande sätt fastställs att varorna reparerades utan kostnadantingen på grund av en kontraktsenlig eller lagstadgad garantiförplik-telse eller på grund av ett fabrikationsfel.
2. Punkt 1 skall inte tillämpas om felet beaktades när varorna i fråga
först övergick till fri omsättning.
Artikel 153
Om syftet med förädlingsprocessen är att reparera temporärt exporte-
rade varor och denna reparation utförsmot betalning, s kall denpartiella befrielsen från importtullar enligt artikel 145 beviljas genomatt det tullbelopp fastställs som är tillämpligt enligt taxeringsgrunderna
för förädlingsprodukterna dagen för mottagandet av deklarationen för
övergång till fri omsättning för dessa produkter och genom att somtullvärde beakta ett belopp som är lika med reparationskostnaderna,förutsatt att dessa kostnader utgör tillståndshavarens enda vederlag ochatt de inte har påverkats av några förbindelser mellan tillståndshavaren
och den som utfört förädlingen.
Utan hinder av artikel 151 får det enligt kommittéförfarandet fastställas
i vilka fall och på vilka särskilda villkor som det vid övergång till fri
omsättning av varor efter passiv förädling kan medges att kostnaden förförädlingsprocessen används som grund för taxeringen vid tillämp-ningen av Europeiska gemenskapernas tulltaxa.
IV. Passiv förädling med användning av standardutbytessystemet
Artikel 154
1. Enligt de villkor som fastställs i detta avsnitt, vilka är tillämpliga
jämte de föregående bestämmelserna, skall standardutbytessystemetmedge att en importerad produkt, nedan kallad ersättningsprodukt,ersätter en förädlingsprodukt.
2. Tullmyndigheterna skall tillåta att standardutbytessystemet
används, om förädlingsprocessen består av reparation av andra gemens-
kapsvaror än de som är underkastade den gemensamma
jordbrukspolitiken eller de särskilda arrangemang som är tillämpligapå vissa varor som härrör från bearbetning av jordbruksprodukter.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 159 skall de
bestämmelser som gäller förädlingsprodukter även gälla ersättningspro-dukter.
4. Tullmyndigheterna skall enligt de villkor de fastställer tillåta att
ersättningsprodukter importeras innan de temporärt exporterade varornaexporteras(import i förväg).1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 45
▼M3
▼B
▼B
I händelse av import i förväg av en ersättningsprodukt skall en säkerhet
ställas som täcker importtullbeloppet.
Artikel 155
1. Ersättningsprodukter skall klassificeras enligt samma nummer i
tulltaxan, vara av samma handelskvalitet och ha samma tekniska egen-skaper som de temporärt exporterade varorna skulle ha haft, om dehade genomgått reparationen i fråga.
2. Om de temporärt exporterade varorna har använtsföre export,
skall ersättningsprodukterna också ha använts och de får inte vara nya
produkter.
Tullmyndigheterna får emellertid bevilja undantag från denna regel om
ersättningsprodukten har levererats kostnadsfritt antingen på grund aven kontraktsenlig eller lagstadgad garantiförpliktelse eller på grund avett fabrikationsfel.
Artikel 156
Standardutbyte skall tillåtas endast om det är möjligt att styrka att de
villkor som anges i artikel 155 uppfylls.
Artikel 157
1. I fråga om import i förväg skall exportvarorna exporteras
temporärt inom två månader från den dag då tullmyndigheterna tar
emot deklarationen för ersättningsprodukternas övergång till fri omsätt-
ning.
2. Om utomordentliga omständigheter så berättigar, får tullmyndig-
heterna emellertid på begäran av den person det gäller förlänga dentidsfrist som anges i punkt 1 inom rimliga gränser.
Artikel 158
I fråga om import i förväg och när artikel 151 tillämpas, skall det
belopp som skall avräknas fastställas enligt de taxeringsgrunder somär tillämpliga på de temporärt exporterade varorna dagen för motta-gandet av deklarationen som hänför dem till förfarandet.
Artikel 159
Artiklarna 147.2 och 148 b skall inte tillämpas då det gäller standardut-
byte.
V. Övriga bestämmelser
Artikel 160
De förfaranden som föreskrivs inom ramen för passiv förädling skall
även vara tilämpliga för att genomföra bestämmelser utan anknytning
till tulltaxan inom den gemensamma handelspolitiken.
Avsnitt 4
Export
Artikel 161
1. Exportförfarandet gör det möjligt för gemenskapsvaror att lämna
gemenskapens tullområde.
Export skall medföra tillämpning av utförselformaliteter, inklusive
handelspolitiska åtgärder och i förekommande fall exporttullar.
2. Med undantag för varor som hänförts till förfarandet för passiv
förädling eller ett transiteringsförfarande enligt artikel 163 skall, utanatt det påverkar tillämpningen av artikel 164, alla gemenskapsvarorsom är avsedda för export hänföras till exportförfarandet.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 46
▼B
3. Varor som sänts till Helgoland skall inte anses vara exporterade
från gemenskapens tullområde.
4. Fastställande av i vilka fall och enligt vilka villkor varor som
lämnar gemenskapens tullområde inte behöver någon exportdeklarationskall ske enligt kommittéförfarandet.
5. Exportdeklarationen skall inges vid det tullkontor som är ansva-
rigt för övervakning av den platsdär exportören är etablerad eller därvarorna packas eller lastas för att sändas på export. Undantag skallfastställas enligt kommittéförfarande.
Artikel 162
Frigörande för export skall beviljas på villkor att varorna i fråga lämnar
gemenskapens tullområde i samma skick som när exportdeklarationentogsemot.
Avsnitt 5
Intern transitering
Artikel 163
1. Förfarandet för intern transitering skall, på de villkor som anges i
punkt 2 - 4, medge att gemenskapsvaror befordras från en punkt till en
annan inom gemenskapens tullområde genom tredje lands territorium
utan att det förändrar deras tullstatus. Denna bestämmelse skall intepåverka tillämpningen av artikel 91.1 b.
2. Den befordran som avses i punkt 1 kan ske på något av följande
sätt:
a) Enligt förfarandet för intern gemenskapstransitering om sådan
möjlighet finns i internationell överenskommelse.
b) Med varorna upptagna i en TIR-carnet (TIR-konventionen).
c) Med varorna upptagna i en ATA-carnet ►
M1 ◄som
transiteringshandling.
d) Med varorna upptagna i Rhen-manifestet (artikel 9 i den reviderade
konventionen om navigering på Rhen).
e) Med varorna upptagna i formulär 302 som föreskrivs i konventionen
mellan parterna i det nordatlantiska fördraget om deras styrkorsstatus, undertecknat i London den 19 juni 1951.
f) Med post (inklusive paketpost).
3. I det fall som avses i punkt 2 a skall artiklarna 92 och 94 - 97
gälla i tillämpliga delar.
4. I de fall som avses i punkt 2 b - f skall varor behålla sin tullstatus
endast om denna status har fastställts enligt de villkor och på det sättsom föreskrivs i de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfa-randet.
Artikel 164
De villkor enligt vilka gemenskapsvaror utan att omfattas av ett tullför-
farande får befordrasfrån en platstill en annan inom gemens kapenstullområde och tillfälligt ut ur detta område utan att derastulls tatusförändras skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 165
Förfarandet för intern gemenskapstransitering skall även tillämpas om
en gemenskapsbestämmelse uttryckligen föreskriver dess tillämpning.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 47
▼B
KAPITEL 3
ANDRA TYPER AV GODKÄND TULLBEHANDLING
Avsnitt 1
Frizoner och frilager
A.Allmänt
Artikel 166
Frizoner och frilager är antingen delar av gemenskapens tullområde
eller lokaler belägna inom detta område vilka är avskilda från restenav det och i vilka
a) icke-gemenskapsvaror inte anses befinna sig inom gemenskapens
tullområde i fråga om importtullar och handelspolitiska
importåtgärder, under förutsättning att de inte har övergått till fri
omsättning, hänförs till ett annat tullförfarande eller används ellerförbrukas på andra villkor än de som anges i tullagstiftningen, och
b) gemenskapsvaror på grund av att de är upplagda i en frizon eller ett
frilager omfattas av sådana åtgärder som vanligen är knutna tillexporten av varor, om gemenskapslagstiftningen innehåller särskildabestämmelser om detta.
Artikel 167
1. Medlemsstaterna får på delar av gemenskapens tullområde
upprätta frizoner eller tillåta upprättandet av frilager.
2. Medlemsstaterna skall fastställa den geografiska avgränsningen
för varje zon. Lokaler som skall utgöra frilager skall godkännas avmedlemsstaterna.
3. Med undantag för de frizoner som utses i enlighet med artikel
168a skall frizonerna vara inhägnade. Medlemsstaterna skall fastställainfarts- och utfartsplatserna för varje frizon eller frilager.
4. Uppförandet av byggnader i en frizon skall föregås av tullmyn-
digheternasgodkännande.
Artikel 168
1. Med undantag för de frizoner som utses i enlighet med artikel
168a skall frizonernas och frilagrens gränser samt deras infarter ochutfarter övervakasav tullmyndigheterna.
2. Personer och transportmedel som förs in i eller ut ur en frizon
eller ett frilager får utsättas för tullkontroll.
3. Tillträde till en frizon eller ett frilager får nekas personer som inte
kan lämna nödvändiga garantier för att bestämmelserna i denna kodexiakttas.
4. Tullmyndigheterna får kontrollera varor som förs in i, förs ut ur
eller befinner sig i en frizon eller ett frilager. För att göra det möjligt
att genomföra sådana kontroller skall en kopia av det transportdoku-ment som skall medfölja de varor som förs in eller ut överlämnas tilleller hållas tillgänglig för tullmyndigheterna hos de personer som dessamyndigheter utser. Om en sådan kontroll krävs, skall varorna göras
tillgängliga för tullmyndigheterna.
Artikel 168a
1. Tullmyndigheterna får utse frizoner inom vilka tullkontroller och
tullformaliteter skall utföras i enlighet med tullagerförfarandet och1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 48
▼M3
▼B
▼M3
▼B
▼M3
▼M3
inom vilka bestämmelserna om tullskuld skall tillämpas i enlighet med
tullagerförfarandet.
Artiklarna 170, 176 och 180 skall inte tillämpas på de frizoner som
utsetts på detta vis.
2. De frizoner som avses i artiklarna 37, 38 och 205 omfattar inte
frizoner enligt punkt 1.
B.Uppläggning av varor i frizoner eller frilager
Artikel 169
Både gemenskapsvaror och icke-gemenskapsvaror får placeras i en
frizon eller ett frilager.
Tullmyndigheterna får dock kräva att varor som utgör en fara, som kan
komma att framkalla ändringar på andra varor eller som av andra skälkräver särskilda anordningar, skall placeras i utrymmen som utrustats
särskilt för dem.
Artikel 170
1. När varor försin i en frizon eller ett frilager, behöver de inte
visas upp för tullmyndigheterna, och inte heller behöver en tulldeklara-tion inges; detta dock utan att tillämpningen av artikel 168.4 påverkas.
2. Varor skall uppvisas för tullmyndigheterna och underkastas de
föreskrivna formaliteterna endast i följande fall:
a) Varorna har hänförts till ett tullförfarande som avslutas när de förs
in i en frizon eller ett frilager. Om tullförfarandet i fråga emellertidmedger befrielse från förpliktelsen att uppvisa varorna, behöver deinte visas upp.
b) Varorna har placeratsi en frizon eller ett frilager på grund av ett
beslut att bevilja återbetalning eller eftergift av importtullar.
c) Varorna omfattasav de åtgärder s om angesi artikel 166 b.
3. Tullmyndigheterna får kräva att varor som är underkastade
exporttullar eller andra exportbestämmelser skall anmälas till tullmyn-digheterna.
4. På begäran av den berörda parten skall tullmyndigheterna för
varor som placerats i en frizon eller ett frilager intyga deras status av
gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.
C.Driften av frizoner eller frilager
Artikel 171
1. Det skall inte finnas någon begränsning av den tid som varor får
vara kvar i frizoner eller frilager.
2. För vissa varor som avses i artikel 166 b och som omfattas av den
gemensamma jordbrukspolitiken får särskilda tidsgränser fastställas
enligt kommittéförfarandet.
Artikel 172
1. All industriell eller kommersiell verksamhet och serviceverk-
samhet skall tillåtas i en frizon eller ett frilager enligt de villkor somfastställs i denna kodex. Bedrivande av sådan verksamhet skall anmälasi förväg till tullmyndigheterna.
2. Tullmyndigheterna får, mot bakgrund av de berörda varornas
beskaffenhet eller behovet av tullövervakning, utfärda särskilda förbudeller begränsningar för de verksamheter som avses i punkt 1.
3. Tullmyndigheterna får förbjuda personer, som inte lämnar
nödvändiga garantier för iakttagande av bestämmelserna i denna kodex,att bedriva en verksamhet i en frizon eller ett frilager.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 49
▼B
▼B
Artikel 173
För icke-gemenskapsvaror som placerats i en frizon eller ett frilager
gäller följande medan de är kvar i zonen eller lagret:
a) De får övergå till fri omsättning enligt villkoren för detta tullförfa-
rande och enligt artikel 178.
b) De får utan tillstånd underkastas de vanliga former av hantering som
avses i artikel 109.1.
c) De får hänförastill förfarandet för aktiv förädling enligt villkoren
för detta tullförfarande.
Ekonomiska villkor skall emellertid inte gälla för förädlingspro-
cesser inom området för Hamburgs gamla frihamn och i frizonernapå Kanarieöarna, Azorerna, Madeira och i utomeuropeiska departe-
ment.
Om konkurrensvillkoren inom en särskild ekonomisk sektor i ge-
menskapen påverkas som följd av undantaget i fråga om den gamla
frihamnen i Hamburg, skall rådet dock med kvalificerad majoritet
på förslag av kommissionen besluta att ekonomiska villkor skallgälla för motsvarande ekonomiska verksamhet inom området förfrihamnen.
d) De får hänförastill förfarandet för bearbetning under tullkontroll
enligt villkoren för detta förfarande.
e) De får hänförastill förfarandet för temporär import enligt villkoren
för detta förfarande.
f) De får överlåtas till statskassan enligt artikel 182.
g) De får förstöras under förutsättning att den person som det gäller
förser tullmyndigheterna med alla de upplysningar som de bedömernödvändiga.
Om varor hänförstill ett av de tullförfaranden s om angesi c, d eller e,
får medlemsstaterna anpassa de fastställda kontrollbestämmelserna iden mån det är nödvändigt för att ta hänsyn till villkoren för driftenoch tullövervakningen av frizonerna eller frilagren.
Artikel 174
De gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b och som omfattas av
den gemensamma jordbrukspolitiken skall underkastas endast de
former av hantering som uttryckligen föreskrivs för dessa varor enligtartikel 109.2. Denna hantering får företasutan tills tånd.
Artikel 175
1. Om artiklarna 173 och 174 inte tillämpas, skall icke-gemenskaps-
varor och de gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b inte förbrukas
eller användasi frizoner eller frilager.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om
proviantering och om tullförfarandet i fråga så föreskriver, skall punkt1 inte förhindra användning eller förbrukning av varor som vidövergång till fri omsättning eller vid temporär import inte skulle haunderkastats importtullar eller åtgärder enligt den gemensamma jord-
brukspolitiken eller handelspolitiken. I så fall skall det inte krävas
någon deklaration för övergång till fri omsättning eller temporärimport.
En deklaration skall emellertid krävas om dessa varor skall avräknas
mot en tullkvot eller ett tak.
Artikel 176
1. Alla personer som bedriver en verksamhet som innefattar lagring,
bearbetning, förädling, försäljning eller inköp av varor i en frizon ellerett frilager skall ha lagerbokföring i den form som tullmyndigheternagodkänt. Så snart varor förts in i dessa personers lokaler skall de lager-bokföras. Lagerbokföringen skall göra det möjligt för1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 50
▼B
tullmyndigheterna att identifiera varorna och påvisa hur varorna flyt-
tats.
2. Om varor omlastas inom en frizon skall de tillhörande handling-
arna stå till tullmyndigheternas förfogande. Den kortvariga förvaringenav varor i samband med denna omlastning skall anses utgöra en del av
omlastningen.
D.Bortförande av varor från frizoner eller frilager
Artikel 177
Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelser som
antagits i särskild tullagstiftning får varor som förs ut ur en frizon eller
ett frilager
— exporteraseller återexporterasfrån gemens kapenstullområde, eller
— införastill en annan del av gemens kapenstullområde.
Med undantag av artiklarna 48 - 53 om det gäller gemenskapsvaror,
skall bestämmelserna i avdelning III tillämpas på varor som förts intill andra delar av nämnda område utom i fråga om varor som lämnar
denna zon sjövägen eller med flyg utan att hänföras till ett transiter-
ingsförfarande eller ett annat tullförfarande.
Artikel 178
1. Om det uppstår en tullskuld för icke-gemenskapsvaror och
tullvärdet på dessa varor baseras på ett pris som faktiskt har betalatseller skall betalas och som inbegriper kostnaden för förvaring ellerbevaring av varorna medan de är kvar i frizonen eller frilagret, skall
dessa kostnader inte räknas in i tullvärdet om de presenteras separat
från det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas för varorna.
2. Om de nämnda varorna i en frizon eller ett frilager har genomgått
en av de vanliga formerna av hantering enligt artikel 109.1, skall
varornas beskaffenhet, tullvärdet och kvantiteten vid fastställandet avbeloppet av importtullarna, på deklarantensbegäran och underförutsättning att hanteringen omfattades av ett tillstånd som beviljatsenligt punkt 3 i den artikeln, vara desamma som skulle ha beaktats för
varorna vid den tid som avses i artikel 214, om varorna inte hade
genomgått denna hantering. Undantag från denna bestämmelse fårdock fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 179
1. Sådana gemenskapsvaror som avses i artikel 166 b och som
omfattas av den gemensamma jordbrukspolitiken och är upplagda i enfrizon eller ett frilager skall hänföras till en av de behandlingar som
anges i de bestämmelser enligt vilka de på grund av att de är upplagda
i en frizon eller ett frilager är berättigade till åtgärder som vanligen ärknutna till exporten av dessa varor.
2. Om dessa varor återförs till en annan del av gemenskapens
tullområde eller om det vid utgången av den tid som föreskrivs enligtartikel 171.2 inte har ingivits någon ansökan om att de skall hänförastill en behandling som avses i punkt 1, skall tullmyndigheterna vidta deåtgärder som fastställs i den tillämpliga särskilda lagstiftning som rörunderlåtelse att följa det som närmare anges för behandlingen.
Artikel 180
1. Om varor införseller återförstill en annan del av gemens kapens
tullområde eller hänförs till ett tullförfarande, får det intyg som avses iartikel 170.4 användas som bevis på dessa varors status av gemens-kapsvaror eller icke-gemenskapsvaror.
2. Om det inte genom intyget eller på annat sätt styrks att varorna
har status som gemenskapsvaror eller icke-gemenskapsvaror, skallvarorna anses vara
— gemenskapsvaror när det gäller tillämpningen av exporttullar,
exportlicenser eller exportåtgärder enligt handelspolitiken,1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 51
▼B
— icke-gemenskapsvaror i alla andra fall.
Artikel 181
Tullmyndigheterna skall förvissa sig om att de bestämmelser som
gäller export eller återexport iakttasom varor exporteraseller återex-
porterasfrån en frizon eller ett frilager.
Avsnitt 2
Återexport, förstöring och överlåtelse
Artikel 182
1. Icke-gemenskapsvaror får
— återexporterasfrån gemens kapenstullområde,
— förstöras,
— överlåtas till statskassan om detta är möjligt enligt den nationella
lagstiftningen.
2. Återexport skall i förekommande fall medföra tillämpning av
formaliteterna för varuutförsel, inklusive handelspolitiska åtgärder.
De fall i vilka icke-gemenskapsvaror får hänföras till ett suspensivt
arrangemang, i syfte att inte tillämpa handelspolitiska åtgärder vid
export får fastställas enligt kommittéförfarandet.
3.►M1Utom i de fall som beslutats enligt kommittéförfarandet
skall återexport eller förstöring föregås av anmälan till
tullmyndigheterna. ◄Dessa skall förbjuda återexport om de formali-
teter eller åtgärder som avses i punkt 2 första stycket föreskriverdetta. Om varor, som hänförts till ett tullförfarande med ekonomiskverkan när de befinner sig inom gemenskapens tullområde, är avseddaför återexport, skall en tulldeklaration enligt artikel 59 - 78 inges. I
sådana fall skall artikel 161.4 och 161.5 tillämpas.
Överlåtelse skall verkställas enligt nationella bestämmelser.
4. Förstöring eller överlåtelse skall inte medföra några utgifter för
statskassan.
5. Allt avfall eller skrot som är en följd av förstöring skall hänföras
till en sådan godkänd tullbehandling som föreskrivs för icke-gemens-kapsvaror.
Avfallet eller skrotet skall förbli under tullövervakning fram till den
tidpunkt som avses i artikel 37.2.
AVDELNING V
VAROR SOM FÖRS UT FRÅN GEMENSKAPENS TULLOM-
RÅDE
Artikel 183
Varor som förs ut från gemenskapens tullområde skall underkastas
tullövervakning. De får underkastas kontroller av tullmyndigheternaenligt gällande bestämmelser. De skall föras ut från det nämnda
området, om så är lämpligt, via den rutt som fastställs av tullmyndighe-
terna och enligt de förfaranden som fastställs av dessa myndigheter.
AVDELNING VI
GYNNADE FÖRFARANDEN
KAPITEL 1
BEFRIELSE
Artikel 184
Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen
fastställa de fall i vilka det på grund av särskilda omständigheter skall1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 52
▼B
beviljasbefriels e från import- eller exporttullar om varorna har övergått
till fri omsättning.
KAPITEL 2
ÅTERINFÖRDA VAROR
Artikel 185
1. Gemenskapsvaror som efter export från gemenskapens tullområde
återinförstill detta område och övergår till fri oms ättning inom en tidav tre år skall på begäran av den person det gäller beviljas befrielsefrån importtullar.
Dock gäller följande:
— Perioden på tre år får förlängas för att ta hänsyn till särskilda
omständigheter.
— Om de återinförda varorna före exporten från gemenskapens
tullområde hade övergått till fri omsättning till en nedsatt import-tullsats eller nolltullsats på grund av deras användning för
särskilda ändamål, skall befrielse enligt punkt 1 beviljas endast om
de skall återinföras för samma ändamål.
Om det ändamål för vilket varorna i fråga skall föras in inte längre
är detsamma, skall det importtullbelopp som kan debiteras sänkas
med det belopp som påfördes varorna när de först övergick till fri
omsättning. Om det senare beloppet överstiger det som påfördes närde återinförda varorna övergick till fri omsättning, skall ingenåterbetalning beviljas.
2. Den befrielse från importtullar som avses i punkt 1 skall inte
beviljasför
a) varor som exporterats från gemenskapens tullområde enligt förfa-
randet för passiv förädling om inte dessa varor förblir i sammaskick som när de exporterades, och
b) varor som har varit föremål för en gemenskapsåtgärd som innefattar
export till tredje land. De omständigheter och villkor enligt vilkadetta krav får frångås skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 186
Den befrielse från importtullar som avses i artikel 185 skall beviljas
endast om varor återimporteras i samma skick som när de exporterades.
De omständigheter och villkor enligt vilka detta krav får frångås skall
fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 187
Artiklarna 185 och 186 skall också tillämpas på förädlingsprodukter
som ursprungligen exporterats eller återexporterats efter ett förfarande
för aktiv förädling.
Det importtullbelopp som enligt lag skall erläggas fastställs på
grundval av reglerna för förfarandet för aktiv förädling, varvid dagen
för återexport skall anses vara den dag då varorna övergår till friomsättning.
KAPITEL 3
PRODUKTER FRÅN HAVSFISKE OCH ANDRA PRODUKTER SOM
HÄMTATS UR HAVET
Artikel 188
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 23.2 f skall följande
produkter befriasfrån importtullar då de övergår till fri oms ättning:
a) Produkter från havsfiske och andra produkter som hämtats ur tredje
lands territorialvatten av fartyg som är registrerade i en medlemsstateller anmälda till en medlemsstats fartygsregister och som för dennastats flagga.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 53
▼B
b) Produkter som framställts av de produkter som avses i a ombord på
fabriksfartyg som uppfyller de villkor som fastställs i den punkten.
AVDELNING VII
TULLSKULD
KAPITEL 1
SÄKERHET FÖR ATT TÄCKA TULLSKULD
Artikel 189
1. Om tullmyndigheterna i överensstämmelse med tullagstiftningen
kräver att säkerhet skall ställas för att säkra betalning av en tullskuld,skall denna säkerhet ställas av den person som är gäldenär eller kankomma att bli gäldenär.
2. Tullmyndigheterna skall kräva endast en säkerhet för en tullskuld.Om säkerhet ställs enligt ett tullförfarande som får användas för vissa
varor i flera medlemsstater, skall säkerheten gälla i de berörda
medlemsstaterna enligt de bestämmelser som antagits enligt kommit-
téförfarandet.
3. Tullmyndigheterna får medge att säkerheten ställs av en annan
person än den av vilken säkerhet krävs.
4. Ingen säkerhet skall krävas om den person som är eller kan
komma att bli gäldenär är en offentlig myndighet.
5. Tullmyndigheterna får frångå kravet på säkerhet, om det belopp
för vilket säkerhet skall ställas inte överstiger 500 ecu.
Artikel 190
1. Om tullagstiftningen föreskriver att ställande av säkerhet inte är
obligatoriskt skall säkerhet krävas enligt tullmyndigheternas gottfin-nande, om de anser att det är osäkert om en tullskuld som har uppståtteller kan komma att uppstå kommer att betalas inom föreskriven tid.
Om säkerhet som avses i föregående stycke inte krävs, får tullmyndig-
heterna likväl av den person som avses i artikel 189.1 kräva att denne
förbinder sig att uppfylla de förpliktelser som han enligt lag är skyldig
att uppfylla.
2. Säkerhet som anges i punkt 1 första stycket skall krävas
— vid den tidpunkt då de regler tillämpass om gör det möjligt att
kräva att sådan säkerhet skall ställas, eller
— vid någon senare tidpunkt när tullmyndigheterna finner att den
tullskuld som har uppstått eller kan komma att uppstå inte medsäkerhet kommer att betalas inom föreskriven tid.
Artikel 191
På begäran av den person som avses i artikel 189.1 eller 189.3 skall
tullmyndigheterna tillåta att en samlad säkerhet ställs för att täcka tvåeller flera tullärenden genom vilka en tullskuld har uppstått eller kankomma att uppstå.
Artikel 192
1. Om det enligt tullagstiftningen är obligatoriskt att ställa säkerhet,
och om inte annat följer av de särskilda bestämmelserna för transiter-ingsförfarandet enligt kommittéförfarandet, skall tullmyndigheterna
fastställa beloppet för denna säkerhet till en nivå som motsvarar
— det exakta beloppet av tullskulden eller tullskulderna i fråga, om
detta belopp med säkerhet kan fastställas vid den tidpunkt då säker-heten krävs, eller1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 54
▼M2
▼B
▼B
— i andra fall, det av tullmyndigheterna uppskattade högsta belopp
som den tullskuld eller de tullskulder som har uppstått eller kankomma att uppstå uppgår till.
Om samlad säkerhet ställs för tullskulder som tidvis varierar i storlek
skall beloppet för denna säkerhet fastställas på en sådan nivå att tulls-
kulderna i fråga alltid är täckta.
2. Om tullagstiftningen föreskriver att ställande av säkerhet inte är
obligatoriskt och tullmyndigheterna kräver att säkerhet skall ställas,
skall myndigheterna fastställa beloppet för denna säkerhet så att detinte överskrider den nivå som anges i punkt 1.
3. De fall då fast säkerhet får ställas och de närmare villkoren för
detta skall fastställas enligt kommittéförfarandet.
Artikel 193
Säkerhet får ställas genom antingen
— en kontant deposition eller
— en borgensman.
Artikel 194
1. En kontant deposition skall göras i valutan för den medlemsstat i
vilken säkerheten krävs.
Med en kontant deposition jämställs
— ingivande av en check varsbetalning garanterasav den ins titution
på vilken checken är dragen, på ett sätt som tullmyndigheterna kangodkänna,
— ingivande av någon annan handling som kan godkännas som betal-
ningsmedel av tullmyndigheterna.
2. Säkerhet i form av en kontant deposition eller en betalning som
bedöms vara likvärdig med en kontant deposition skall ställas enligtbestämmelserna i den medlemsstat där säkerheten krävs.
Artikel 195
Borgensmannen skall skriftligen åta sig solidariskt ansvar med
gäldenären att betala det tullskuldsbelopp för vilket säkerhet ställtsoch som förfaller till betalning.
Borgensmannen skall vara en tredje person som är etablerad inom ge-
menskapen och godkänd av medlemsstatens tullmyndigheter.
Tullmyndigheterna kan vägra att godkänna den föreslagne borgen-
smannen, om denne inte på ett säkert sätt förefaller kunna säkerställabetalning av tullskulden inom den föreskrivna tiden.
Artikel 196
Den person som skall ställa säkerhet får fritt välja mellan de typer av
säkerhet som fastställs i artikel 193.
Tullmyndigheterna får dock vägra att godkänna den föreslagna typen
av säkerhet, om den inte är förenlig med ett korrekt genomförande avdet aktuella tullförfarandet. Detsamma skall gälla för den föreslagnasäkerheten. Tullmyndigheterna får kräva att den valda typen avsäkerhet skall bibehållas under en angiven tid.
Artikel 197
1. Om de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet så
föreskriver, får tullmyndigheterna godkänna andra typer av säkerhetän de som anges i artikel 193, om de ger likvärdig säkerhet för atttullskulden kommer att betalas.
Tullmyndigheterna skall vägra att godkänna den säkerhet som föresla-
gits av gäldenären, om de anser att denna inte på ett säkert sättsäkerställer betalning av tullskulden.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 55
▼B
2. Om inte annat följer av det förbehåll som anges i punkt 1 andra
stycket, får tullmyndigheterna godta en kontant deposition utan att devillkor som fastställs i artikel 194.1 är uppfyllda.
Artikel 198
Om tullmyndigheterna konstaterar att den ställda säkerheten inte
säkerställer eller inte längre säkert eller i tillräcklig omfattning
säkerställer betalning av tullskulden inom föreskriven tid, skall dekräva att den person som anges i artikel 189.1 efter eget val ställerytterligare säkerhet eller ersätter den ursprungliga säkerheten med enny säkerhet.
Artikel 199
1. Säkerheten skall återlämnas först när den tullskuld för vilken
säkerheten ställdes inte längre gäller eller inte längre kan uppstå. När
tullskulden har upphört att gälla eller inte längre kan uppstå, skall
säkerheten omedelbart återlämnas.
2. När tullskulden delvis har upphört eller endast kan uppstå i fråga
om en del av det belopp vars betalning har säkerställts, skall enmotsvarande del av säkerheten återlämnas på begäran av den berördapersonen, såvida inte det aktuella beloppet gör en sådan åtgärd
oberättigad.
Artikel 200
Bestämmelser som avviker från bestämmelserna i detta kapitel skall om
så är nödvändigt antas enligt kommittéförfarandet så att internationella
konventioner beaktas.
KAPITEL 2
UPPKOMST AV EN TULLSKULD
Artikel 201
1. En tullskuld vid import uppkommer när
a) tullpliktiga varor övergår till fri omsättning, eller
b) tullpliktiga varor hänförstill förfarandet för temporär import med
partiell befrielse från importtullar.
2. En tullskuld uppkommer vid den tidpunkt då tulldeklarationen tas
emot.
3. Gäldenären utgörs av deklaranten. Vid indirekt ombudskap skall
den person för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
Om en tulldeklaration för ett av de förfaranden som anges i punkt 1
upprättats på grundval av upplysningar som leder till att de lagenliga
tullarna helt eller delvis inte uppbärs, kan de personer som har lämnatde för upprättandet av deklarationen behövliga upplysningarna och somvisste eller rimligen borde ha vetat att dessa upplysningar var felaktiga,också anses vara gäldenärer enligt gällande nationella bestämmelser.
Artikel 202
1. En tullskuld vid import uppkommer genom
a) olaglig införsel till gemenskapens tullområde av tullpliktiga varor,
eller
b) olaglig införsel av tullpliktiga varor som finns i en frizon eller ett
frilager till en annan del av tullområdet.
I denna artikel avses med olaglig införsel all införsel som strider mot
artiklarna 38 - 41 och artikel 177 andra strecksatsen.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna olagligen
införs.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 56
▼B
3. Följande personer skall vara tullskyldiga:
— Den som olagligen förde in varorna.
— Var och en som medverkat i den olagliga införseln av varorna och
som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om
att denna införsel var olaglig.
— Var och en som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och
som vid förvärvet eller mottagandet av varorna var medveten omeller rimligen borde ha varit medveten om att införseln var olaglig.
Artikel 203
1. En tullskuld vid import uppkommer genom
— olagligt undandragande från tullövervakning av importtullpliktiga
varor.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna undandras
från tullövervakning.
3. Följande personer skall vara gäldenärer:
— Den som undandrog varorna från tullövervakning.
— Var och en som medverkat till detta undandragande och som var
medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om att varornaundandrogsfrån tullövervakning.
— Var och en som förvärvat eller tagit hand om varorna i fråga och
som vid förvärvet eller mottagandet av varorna varit medveten omeller rimligen borde ha varit medveten om att de undandragitsfråntullövervakning.
— Då så är tillämpligt, den person som skall uppfylla de förpliktelser
som är förenade med tillfällig förvaring av varorna eller med
användning av det tullförfarande som varorna är hänförda till.
Artikel 204
1. En tullskuld vid import uppkommer i andra fall än som avses i
artikel 203 genom
a) bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade
med tillfällig förvaring av importtullpliktiga varor eller med använd-
ning av det tullförfarande som varorna är hänförda till, eller
b) åsidosättande av ett villkor som reglerar hänförandet av varorna till
det aktuella tullförfarandet eller beviljandet av en nedsatt importtull-
sats eller nolltullsats på grund av varornas användning för särskildaändamål,
såvida det inte kan fastställas att dessa försummelser inte haft någon
avgörande inverkan på det korrekta genomförandet av den tillfälliga
förvaringen eller tullförfarandet i fråga.
2. Tullskulden uppkommer antingen vid den tidpunkt då den förplik-
telse vars underlåtelse ger upphov till tullskulden inte längre uppfylls,
eller vid den tidpunkt då varorna hänförstill det berörda tullförfa-
randet, om det fastställs att ett villkor för hänförandet av varorna tillnämnda tullförfarande eller för beviljandet av en nedsatt importtullsatseller nolltullsats på grund av varornas användning för särskildaändamål i själva verket inte uppfylldes.
3. Gäldenären är den person, som beroende på omständigheterna
antingen skall uppfylla de förpliktelser som i fråga om tullpliktigavaror är förenade med tillfällig förvaring eller med användning av dettullförfarande som varorna är hänförda till eller skall uppfylla devillkor som gäller hänförandet av varorna till detta tullförfarande.
Artikel 205
1. En tullskuld vid import uppkommer när
— importtullpliktiga varor förbrukaseller användsi en frizon eller ett
frilager under andra förutsättningar än dem som fastställs i gällandelagstiftning.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 57
▼B
Om varor försvinner och detta inte kan förklaras på ett för tullmyndig-
heterna tillfredsställande sätt, får myndigheterna betrakta varorna somförbrukade eller använda i frizonen eller frilagret.
2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna förbrukas
eller används första gången under andra omständigheter än de somfastställs i gällande lagstiftning.
3. Gäldenären är den person som förbrukade eller använde varorna
och varje person som deltog i denna förbrukning eller användning och
som var medveten om eller rimligen borde ha varit medveten om attvarorna förbrukadeseller användesunder andra föruts ättningar än desom fastställs i gällande lagstiftning.
Om tullmyndigheterna anser att varor som har försvunnit är förbrukade
eller använda i en frizon eller ett frilager och det inte är möjligt atttillämpa föregående punkt, skall den person ansvara för tullskuldensom, enligt myndigheternas kännedom, senast har varit i besittning avvarorna.
Artikel 206
1. Utan hinder av artiklarna 202 och 204.1 a skall ingen tullskuld
vid import anses uppkomma i fråga om en viss vara, om den berördapersonen styrker att underlåtelsen att uppfylla de förpliktelser somuppkommer till följd av
— bestämmelserna i artiklarna 38 - 41 och artikel 177 andra streck-
satsen,
— tillfällig förvaring av de aktuella varorna, eller— användning av det tullförfarande som varorna hänförts till
beror på att varorna blivit fullständigt förstörda eller oåterkalleligen
gått förlorade på grund av varans egen beskaffenhet, oförutsebaraomständigheter eller force majeure eller som en följd av tullmyndighe-ternasmedgivande.
I denna punkt skall varor anses vara oåterkalleligen förlorade, om de
har gjortsoanvändbara för var och en.
2. En tullskuld vid import anses inte heller ha uppkommit för varor
som övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats eller noll-tullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, om dessa
varor exporteraseller återexporterasmed tullmyndigheternasmedgi-
vande.
Artikel 207
Om tullskuld i enlighet med artikel 206.1 inte anses ha uppkommit för
varor som övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats eller
nolltullsats på grund av deras användning för särskilda ändamål, skall
allt skrot eller avfall från sådan förstöring anses vara icke-gemenskaps-varor.
Artikel 208
Om en tullskuld enligt artikel 203 eller 204 uppkommit för varor som
övergått till fri omsättning till en nedsatt importtullsats på grund av
deras användning för särskilda ändamål, skall det belopp som betaladesdå varorna övergick till fri omsättning dras av från tullskuldbeloppet.
Denna bestämmelse skall också tillämpas om en tullskuld uppkommit
på grund av att skrot och avfall erhållits i samband med förstöring av
sådana varor.
Artikel 209
1. En tullskuld vid export uppkommer när
— exporttullpliktiga varor exporterasfrån gemens kapenstullområde
med stöd av en tulldeklaration.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då tulldeklarationen tas
emot.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 58
▼B
3. Gäldenären utgörs av deklaranten. Vid indirekt ombudskap skall
den person för vars räkning tulldeklarationen görs också vara gäldenär.
Artikel 210
1. En tullskuld vid export uppkommer när
— exporttullpliktiga varor försut från gemens kapenstullområde utan
att tulldeklaration lämnas.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då nämnda varor
faktiskt lämnar tullområdet.
3. Gäldenär är
— den person som förde ut varorna, och
— alla personer som deltog i utförseln och som var medvetna om eller
rimligen borde ha varit medvetna om att tulldeklaration inte hadeingivitsmen borde ha ingivits .
Artikel 211
1. En tullskuld vid export uppkommer genom
— underlåtenhet att uppfylla de villkor enligt vilka varorna tilläts
lämna gemenskapens tullområde med fullständig eller partiell befri-else från exporttullar.
2. Tullskulden uppkommer vid den tidpunkt då varorna får en annan
bestämmelse än den för vilken de hade tillåtits lämna gemenskapens
tullområde med fullständig eller partiell befrielse från exporttullar eller,
om tullmyndigheterna inte kan fastställa denna tidpunkt, vid dentidpunkt då fristen löper ut för att förete bevis för att villkoren äruppfyllda för sådan befrielse.
3. Deklaranten är gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall den person
för varsräkning tulldeklarationen görsocks å vara gäldenär.
Artikel 212
Den tullskuld som avses i artiklarna 201 — 205 och 209 — 211 skall
uppstå även om den gäller varor som är föremål för någon form av
förbud eller restriktioner i fråga om import eller export. Emellertid
skall ingen tullskuld uppstå vid olaglig införsel till gemenskapenstullområde av falsk valuta eller narkotika och psykotropa ämnen vilkainte ingår i den handel som rör användningen av dessa ämnen förmedicinska och vetenskapliga ändamål och som noggrant övervakas
av de behöriga myndigheterna. I fråga om strafflagstiftning som är
tillämplig på tullöverträdelser skall tullskulden dock anses hauppkommit om en medlemsstats lagstiftning stadgar att tullar utgörgrund för fastställande av straff eller att förekomsten av en tullskuldutgör grund för att inleda straffrättsliga förfaranden.
Artikel 212a
När det i tullagstiftningen föreskrivs en gynnsam behandling i tullhän-
seende för varor med anledning av deras beskaffenhet eller deras
användning för särskilda ändamål, eller fullständig eller partiell befri-else från import- eller exporttullar med stöd av artiklarna 21, 82, 145eller 184–187, skall den gynnsamma behandlingen eller befrielsenäven tillämpasdå en tulls kuld har uppkommit i enlighet med artiklarna
202–205, 210 eller 211, om den berörda partensuppträdande inte låter
förmoda bedrägligt förfarande eller påtaglig försummelse och omdenne kan styrka att de övriga villkoren för tillämpning av den gynn-samma behandlingen eller befrielsen är uppfyllda.
Artikel 213
Om flera personer är gäldenärer i fråga om en och samma tullskuld
skall de solidariskt ansvara för denna skuld.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 59
▼M3
▼B
▼B
Artikel 214
1. Om inte annat uttryckligen föreskrivs i denna kodex och utan att
tillämpningen av punkt 2 påverkas, skall beloppet av importtullarnaeller exporttullarna för en vara bestämmas utifrån de taxeringsgrundersom är tillämpliga på varan vid den tidpunkt då den tullskuld somhänför sig till denna vara uppkommer.
2. Om det inte är möjligt att exakt fastställa när tullskulden uppkom,
skall den tidpunkt som skall beaktas vid fastställandet av de taxerings-grunder som är tillämpliga på de berörda varorna vara den tidpunkt, då
tullmyndigheterna konstaterar att omständigheterna kring varorna är
sådana att en tullskuld uppkommit.
Om de upplysningar som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det
möjligt för dem att fastställa att tullskulden uppkommit före denna
bedömning, skall dock beloppet på de import- eller exporttullar somskall betalas för varorna i fråga fastställas på grundval av de taxerings-regler som gäller för varorna vid den tidigaste tidpunkt då förekomstenav den tullskuld som uppkommit på grund av omständigheterna kan
fastställas med hjälp av de tillgängliga upplysningarna.
3. För att förhindra att ekonomisk fördel oriktigt erhålls genom
framflyttning av den dag då tullskulden uppkom eller bokfördes skall
kompensationsränta påföras i de fall och enligt de villkor som fastställs
enligt kommittéförfarandet.
Artikel 215
1. En tullskuld anses uppkomma
— på den plats där de omständigheter inträffar som förorsakar skulden,
eller
— om den platsen inte kan fastställas, på den plats som tullmyndighe-
terna konstaterar att omständigheterna beträffande varorna är
sådana, att en tullskuld uppkommit, eller
— om varorna har hänförts till ett tullförfarande som inte har avslutats,
och om platsen inte kan fastställas genom tillämpning av första ellerandra strecksatsen inom en fastställd tidsperiod i förekommande fallenligt kommittéförfarandet, på den platsdär varorna hänfördestill
det berörda förfarandet eller infördespå gemens kapenstullområde
enligt det berörda förfarandet.
2. Om de uppgifter som är tillgängliga för tullmyndigheterna gör det
möjligt för dem att fastställa att tullskulden redan hade uppkommit då
varorna fanns på en annan plats vid ett tidigare tillfälle, skall tulls-kulden anses ha uppkommit på den plats som kan fastställas vara denplats där varorna befann sig då förekomsten av en tullskuld tidigast kanfastställas.
3. De tullmyndigheter som avses i artikel 217.1 är tullmyndigheterna
i den medlemsstat där tullskulden har uppkommit eller anses hauppkommit i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.
4. Om en tullmyndighet konstaterar att en tullskuld har uppkommit i
en annan medlemsstat, i enlighet med artikel 202, skall tullskulden, omskuldbeloppet är lägre än 5 000 euro, anses ha uppkommit i denmedlemsstat där den konstaterades.
Artikel 216
1. Om en överenskommelse som har träffats mellan gemenskapen
och vissa tredje länder omfattar förmånsbehandling i tullhänseende vid
import till dessa tredje länder av varor som enligt överenskommelsen
har sitt ursprung inom gemenskapen, skall utfärdandet av de dokumentsom behövs för att möjliggöra sådan förmånsbehandling i tredje landleda till att en tullskuld vid import uppstår förutsatt att gällande import-tullar betalas på de icke-gemenskapsvaror som ingår i varorna, omdessa har framställts genom aktiv förädling.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 60
▼M2
▼M3
▼B
▼B
2. Den tidpunkt då tullskulden i fråga anses uppkomma är den
tidpunkt då tullmyndigheterna tar emot tulldeklarationen för export avde aktuella varorna.
3. Deklaranten är gäldenär. Vid indirekt ombudskap skall den person
för varsräkning tulldeklarationen görsocks å vara gäldenär.
4. Det importtullbelopp som svarar mot denna tullskuld skall
bestämmas på samma sätt som en sådan tullskuld som skulle
uppkomma om en deklaration för övergång till fri omsättning av
varorna i fråga togs emot samma dag i syfte att avsluta förfarandet föraktiv förädling.
KAPITEL 3
UPPBÖRD AV TULLSKULDEN
Avsnitt 1
Bokföring och underrättelse om tullbeloppet till gäldenären
Artikel 217
1. Varje belopp avseende importtullar eller exporttullar som kommer
från en tullskuld, nedan kallat tullbelopp, skall av tullmyndigheternaberäknas så snart de fått nödvändiga uppgifter och föras in i räkenska-perna eller något annat likvärdigt medium (bokföring).
Det förstastycket gäller inte
a) när en preliminär antidumpningstull eller utjämningstull har införts,
b) när det tullbelopp som skulden lagligen uppgår till överstiger det
som bestämts på grundval av ett bindande besked,
c) när de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet befriar
tullmyndigheterna från kravet på bokföring av tullbelopp under enviss nivå.
Tullmyndigheterna får avstå från att bokföra ett tullbelopp som enligt
artikel 221.3 inte kan meddelas gäldenären när tidsfristen gått ut.
2. Medlemsstaterna skall fastställa de praktiska förfarandena för
bokföring av tullbeloppen. Dessa förfaranden får vara olika beroendepå tullmyndigheternasuppfattning om huruvida beloppen kommer attbetalas eller inte med hänsyn till omständigheterna då tullskuldenuppstod.
Artikel 218
1. Om en tullskuld uppkommer till följd av mottagandet av en
deklaration för en vara för ett annat tullförfarande än temporär importmed partiell befrielse från importtullar eller någon annan åtgärd medmotsvarande rättsliga verkan som detta skall ett belopp som motsvarar
tullskulden bokföras så snart det har beräknats och senast den andra
dagen efter det att varorna har frigjorts.
Om säkerhet har ställts för betalningen får dock hela tullbeloppet för
alla varor som frigjorts till en och samma person under en tid somfastställts av tullmyndigheterna och som inte får överstiga 31 dagar
tas upp som en enda bokföringspost vid slutet av perioden. Sådan
bokföring skall ske inom fem dagar efter periodens utgång.
2. När det är föreskrivet att varor får frigöras om de uppfyller vissa
villkor enligt den gemenskapslagstiftning som reglerar antingenfastställandet av skuldbeloppet eller uppbörden av beloppet, skall
bokföring äga rum senast två dagar efter den dag, då skuldbeloppet
eller förpliktelsen att betala den tull som skulden ger upphov till slut-giltigt fastställs.
Om tullskulden gäller en preliminär anti-dumpningstull eller
utjämningstull, skall dock denna tull bokföras senast två månader efter1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 61
▼M1
▼B
▼B
det att förordningen om definitiv anti-dumpningstull eller utjämnings-
tull har offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Om en tullskuld uppkommer under andra omständigheter än de
som avses i punkt 1, skall det aktuella tullbeloppet bokföras inom två
dagar från den dag, då tullmyndigheterna har möjlighet att
a) beräkna tullbeloppet i fråga, och
b) fastställa vem som är gäldenären.
Artikel 219
1. Tidsfristerna för bokföring enligt artikel 218 får förlängas
a) av skäl som hänför sig till medlemsstaternas administrativa organi-
sation, särskilt om bokföringen sker centralt, eller
b) om särskilda omständigheter hindrar tullmyndigheterna att iaktta
tidsfristerna.
En sådan förlängd tidsfrist skall inte överskrida 14 dagar.
2. De tidsfrister som avses i punkt 1 skall inte gälla vid oförutsebara
omständigheter eller i fall av force majeure.
Artikel 220
1. Om ett tullbelopp som härrör från en tullskuld inte har bokförts
enligt artiklarna 218 och 219 eller har bokförtsmed ett lägre beloppän det belopp som skulden lagligen uppgår till, skall det belopp som
skall utkrävas eller återstår att kräva bokföras inom två dagar efter det
att myndigheterna blivit medvetna om situationen och har möjlighet attberäkna vad beloppet lagligen uppgår till samt fastställa vem som ärgäldenär (bokföring i efterhand). Denna tidsfrist kan förlängas enligtartikel 219.
2. Förutom i de fall som avses i artikel 217.1 andra och tredje
stycket, skall bokföring i efterhand inte ske i följande fall:
a) Det ursprungliga beslutet att inte bokföra tullbeloppet eller att
bokföra det till ett lägre belopp än vad det lagligen uppgår tillfattades på grundval av allmänna bestämmelser som senare förkla-rats ogiltiga genom domstolsbeslut.
b) Det tullbelopp som enligt lag skall erläggas har inte bokförts på
grund av ett misstag från tullmyndigheternas sida och gäldenärenkunde inte rimligen ha upptäckt detta, eftersom denne för sin del
handlat i god tro och följt bestämmelserna i den gällande lagstift-
ningen i fråga om tulldeklarationen.
Om en vara erhåller förmånsbehandling på grundval av ett system
för administrativt samarbete mellan tullmyndigheter som omfattar
myndigheter i tredje land, skall ett ursprungsintyg som utfärdats av
dessa myndigheter, om det skulle visa sig vara felaktigt, betraktassom ett misstag som inte rimligen kunde ha upptäckts på det sättsom avses i första stycket.
Utfärdande av ett felaktigt ursprungsintyg skall emellertid inte anses
utgöra ett misstag när det grundar sig på felaktiga uppgifter frånexportören, utom t.ex. i sådana fall då det är uppenbart att deutfärdande myndigheterna var eller borde ha varit medvetna om attvarorna inte uppfyllde villkoren för förmånsbehandling.
Gäldenären kan åberopa god tro om han kan visa att han under den
period då den berörda kommersiella verksamheten pågick visadevederbörlig aktsamhet för att förvissa sig om att samtliga villkorför förmånsbehandling var uppfyllda.
Gäldenären kan dock inte åberopa god tro när kommissionen i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning har offentliggjort ett
yttrande om att det finnsvälgrundade tvivel om huruvida det landsom omfattas av förmånsordningen tillämpar denna korrekt.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 62
▼M3
▼B
c) De bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet befriar
tullmyndigheterna från bokföring i efterhand av tullbelopp somunderskrider ett visst belopp.
Artikel 221
1. Gäldenären skall på lämpligt sätt underrättas om tullbeloppet så
snart detta bokförts.
2. Om tullbeloppet har tagitsupp i tulldeklarationen för kännedom,
får tullmyndigheterna närmare ange att underrättelse inte skall skeenligt punkt 1, utom i de fall då det angivna tullbeloppet inteöverensstämmer med det belopp som tullmyndigheterna fastställt.
Om den möjlighet som anges i stycket ovan utnyttjas, skall det faktum
att tullmyndigheterna frigör varorna, utan att det påverkar tillämp-
ningen av artikel 218.1 andra stycket, anses likvärdigt med
underrättelse till gäldenären om det tullbelopp som bokförts.
3. Underrättelse till gäldenären får inte ske senare än tre år efter den
dag då tullskulden uppkom. Denna tidsfrist upphör att löpa från det attett överklagande enligt artikel 243 ingestill och med det att överkla-gandeförfarandet avslutas.
4. När tullskulden har uppkommit på grund av en handling som när
den utfördes skulle ha kunnat ge upphov till straffrättsliga påföljder, fårpå de villkor som anges i de gällande bestämmelserna, underrättelsentill gäldenären lämnasefter det att treårs fris ten enligt punkt 3 har löpt
ut.
Avsnitt 2
Tidsfrist och förfarande vid betalning av tullbeloppet
Artikel 222
1. Tullbelopp om vilka underrättelse lämnats enligt artikel 221 skall
betalas av gäldenären inom följande tidsfrister:
a) Om personen i fråga inte är berättigad till någon av de betalnings-
lättnader som fastställs i artikel 224 - 229, skall betalning erläggas
inom föreskriven tid.
Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 244 andra stycket,
skall tidsfristen inte överskrida tio dagar från det att gäldenärenunderrättades om det tullbelopp som han är skyldig och, vid
sammanföring av flera bokföringsposter enligt de villkor som
fastställs i artikel 218.1 andra stycket, skall tidsfristen fastställas såatt gäldenären inte erhåller längre tidsfrist för betalningen än omhan hade beviljatsans tånd med betalningen.
En förlängning av tidsfristen skall automatiskt beviljas om det har
fastställts att den person det gäller har erhållit underrättelsen för
sent för att kunna betala inom föreskriven tid.
Tullmyndigheterna får också bevilja förlängning av tidsfristen på
begäran av gäldenären, om det tullbelopp som skall betalas är enföljd av uppbörd i efterhand. Utan att det påverkar tillämpningenav artikel 229 a skall dessa förlängningar inte överskrida den tid
som gäldenären behöver för att vidta lämpliga åtgärder för att
fullgöra sin skyldighet.
b) Om personen i fråga är berättigad till någon av de betalnings-
lättnader som fastställs i artiklarna 224 - 229, skall betalningerläggas senast vid utgången av den tidsfrist eller de tidsfrister sombestämts för dessa betalningslättnader.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 63
▼M3
▼B
▼M3
2. Det kan också enligt kommittéförfarandet fastställas i vilka fall
och på vilka villkor gäldenären kan beviljasupps kov med att betalatullarna, nämligen
— när en ansökan om eftergift framställs i enlighet med artiklarna 236,
238 eller 239, eller
— när varor tasi bes lag för att därefter förverkasi enlighet med artikel
233c andra strecksatsen eller artikel 233d, eller
— när tullskulden uppkom i enlighet med artikel 203 och det finns
flera gäldenärer.
Artikel 223
Betalning skall erläggas kontant eller på något annat sätt med motsva-
rande betalningseffekt enligt gällande bestämmelser. Betalning får
också ske genom justering av kreditsaldot om gällande bestämmelser
så medger.
Artikel 224
Under förutsättning att det tullbelopp som personen i fråga skall betala
avser varor som deklarerats för ett tullförfarande som innebär skyl-dighet att betala denna tull, skall tullmyndigheterna på begäran av
denna person bevilja anstånd med betalning av detta belopp enligt de
villkor som fastställs i artikel 225 - 227.
Artikel 225
Beviljandet av anstånd med betalning förutsätter att den sökande ställer
säkerhet.
Beviljandet av anstånd med betalning kan dessutom föranleda debi-
tering av extra avgifter för uppläggning av handlingar eller för utfördatjänster.
Artikel 226
Tullmyndigheterna skall bestämma vilket av följande förfaranden som
skall användas när anstånd med betalning beviljas:
a) Separat för varje tullbelopp som bokförts enligt de villkor som
fastställs i artikel 218.1 första stycket eller artikel 220.1.
b) Gemensamt för alla tullbelopp som bokförts enligt de villkor som
fastställs i artikel 218.1 första stycket under en tidsperiod somfastställs av tullmyndigheterna och som inte överstiger 31 dagar.
c) Gemensamt för alla tullbelopp som bokförts i en post enligt artikel
218.1 andra stycket.
Artikel 227
1. Den tid för vilken anstånd med betalning beviljas skall vara 30
dagar. Tiden beräknaspå följande s ätt:
a) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 a, skall tiden
räknasfrån dagen efter den dag då tullbeloppet bokfördesav tull-
myndigheterna.
Om artikel 219 tillämpas, skall den tid om 30 dagar som beräknas
enligt första stycket minskas med det antal dagar som motsvarar dentid utöver två dagar som använts för att bokföra beloppet.
b) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 b, skall tiden
räknas från dagen efter den dag då tidsperioden för samlingsräk-
ningen går ut. Tiden skall minskas med det antal dagar som
motsvarar hälften av antalet dagar i samlingsperioden.
c) Om anstånd med betalning beviljas enligt artikel 226 c, skall tiden
räknasfrån dagen efter utgången av den tids period under vilkenvarorna i fråga frigjordes. Tiden skall minskas med det antal dagarsom motsvarar hälften av antalet dagar i tidsperioden i fråga.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 64
▼B
▼B
2. Om antalet dagar i de perioder som avses i punkt 1 b och c utgör
ett ojämnt antal, skall det antal dagar som skall dras av från tiden om30 dagar enligt punkt 1 b och c motsvara hälften av det närmast lägre
jämna antalet.
3. Om de perioder som avses i punkt 1 b och c utgör en kalender-
vecka eller en kalendermånad, får medlemsstaterna för enkelhetensskull besluta att det tullbelopp för vilket anstånd med betalning beviljas
skall betalas enligt följande:
a) Om perioden är en kalendervecka, på fredagen den fjärde veckan
efter denna kalendervecka.
b) Om perioden är en kalendermånad, den sextonde dagen den månad
som följer efter denna kalendermånad.
Artikel 228
1. Anstånd med betalning skall inte beviljas för tullbelopp i de fall
då beloppen, trots att de avser varor som hänförts till ett tullförfarandesom medför skyldighet att betala sådana tullar, bokförs enligt degällande bestämmelserna om mottagande av ofullständiga deklarationerdärför att deklaranten, när den fastställda tidsfristen löpt ut, inte harlämnat de upplysningar som behövs för den slutliga värderingen av
varorna för tulländamål eller inte har lämnat de uppgifter eller hand-
lingar som saknades när den ofullständiga deklarationen mottogs.
2. Emellertid får anstånd med betalning beviljas i de fall som avses i
punkt 1, om det tullbelopp som skall uppbäras bokförs före utgången
av en tid om 30 dagar, räknat från den dag då det ursprungligen debi-
terade beloppet bokfördeseller, om det inte bokfördes , från den dag dådeklarationen för varorna i fråga togsemot. Det ans tånd med betal-ningen som beviljas under sådana omständigheter skall inte utsträckaslängre än till dagen för utgången av den tidsfrist som enligt artikel 227beviljades för det ursprungligen fastställda tullbeloppet eller skulle ha
beviljats om det tullbelopp som lagligen skall betalas hade bokförts
när varorna i fråga deklarerades.
Artikel 229
Tullmyndigheterna får bevilja gäldenären andra betalningslättnader än
anstånd med betalningen.
Följande skall gälla för beviljandet av sådana betalningslättnader:
a) Beviljandet skall förutsätta att säkerhet ställs. Sådan säkerhet
behöver emellertid inte krävas, om detta krav på grund av gäldenä-
rens situation skulle medföra allvarliga ekonomiska eller sociala
svårigheter.
b) Beviljandet skall medföra att kreditränta debiteras utöver tullbe-
loppet. Räntebeloppet skall beräknas så att räntan motsvarar detbelopp som skulle debiteras för detta ändamål på den nationellapenning- eller finansmarknaden för den valuta i vilken beloppetskall betalas.
Tullmyndigheterna får avstå från att kräva kreditränta om kravet på
grund av gäldenärens situation skulle medföra allvarliga ekonomiskaeller sociala svårigheter.
Artikel 230
Oavsett vilka betalningslättnader som beviljas gäldenären, får denne i
vilket fall som helst betala hela eller en del av tullbeloppet utan attinvänta utgången av den tidsfrist som beviljats för betalningen.
Artikel 231
Ett tullskuldbelopp får betalas av tredje man i gäldenärens ställe.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 65
▼B
Artikel 232
1. Om tullbeloppet inte har betalatsinom föres kriven tid gäller
följande:
a) Tullmyndigheterna skall använda alla till buds stående medel enligt
gällande bestämmelser inklusive indrivning för att säkerställa betal-
ning av detta belopp.
Beslut om särskilda bestämmelser får fattas enligt kommittéförfa-
randet när det gäller borgensmän inom ramen förtransiteringsförfarandet.
b) Dröjsmålsränta skall debiteras utöver tullbeloppet. Räntesatsen för
dröjsmålsräntan får vara högre än räntesatsen för kreditränta. Den
får inte vara lägre än denna räntesats.
2. Tullmyndigheterna får avstå från att kräva dröjsmålsränta
a) om det på grund av gäldenärens situation är sannolikt att det skulle
medföra allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter,
b) om beloppet inte överstiger en nivå som fastställs enligt kommit-
téförfarandet, eller
c) om tullen betalasinom fem dagar efter utgången av den föres krivna
tidsfristen för betalning.
3. Tullmyndigheterna får fastställa
a) minimitider för beräkning av räntor, och
b) minimibelopp på dröjsmålsränta.
KAPITEL 4
UPPHÖRANDE AV TULLSKULD
Artikel 233
Utan att det påverkar tillämpningen av gällande bestämmelser om
preskription av en tullskuld och om de fall när en sådan skuld inteuppbärs på grund av att gäldenärens insolvens har fastställts på rättslig
väg, skall en sådan tullskuld upphöra
a) genom betalning av tullbeloppet,
b) genom eftergift av tullbeloppet,
c) beträffande varor som deklarerats för ett tullförfarande som medför
skyldighet att betala tull
— om tulldeklarationen förklarasogiltig ►
M1 ◄,
— om varorna innan de frigörs tas i beslag och samtidigt eller
därefter förverkas, förstörs enligt tullmyndigheternas anvis-ningar, förstörs eller överlåts enligt artikel 182 eller förstörseller oåterkalleligen förloras som en följd av deras egen beskaf-fenhet eller på grund av oförutsebara omständigheter eller forcemajeure,
d) om varor för vilka en tullskuld har uppstått enligt artikel 202 tas i
beslag i samband med att de olagligen införs och samtidigt eller
därefter förverkas.
I händelse av beslag eller förverkande skall tullskulden likväl med
hänsyn till den strafflagstiftning som gäller för tullöverträdelser inte
anses ha upphört, om tull enligt en medlemsstats strafflag utgör grundför fastställande av påföljd eller om förekomsten av en tullskuld utgörgrund för att inleda straffrättsliga förfaranden.
Artikel 234
En tullskuld enligt artikel 216 skall också upphöra om de formaliteter
ogiltigförklaras som iakttogs för att möjliggöra förmånsbehandlingenligt artikel 216.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 66
▼B
KAPITEL 5
ÅTERBETALNING OCH EFTERGIFT AV TULL
Artikel 235
I denna förordning avses med
a)återbetalning: fullständig eller partiell återbetalning av import- eller
exporttullar som har betalats,
b)eftergift: antingen ett beslut att helt eller delvis efterge tullskuldbe-
loppet eller ett beslut att helt eller delvis ogiltigförklara bokföringenav ett belopp för import- eller exporttullar som inte har betalats.
Artikel 236
1. Import- eller exporttullar skall återbetalas i den utsträckning som
det fastställs att tullbeloppet då tullen betalades inte var det som
lagligen skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel220.2.
Import- eller exporttullar skall efterges i den utsträckning som det
fastställs att tullbeloppet då tullen bokfördes inte var det som lagligen
skulle betalas eller att beloppet har bokförts i strid med artikel 220.2.
Ingen återbetalning eller eftergift skall beviljas när de omständigheter
som medförde betalning eller bokföring av ett belopp som inte var detsom lagligen skulle betalas är en följd av en medveten handling av denperson det gäller.
2. Import- eller exporttullar skall återbetalas eller efterges på
ansökan som inges till vederbörande tullkontor inom en tid av tre årfrån den dag då gäldenären underrättadesom tullbeloppet.
Denna tid skall förlängas om den person det gäller framlägger bevis på
att han var förhindrad att inge sin ansökan inom nämnda tid på grundav oförutsebara omständigheter eller force majeure.
Om tullmyndigheterna inom denna tid själva upptäcker att någon av de
situationer som beskrivs i punkt 1 första och andra stycket föreligger,skall de på eget initiativ återbetala eller efterge tullbeloppet.
Artikel 237
Import- eller exporttullar skall återbetalas om en tulldeklaration ogil-
tigförklaras och tullen har betalats. Återbetalning beviljas på ansökan
av den person det gäller inom den tidsfrist som fastställts för ingivande
av ansökan om ogiltigförklaring av tulldeklarationen.
Artikel 238
1. Importtullar skall återbetalas eller efterges i den utsträckning som
det kan fastställas att det bokförda tullbeloppet avser varor somhänförtstill ifrågavarande tullförfarande men s om av importören avvi-
sats därför att de vid den tidpunkt som avses i artikel 67 var defekta
eller inte uppfyllde villkoren i det avtal som låg till grund för importen.
Defekta varor enligt första stycket skall anses innefatta varor som
skadats innan de frigjordes.
2. Importtullar kan återbetalaseller eftergespå följande villkor:
a) Varorna skall inte ha använts, utom när inledande användning har
varit nödvändig för att fastställa att de var defekta eller inteuppfyllde villkoren i avtalet.
b) Varorna skall exporteras från gemenskapens tullområde.
På begäran av den person det gäller skall tullmyndigheterna tillåta
att varorna förstörs eller att de i syfte att återexporteras hänförs tillförfarandet för extern transitering eller tullagerförfarandet eller
placeras i en frizon eller ett frilager i stället för att exporteras.
Om varorna hänförs till sådan godkänd tullbehandling som avses i
föregående stycke skall de anses vara icke-gemenskapsvaror.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 67
▼B
3. Importtullar skall återbetalas eller efterges för varor som, innan
de tulldeklarerats, importerats temporärt för att provas endast om detkonstateras att det faktum att varorna var defekta eller inte uppfyllde
villkoren i avtalet normalt sett inte kunde ha upptäckts vid dessa prov-
ningar.
4. Importtullar skall återbetalas eller efterges av de skäl som anges i
punkt 1 på ansökan hos vederbörande tullkontor inom tolv månader
efter den dag då gäldenären underrättadesom tullbeloppet.
Tullmyndigheterna får dock tillåta att denna tid överskrids i välgrun-
dade undantagsfall.
Artikel 239
1. Import- eller exporttullar får återbetalaseller eftergesi andra fall
än de som avses i artiklarna 236 - 238 och vilka
— bestäms enligt kommittéförfarandet,
— följer av omständigheter vid vilka varken oriktigheter eller
uppenbar vårdslöshet kan tillskrivas den person det gäller. De fallvid vilka denna bestämmelse får tillämpas och de närmare reglernaför förfarandet fastställs enligt kommittéförfarandet. Återbetalning
eller eftergift får underkastas särskilda villkor.
2. Återbetalning eller eftergift av tullar av de skäl som anges i punkt
1 skall beviljas efter ingivande av ansökan till vederbörande tullkontorinom tolv månader efter den dag då gäldenären underrättadesom tull-
beloppet.
Tullmyndigheterna får dock tillåta att denna tid överskrids i välgrun-
dade undantagsfall.
Artikel 240
Import- eller exporttullar skall återbetalas eller efterges på de villkor
som fastställs i detta kapitel endast om det belopp som skall återbetalas
eller efterges överstiger ett belopp som fastställts enligt kommittéförfa-
randet.
Tullmyndigheterna får emellertid även på ansökan bevilja återbetalning
eller eftergift när det gäller lägre belopp.
Artikel 241
Om tullmyndigheterna återbetalar import- eller exporttullar eller kredit-
eller dröjsmålsränta som uppburits vid betalning av dessa tullar, skall
de inte behöva betala ränta för detta. Ränta skall emellertid betalas
— om ett beslut att bevilja en ansökan om återbetalning inte verkställs
inom tre månader från den dag då beslutet fattades, eller
— om nationella bestämmelser så föreskriver.
Detta räntebelopp skall beräknas på ett sådant sätt att det motsvarar det
belopp som skulle debiteras för detta ändamål på den nationellapenning- eller finansmarknaden.
Artikel 242
Om en tullskuld har eftergivits eller motsvarande tullbelopp återbetalats
av misstag, skall den ursprungliga skulden åter kunna utkrävas. Allaräntor som betalats enligt artikel 241 skall återbetalas.
AVDELNING VIII
ÖVERKLAGANDE
Artikel 243
1. Varje person skall ha rätt att överklaga beslut som fattats av tull-
myndigheterna i fråga om tillämpningen av tullagstiftningen och somberör denne direkt och personligen.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 68
▼B
Varje person som hos tullmyndigheterna gjort framställning om ett
beslut i fråga om tillämpningen av tullagstiftningen skall också ha rättatt överklaga, om beslut inte fattats inom den tid som avses i artikel
6.2.
Överklagandet skall ges in i den medlemsstat där beslutet fattats eller
framställningen gjorts.
2. Överklagandet sker
a) i första instans hos de tullmyndigheter som utsetts för detta av
medlemsstaterna, och
b) i andra instans hos ett oberoende organ som kan vara en rättslig
myndighet eller ett motsvarande specialiserat organ enligt gällande
bestämmelser i medlemsstaterna.
Artikel 244
Överklagande skall inte medföra att verkställigheten av det ifrågasatta
beslutet uppskjuts.
Tullmyndigheterna skall dock uppskjuta verkställigheten av det beslutet
i sinhelhet eller delvis, om de har goda skäl att anta att det ifrågasattabeslutet är oförenligt med tullagstiftningen eller att den person detgäller riskerar att åsamkas skada som inte kan repareras.
Om det ifrågasatta beslutet medför att import- eller exporttull skall
debiteras, får verkställigheten av beslutet uppskjutas förutsatt attsäkerhet ställs eller har ställts. Säkerhet behöver emellertid inte krävas,om detta krav sannolikt skulle medföra allvarliga ekonomiska eller
sociala svårigheter på grund av gäldenärens förhållanden.
Artikel 245
De närmare bestämmelserna om överklagande skall fastställas av
medlemsstaterna.
Artikel 246
Denna avdelning skall inte tillämpas om överklagandet givits in i syfte
att få ett beslut, som tullmyndigheterna fattat på grundval av
straffrätten, ogiltigförklarat eller ändrat.
AVDELNING IX
SLUTBESTÄMMELSER
KAPITEL 1
TULLKODEXKOMMITTÉN
Artikel 247
De åtgärder som krävs för att genomföra denna kodex, inklusive för
tillämpningen av den förordning som avses i artikel 184, med undantagav avdelning VIII och om inte annat följer av artiklarna 9 och 10 irådetsförordning (EEG) nr 2658/87 (
1) och av artikel 248 i denna
förordning, skall antas i enlighet med det föreskrivande förfarande
som avses i artikel 247a.2 och med iakttagande av gemenskapens inter-nationella åtaganden.
Artikel 247a
1. Kommissionen skall biträdas av en tullkodexkommitté (nedan
kallad kommittén).1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 69
(1) EGT L 256, 7.9.1987, s. 1.▼M3
▼M3
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 idet beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 248
De åtgärder som krävs för att genomföra artiklarna 11, 12 och 21 skall
antas i enlighet med den förvaltningskommitté som avses i artikel248a.2.
Artikel 248a
1. Kommissionen skall biträdas av en tullkodexkommitté (nedan
kallad kommittén).
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 4 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i
det beslutet.
Den tid som avses i artikel 4.3 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 249
Kommittén får behandla alla de frågor om tullagstiftningen som tas upp
av ordföranden, antingen på dennesinitiativ eller på begäran av företrä-
daren för en medlemsstat.
KAPITEL 2
RÄTTSLIGA VERKNINGAR I EN MEDLEMSSTAT AV ÅTGÄRDER
SOM VIDTAGITS, HANDLINGAR SOM UTFÄRDATS OCH SAKFÖR-
HÅLLANDEN SOM KONSTATERATS I EN ANNAN MEDLEMSSTAT
Artikel 250
Om ett tullförfarande tillämpas i flera medlemsstater
— skall de beslut, de åtgärder för identifiering som vidtagits eller
överenskommits och de handlingar som utfärdats av tullmyndighe-
terna i en medlemsstat ha samma rättsliga verkan i andramedlemsstater som beslut, vidtagna åtgärder och handlingar somutfärdats av tullmyndigheterna i var och en av dessa medlemsstater,
— skall de sakförhållanden som konstateras när kontroller utförs av
tullmyndigheterna i en medlemsstat ha samma bevisvärde i andra
medlemsstater som de sakförhållanden som konstateras av tullmyn-digheterna i var och en av dessa medlemsstater.
KAPITEL 3
ÖVRIGA SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 251
1. Följande förordningar och direktiv upphävs:
— Rådetsförordning (EEG) nr 802/68 av den 27 juni 1968 om den
gemensamma definitionen av begreppet varors ursprung (1), senast
ändrad genom förordning (EEG) nr 456/91 (2),
— Rådetsförordning (EEG) nr 754/76 av den 25 mars1976 om
behandling i tullhänseende av varor som återinförs till gemenska-1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 70
(1) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 1.
(2) EGT nr L 54, 28.2.1991, s. 4.▼B
▼B
penstullområde (1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1147/
86 (2).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2779/78 av den 23 november 1978 om
förfarandet för tillämpning av den europeiska beräkningsenheten på
rättsakter som antagits på tullområdet (3), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 289/84 (4).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1430/79 av den 2 juli 1979 om återbe-
talning eller eftergift av import- eller exporttullar (5), senast ändrad
genom förordning (EEG) nr 1854/89 (6).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om
uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar, som inte harutkrävtsav gäldenären, för varor s om hänförtstill ett tullförfarande
som medför skyldighet att betala sådana tullar (
7), senast ändrad
genom förordning (EEG) nr 1854/89 (8).
— Rådetsdirektiv 79/695/EEG av den 24 juli 1979 om harmonis ering
av förfaranden för varorsövergång till fri oms ättning (9), senast
ändrat genom direktiv 90/504/EEG (10).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1224/80 av den 28 maj 1980 om
värdering av varor för tulländamål (11), senast ändrad genom förord-
ning (EEG) nr 4046/89 (12).
— Rådetsdirektiv 81/177/EEG av den 24 februari 1981 om harmoni-
sering av förfaranden vid export av gemenskapsvaror (13), senast
ändrat genom förordning (EEG) nr 1854/89 (14).
— Rådetsförordning (EEG) nr 3599/82 av den 21 december 1982 om
ordningen för temporär import (15), senast ändrad genom förordning
(EEG) nr 1620/85 (16).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2763/83 av den 26 s eptember 1983 om
ordningen för bearbetning av varor under tullkontroll före övergångtill fri omsättning (
17), senast ändrad genom förordning (EEG)
nr 720/91 (18).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2151/84 av den 23 juli 1984 om ge-
menskapens tullområde (19), senast ändrad genom Anslutningsakten
för Spanien och Portugal.
— Rådetsförordning (EEG) nr 1999/85 av den 16 juli 1985 om aktiv
förädling (20).
— Rådetsförordning (EEG) nr 3632/85 av den 12 december 1985 om
de villkor enligt vilka en person får avge en tulldeklaration (21).
— Rådets förordning (EEG) nr 2473/86 av den 24 juli 1986 om passiv
förädling och standardutbytessystemet (22).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2144/87 av den 13 juli 1987 om tulls -
kuld (23), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 4108/88 (24).1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 71
(1) EGT nr L 89, 2.4.1976, s. 1.
(2) EGT nr L 105, 22.4.1986, s. 1.
(3) EGT nr L 333, 30.11.1978, s. 5.
(4) EGT nr L 33, 4.2.1984, s. 2.
(5) EGT nr L 175, 12.7.1979, s. 1.
(6) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(7) EGT nr L 197, 3.8.1979, s. 1.
(8) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(9) EGT nr L 205, 13.8.1979, s. 19.
(10) EGT nr L 281, 12.10.1990, s. 28.
(11) EGT nr L 134, 31.5.1980, s. 1.
(12) EGT nr L 388, 30.12.1989, s. 24.
(13) EGT nr L 83, 30.3.1981, s. 40.
(14) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(15) EGT nr L 376, 31.12.1982, s. 1.
(16) EGT nr L 155, 14.6.1985, s. 54.
(17) EGT nr L 272, 5.10.1985, s. 1.
(18) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 9.
(19) EGT nr L 197, 20.7.1984, s. 1.
(20) EGT nr L 188, 20.7.1985, s. 1.
(21) EGT nr L 350, 27.12.1985, s. 1.
(22) EGT nr L 212, 2.8.1986, s. 1.
(23) EGT nr L 201, 22.7.1987, s. 15.
(24) EGT nr L 361, 29.12.1988, s. 2.
▼B
— Rådetsförordning (EEG) nr 1031/88 av den 18 april 1988 om
fastställande av de personer som är ansvariga för betalning av tulls-kuld (
1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1716/90 (2).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1970/88 av den 30 juni 1988 om
tresidig trafik enligt förfarandet för passiv förädling och standardut-
bytessystemet (3).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2503/88 av den 25 juli 1988 om
tullager (4), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2561/90 (5).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2504/88 av den 25 juli 1988 om
frizoner och frilager (6), senast ändrad genom förordning (EEG)
nr 1604/92 (7).
— Rådetsförordning (EEG) nr 4151/88 av den 21 december 1988 om
bestämmelser tillämpliga på varor som förs in till gemenskapens
tullområde (8).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1854/89 av den 14 juni 1989 om
bokföring och betalningsvillkor för importtullar och exporttullar tillföljd av en tullskuld (
9).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1855/89 av den 14 juni 1989 om
temporär import av transportmedel (10).
— Rådetsförordning (EEG) nr 3312/89 av den 30 oktober 1989 om
temporär import av containrar (11).
— Rådetsförordning (EEG) nr 4046/89 av den 21 december 1989 om
den säkerhet som skall ställas för att garantera betalning av en tulls-
kuld (12).
— Rådetsförordning (EEG) nr 1715/90 av den 20 juni 1990 om
upplysningar lämnade av medlemsstaternas tullmyndigheter omklassificeringen av varor i tullnomenklaturen (
13).
— Rådetsförordning (EEG) nr 2726/90 av den 17 s eptember 1990 om
gemenskapstransitering (14),►M1 ◄
— Rådetsförordning (EEG) nr 717/91 av den 21 mars1991 om det
administrativa enhetsdokumentet (15).
— Rådetsförordning (EEG) nr 719/91 av den 21 mars1991 om
användning av TIR-carnet och ATA-carnet som transiteringsdoku-
ment (16).
2. I alla gemenskapsakter i vilka hänvisning görs till de förordningar
eller direktiv som anges i punkt 1, skall hänvisningen anses vara enhänvisning till denna kodex.
Artikel 252
1. Artiklarna 141, 142 och 143 i rådetsförordning (EEG) nr 918/
83 (
17) skall upphöra att gälla.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 72
(1) EGT nr L 102, 21.4.1988, s. 5.
(2) EGT nr L 160, 26.6.1990, s. 6.
(3) EGT nr L 174, 6.7.1988, s. 1.
(4) EGT nr L 225, 15.8.1988, s. 1.
(5) EGT nr L 246, 10.9.1990, s. 1.
(6) EGT nr L 225, 15.8.1988, s. 8.
(7) EGT nr L 173, 26.6.1992, s. 30.
(8) EGT nr L 367, 31.12.1988, s. 1.
(9) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 1.
(10) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 8.
(11) EGT nr L 388, 30.12.1989, s. 1.
(12) EGT nr L 321, 4.11.1989, s. 5.
(13) EGT nr L 160, 26.6.1990, s. 1.
(14) EGT nr L 262, 26.9.1990, s. 1.
(15) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 1.
(16) EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 6.
(17) EGT nr L 105, 23.4.1983, s. 1.
▼B
2. Rådetsförordning (EEG) nr 2658/87 (1), senast ändrad genom
förordning (EEG) nr 3492/91 (2), ändraspå följande s ätt:
a) Artikel 8 skall ändras på följande sätt: Följande ord skall införas
efter ordet kommitté: ”föreskrivs i artikel 247 i tullkodexen för ge-
menskapen”.
b) Den inledande meningen i artikel 10. 1 skall ändras på följande sätt:
”Kommissionens företrädare skall förelägga den kommitté som före-skrivs i artikel 247 i tullkodexen för gemenskapen ett förslag …”.
c) Artiklarna 7 och 11 skall upphöra att gälla.
Artikel 253
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1994.Avdelning VIII skall inte tillämpas i Förenade kungariket förrän den 1
januari 1995.
Artikel 161 och artiklarna 182 och 183, i den mån de senare rör återex-
port, skall dock tillämpas från och med den 1 januari 1993. I den måndessa artiklar hänvisar till bestämmelser i denna kodex och till dess att
dessa bestämmelser träder i kraft, skall hänvisningarna anses gälla
motsvarande bestämmelser i de förordningar och direktiv som anges iartikel 251.
Före den 1 oktober 1993 skall rådet på grundval av en rapport från
kommissionen om diskussionerna rörande de slutsatser som skall drasav den omräkningskurs som används för genomförandet av åtgärder
inom den gemensamma jordbrukspolitiken åter granska problemet vid
handel med varor mellan medlemsstaterna inom ramen för den inremarknaden. Rapporten skall åtföljas av kommissionens eventuellaförslag, om vilka rådet skall fatta beslut enligt bestämmelserna ifördraget.
Före den 1 januari 1998 skall rådet på grundval av en rapport från
kommissionen se över denna kodex för att göra sådana anpassningar
som kan synas behövliga, varvid särskild hänsyn skall tas till genom-förandet av den inre marknaden. Rapporten skall åtföljas av eventuellaförslag, om vilka rådet skall fatta beslut enligt bestämmelserna ifördraget.1992R2913 — SV — 01.05.2004 — 003.001 — 73
(1) EGT nr L 256, 7.9.1987, s. 1.
(2) EGT nr L 328, 30.11.1991, s. 80.