2008R0479 — SV — 07.02.2009 — 002.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:





Rättad genom:









▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 479/2008

av den 29 april 2008

om den gemensamma organisationen av marknaden för vin, om ändring av förordningarna (EG) nr 1493/1999, (EG) nr 1782/2003, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 3/2008 samt om upphävande av förordningarna (EEG) nr 2392/86 och (EG) nr 1493/1999

INNEHÅLLSFÖRTECKNING AVDELNING I INLEDANDE BESTÄMMELSER AVDELNING II STÖDÅTGÄRDER Kapitel I Stödprogram Avsnitt 1 Inledande bestämmelser Avsnitt 2 Inlämning av stödprogram och deras innehåll Avsnitt 3 Särskilda stödåtgärder Avsnitt 4 Allmänna bestämmelser Kapitel II Finansiell överföring AVDELNING III REGLERINGSÅTGÄRDER Kapitel I Allmänna regler Kapitel II Oenologiska metoder och restriktioner Kapitel III Ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och traditionella uttryck Kapitel IV Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar Avsnitt 1 Definitioner Avsnitt 2 Ansökan om skydd Avsnitt 3 Förfarande för att bevilja skydd Avsnitt 4 Specialfall Avsnitt 5 Skydd och kontroll Avsnitt 6 Allmänna bestämmelser Kapitel V Traditionella uttryck Kapitel VI Märkning och presentation Kapitel VII Producenter och branschorganisationer AVDELNING IV HANDEL MED TREDJELÄNDER Kapitel I Gemensamma bestämmelser Kapitel II Import- och exportlicenser Kapitel III Skyddsåtgärder och aktiv och passiv förädling Kapitel IV Bestämmelser vid import AVDELNING V PRODUKTIONSKAPACITET Kapitel I Olagliga planteringar Kapitel II Övergångssystem för planteringsrätter Kapitel III Systemet med röjning AVDELNING VI ALLMÄNNA BESTÄMMELSER AVDELNING VII ÄNDRINGAR, ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER OCH SLUTBESTÄMMELSER Kapitel I Ändringar Kapitel II Övergångs- och slutbestämmelser







EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ( 1 ), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( 2 ), och av följande skäl: (1) Gemenskapens system för vinsektorn inrättades genom rådets förordning (EG) nr 1493/1999 av den 17 maj 1999 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ( 3 ) och dess tillämpningsförordningar. (2) Vinkonsumtionen i gemenskapen har stadigt minskat och sedan 1996 har mängden vin som exporteras från gemenskapen ökat i mycket långsammare takt än importen. Detta har lett till försämrad jämvikt mellan tillgång och efterfrågan och därmed ökat trycket på producenternas priser och inkomster. (3) Inte alla de instrument som för närvarande ingår i förordning (EG) nr 1493/1999 har visat sig vara effektiva för att styra vinsektorn mot en konkurrenskraftig och hållbar utveckling. Marknadsmekanismer har ofta visat sig vara föga kostnadseffektiva, eftersom de har bidragit till strukturella överskott utan att ställa krav på strukturförbättringar. Dessutom har några av de befintliga regleringsåtgärderna begränsat konkurrenskraftiga producenters verksamhet på ett orimligt sätt. (4) Det förefaller alltså som om det nuvarande regelverket inte gör det möjligt att på ett hållbart sätt uppnå målen i artikel 33 i fördraget, särskilt inte när det gäller att stabilisera vinmarknaden och tillförsäkra den berörda jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard. (5) Mot bakgrund av de erfarenheter som har gjorts bör därför gemenskapsordningen för vinsektorn förändras i grunden om följande mål ska kunna uppnås: förbättra konkurrenskraften hos gemenskapens vinproducenter, stärka EU:s kvalitetsviners anseende som de bästa i världen, återerövra gamla marknader och erövra nya i gemenskapen och i hela världen, inrätta en ordning för vin som fungerar enligt tydliga, enkla och effektiva regler som balanserar utbud och efterfrågan, skapa en ordning för vin som bevarar de bästa traditionerna inom gemenskapens vinproduktion, förbättra den sociala strukturen i många landsbygdsområden och se till att produktionen är så miljövänlig som möjligt. Förordning (EG) nr 1493/1999 bör därför upphöra att gälla och ersättas med den här förordningen. (6) Denna förordning har föregåtts av en utvärderings- och samrådsprocess för att göra det möjligt att bättre identifiera och tillmötesgå vinsektorns behov. En externt framtagen utvärderingsrapport offentliggjordes i november 2004. För att ge berörda parter möjlighet att lämna sina synpunkter arrangerade kommissionen ett seminarium den 16 februari 2006. Den 22 juni 2006 offentliggjordes kommissionens meddelande Mot en hållbar vinsektor inom EU tillsammans med en konsekvensanalys, i vilken det räknades upp ett antal sätt att reformera vinsektorn. (7) Diskussionen fördes i rådet från juli till november 2006. I december 2006 antog Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén rapporter om de sätt att reformera vinsektorn som föreslogs i kommissionens meddelande. Den 15 februari 2007 antog Europaparlamentet sitt initiativbetänkande om meddelandet, vari det redovisades slutsatser som har beaktats i denna förordning. (8) Rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter (”enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden”) ( 4 ) bör i sin slutliga utformning även omfatta vinsektorn. Den enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden innehåller bestämmelser av övergripande karaktär, bland annat när det gäller handel med tredjeland, konkurrensregler, kontroller och sanktioner och informationsutbyte mellan kommissionen och medlemsstaterna. För att det ska bli så enkelt som möjligt att i framtiden införliva bestämmelserna av övergripande karaktär i den enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden, bör bestämmelserna i den här förordningen i så stor utsträckning som möjligt stämma överens med bestämmelserna i den enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden. (9) Det är viktigt att se till att det finns stödåtgärder som kan stärka konkurrenskraftiga strukturer. Dessa stödåtgärder bör fastställas och finansieras av gemenskapen, men det bör överlåtas åt medlemsstaterna att välja lämpliga åtgärder för att täcka behoven inom deras regionala organ, varvid man eventuellt måste ta hänsyn till särskilda lokala förhållanden, och att integrera dem i nationella stödprogram. Medlemsstaterna bör ha ansvaret för genomförandet av sådana program. (10) Fördelningen av de finansiella medlen för de nationella stödprogrammen mellan medlemsstaterna bör hänföra sig till den historiska andelen av budgeten för vinsektorn som huvudkriterium och på den areal som planterats med vinstockar samt på den tidigare produktionen. Emellertid bör denna fördelningsnyckel anpassas med tanke på sådana situationer där det skulle medföra en otillbörlig fördelning av de finansiella medlen att tillämpa den historiska andel som budgeten för vinsektorn har som huvudkriterium. (11) En viktig stödberättigad åtgärd i nationella stödprogram bör vara främjande och marknadsföring av gemenskapsvin i tredjeland. Verksamheter inriktade på omstrukturering och omställning bör även fortsättningsvis omfattas på grund av deras positiva strukturella verkningar på vinsektorn. Investeringar i vinsektorn som är inriktade på att förbättra själva företagens ekonomiska resultat bör också stödjas. Stöd till destillation av biprodukter bör vara en åtgärd som görs tillgänglig för medlemsstater som önskar använda ett sådant instrument för att säkerställa vinkvaliteten, samtidigt som miljön skyddas. (12) Förebyggande instrument som skördeförsäkring, gemensamma fonder och grön skörd bör berättiga till stöd enligt stödprogrammen, så att en ansvarsfull hantering av krissituationer kan uppmuntras. (13) Det är berättigat att behålla några traditionella åtgärder under en övergångsperiod för att mildra ett abrupt avslutande av de vanliga marknadsåtgärder som hittills har finansierats med gemenskapsmedel, vilket annars skulle bli fallet. De åtgärder som berörs är stöd till spritdrycksdestillation, krisdestillation och användning av koncentrerad druvmust. (14) Slutligen kan medlemsstaterna av olika anledningar komma att fördra att bevilja odlarna frikopplade stöd enligt gårdsstödssystemet. Medlemsstaterna bör därför ha denna möjlighet och på grund av gårdsstödssystemets egenheter bör alla sådana överföringar vara irreversibla och i motsvarande grad minska den budget som är tillgänglig för de nationella stödprogrammen under följande år. (15) Gemenskapens finansiering av de stödberättigande åtgärderna bör i den mån det är praktiskt möjligt vara villkorad av att de berörda producenterna följer vissa gällande miljöbestämmelser. Om överträdelser konstateras bör betalningarna minskas i motsvarande grad. (16) Det bör också lämnas stöd till vinsektorn i form av strukturåtgärder enligt rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) ( 5 ). (17) Följande åtgärder enligt förordning (EG) nr 1698/2005 bör vara av intresse för vinsektorn: startstöd för unga jordbrukare och investeringar i teknisk utrustning och bättre avsättningsmöjligheter, yrkesutbildning, informations- och saluföringsstöd till producentorganisationer som deltar i kvalitetssystem, stöd till miljövänligt jordbruk, förtidspension som beviljas jordbrukare som beslutar att upphöra med yrkesmässig jordbruksverksamhet och överlåta företaget till andra jordbrukare. (18) För att öka de finansiella medel som är tillgängliga genom förordning (EG) nr 1698/2005, bör det gradvis överföras medel till den förordningens budget när de berörda beloppen är tillräckligt betydande. (19) Vissa regleringsåtgärder bör tillämpas inom vinsektorn, i synnerhet av hälso- och kvalitetsskäl men också av hänsyn till konsumenternas förväntningar. (20) De medlemsstater som årligen producerar mer än 50 000 hl bör fortsatt ha ansvaret för klassificeringen av de druvsorter som får användas för vinframställning på deras respektive territorier. Vissa druvsorter bör inte omfattas. (21) Vissa produkter som omfattas av denna förordning bör saluföras i gemenskapen i överensstämmelse med en särskild klassificering av vinprodukter och med motsvarande specifikationer. (22) Produkter som omfattas av denna förordning bör framställas i enlighet med vissa regler för oenologiska metoder och restriktioner som ser till att hälsoaspekter och konsumenternas förväntningar på kvalitet och produktionsmetoder tillmötesgås. Av flexibilitetsskäl bör uppdateringen av de berörda metoderna och godkännande av nya metoder göras med hjälp av tillämpningsföreskrifter, utom när det gäller politiskt känsliga områden som berikning och syrning, där rådet även fortsättningsvis bör ha ansvaret för ändringar. (23) En ökning av alkoholhalten i vin bör omfattas av vissa begränsningar och bör i sådana fall ske genom tillsättning till vin av koncentrerad druvmust eller rektifierad koncentrerad druvmust, eller, om detta har tillåtits, sackaros. Gränserna för de tillåtna berikningsgraderna bör skärpas jämfört med nuvarande skala. (24) Med hänsyn till den dåliga kvaliteten på vin som framställs genom överpressning bör denna metod förbjudas. (25) För att uppfylla de internationella standarder som ställts upp på detta område bör kommissionen rent allmänt basera sig på de oenologiska metoder som har rekommenderats av Internationella vinorganisationen (OIV). (26) Blandning (”coupage”) av ett vin från tredjeland med ett vin från gemenskapen och blandning av viner från tredjeland är fortsatt förbjudet i gemenskapen. På samma sätt får vissa typer av druvmust, druvsaft och färska druvor från tredjeland inte användas för framställning av vin eller som tillsats till vin på gemenskapens territorium. (27) Begreppet kvalitetsvin är i gemenskapen grundat på bland annat de särskilda egenskaper som kan tillskrivas vinets geografiska ursprung. Konsumenterna känner igen sådana viner via skyddade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, även om det nuvarande systemet inte är fullt utvecklat i detta hänseende. För att de berörda produkternas kvalitet ska kunna göras gällande på ett genomblickbart och mer omsorgsfullt sätt, bör det införas en ordning enligt vilken ansökningar om ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning granskas i överensstämmelse med gemenskapens övergripande kvalitetspolitik för andra livsmedel än vin och spritdrycker i rådets förordning (EG) nr 510/2006 av den 20 mars 2006 om skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel ( 6 ). (28) För att kunna bevara de särskilda kvalitetskännetecken som är utmärkande för vin som beskrivs med en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning bör medlemsstaterna ha möjlighet att tillämpa strängare bestämmelser i det avseendet. (29) För att komma i åtnjutande av skydd i gemenskapen bör ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar erkännas och registreras på gemenskapsnivå. För att säkerställa att respektive namn uppfyller kraven i denna förordning bör ansökningarna granskas av den berörda medlemsstatens nationella myndigheter, varvid vissa gemensamma minimikriterier, inbegripet ett nationellt förfarande för invändningar, ska vara uppfyllda. Därefter bör kommissionen granska dessa beslut för att förvissa sig om att ansökningarna uppfyller kraven i denna förordning och att de hanteras på samma sätt i alla medlemsstaterna. (30) Skydd bör beviljas för tredjeländers ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar om de är skyddade i ursprungslandet. (31) Registreringsförfarandet bör ge alla fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse i en medlemsstat eller ett tredjeland möjlighet att tillvarata sina rättigheter genom att göra invändningar. (32) Registrerade ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar bör skyddas mot användning som obehörigt drar fördel av det anseende som den produkt som uppfyller kraven har. För att främja sunda konkurrensvillkor och inte vilseleda konsumenterna bör detta skydd även omfatta produkter och tjänster som inte omfattas av denna förordning, inbegripet de produkter som inte omfattas av bilaga I till fördraget. (33) Det bör finnas förfaranden som gör det möjligt att ändra produktspecifikationen efter det att skydd har beviljats och att återkalla ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen, särskilt om produkten inte längre överensstämmer med den produktspecifikation som låg till grund för skyddet. (34) De geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar som åtnjuter skydd inom gemenskapen bör vara föremål för kontroller, om möjligt i överensstämmelse med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd ( 7 ), samt ett kontrollsystem för att se till att kraven i produktspecifikationen för de berörda vinerna uppfylls. (35) Medlemsstaterna bör ha rätt att ta ut en avgift för att täcka de kostnader som uppstår, inbegripet de som uppstår vid granskning av ansökningar om skydd, invändningar, ansökningar om ändringar och framställningar om indragningar enligt denna förordning. (36) Med hänsyn till rättssäkerheten bör de ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som redan finns i gemenskapen undantas från ny granskning. Berörda medlemsstater bör dock förse kommissionen med den grundläggande information och de rättsakter som ligger till grund för deras erkännande på nationell nivå. Om de inte gör det ska de förlora sin skyddade ursprungsbeteckning eller skyddade geografiska beteckning. Med hänsyn till rättssäkerheten bör möjligheterna att återkalla befintliga ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar vara begränsade. (37) Kvalitetspolitiken regleras på nationell nivå i vissa medlemsstater i enlighet med nationella bestämmelser och nationell praxis. Sådana bestämmelser och sådan praxis får fortsätta. (38) Vissa uttryck används traditionellt inom gemenskapen och förmedlar information till konsumenterna om viners särart och kvalitet som komplement till den information som förmedlas genom ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. I syfte att säkerställa en funktionsduglig inre marknad och sund konkurrens samt för att undvika att konsumenterna missleds, bör dessa traditionella uttryck kunna skyddas inom gemenskapen. (39) Beskrivningar, beteckningar och presentationen av de produkter som omfattas av denna förordning kan ha stor betydelse för avsättningen av produkterna. Skillnader i medlemsstaternas lagar om märkning av vinprodukter kan vara ett hinder för att den inre marknaden ska kunna fungera på ett smidigt sätt. (40) Det bör därför fastställas bestämmelser som tar hänsyn till konsumenternas och producenternas legitima intressen. Det bör därför fastställas gemenskapsbestämmelser för märkning. (41) Dessa bestämmelser bör föreskriva obligatorisk användning av vissa begrepp som gör det möjligt att identifiera produkten enligt försäljningskategorierna och tillhandahålla konsumenterna vissa viktiga uppgifter. Gemenskapsbestämmelserna bör också innehålla regler om användningen av vissa valfria uppgifter. (42) Om inte annat föreskrivs bör bestämmelserna om märkning av vinprodukter komplettera de som anges i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel ( 8 ) och som är övergripande. Erfarenheten har visat att en differentiering av märkningsbestämmelserna efter kategori av vinprodukt ofta inte är lämplig. Bestämmelserna bör därför i princip gälla för alla olika vinkategorier, även importerade produkter. De bör särskilt ge möjlighet att ange druvsort och årgång på vin utan ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, under förutsättning av vissa krav och undantag vad gäller märkningens pålitlighet och övervakningen av den och med beaktande av risken för att konsumenterna blir förvirrade. (43) Förekomsten och bildandet av producentorganisationer fortsätter att kunna bidra till att uppnå de mål som satts upp inom gemenskapen för vinsektorn. Nyttan med dessa bör ligga i att de tjänster som de erbjuder sina medlemmar är omfattande och effektiva. Detsamma gäller branschorganisationerna. Medlemsstaterna bör därför erkänna organisationer som uppfyller vissa krav som fastställs på gemenskapsnivå. (44) För att kunna förbättra marknaden för vin bör medlemsstaterna kunna genomföra beslut tagna av branschorganisationer. Räckvidden av sådana beslut bör dock utesluta förfaranden som skulle kunna snedvrida konkurrensen. (45) Skapandet av en inre marknad innebär att ett handelssystem upprättas vid gemenskapens yttre gränser. Det bör inbegripa importtullar och bör i princip stabilisera gemenskapsmarknaden. Handelssystemet bör bygga på gemenskapens internationella åtaganden, särskilt de som följer av avtal med Världshandelsorganisationen (WTO). (46) Övervakningen av handelsflödena är först och främst en fråga om förvaltning som bör hanteras på ett flexibelt sätt. Kommissionen bör därför fatta beslut om att införa licenskrav eftersom det behövs import- och exportlicenser för att förvalta de berörda marknaderna och i synnerhet för att övervaka importen av produkterna i fråga. De allmänna villkoren för sådana licenser bör dock fastställas i denna förordning. (47) I samband med införandet av kravet på import- och exportlicenser bör det krävas att det ställs en säkerhet som garanterar att de transaktioner för vilka licenser utfärdas verkligen genomförs. (48) Systemet med importtullar gör alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser överflödiga. Den mekanism som utgörs av den inre marknaden och tullarna kan i undantagsfall visa sig vara otillräcklig. För att i sådana fall kunna skydda gemenskapsmarknaden mot de störningar som kan uppkomma, bör gemenskapen ha möjlighet att utan dröjsmål vidta alla nödvändiga åtgärder. Åtgärderna bör vara förenliga med gemenskapens internationella åtaganden. (49) För att kunna förebygga eller motverka negativa effekter på gemenskapsmarknaden som skulle kunna bli följden av att druvsaft- och druvmustprodukter importeras, bör en tilläggstull läggas på import av sådana produkter, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. (50) För att marknaden för vin ska kunna fungera väl och i synnerhet för att undvika störningar på marknaden, bör det ges möjlighet att förbjuda tillämpningen av systemet med aktiv och passiv förädling. För att denna typ av marknadsförvaltningsinstrument ska kunna lyckas bör instrumenten normalt börja tillämpas utan större dröjsmål. Kommissionen bör därför anförtros relevanta befogenheter. (51) Produkter som importeras från tredjeland bör omfattas av gemenskapens bestämmelser om produktkategorier, märkning och ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar. De bör åtföljas av en analysrapport. (52) Kommissionen bör, på vissa villkor, ges befogenhet att öppna och förvalta tullkvoter som är resultatet av internationella avtal som ingåtts i enlighet med fördraget eller av rådets rättsakter. (53) Överskottsproduktionen av vin i gemenskapen har förvärrats av överträdelser av det tillfälliga förbudet mot nyplantering. Det finns således ett stort antal olagliga planteringar i gemenskapen som är en källa till illojal konkurrens, och de förvärrar problemen inom vinsektorn. (54) Det bör göras en åtskillnad mellan olagliga arealer planterade före och efter den 31 augusti 1998 när det gäller producenternas skyldigheter i samband med dessa arealer. Det bör finnas en sista möjlighet att legalisera olagliga arealer från före den 1 september 1998 enligt villkoren i artikel 2.3 i förordning (EG) nr 1493/1999. Motsvarande bestämmelser i denna förordning bör därför ha retroaktiv verkan. (55) Tills vidare omfattas inte olagliga arealer från före den 1 september 1998 av någon röjningsplikt. Berörda producenter bör åläggas att legalisera dem mot betalning av en avgift. Om de berörda arealerna inte har legaliserats senast den 31 december 2009 bör producenterna åläggas att röja dem på egen bekostnad. Överträdelse av denna röjningsplikt bör medföra böter. (56) De arealer som har planterats i strid med det berörda förbudet efter den 31 augusti 1998 bör röjas, vilket är den sanktion som fastställs i förordning (EG) nr 1493/1999. Överträdelse av denna röjningsplikt bör medföra böter. (57) Till dess att legaliserings- och röjningsåtgärderna har genomförts bör vin från arealer som planterats i strid med förbudet och som inte legaliserats enligt förordning (EG) nr 1493/1999, endast få släppas ut på marknaden för destillation på den berörda producentens bekostnad. Producenterna bör uppvisa destillationskontrakt så att denna regel kan övervakas bättre än vad som hittills har varit fallet. (58) Även om det tillfälliga förbudet mot nyplanteringar har haft viss inverkan på jämvikten mellan tillgång och efterfrågan på vinmarknaden har den samtidigt varit ett hinder för konkurrenskraftiga producenter som vill bemöta ökad efterfrågan på ett flexibelt sätt. (59) Eftersom jämvikt på marknaden ännu inte har nåtts och eftersom det tar tid för kompletterande åtgärder som röjningssystemet att få verkan, är det lämpligt att behålla förbudet mot nyplanteringar till och med den 31 december 2015, men därefter bör det definitivt upphöra att gälla så att konkurrenskraftiga producenter fritt kan anpassa sig till marknadsvillkoren. Medlemsstaterna bör dock ges möjlighet att förlänga förbudet för sina territorier till den 31 december 2018 om de finner det nödvändigt. (60) Nuvarande tillstånd att nyplantera när det gäller moderplantskolor för ympmaterial, fastighetsreglering och expropriation liksom vinodlingsförsök har inte stört vinmarknaden på ett oönskat sätt och bör därför få fortsätta att gälla under nödvändig kontroll. (61) Återplanteringsrätter bör även fortsatt delas ut till producenter som åtar sig att röja motsvarande areal planterad med vinstockar, eftersom nettoeffekten av sådana planteringar för produktionen tenderar att vara noll. (62) Dessutom bör medlemsstaterna få tillåta att det, under strikt kontroll, ska vara möjligt att överföra återplanteringsrätter till ett annat företag under förutsättning att denna överföring görs som ett inslag i kvalitetspolitiken, avser moderplantor för ympmaterial eller görs i samband med överföring av en del av företaget. Dessa överföringar bör göras inom en och samma medlemsstat. (63) För att kunna förbättra förvaltningen av produktionskapaciteten och främja en effektiv användning av planteringsrätterna och därmed ytterligare mildra verkningarna av de tillfälliga planteringsrestriktionerna, bör systemen med nationella eller regionala reserver upprätthållas. (64) Medlemsstaterna bör, under nödvändig kontroll, även fortsättningsvis lämnas stor frihet att bestämma över förvaltningen av reserverna så att de bättre kan anpassa användningen av reservplanteringsrätterna till de lokala behoven. Denna frihet att bestämma bör innebära möjlighet att köpa planteringsrätter till reserven och sälja planteringsrätter från reserven. I detta syfte bör medlemsstaterna även fortsättningsvis tillåtas att inte tillämpa systemet med reserver, under förutsättning att de kan visa att de har ett effektivt förvaltningssystem för planteringsrätter. (65) Genom att bevilja unga producenter särskilda förmåner blir det inte bara lättare för dem att etablera sig utan också att strukturellt anpassa sina företag efter det att de har etablerat sig. De bör därför kunna beviljas rätter från reserverna utan kostnad. (66) För att säkerställa att resurserna används på det mest effektiva sättet och för att bättre anpassa tillgången till efterfrågan, bör ägarna till planteringsrätter använda dessa inom rimlig tid. Om detta inte sker bör de föras eller återföras till reserverna. Rätter i reserverna bör av samma anledning beviljas inom rimlig tid. (67) Medlemsstater där systemet med planteringsrätter inte tillämpades den 31 december 2007 bör undantas från övergångsförbudet mot nyplantering. (68) Som en ytterligare kompletterande åtgärd med syfte att skapa en vinsektor som är anpassad efter marknadsvillkoren, bör det införas ett röjningssystem. Producenter som anser att det inte finns förutsättningar för lönsam produktion på vissa arealer, bör ges möjlighet att skära ner på sina kostnader och slutgiltigt ta ut dessa arealer ur vinproduktionen och att antingen bedriva alternativ verksamhet på den areal det rör sig om eller helt upphöra med jordbruksproduktion. (69) Erfarenheten har visat att om man överlåter åt medlemsstaterna att ge tillstånd till röjning mot betalning av ett bidrag, riskerar man att åtgärden inte får verkan och att de önskade effekterna på utbudet uteblir. I motsats till det nuvarande systemet bör därför producenterna rent allmänt vara berättigade att använda röjningssystemet och själva besluta om de vill ansöka. I gengäld bör de få ett bidrag för varje hektar som röjs från vinstockar. Medlemsstater med en vinproduktion som underskrider 50 000 hl per år bör dock inte ha tillgång till röjningssystemet, eftersom de inte nämnvärt påverkar produktionen i gemenskapen. (70) Medlemsstaterna bör, på grundval av objektiva kriterier och inom vissa storleksskalor som fastställs av kommissionen, kunna bestämma hur stora specifika belopp som ska betalas ut i röjningsbidrag. (71) För att kunna garantera en ansvarsfull behandling av de röjda arealerna bör rätten till bidraget vara villkorad av att de berörda producenterna följer gällande miljöbestämmelser. Om överträdelser konstateras bör det medföra att röjningsbidraget minskas i proportion till överträdelsen. (72) För att undvika miljöproblem bör medlemsstaterna kunna utesluta röjning i bergsområden, på branta sluttningar och vissa mindre öområden samt av hänsyn till miljön när vissa specifika villkor är uppfyllda. I enlighet med politiken för gemenskapens yttersta randområden ska röjningssystemet inte gälla på Azorerna, Madeira och Kanarieöarna. Medlemsstaterna bör kunna upphöra med röjningen om den sammanlagda rödja arealen når 8 procent av landets areal planterad med vinstockar (10 procent på regional nivå). (73) Om den röjda arealen i en medlemsstat överstiger 15 procent av landets totala areal planterad med vin, bör det vara möjligt att begränsa röjningen till 15 procent i den medlemsstaten i syfte att undvika oproportionerlig koncentrering av resurserna för röjning på bekostnad av andra medlemsstater. Det bör dessutom finnas möjlighet att upphöra med röjningen under ett år när den under året röjda arealen uppnår 6 procent av medlemsstatens totala med vinstockar planterade areal. (74) De jordbruksarealer som har använts för vinodling bör efter röjning vara berättigade till stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd och beviljas det frikopplade direktstöd som är det regionala genomsnittet, men som av budgetmässiga skäl inte bör överstiga en viss summa. (75) En väl fungerande inre marknad skulle äventyras om nationella stöd beviljades oförbehållsamt. Därför bör bestämmelserna i fördraget om statliga stöd i princip tillämpas på produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för vin. Bestämmelserna om röjningsbidrag och vissa åtgärder inom stödprogrammen bör inte i sig utesluta att nationellt stöd beviljas för samma ändamål. (76) För att bättre kunna förvalta vinodlingskapaciteten är det önskvärt att medlemsstaterna lämnar en inventering av sin produktionskapacitet till kommissionen. Informationen bör grunda sig på vinodlingsregistret, vilket bör underhållas och uppdateras regelbundet. Detaljerna för registret bör fastställas genom kommissionens förordning om tillämpningsföreskrifter. Rådets förordning (EEG) nr 2392/86 av den 24 juli 1986 om upprättandet av ett gemenskapsregister över vinodlingar ( 9 ) bör därför upphävas. För att uppmuntra medlemsstaterna att lämna inventeringen bör stöd för omstrukturering och omställning endast ges till de medlemsstater som har lämnat inventeringen. (77) Producenter av druvor avsedda för vinframställning och producenter av must och vin bör skicka in skördedeklarationer, så att den information som är nödvändig för att kunna göra relevanta politiska och administrativa val finns tillgänglig. Medlemsstaterna får även kräva att försäljare av druvor för vinframställning varje år deklarerar vilka mängder som saluförts från den senaste skörden. Producenter av must och vin och andra näringsidkare än detaljhandlare bör deklarera sina lager av must och vin. (78) För att de berörda produkterna ska kunna spåras i tillfredsställande utsträckning, särskilt med hänsyn till konsumentskyddet, bör det föreskrivas att alla de produkter som omfattas av denna förordning förses med ett följedokument vid omsättning inom gemenskapen. (79) För att kunna ta hand om motiverade krisfall även efter det att de stödprogrammens övergångsbestämmelser om krisdestillation har upphört att gälla 2012, bör medlemsstaterna kunna ge stöd till krisdestillation inom en total budgetram på 15 procent av respektive medlemsstats berörda årliga budget för sitt nationella stödprogram. Allt sådant stöd bör anmälas till kommissionen och godkännas i enlighet med denna förordning innan det beviljas. (80) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter ( 10 ). (81) De utgifter som medlemsstaterna ådrar sig till följd av de skyldigheter som följer av tillämpningen av denna förordning bör finansieras av gemenskapen i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 11 ). (82) Medlemsstaterna och kommissionen bör förse varandra med den information som behövs för tillämpningen av denna förordning. (83) För att kunna garantera att de skyldigheter som följer av denna förordning fullgörs behövs det kontroller och sanktioner i de fall skyldigheterna åsidosätts. Kommissionen bör därför ges befogenhet att fastställa sådana bestämmelser, däribland bestämmelser om återvinning av felaktiga utbetalningar och medlemsstaternas rapporteringsplikt. (84) Medlemsstaternas myndigheter bör ha ansvaret för att denna förordning följs och det bör antas ett system som gör det möjligt för kommissionen att övervaka och säkerställa sådan efterlevnad av bestämmelserna. (85) För att göra det möjligt att införliva vinsektorn i systemet med samlat gårdsstöd bör alla aktivt odlade vinodlingsarealer kunna få stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd i rådets förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare ( 12 ). (86) Vinodlare i Bulgarien, Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien bör kunna utnyttja införandet av vinkomponenten i systemet med samlat gårdsstöd på samma villkor som vinodlare i gemenskapen i dess sammansättning den30 april 2004. Vinkomponenten i systemet med samlat gårdsstöd bör därför inte omfattas av tillämpningen av den tabell för höjningar som anges i artikel 143a i förordning (EG) nr 1782/2003. (87) Förordning (EG) nr 1782/2003 och rådets förordning (EG) nr 3/2008 av den 17 december 2007 om informationskampanjer och säljfrämjande åtgärder för jordbruksprodukter på den inre marknaden och i tredje land ( 13 ). (88) Övergången från det system som följer av förordning (EG) nr 1493/1999 och de andra förordningarna inom vinsektorn till systemet i denna förordning kan orsaka problem som inte behandlas i denna förordning. För att sådana problem ska kunna hanteras bör bestämmelser införas som bemyndigar kommissionen att besluta om nödvändiga övergångsåtgärder. Den bör dessutom bemyndigas att lösa specifika praktiska problem. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







AVDELNING I

INLEDANDE BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1. Denna förordning innehåller särskilda bestämmelser för produktion och saluföring av produkter som anges i del XII i bilaga I till förordning (EG) nr 1234/2007.

2. För de produkter som avses i punkt 1 fastställs det i denna förordning

a) stödåtgärder,

b) regleringsåtgärder,

c) bestämmelser för handel med tredjeland,

d) bestämmelser som styr produktionskapaciteten.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning ska definitionerna i bilaga I gälla.







AVDELNING II

STÖDÅTGÄRDER







KAPITEL I

Stödprogram







Avsnitt 1

Inledande bestämmelser

Artikel 3

Tillämpningsområde

Detta kapitel innehåller bestämmelser för tilldelningen av gemenskapsmedel till medlemsstaterna och för medlemsstaternas användning av dessa medel via nationella stödprogram (nedan kallade stödprogram) för att finansiera särskilda stödåtgärder som främjar vinsektorn.

Artikel 4

Förenlighet och konsekvens

1. Stödprogrammen ska vara förenliga med gemenskapsrätten och ligga i linje med gemenskapens verksamhet, politik och prioriteringar.

2. Medlemsstaterna ska ansvara för stödprogrammen och se till att de är enhetliga inom respektive land samt utformas och genomförs på ett objektivt sätt med beaktande av de berörda producenternas ekonomiska situation och nödvändigheten av att undvika omotiverad olika behandling av producenter.

Medlemsstaterna ska svara för de nödvändiga kontrollerna och sanktionerna vid bristande efterlevnad av reglerna inom stödprogrammen.

3. Stöd beviljas inte för

a) forskningsprojekt och åtgärder till stöd för forskningsprojekt,

b) åtgärder som ingår i medlemsstaters program för landsbygdsutveckling enligt förordning (EG) nr 1698/2005.







Avsnitt 2

Inlämning av stödprogram och deras innehåll

Artikel 5

Inlämning av stödprogram

1. Alla de producentmedlemsstater som avses i bilaga II, ska till kommissionen, första gången senast den 30 juni 2008, lämna in ett förslag till ett femårigt stödprogram som innehåller åtgärder i enlighet med detta kapitel.

Stödåtgärderna i stödprogrammen ska utformas på den geografiska nivå som medlemsstaterna anser vara mest lämplig. Innan stödprogrammet lämnas in till kommissionen ska det ha varit föremål för samråd med behöriga myndigheter och organisationer på lämplig territoriell nivå.

Varje medlemsstat ska lämna in ett enda förslag till stödprogram i vilket hänsyn får tas till särskilda regionala förhållanden.

2. Stödprogrammen ska börja gälla tre månader efter det att de har lämnats in till kommissionen.

Om det inlämnade stödprogrammet inte uppfyller kraven i detta kapitel ska kommissionen underrätta medlemsstaten om detta. I så fall ska medlemsstaten lämna in ett reviderat stödprogram till kommissionen. Det reviderade stödprogrammet ska börja gälla två månader efter det att det anmäldes, under förutsättning att de icke uppfyllda kraven är uppfyllda, i vilket fall detta stycke ska gälla.

3. Punkt 2 ska även gälla för ändringar som görs i stödprogram som lämnats in av medlemsstaterna.

4. Artikel 6 ska inte gälla då en medlemsstats enda åtgärd i ett stödprogram består av den överföring av medel till systemet med samlat gårdsstöd som avses i artikel 9. Artikel 21 ska gälla i sådant fall endast med hänsyn till punkt 1 i den artikeln och i förhållande till det år då överföringen sker.

Artikel 6

Stödprogrammens innehåll

Stödprogrammen ska innehålla följande delar:

a) En detaljerad beskrivning av de föreslagna åtgärderna och deras kvantifierade mål.

b) Resultaten av de samråd som hållits.

c) En uppskattning av de förväntade tekniska, ekonomiska, miljömässiga och sociala verkningarna.

d) En tidsplan för åtgärdernas genomförande.

e) En allmän finansieringsöversikt med en redogörelse för vilka resurser som kommer att avsättas och för den planerade preliminära fördelningen av resurserna mellan åtgärderna i enlighet med de tak som fastställs i bilaga II.

f) De kriterier och kvantitativa indikatorer som ska användas för övervakning och utvärdering och de åtgärder som vidtagits för att se till att stödprogram men genomförs på ett lämpligt och effektivt sätt.

g) Uppgifter om de behöriga myndigheter och organ som ansvarar för genomförandet av stödprogrammet.

Artikel 7

Stödberättigande åtgärder

1. Stödprogrammen ska omfatta en eller flera av följande åtgärder:

a) Stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd enligt artikel 9.

b) Säljfrämjande åtgärder, i enlighet med artikel 10.

c) Omstrukturering och omställning av vinodlingar, i enlighet med artikel 11.

d) Grön skörd, i enlighet med artikel 12.

e) Gemensamma fonder, i enlighet med artikel 13.

f) Skördeförsäkring, i enlighet med artikel 14.

g) Investeringar, i enlighet med artikel 15.

h) Destillation av biprodukter, enligt artikel 16.

i) Spritdrycksdestillation, enligt artikel 17.

j) Krisdestillation, enligt artikel 19.

k) Användning av koncentrerad druvmust, i enlighet med artikel 18.

2. Stödprogrammen ska inte innehålla andra åtgärder än dem som anges i artiklarna 9 till 19.

Artikel 8

Allmänna bestämmelser om stödprogram

1. Fördelningen av de tillgängliga gemenskapsmedlen och budgettaken anges i bilaga II.

2. Gemenskapen ska endast lämna stöd för stödberättigande utgifter som uppkommit efter inlämnandet av det berörda stödprogrammet enligt artikel 5.1.

3. Medlemsstaterna ska inte bidra till kostnaderna för åtgärder som finansieras av gemenskapen enligt stödprogrammen.

4. Med avvikelse från punkt 3 får medlemsstaterna i enlighet med relevanta gemenskapsbestämmelser om statligt stöd bevilja nationellt stöd för de åtgärder som avses i artiklarna 10, 14 och 15.

Den högsta stödsats som fastställs i de relevanta gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd ska gälla för den totala offentliga finansieringen, som omfattar både gemenskapens och medlemsstaternas medel.







Avsnitt 3

Särskilda stödåtgärder

Artikel 9

Samlat gårdsstöd och stöd till vinodlare

1. Medlemsstaterna får ge stöd till vinodlare genom att tilldela dem stödrättigheter enligt avdelning III kapitel 3 i förordning (EG) nr 1782/2003 i enlighet med punkt O i bilaga VII i den förordningen.

2. Medlemsstater som avser att utnyttja den möjlighet som avses i punkt 1 ska föreskriva sådant stöd i sina stödprogram, inklusive, vad gäller påföljande överföringar av medel till systemet med samlat gårdsstöd, genom ändringar av dessa program i enlighet med artikel 5.3.

3. När det fått verkan ska det stöd som avses i punkt 1

a) ligga kvar inom systemet med samlat gårdsstöd och inte längre vara tillgängligt, eller göras tillgängligt enligt artikel 5.3, för de åtgärder som förtecknas i artiklarna 10 till 19 i denna förordning under påföljande år av tillämpning av stödprogrammen,

b) i motsvarande mån minska det belopp som är tillgängligt för de åtgärder inom stödprogrammen som förtecknas i artiklarna 10 till 19 i denna förordning.

Artikel 10

Säljfrämjande åtgärder på marknader i tredjeland

1. Stöd enligt denna artikel lämnas för informations- och säljfrämjande åtgärder för gemenskapsvin i tredjeland i syfte att förbättra gemenskapsvinets konkurrenskraft i de länderna.

2. De åtgärder som avses i punkt 1 ska gälla vin med en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, eller vin med uppgift om vindruvssort.

3. De åtgärder som avses i punkt 1 får endast vara följande:

a) PR, marknadsföring eller reklam, som betonar fördelarna med gemenskapsprodukterna, särskilt när det gäller kvalitet, livsmedelssäkerhet och miljöhänsyn.

b) Deltagande i stora internationella evenemang, varumässor eller utställningar.

c) Informationskampanjer, särskilt om gemenskapssystemen för skyddad ursprungsbeteckning, skyddad geografisk beteckning och ekologisk produktion.

d) Nya marknadsundersökningar som är nödvändiga för att utöka avsättningsmöjligheterna.

e) Utvärderingsstudier av resultaten av de säljfrämjande åtgärderna och informationsåtgärderna.

4. Gemenskapens bidrag till säljfrämjande verksamhet får högst utgöra 50 procent av de stödberättigande kostnaderna.

Artikel 11

Omstrukturering och omställning av vingårdar

1. Syftet med åtgärder för omstrukturering och omställning av vinodlingar ska vara att öka vinproducenternas konkurrenskraft.

2. Stöd enligt denna artikel för omstrukturering och omställning av vinodlingar lämnas endast om medlemsstaten lämnar in inventeringen av sin produktionskapacitet enligt artikel 109.

3. Stöd för omstrukturering och omställning av vinodlingar får endast omfatta en eller flera av följande verksamheter:

a) Omställning till andra sorter, även genom dubbelympning.

b) Förflyttning av vinodlingar.

c) Förbättringar av tekniken för att förvalta vinodlingarna.

Stöd lämnas inte för normal förnyelse av uttjänta vinodlingar.

4. Stöd för omstrukturering och omställning av vinodlingar får endast lämnas i följande former:

a) Ersättning till producenter för förlorade intäkter till följd av genomförandet av åtgärden, och

b) bidrag till kostnaderna för omstruktureringen och omställningen.

5. Ersättningen till producenter för förlorade intäkter enligt punkt 4 a får täcka upp till 100 procent av den relevanta förlusten och får antingen innebära

a) tillåtelse att, utan hinder av bestämmelserna i avdelning V kapitel II, ha både gamla och nya vinstockar samtidigt under en fastställd period på högst tre år, till dess att övergångssystemet för planteringsrätter har upphört att gälla, eller

b) ekonomisk gottgörelse.

6. Gemenskapens bidrag till de faktiska kostnaderna för omstruktureringen och omställningen av vinodlingar får inte överstiga 50 procent. I regioner som är klassificerade som konvergensregioner enligt förordning (EG) nr 1083/2006 ( 14 ) får gemenskapens bidrag till kostnaderna för omstrukturering och omställning inte överstiga 75 procent.

Artikel 12

Grön skörd

1. I denna artikel avses med grön skörd fullständig destruktion eller borttagande av omogna druvklasar för att därmed reducera avkastningen från det berörda området till noll.

2. Stöd för grön skörd ska bidra till att återupprätta balansen mellan tillgång och efterfrågan på gemenskapens vinmarknad och därmed förebygga marknadskriser.

3. Stöd för grön skörd får lämnas som ersättning i form av ett schablonbelopp per hektar som ska fastställas av den berörda medlemsstaten.

Beloppet får inte överskrida 50 procent av summan av de direkta kostnaderna för destruktion eller avlägsnande av druvklasar och de förlorade intäkterna i samband med destruktion eller avlägsnande av druvklasar.

4. De berörda medlemsstaterna ska inrätta ett system som grundar sig på objektiva kriterier för att se till att åtgärden grön skörd inte leder till att enskilda vinproducenter tar emot kompensation som överstiger de tak som avses i punkt 3 andra stycket.

Artikel 13

Gemensamma fonder

1. Det ska beviljas stöd för inrättande av gemensamma fonder för att bistå producenter som vill försäkra sig mot marknadssvängningar.

2. Stöd för inrättande av gemensamma fonder får lämnas i form av tillfälligt och gradvis avtagande stöd för att täcka de administrativa kostnaderna för fonderna.

Artikel 14

Skördeförsäkring

1. Stöd för skördeförsäkring ska bidra till att trygga producenternas intäkter när dessa påverkas av naturkatastrofer, ogynnsamma väderleksförhållanden, sjukdomar eller skadedjursangrepp.

2. Stöd för skördeförsäkring får lämnas i form av ett ekonomiskt bidrag från gemenskapen, dock högst

a) 80 procent av de kostnader för försäkringspremier som producenten har betalat för att försäkra sig mot förluster som uppstått till följd av ogynnsamma väderleksförhållanden som kan jämställas med naturkatastrofer,

b) 50 procent av de kostnader för försäkringspremier som producenten har betalat för att försäkra sig mot i) förluster enligt led a och andra förluster som uppstått till följd av ogynnsamma väderleksförhållanden, ii) förluster som uppstått till följd av djur, växtsjukdomar eller skadedjursangrepp.

3. Stöd för skördeförsäkring får endast lämnas om de berörda försäkringsbetalningarna inte kompenserar producenterna för mer än 100 procent av deras intäktsförluster, medräknat eventuell ersättning som producenterna kan ha fått från andra stödordningar i samband med den försäkrade risken.

4. Stödet för skördeförsäkring får inte snedvrida konkurrensen på försäkringsmarknaden.

Artikel 15

Investeringar

1. Stöd får beviljas för materiella och immateriella investeringar i bearbetningsanläggningar, infrastruktur för vintillverkning och saluföring av vin som förbättrar företagets totala resultat och avser ett eller flera av följande områden:

a) Framställning eller saluföring av produkter enligt bilaga IV.

b) Utveckling av nya produkter, processer och tekniska metoder i samband med produkter enligt bilaga IV.

2. Den högsta procentsatsen för stöd enligt punkt 1 ska endast beviljas mikroföretag samt små och medelstora företag i den mening som avses i kommissionens rekommendation 2003/361/EG av den 6 maj 2003 om definitionen av mikroföretag samt små och medelstora företag ( 15 ). För Azorerna, Madeira och Kanarieöarna, de mindre egeiska öarna i den mening som anges i rådets förordning (EG) nr 1405/2006 av den 18 september 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för de mindre Egeiska öarna ( 16 ) och de franska utomeuropeiska departementen ska inga storleksbegränsningar gälla för den högsta procentsatsen. För företag som inte omfattas av artikel 2.1 i avdelning I i bilagan till rekommendation 2003/361/EG och som har mindre än 750 anställda eller en omsättning som understiger 200 miljoner EUR ska den högsta stödnivån halveras.

Stöd får inte beviljas företag i svårigheter i den mening som avses i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.

3. I de stödberättigande utgifterna får inte ingå de delar som avser i artikel 17.3 a–c i förordning (EG) nr 1698/2005.

4. Följande högsta stödsatser i förhållande till de stödberättigande kostnaderna ska gälla för gemenskapens bidrag:

a) 50 procent i regioner som klassificeras som konvergensregioner enligt förordning (EG) nr 1083/2006.

b) 40 procent regioner som inte är konvergensregioner.

c) 75 procent i de yttersta regionerna enligt rådets förordning (EG) nr 247/2006 av den 30 januari 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden ( 17 ).

d) 65 procent på de mindre Egeiska öarna enligt förordning (EG) nr 1405/2006.

5. Artikel 72 i förordning (EG) nr 1698/2005 ska i tillämpliga delar gälla för stöd enligt punkt 1.

Artikel 16

Destillation av biprodukter

1. Stöd får beviljas för frivillig eller obligatorisk destillation av biprodukter vid framställning av vin som har utförts i enlighet med villkoren i punkt D i bilaga VI.

Stödbeloppet för den producerade alkoholen ska fastställas per volymprocent och hektoliter. Inget stöd ska utgå för den volym alkohol i de biprodukter som ska destilleras vilken överskrider 10 procent i förhållande till alkoholvolymen i det framställda vinet.

2. Det högsta tillämpliga stödbeloppet ska grundas på kostnader för insamling och bearbetning och fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

3. Alkoholen från destillation med stöd enligt punkt 1 ska uteslutande användas för industriella ändamål eller som energikälla för att undvika en snedvridning av konkurrensen.

Artikel 17

Spritdrycksdestillation

1. Stöd i form av hektarstöd för vin som destilleras till spritdryck får beviljas producenter fram till och med den 31 juli 2012.

2. Berörda avtal om vindestillation samt vederbörliga bevis om leverans för destillation ska lämnas in innan stödet beviljas.

Artikel 18

Krisdestillation

1. Stöd för frivillig eller obligatorisk destillation av överskott av vin i syfte att minska eller eliminera överskottet och samtidigt säkerställa kontinuerlig tillgång från en skörd till nästa får i motiverade krisfall beviljas av medlemsstaterna fram till och med den 31 juli 2012.

2. Det högsta tillämpliga stödbeloppet ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

3. Alkoholen från den stödda destillation som avses i punkt 1 ska uteslutande användas för industriella ändamål eller som energikälla för att undvika en snedvridning av konkurrensen.

4. Den andel av budgeten som används för att stödja krisdestillation får inte överstiga följande procentandelar av de medel som totalt är tillgängliga för respektive medlemsstat under ifrågavarande budgetår enligt bilaga II:

— 20 procent för 2009.

— 15 procent för 2010.

— 10 procent för 2011.

— 5 procent för 2012.

5. Medlemsstaterna får öka de för krisdestillation tillgängliga medlen över de årliga tak som fastställs i punkt 4 genom att tillskjuta nationella medel i enighet med följande gränser (uttryckta som procentandelar av respektive årliga tak enligt punkt 4):

— 5 procent för vinåret 2010.

— 10 procent för vinåret 2011.

— 15 procent för vinåret 2012.

Medlemsstaterna ska meddela kommissionen eventuella tillskott av nationella medel enligt första stycket och kommissionen ska ge sitt godkännande innan sådana medel görs tillgängliga.

Artikel 19

Användning av koncentrerad druvmust

1. Stöd får fram till och med den 31 juli 2012 beviljas vinodlare som använder koncentrerad druvmust, inklusive rektifierad koncentrerad druvmust, för att öka produkternas naturliga alkoholstyrka i enlighet med de villkor som fastställs i bilaga V.

2. Stödbeloppet ska fastställas per volymprocent potentiell alkoholstyrka och per hektoliter must för berikningen.

3. Det högsta tillämpliga stödbeloppet inom ramen för denna åtgärd i olika vinodlingszoner ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

Artikel 20

Tvärvillkor

Om en jordbrukare när som helst inom tre år efter utbetalningen enligt stödprogrammen för omstrukturering och omställning, eller när som helst inom ett år efter utbetalningen enligt stödprogrammen för grön skörd, på sitt företag inte iakttar de föreskrivna verksamhetskrav och krav på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som avses i artiklarna 3–7 i förordning (EG) nr 1782/2003, till följd av en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den enskilde jordbrukaren, ska bidragsbeloppet minskas eller dras in, helt eller delvis, beroende på överträdelsens allvar, omfattning, varaktighet och upprepning, och jordbrukaren ska i tillämpliga fall åläggas att betala tillbaka det enligt villkoren i nämnda bestämmelser.







Avsnitt 4

Allmänna bestämmelser

Artikel 21

Rapportering och utvärdering

1. Medlemsstaterna ska senast den 1 mars varje år och första gången senast den 1 mars 2010 lämna in en rapport till kommissionen om genomförandet av åtgärderna i deras stödprogram under det föregående budgetåret.

Rapporterna ska förteckna och beskriva de åtgärder för vilka gemenskapsstöd har beviljats enligt stödprogrammen och ska i synnerhet innehålla uppgifter om genomförandet av de säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 10.

2. Medlemsstaterna ska senast den 1 mars 2011 och återigen senast den 1 mars 2014 presentera en utvärdering av kostnaderna och fördelarna med stödprogrammen och ange hur de kan göras mer effektiva.

Kommissionen ska senast den 31 december 2011 lämna en rapport till Europaparlamentet och rådet om genomförandet av de säljfrämjande åtgärder som avses i artikel 10.

Artikel 22

Tillämpningsföreskrifter

De åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa detta kapitel ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

Dessa åtgärder får särskilt avse följande

a) formatet för hur stödprogrammen ska läggas fram,

b) bestämmelser för ändringar i stödprogram efter det att har börjat gälla,

c) tillämpningsföreskrifter för åtgärderna i artiklarna 10–19,

d) villkoren för meddelande och offentliggörande av stöd som finansieras av gemenskapen,

e) närmare bestämmelser om rapportering.







KAPITEL II

Finansiell överföring

Artikel 23

Finansiell överföring till landsbygdsutveckling

1. Från och med budgetåret 2009 ska de belopp som fastställs i punkt 2 och som grundar sig på de historiska utgifter som avses i förordning (EG) nr 1493/1999 för interventionsåtgärder i syfte att stabilisera jordbruksmarknaderna enligt artikel 3.1 b i förordning (EG) nr 1290/2005, finnas tillgängliga som kompletterande gemenskapsmedel för åtgärder i vinproducerande regioner inom ramen för den programplanering för landsbygdsutvecklingen som finansieras genom förordning (EG) nr 1698/2005.

▼M1

2. Följande belopp ska finnas tillgängliga under de angivna kalenderåren:

— 2009: 40,66 miljoner euro.

— 2010: 82,11 miljoner euro.

— Från och med 2011: 122,61 miljoner euro.

▼B

3. Beloppen i punkt 2 ska fördelas mellan medlemsstaterna i enlighet med bilaga III.

De medlemsstater som inte har infört några belopp i den nuvarande tabellen i bilaga III till följd av de låga belopp som följer av övriga belopp i enlighet med den finansieringsnyckel som tillämpas för att fastställa beloppen i bilaga III (mindre än 2,5 miljoner EUR som ska överföras 2009) får besluta att helt eller delvis överföra de belopp som nu ingår i bilaga II till bilaga III för att användas inom sina program för landsbygdsutveckling. I detta fall ska de berörda medlemsstaterna senast den 30 juni 2008 meddela kommissionen denna överföring och kommissionen ska ändra punkt 2 och bilagorna II och III i enlighet med detta.







AVDELNING III

REGLERINGSÅTGÄRDER







KAPITEL I

Allmänna regler

Artikel 24

Klassificering av druvsorter

1. Med förbehåll för punkt 2 ska medlemsstaterna klassificera vilka druvsorter som för framställning av vin får planteras, återplanteras eller ympas på deras territorier.

Endast druvsorter som uppfyller följande villkor får klassificeras av medlemsstaterna:

a) Druvsorter som tillhör arten Vitis vinifera eller kommer från en korsning mellan den arten och andra arter av släktet Vitis.

b) Druvsorter som inte tillhör någon av följande sorter: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton och Hebermont.

Om en druvsort stryks ur klassificeringen enligt första stycket ska den röjas inom 15 år efter det att de har strukits.

2. De medlemsstater vilkas vinproduktion inte överstiger 50 000 hl vin per år, beräknat på grundval av den genomsnittliga produktionen under de senaste fem vinåren, ska undantas från kravet på klassificering i punkt 1.

Dock får även i de medlemsstater som avses i första stycket endast druvsorter som överensstämmer med punkt 1 a och b planteras, återplanteras eller ympas för framställning av vin.

3. Med avvikelse från punkt 1 första och andra stycket och punkt 2 andra stycket är plantering, återplantering eller ympning av följande druvsorter tillåten för forskning och vetenskapliga försök:

a) Druvsorter som inte klassificerats av de medlemsstater som avses i punkt 1.

b) Druvsorter som inte överensstämmer med punkt 1 a och b, i fråga om de medlemsstater som avses i punkt 2.

4. Arealer planterade med druvsorter för vinframställning i strid med punkterna 13 ska röjas.

Det föreligger dock ingen skyldighet att röja sådana arealer om det som produceras enbart är avsett för konsumtion i vinodlarens hushåll.

5. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att kontrollera att producenterna följer bestämmelserna i punkterna 1–4.

Artikel 25

Produktion och saluföring

1. De produkter som förtecknas i bilaga IV och som produceras i gemenskapen ska framställas av druvsorter enligt klassificeringen i artikel 24.1.

2. En beteckning för en kategori av en vinprodukt enligt bilaga IV får endast användas i gemenskapen för saluföring av en produkt som uppfyller de krav som fastställs i den bilagan.

Trots vad som sägs i artikel 59.1 a får dock medlemsstaterna tillåta användningen av termen ”vin” om

a) den åtföljs av ett namn på en frukt i ett sammansatt ord för att saluföra produkter som erhållits genom jäsning av andra bär och frukter än druvor, eller om

b) den är en del av ett sammansatt ord.

All sammanblandning med produkter svarande mot kategorierna av vin i bilaga IV ska undvikas.

3. De kategorier av vinprodukter som förtecknas i bilaga IV får ändras i enlighet med förfarandet i artikel 113.2.

4. Med undantag av vin på flaska beträffande vilket det kan visas att tappningen ägde rum före den 1 september 1971, får vin som framställts av de druvsorter som anges i den klassificering som upprättats enligt artikel 24.1 första stycket, men som inte svarar mot kategorierna i bilaga IV, endast användas för konsumtion i vinodlarens hushåll, för framställning av vinättika eller för destillation.







KAPITEL II

Oenologiska metoder och restriktioner

Artikel 26

Tillämpningsområde

Detta kapitel avser de tillåtna oenologiska metoderna och de gällande restriktionerna för produktion och saluföring av produkter som omfattas av denna förordning samt förfarandet för att fatta beslut om dessa metoder och restriktioner.

Artikel 27

Oenologiska metoder och restriktioner

1. Vid framställning i gemenskapen av de produkter som omfattas av denna förordning får endast oenologiska metoder och lagring som är tillåtna enligt gemenskapsrätten i enlighet med bilaga V eller om vilka beslut har fattats i enlighet med artiklarna 28 och 29 användas.

Första stycket ska inte gälla

a) druvsaft och koncentrerad druvsaft,

b) druvmust och koncentrerad druvmust avsedd för framställning av druvsaft.

2. De tillåtna oenologiska metoderna får endast användas för att säkerställa att framställning, lagring och förädling av produkten sker på ett korrekt sätt.

3. Produkter som omfattas av denna förordning ska framställas i gemenskapen i enlighet med relevanta restriktioner i bilaga VI.

4. Produkter som omfattas av denna förordning och som har genomgått oenologiska metoder som inte är tillåtna i gemenskapen, eller i förekommande fall, enligt nationella bestämmelser, eller som står i strid mot restriktionerna i bilaga VI får inte saluföras i gemenskapen.

Artikel 28

Striktare regler fastställda av medlemsstaterna

Medlemsstaterna får begränsa eller förbjuda användningen av vissa oenologiska metoder samt införa hårdare restriktioner, som är tillåtna enligt gemenskapsrätten, för vin som framställs inom deras territorium och i syfte att bättre bevara de egenskaper som är kännetecknande för vin med skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning för mousserande vin och likörvin.

Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om dessa begränsningar förbud och restriktioner, som i sin tur ska underrätta övriga medlemsstater.

Artikel 29

Tillstånd för oenologiska metoder och restriktioner

1. Utom för de oenologiska metoder som gäller berikning, syratillsats och avsyrning som fastställs i bilaga V för de specifika produkter som omfattas av den bilagan samt de restriktioner som anges i bilaga VI ska det fattas beslut om tillstånd för oenologiska metoder och restriktioner för produktion och lagring av produkter som omfattas av denna förordning i enlighet med förfarandet i artikel 113.2.

2. Medlemsstaterna får tillåta användning för försöksändamål av otillåtna oenologiska metoder på villkor som ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 113.2.

Artikel 30

Kriterier för tillstånd

Kommissionen ska, när den lämnar tillstånd till oenologiska metoder i enlighet med förfarandet i artikel 113.2,

a) grunda sig på de oenologiska metoder som har rekommenderats och offentliggjorts av Internationella vinorganisationen (OIV) och på resultaten av användningen av ännu inte tillåtna oenologiska metoder för försöksändamål,

b) ta hänsyn till skyddet av människors hälsa,

c) ta hänsyn till eventuella risker för att konsumenterna vilseleds på grund av etablerade förväntningar och uppfattningar och i samband med detta undersöka vilka informationsmöjligheter som finns och kan utnyttjas för att undvika sådana risker,

d) ge möjlighet att bevara vinets naturliga och kännetecknande egenskaper och undvika en genomgripande ändring av den berörda produktens sammansättning,

e) säkerställa en acceptabel miniminivå av miljöskydd,

f) följa de allmänna bestämmelserna om oenologiska metoder och restriktioner i bilaga V respektive VI.

Artikel 31

Analysmetoder

De analysmetoder som ska användas för att bestämma sammansättningen av de produkter som omfattas av denna förordning och de föreskrifter som gör det möjligt att fastställa om dessa produkter har genomgått någon behandling som står i strid med tillåtna oenologiska metoder, ska vara de som har rekommenderats och offentliggjorts av OIV.

Om det inte finns några metoder och föreskrifter som har rekommenderats och offentliggjorts av OIV ska sådana analysmetoder och föreskrifter antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.2.

I avvaktan på att sådana föreskrifter antas ska man tillämpa de metoder och föreskrifter tillämpas som är tillåtna i den berörda medlemsstaten.

Artikel 32

Tillämpningsföreskrifter

De åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa detta kapitel och för bilagorna V och VI ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.2, om inte annat föreskrivs i dessa bilagor.

Dessa åtgärder får särskilt avse följande:

a) Bestämmelser med innebörden att de oenologiska metoder i gemenskapen som förtecknas i bilaga IV till förordning (EG) nr 1493/1999 ska anses vara tillåtna oenologiska metoder.

b) Tillåtna oenologiska metoder och restriktioner, inklusive berikning, syratillsats och avsyrning som gäller mousserande viner, mousserande kvalitetsviner och mousserande kvalitetsviner av aromatisk typ.

c) Tillåtna oenologiska metoder och restriktioner som gäller likörvin.

d) Bestämmelser för blandning och ”coupage” av must och vin, om inte annat anges i punkt C i bilaga VI.

e) Specifikationer för renhet och identitet för ämnen som ingår i oenologiska metoder, om det saknas gemenskapsbestämmelser på området.

f) Administrativa föreskrifter för att genomföra tillåtna oenologiska metoder.

g) Villkoren för innehav, omsättning och användning av produkter som inte uppfyller bestämmelserna i artikel 27 och eventuella undantag från kraven i den artikeln samt kriterier som i enskilda fall gör det möjligt att undvika alltför stor stränghet.

h) Villkoren enligt vilka medlemsstaterna får tillåta innehav, omsättning och användning av produkter som inte uppfyller bestämmelserna i detta kapitel, utom artikel 27, eller tillämpningsföreskrifterna för detta kapitel.







KAPITEL III

Ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och traditionella uttryck

Artikel 33

Tillämpningsområde

1. Regler gällande ursprungsbeteckningar, geografiska beteckningar och traditionella uttryck enligt kapitlen IV och V ska gälla för de produkter som avses i punkterna 1, 3–6, 8, 9, 11, 15 och 16 i bilaga IV.

2. De regler som avses i punkt 1 syftar till att

a) skydda legitima intressen för i) konsumenter, och ii) producenter,

b) säkerställa att den gemensamma marknaden för de berörda produkterna fungerar väl,

c) främja framställningen av kvalitetsprodukter samtidigt som utrymme ges för nationella kvalitetsfrämjande politiska åtgärder.







KAPITEL IV

Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar







Avsnitt 1

Definitioner

Artikel 34

Definitioner

1. I denna förordning avses med:

a) ursprungsbeteckning: namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva en produkt som avses i artikel 33.1 och som uppfyller följande krav: i) Dess kvalitet och egenskaper beror helt eller väsentligen på en viss geografisk omgivning med de naturliga och mänskliga faktorer som förknippas med den. ii) De druvor som vinet framställts av kommer uteslutande från detta geografiska område. iii) Det framställs inom detta geografiska område. iv) Det framställs av druvsorter tillhörande sorten Vitis vinifera.

b) geografisk beteckning: beteckning för en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva en produkt som avses i artikel 33.1 och som uppfyller följande krav: i) Det besitter en specifik kvalitet, ett specifikt anseende eller någon annan specifik egenskap som kan hänföras till det geografiska ursprunget. ii) Minst 85 procent av de druvor som används för framställningen av vinet kommer uteslutande från detta geografiska område. iii) Det framställs inom detta geografiska område. iv) Det framställs av druvsorter tillhörande arten Vitis vinifera eller en korsning mellan denna art och andra arter av släktet Vitis.

2. Vissa traditionellt använda namn ska utgöra ursprungsbeteckningar om de

a) betecknar ett vin,

b) hänvisar till ett geografiskt namn,

c) uppfyller kraven i punkt 1 a i–iv,

d) genomgår det förfarande för beviljande av skydd för ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som fastställs i detta kapitel.

3. Ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, även sådana som rör geografiska områden i tredjeland, kan skyddas i gemenskapen med stöd av bestämmelserna i detta kapitel.







Avsnitt 2

Ansökan om skydd

Artikel 35

Innehållet i ansökan om skydd

1. Ansökningar om skydd av ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar ska innehålla teknisk dokumentation med följande:

a) Den beteckning som ska skyddas.

b) Sökandens namn och kontaktuppgifter.

c) Den produktspecifikation som avses i punkt 2.

d) Ett dokument som sammanfattar den produktspecifikation som avses i punkt 2.

2. Produktspecifikationen ska göra det möjligt för berörda parter att kontrollera de relevanta produktionsvillkoren för ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen.

Den ska innehålla uppgifter om åtminstone följande:

a) Den beteckning som ska skyddas.

b) En beskrivning av vinet/vinerna: i) För viner med en ursprungsbeteckning, dess viktigaste analytiska och organoleptiska egenskaper. ii) För viner med en geografisk beteckning, dess viktigaste analytiska egenskaper samt en bedömning av eller uppgifter om dess organoleptiska egenskaper.

c) I förekommande fall de särskilda oenologiska metoder som använts för att framställa vinet/vinerna samt de relevanta restriktionerna för framställningen av vinet/vinerna.

d) En avgränsning av det geografiska området i fråga.

e) Maximal avkastning per hektar.

f) Uppgifter om den eller de druvsorter som vinet/vinerna framställts av.

g) Uppgifter som styrker det samband som avses i artikel 34.1 a i eller, i förekommande fall, artikel 34.1 b i.

h) De gällande krav som fastställts i gemenskapens eller medlemsstaternas bestämmelser eller, om medlemsstaterna så föreskriver, av en organisation som handlägger skyddade ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar, med beaktande av att dessa krav ska vara objektiva och icke diskriminerande och förenliga med gemenskapsrätten.

i) Namn och kontaktuppgifter för de myndigheter eller organ som kontrollerar efterlevnaden av bestämmelserna i produktspecifikationen samt deras särskilda uppgifter.

Artikel 36

Ansökan om skydd som rör ett geografiskt område i ett tredjeland

1. I de fall ansökan om skydd avser ett geografiskt område i ett tredjeland ska den utöver de uppgifter som anges i artikel 35 innehålla sådana uppgifter som styrker att beteckningen i fråga är skyddad i ursprungslandet.

2. Ansökan ska sändas till kommissionen antingen direkt eller via myndigheterna i det berörda tredjelandet.

3. Ansökan om skydd ska vara avfattad på något av de officiella språken i gemenskapen, eller åtföljas av en styrkt översättning till ett av dessa.

Artikel 37

Sökande

1. Alla intresserade producentgrupper, eller i undantagsfall en enskild producent, får ansöka om skydd av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning. Andra intresserade parter får delta i ansökan.

2. Producenter får lämna in en ansökan om skydd endast för vin som de själva producerar.

3. När en beteckning anger ett geografiskt område som skär över nationella gränser, eller när en traditionell beteckning är förknippad med ett geografiskt område som skär över nationella gränser, får en gemensam ansökan lämnas in.







Avsnitt 3

Förfarande för att bevilja skydd

Artikel 38

Förberedande nationellt förfarande

1. Ansökningar om skydd av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning enligt artikel 34 för vin med ursprung i gemenskapen, ska vara föremål för ett förberedande nationellt förfarande enligt denna artikel.

2. Ansökan om skydd ska lämnas in i den medlemsstat på vars territorium ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen har sitt ursprung.

3. Medlemsstaten ska granska ansökan för att avgöra om den uppfyller villkoren i detta kapitel.

Medlemsstaten ska genomföra ett nationellt förfarande, där det säkerställs att ansökan får tillräcklig offentlighet och där det föreskrivs en tidsfrist på minst två månader från dagen för offentliggörandet inom vilken alla fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse och är etablerade eller bosatta i medlemsstaten i fråga kan resa invändningar mot det föreslagna skyddet, genom att till medlemsstaten lämna in en motiverad förklaring.

4. Om medlemsstaten anser att ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen inte uppfyller kraven, eller är oförenlig med gemenskapsrätten i allmänhet, ska den avslå ansökan.

5. Om medlemsstaten anser att de relevanta kraven är uppfyllda ska denna

a) offentliggöra det sammanfattande dokumentet och produktspecifikationen, åtminstone på Internet, och

b) till kommissionen översända en ansökan om skydd med följande uppgifter: i) sökandens namn och kontaktuppgifter, ii) det sammanfattande dokument som avses i artikel 35.1 d, iii) en förklaring från medlemsstaten om att den anser att den ansökan som lämnats in av den sökande uppfyller villkoren i denna förordning, iv) den hänvisning till det offentliggörande som avses i led a.

Dessa handlingar ska vara avfattade på något av gemenskapens officiella språk, eller åtföljas av en styrkt översättning till ett av dessa.

6. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa denna artikel senast den 1 augusti 2009.

7. Om en medlemsstat inte har någon nationell lagstiftning om skydd av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar, får den, dock endast tillfälligt, bevilja skydd på nationell nivå för beteckningen i enlighet med villkoren i detta kapitel med verkan från den dag som ansökningen lämnats till kommissionen. Detta tillfälliga nationella skydd ska upphöra den dag då ett beslut om registrering eller avslag fattas i enlighet med detta kapitel.

Artikel 39

Kommissionens granskning

1. Kommissionen ska offentliggöra dagen för inlämning av ansökan om skydd av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen.

2. Kommissionen ska granska om de ansökningar om skydd som avses i artikel 38.5 uppfyller villkoren i detta kapitel.

3. Om kommissionen anser att villkoren i detta kapitel är uppfyllda ska den i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra det sammanfattande dokument som avses i artikel 35.1 d med hänvisning till det offentliggörande av produktspecifikationen som avses i artikel 38.5.

Om villkoren inte är uppfyllda ska kommissionen i enlighet förfarandet i artikel 113.2 fatta beslut om att avslå ansökan.

Artikel 40

Förfarande för invändningar

Inom två månader räknat från dagen för det offentliggörande som avses i artikel 39.3 första stycket, får alla medlemsstater eller tredjeländer, eller fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse och är etablerade eller bosatta i en annan medlemsstat än den som begärt skyddet eller i ett tredjeland, resa invändningar mot det föreslagna skyddet genom att till kommissionen lämna in en motiverad förklaring om villkoren för bidragsberättigande enligt detta kapitel.

För fysiska eller juridiska personer som är etablerade eller bosatta i ett tredjeland, ska förklaringen lämnas in, antingen direkt eller genom myndigheterna i det berörda tredjelandet, inom den tidsfrist på två månader som fastställs i första stycket.

Artikel 41

Beslut om skydd

På grundval av den information som kommissionen förfogar över ska kommissionen fatta beslut i enlighet med förfarandet i artikel 113.2 om att bevilja skydd för en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning som uppfyller villkoren i detta kapitel och som är förenlig med gemenskapsrätten, eller avslå ansökan om villkoren inte är uppfyllda.







Avsnitt 4

Specialfall

Artikel 42

Homonyma beteckningar

1. En beteckning för vilken en ansökan har inlämnats, som är helt eller delvis homonym med en beteckning som redan registrerats inom ramen för denna förordning, ska registreras med beaktande av lokala och traditionella seder och bruk samt risken för förväxlingar.

En homonym beteckning som felaktigt får konsumenten att tro att en produkt kommer från ett annat område får inte registreras, även om beteckningen bokstavligen är korrekt i fråga om det område eller den region eller plats där produkterna i fråga har sitt verkliga ursprung.

En registrerad homonym beteckning får endast användas om det finns en klar skillnad i praxis mellan den nya homonymen och det namn som hade registrerats tidigare, med beaktande av kraven på att producenterna ska behandlas lika och att konsumenterna inte får vilseledas.

2. Punkt 1 ska tillämpas i tillämpliga delar om en beteckning för vilken en ansökan har inlämnats, helt eller delvis är homonym med en geografisk beteckning som är skyddad i medlemsstaternas lagstiftning.

Medlemsstaterna ska inte registrera icke-identiska geografiska beteckningar som skyddade enligt deras respektive lagstiftning om geografiska beteckningar, om en ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning är skyddad i gemenskapen enligt den gemenskapslagstiftning som är tillämplig på ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar.

3. Innehåller eller består namnet på en druvsort av en skyddad ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning, får det inte användas för märkning av produkter som omfattas av denna förordning, om inte annat föreskrivs i kommissionens tillämpningsföreskrifter.

4. Skyddet av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar för produkter som omfattas av artikel 34 ska inte påverka tillämpningen av skyddade geografiska beteckningar som gäller för spritdrycker enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 110/2008 av den 15 januari 2008 om definition, beskrivning, presentation och märkning av, samt skydd av geografiska beteckningar för, spritdrycker ( 18 ) och omvänt.

Artikel 43

Grunder för att avslå en ansökan om skydd

1. Beteckningar som har blivit generiska får inte skyddas som ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar.

I detta kapitel avses med en beteckning som har blivit generisk en beteckning på ett vin som visserligen har samband med den ort eller den region där produkten från början producerades eller salufördes, men som har blivit den allmänna benämningen på ett vin i gemenskapen.

När det ska avgöras om en beteckning har blivit generisk, ska hänsyn tas till alla relevanta faktorer och särskilt till

a) de nuvarande förhållandena i gemenskapen, särskilt i de områden där produkten konsumeras,

b) den tillämpliga nationella lagstiftningen eller gemenskapslagstiftningen.

2. En beteckning får inte skyddas som ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning om detta med hänsyn till ett varumärkes anseende och renommé skulle kunna vilseleda konsumenten om vinets rätta identitet.

Artikel 44

Förhållande till varumärken

1. När en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning skyddas i enlighet med denna förordning, ska en ansökan om registrering av ett varumärke som motsvarar något av de fall som avses i artikel 45.2, och som avser en produkt ur någon av de kategorier som förtecknas i bilaga IV, avslås om ansökan om varumärkesregistrering lämnas in efter den dag då ansökan om skydd av ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning lämnats in till kommissionen och ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen därefter skyddas.

Varumärkesregistrering som har skett i strid med vad som sägs i föregående stycke ska förklaras ogiltig.

2. Ett varumärke vars användning motsvarar något av de fall som avses i artikel 45.2, får användas fortsatt eller förnyas trots skyddet av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen, om det har lämnats in en ansökan för varumärket i fråga eller om det har registrerats eller, i enlighet med den tillämpliga lagstiftningen, förvärvats genom användning inom gemenskapen före den dag då ansökan om skydd av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen lämnades in till kommissionen, såvida det inte finns skäl att ogiltigförklara eller häva varumärkesregistreringen enligt rådets direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar ( 19 ) eller rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken ( 20 ); detta ska dock inte påverka tillämpningen av artikel 43.2.

I så fall ska användningen av ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen vara tillåten parallellt med de berörda varumärkena.







Avsnitt 5

Skydd och kontroll

Artikel 45

Skydd

1. Skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar får användas av alla aktörer som saluför vin som har producerats i enlighet med motsvarande produktspecifikation.

2. Skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar och viner som använder de skyddade beteckningarna i enlighet med produktspecifikationen ska skyddas mot följande:

a) Varje direkt eller indirekt kommersiellt bruk av den skyddade beteckningen i) för produkter som är jämförbara, men som inte uppfyller kraven i produktspecifikationen för den skyddade beteckningen, eller ii) i den mån detta bruk innebär att en ursprungsbetecknings eller en geografisk betecknings anseende utnyttjas.

b) Varje obehörigt bruk, imitation eller anspelning, även när produktens eller tjänstens verkliga ursprung anges eller det skyddade namnet har översatts eller åtföljs av uttryck som ”stil”, ”typ”, ”metod”, ”sådan som tillverkas i”, ”imitation”, ”smak”, ”liknande” eller dylikt.

c) Varje annan osann eller vilseledande uppgift om ursprung, härkomst, beskaffenhet eller väsentliga egenskaper hos produkten på dennas inre eller yttre förpackning, reklammaterial eller handlingar, liksom förpackning av vinprodukten i en behållare som är ägnad att inge en oriktig föreställning om vinproduktens verkliga ursprung.

d) Varje annan form av agerande som kan vilseleda konsumenten om produktens verkliga ursprung.

3. Skyddade ursprungsbeteckningar eller skyddade geografiska beteckningar får inte bli generiska i gemenskapen i den mening som avses i artikel 43.1.

4. Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att hindra olaglig användning av de skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avses i punkt 2.

Artikel 46

Register

Kommissionen ska upprätta och föra ett elektroniskt register över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar för vin som ska vara tillgängligt för allmänheten.

Artikel 47

Utseende av behörig kontrollmyndighet

1. Medlemsstaterna ska utse den eller de behöriga myndigheter som ska ansvara för kontrollerna när det gäller de skyldigheter som fastställs i detta kapitel i enlighet med de kriterier som anges i artikel 4 i förordning (EG) nr 882/2004.

2. Medlemsstaterna ska se till att alla aktörer som följer detta kapitel har rätt att omfattas av ett system med kontroller.

3. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om den eller de behöriga myndigheter som avses i punkt 1. Kommissionen ska offentliggöra deras namn och kontaktuppgifter och ska regelbundet uppdatera dem.

Artikel 48

Kontroll av att produktspecifikationerna följs

1. När det gäller skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avser ett geografiskt område i gemenskapen, ska kontroll av att produktspecifikationerna följs under produktionen och under eller efter tappningen av vinet genomföras varje år av

a) den eller de behöriga myndigheter som avses i artikel 47.1, eller

b) ett eller flera kontrollorgan enligt punkt 5 i andra stycket i artikel 2 i förordning (EG) nr 882/2004 som utför produktcertifieringar i enlighet med de kriterier som anges i artikel 5 i den förordningen.

Kostnaderna för sådana kontroller ska bäras av de aktörer som omfattas av kontrollerna.

2. När det gäller skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar som avser ett geografiskt område i ett tredjeland, ska kontroll av att produktspecifikationerna följs under produktionen och under eller efter tappningen av vinet genomföras varje år av

a) en eller flera offentliga myndigheter som utsetts av tredjelandet, eller

b) ett eller flera certifieringsorgan.

3. De certifieringsorgan som avses i punkterna 1 b och 2 b ska iaktta och, från och med den 1 maj 2010, vara ackrediterade enligt den europeiska standarden EN 45011 eller ISO/IEC Guide 65 (Allmänna krav för organ som handhar produktcertifieringssystem).

4. När den eller de myndigheter som avses i punkterna 1 a och 2 a kontrollerar att produktspecifikationerna följs, ska de lämna tillfredsställande garantier för objektivitet och opartiskhet samt förfoga över den kvalificerade personal och de resurser som behövs för att genomföra sina uppgifter.

Artikel 49

Ändringar av produktspecifikationer

1. En sökande som uppfyller villkoren i artikel 37 får ansöka om en ändring av produktspecifikationen för en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, till exempel för att ta hänsyn till den vetenskapliga eller tekniska utvecklingen eller för att göra en ny avgränsning av det geografiska område som avses i artikel 35.2 andra stycket led d. I ansökan ska anges vilka ändringar som begärs med motiveringar.

2. Om ändringen medför en eller flera ändringar i det sammanfattande dokument som avses i artikel 35.1 d, ska artiklarna 38 och 41 även gälla för ändringsansökan. Om de ändringar som föreslås är jämförelsevis små, ska kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 113.2 besluta om godkännande av dessa utan att följa förfarandet enligt artikel 39.2 och artikel 40 och ska, om ansökan godkänns, offentliggöra uppgifterna enligt artikel 39.3.

3. Om den föreslagna ändringen inte innebär någon ändring av det sammanfattande dokumentet ska följande regler gälla:

a) Om det geografiska området är beläget i en viss medlemsstat, ska denna yttra sig om ändringen och, om yttrandet är positivt, offentliggöra den ändrade produktspecifikationen och anmäla ändringarna och motiveringarna för dessa till kommissionen.

b) Om det geografiska området är beläget i ett tredjeland, ska kommissionen besluta om eventuellt godkännande av den föreslagna ändringen.

Artikel 50

Avregistrering

På kommissionens initiativ eller på motiverad begäran av en medlemsstat, ett tredjeland eller en fysisk eller juridisk person som har ett legitimt intresse, får det i enlighet med förfarandet i artikel 113.2 fattas beslut om att dra in skyddet av en ursprungsbeteckning eller en geografisk beteckning om villkoren i motsvarande produktspecifikation inte längre är uppfyllda.

Artiklarna 38–41 ska gälla i tillämpliga delar.

Artikel 51

Befintliga skyddade vinbeteckningar

1. De vinbeteckningar som är skyddade enligt artiklarna 51 och 54 i förordning (EG) nr 1493/1999 och artikel 28 i förordning (EG) nr 753/2002, ska automatiskt vara skyddade enligt den här förordningen. Kommissionen ska föra in dem i det register som avses i artikel 46 i den här förordningen.

2. Medlemsstaterna ska för de befintliga skyddade vinbeteckningar som avses i punkt 1 skicka in följande till kommissionen:

a) Den tekniska dokumentation som avses i artikel 35.1.

b) De nationella besluten om godkännande.

3. De vinbeteckningar som avses i punkt 1 förlorar sitt skydd enligt denna förordning om inte den information som avses i punkt 2 lämnas in senast den 31 december 2011. Kommissionen ska vidta motsvarande formella åtgärder för att ta bort sådana beteckningar från det register som avses i artikel 46.

4. Artikel 50 ska inte tillämpas på sådana befintliga skyddade vinbeteckningar som avses i punkt 1.

Det får, på kommissionens initiativ och i enlighet med förfarandet i artikel 113.2, till och med den 31 december 2014 fattas beslut om att dra in det skydd för befintliga skyddade vinbeteckningar som avses i punkt 1 om de inte uppfyller villkoren i artikel 34.







Avsnitt 6

Allmänna bestämmelser

Artikel 52

Tillämpningsföreskrifter

De åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa detta kapitel ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

Dessa åtgärder får särskilt innehålla bestämmelser om undantag från bestämmelserna och kraven i detta kapitel

a) när det gäller ansökningar om skydd för ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar som ännu inte avgjorts,

b) när det gäller framställning av vissa viner med skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning inom ett geografiskt område i närheten av det geografiska område från vilket druvorna härstammar,

c) när det gäller traditionella produktionsmetoder för vissa viner med skyddad ursprungsbeteckning.

Artikel 53

Avgifter

Medlemsstaterna får ta ut en avgift för att täcka sina omkostnader, inbegripet de som uppstår vid granskning av ansökningar om skydd, invändningar, ansökningar om ändringar och framställningar om indragningar enligt denna förordning.







KAPITEL V

Traditionella uttryck

Artikel 54

Definition

1. traditionellt uttryck: ett uttryck som, när det gäller de produkter som avses i artikel 33.1, av tradition används i medlemsstaterna för att beteckna

a) att produkten har en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning enligt gemenskapslagstiftningen eller den nationella lagstiftningen,

b) produktions- eller lagringsmetoden, kvalitet, färg, typ av plats eller en särskild händelse som är förknippad med historien, för produkter med en skyddad ursprungsbeteckningen eller geografisk beteckning.

2. Traditionella uttryck ska erkännas, definieras och skyddas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

Artikel 55

Skydd

1. Ett skyddat traditionellt uttryck får endast användas för produkter som har framställts enligt definitionen i artikel 54.2.

Traditionella uttryck ska skyddas mot olovlig användning.

Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som behövs för att förhindra olovlig användning av skyddade traditionella uttryck.

2. Traditionella uttryck får inte bli generiska i gemenskapen.

Artikel 56

Tillämpningsföreskrifter

De åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa detta kapitel ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1, särskilt i fråga om

a) förfarandet för att bevilja skydd,

b) de specifika skyddsnivån.







KAPITEL VI

Märkning och presentation

Artikel 57

Definition

I denna förordning gäller följande definitioner:

a) märkning: varje ord, detalj, varumärke, märkesnamn, illustration eller symbol på förpackning, dokument, meddelande, etikett, ring eller hylsa som medföljer eller avser en viss produkt.

b) presentation: varje information som framförs till konsumenterna genom den berörda produktens förpackning, inklusive form på och typ av flaskor.

Artikel 58

Tillämpning av övergripande bestämmelser

Om inte annat föreskrivs i denna förordning ska direktiv 89/104/EEG, rådets direktiv 89/396/EEG av den 14 juni 1989 om identifikationsmärkning av livsmedelspartier ( 21 ), direktiv 2000/13/EG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2007/45/EG av den 5 september 2007 om fastställande av bestämmelser för färdigpackade varors nominella mängder ( 22 ) gälla för märkning och presentation av produkter som faller inom deras tillämpningsområden.

Artikel 59

Obligatoriska uppgifter

1. Märkning och presentation av de produkter som avses i punkterna 1–11 samt punkterna 13, 15 och 16 i bilaga IV och som saluförs i gemenskapen eller är avsedda för export, ska innehålla följande obligatoriska uppgifter:

a) Kategorin av vinprodukt enligt bilaga IV.

b) För vin med en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning: i) uttrycket ”skyddad ursprungsbeteckning” eller ”skyddad geografisk beteckning”, och ii) namnet på den skyddade ursprungsbeteckningen eller skyddade geografiska beteckningen.

c) Verklig alkoholhalt i volymprocent.

d) Ursprungsbeteckning.

e) Uppgift om tappningsföretaget eller, när det rör sig om mousserande vin, mousserande vin tillsatt med koldioxid, mousserande kvalitetsvin eller mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ, namnet på producenten eller leverantören.

f) Importören, när det rör sig om importerade viner.

g) När det rör sig om mousserande vin, mousserande vin tillsatt med koldioxid, mousserande kvalitetsvin eller mousserande kvalitetsvin av aromatisk typ, uppgift om sockerhalten.

2. Med avvikelse från punkt 1 a får hänvisningen till kategorin av vinprodukt uteslutas för vin vars etikett anger namnet på den skyddade ursprungsbeteckningen eller geografiska beteckningen.

3. Med avvikelse från punkt 1 b får hänvisningen till uttrycket ”skyddad ursprungsbeteckning” eller ”skyddad geografisk beteckning” uteslutas i följande fall:

a) Om ett traditionellt uttryck enligt artikel 54.1 a anges på etiketten.

b) I särskilda fall, som ska fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1, om namnet på den skyddade ursprungsbeteckningen eller skyddade geografiska beteckningen anges på etiketten.

Artikel 60

Frivilliga uppgifter

1. Märkningen och presentationen av de produkter som avses i artikel 59.1 får innehålla följande frivilliga uppgifter:

a) Årgång.

b) Namnet på en eller flera druvsorter.

c) När det gäller andra viner än de som avses i artikel 59.1 g, uppgifter om sockerhalten.

d) För vin med en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, traditionella uttryck enligt artikel 54.1 b.

e) Gemenskapens symbol för den skyddade ursprungsbeteckningen eller skyddade geografiska beteckningen.

f) Uttryck som avser vissa produktionsmetoder.

g) För vin med skyddad ursprungsbeteckning eller geografiska beteckning, namnet på en geografisk enhet som är mindre eller större än det underliggande området för ursprungsbeteckningen eller den geografiska beteckningen.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 42.3 gäller följande för användningen av de uppgifter som anges i punkt 1 a och 1 b för viner som saknar skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning:

a) Medlemsstaterna ska införa lagar eller andra författningar för att säkerställa certifierings-, godkännande- och kontrollförfaranden så att den berörda informationens korrekthet garanteras.

b) Medlemsstaterna får, på grundval av icke diskriminerande och objektiva kriterier och med vederbörlig hänsyn till lojal konkurrens, för vin som framställts av druvsorter på deras territorium, upprätta förteckningar över uteslutna druvsorter, särskilt om i) den finns risk för att konsumenterna vilseleds i fråga om vinets rätta ursprung, på grund av att en viss druvsort utgör en integrerad del av en befintlig skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning, ii) de berörda kontrollerna inte skulle vara kostnadseffektiva, på grund av att en viss druvsort utgör en mycket liten del av medlemsstatens vinodling.

c) För blandningar av viner från olika medlemsstater får druvsorten eller druvsorterna inte anges i märkningen om inte de berörda medlemsstaterna har kommit överens om annat och säkerställer de relevanta certifierings-, godkännande- och kontrollförfarandena.

Artikel 61

Språkanvändning

1. De obligatoriska och frivilliga uppgifter som avses i artiklarna 59 och 60 ska när de uttrycks i ord avfattas på ett eller flera av gemenskapens officiella språk.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 ska dock namnet på en skyddad ursprungsbeteckning eller geografisk beteckning eller ett traditionellt uttryck enligt artikel 54.1 a på etiketten avfattas på det eller de språk på vilka skyddet är tillämpligt.

Vid skyddade ursprungsbeteckningar eller geografiska beteckningar eller särskilda nationella beteckningar på ett annat alfabet än det latinska ska denna beteckning även anges på ett eller flera officiella gemenskapsspråk.

Artikel 62

Tillsyn

Medlemsstaternas behöriga myndigheter ska vidta åtgärder för att säkerställa att en produkt enligt artikel 59.1 som inte är märkt i enlighet med detta kapitel inte släpps ut på marknaden eller att produkten dras tillbaka från marknaden.

Artikel 63

Tillämpningsföreskrifter

De åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa detta kapitel ska antas i enlighet med förfarandet i artikel 113.1.

Dessa åtgärder får särskilt avse följande:

a) Närmare bestämmelser om den berörda produktens ursprung.

b) Villkoren för användningen av de frivilliga uppgifterna i artikel 60.

c) Särskilda krav i fråga om uppgifterna om årgång och druvsort på etiketterna enligt artikel 60.2.

d) Ytterligare avvikelser utöver dem som anges i artikel 59.2, där det föreskrivs att hänvisningen till kategorin av vinprodukt får uteslutas.

e) Regler för det skydd som ska ges presentationen av en viss produkt.







KAPITEL VII

Producenter och branschorganisationer

Artikel 64

Producentorganisationer

1. Medlemsstaterna får erkänna producentorganisationer som

a) består av producenter av de produkter som omfattas av denna förordning,

b) har bildats på initiativ av producenter.

c) har ett särskilt syfte, som bland annat hänför sig till ett eller flera av följande i) gemensamt anpassa produktionen till kraven på marknaden och förbättra produkten, ii) främja koncentrationen av utbudet och utsläppandet på marknaden av deras produktion, iii) främja rationalisering och förbättring av produktion och bearbetning, iv) minska produktionskostnaderna och kostnaderna för styrning av marknaden och stabilisera produktionspriserna, v) främja och lämna tekniskt stöd för användningen av miljövänliga odlings- och produktionsmetoder, vi) främja initiativ för hanteringen av biprodukter från vinframställning och för avfallshanteringen, särskilt för att skydda kvaliteten på vatten, mark och landskap samt för att bevara eller främja den biologiska mångfalden, vii) forska om hållbara produktionsmetoder och hållbar marknadsutveckling, viii) bidra till genomförandet av stödprogram enligt avdelning II i kapitel I,

d) tillämpar stadgar som ålägger deras medlemmar att bland annat i) tillämpa de regler som producentorganisationen antagit när det gäller produktionsrapportering, produktion, saluföring och miljöskydd, ii) ge producentorganisationer den information de begär för statistiska ändamål, särskilt när det gäller odlingsarealer och marknadsutveckling, iii) betala böter för åsidosättande av de skyldigheter som följer av stadgarna,

e) har lämnat in en ansökan om erkännande som producentorganisation till den berörda medlemsstaten och ansökan innehåller bevis för att i) organisationen uppfyller villkoren i a–d, ii) den har ett lägsta antal medlemmar, som ska fastställas av den berörda medlemsstaten, iii) den i det område där den är verksam har en lägsta avsättningsbar produktionsvolym, som ska fastställas av den berörda medlemsstaten, iv) kan bedriva sin verksamhet korrekt, både över en längre period och med avseende på effektivitet och koncentration av utbudet, v) den faktiskt gör det möjligt för medlemmarna att få det tekniska stöd som behövs för att införa miljövänliga odlingsmetoder.

2. Producentorganisationer som erkänts i enlighet med förordning (EG) nr 1493/1999 ska anses vara erkända producentorganisationer enligt denna artikel.

Artikel 65

Branschorganisationer

1. Medlemsstaterna får erkänna branschorganisationer som

a) består av företrädare för näringsverksamheter inom produktion av, handel med eller bearbetning av produkter som omfattas av denna förordning,

b) har bildats på initiativ av alla eller några av de företrädare som avses i led a,

c) bedriver en eller flera av följande verksamheter i ett eller flera områden i gemenskapen, med beaktande av folkhälsan och konsumenternas intressen i) förbättra kunskapen om och insynen i produktionen och marknaden, ii) bidra till bättre samordning av produkternas utsläppande på marknaden, särskilt genom forskning och marknadsundersökningar, iii) utarbeta standardavtal som är förenliga med gemenskapens regler, iv) sörja för ett effektivare utnyttjande av produktionskapaciteten, v) tillhandahålla upplysningar och genomföra forskning som behövs för att inrikta produktionen på produkter som är bättre anpassade till marknadens krav och konsumenternas smak och förväntningar, särskilt i fråga om produkternas kvalitet och miljöskydd, vi) erbjuda information om särskilda egenskaper hos vin med skyddad ursprungsbeteckning eller skyddad geografisk beteckning, vii) undersöka på vilket sätt det går att begränsa användningen av växtskyddsmedel och andra produktionselement, och säkerställa produkternas kvalitet och skyddet av mark och vatten, viii) främja en integrerad produktion eller andra miljövänliga produktionsmetoder, ix) uppmuntra till måttlig och ansvarsfull vinkonsumtion och informera om de skadliga verkningarna av farliga konsumtionsmönster, x) genomföra säljfrämjande åtgärder för vin, särskilt i tredjeland, xi) utveckla metoder och redskap för att förbättra produktkvaliteten i alla produktions-, vinframställnings- och saluföringsled, xii) utnyttja, skydda och främja potentialen inom det ekologiska jordbruket, xiii) utnyttja, skydda och främja kvalitetsbeteckningarna, de skyddade ursprungsbeteckningarna och de geografiska beteckningarna,

d) har lämnat in en ansökan om erkännande till den berörda medlemsstaten och ansökan innehåller bevis för att organisationen i) uppfyller villkoren i a–c, ii) bedriver sin verksamhet i ett eller flera områden inom det berörda territoriet, iii) repres