1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 1764/86
av den 27 maj 1986
om minimikvalitetskrav för produkter som framställts av tomater och som berättigar till produk-
tionsstöd
(EGT L 153, 7.6.1986, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Kommissionens förordning (EEG) nr 2318/89 av den 28 juli 1989 L 220 49 29.7.1989
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 2
▼B
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 1764/86
av den 27 maj 1986
om minimikvalitetskrav för produkter som framställts av tomater
och som berättigar till produktionsstöd
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 426/86 av den 24 februari
1986 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetadeprodukter av frukt och grönsaker (
1), särskiltart ikel 6.4 i denna, och
med beaktande av följande:I artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 426/86 föreskrivs ett system för
produktionsstöd för vissa produkter. I artikel 6. 1 b i samma förordning
föreskrivs att stödet endast skall betalas ut för produkter som uppfyllervissa minimikvalitetskrav som skall fastställas.
Syftet med sådana minimikrav på kvalitet är att förhindra framställning
av produkter som inte efterfrågas eller produkter som skulle leda till ensnedvridning av marknaden. Kraven måste baseras på traditionella ochsunda framställningsmetoder.
Med tanke på genomförandet av systemet med produktionsstöd måste
denna förordning tillämpas tillsammans med kommissionens förordning(EEG) nr 1599/84 av den 5 juni 1984 om tillämpningsföreskrifter förproduktionsstödet för bearbetade produkter av frukt och grönsaker (
2),
senaständrad genom förordning (EEG) nr 1155/86 (3), särskiltvad
gäller undersökning av de bearbetade produkterna.
De kvalitetskrav som fastställs i denna förordning ingår i åtgärderna för
genomförandet av systemet med produktionsstöd. Gemenskapen harännu inte fastställt kvalitetskraven i samband med saluföring av produk-terna. Medlemsstaterna får för detta ändamål fortsätta att tillämpa natio-nella krav under förutsättning att de är förenliga med fördragets bestäm-melser om fri rörlighetför varor.
Förvaltningskommittén för bearbetade produkter av frukt och grönsaker
har inte lämnat något yttrande inom den tidsfrist som dess ordförandehar bestämt.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Denna förordning fastställer de minimikvalitetskrav som produkter som
framställs av tomater enligt definitionen i artikel 1.2 i förordning (EEG)nr 1599/84 skall uppfylla för att få del av det produktionsstöd som avsesi artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 426/86.
Artikel 2
För framställning av de produkter som avses i artikel 1 skall endast
färska, röda, friska, mogna, felfria och rena tomater (frukt av Lycoper-sicum esculentum P. Mill) som är lämpliga för bearbetning användasoch, i förekommande fall, endast de sorter som anges i artikel 1.2 iförordning (EEG) nr 1599/84.
(1) EGT nr L 49, 27.2.1986, s. 1.
(2) EGT nr L 152, 8.6.1984, s. 16.
(3) EGT nr L 105, 22.4.1986, s. 24.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 3
▼M1
AVDELNING I
Krav avseende skalade och oskalade tomater
Artikel 3
I denna avdelning avses med
—skalade tomater :
— hela tomater eller tomater i bitar, skalade och frysta,
och
— hela tomater och tomater i bitar, skalade och konserverade,
enligt definitionen i artikel 1 förordning (EEG) nr 1599/84.
Med
—oskalade tomater avses:
— Hela tomater eller tomater i bitar, oskalade och konserverade,
enligt definitionen i artikel 1 i ovannämnda förordning.
Artikel 4
1. Skalade eller oskalade tomater får endast tillsättas
— vatten,
— tomatsaft,— tomatkoncentrat,— vanligtsalt(nat riumklorid),— naturliga kryddor, kryddörter och extrakt av dem samt naturliga
aromer.
Som tillsatser vid framställning av skalade eller oskalade tomater får
endastcit ronsyra (E 330) och kalciumklorid (509) användas.
2. Den totala tillsatsen av vanligt salt får inte överstige 3 % av
nettovikten och vid tillsättning av kalciumklorid får det totala kalciu-minnehållet inte överstiga 0,04 5 % i hela tomater och 0,08 0%it omater
i bitar. Vid bestämningen av tillsatsen vanligt salt skall det naturligakloridinnehålletanses vara lika me d2%a vt orrsubstansinnehållet.
3. Tillsatt tomatsaft och tomatkoncentrat skall uppfylla de minimi-
krav som fastställs i avdelning II.
Artikel 5
1. Skalade och oskalade tomater skall vara fria från främmande
smaker och lukter och färgen skall vara karakteristisk för den sort somanvänds när den är bearbetad på rätt sätt.
2. Skalade tomater skall vara praktiskt taget fria från skal. Skalet på
oskalade tomater skall vara praktiskt taget orört. Hela skalade ochoskalade tomater skall också vara praktiskt taget fria från skadade delar.
3. Mögeltalet för konserverade tomater (tomaterna och den omgi-
vande vätskan) skall inte överskrida 50 % positiva fält och pH-värdetskall inte överskrida 4,5.
Artikel 6
1. Produkterna skall anses uppfylla kraven i artikel 5.2 om följande
toleranser för fel inte överskrids:
—fel:3 5c m
2sammantagen yta,
—förekomst av skal (skalade tomater):
—hela tomater: 300 cm2sammantagen yta,
—tomater i bitar: 1 250 cm2sammantagen yta.
—avsaknad av skal (oskalade tomater) :
—hela tomater : 300 cm2sammantagen yta,
—tomater i bitar : 1 250 cm2sammantagen yta.
De fastställda toleranserna gäller per 10 kg nettovikt.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 4
▼M1
2. I punkt1 avses med
a)fel: områden där skador på ytan har trängt igenom och som däri-
genom skiljer sig starkt i färg eller konsistens från den normalatomatvävnaden och som normalt borde ha avlägsnats under bearbet-ningen,
b)skal: både skal som sitter fast på tomatköttet och skal som finns löst
i behållaren.
Artikel 7
1. Vad avser skalade eller oskalade konserverade tomater skall toma-
terna och den omgivande vätskan uppta minst 90 % av behållarensvolym.
2. Den avrunna vikten för hela skalade eller oskalade konserverade
tomater skall i genomsnitt vara lika med minst 56 % av behållarensvolym uttryckt i gram.
3. Om skalade eller oskalade konserverade tomater förpackas i glas-
burkar skall volymen minskas med 20 ml innan de procenttal som avsesi punkterna 1 och 2 beräknas.
▼
B
AVDELNING II
Krav avseende tomatsaft och tomatkoncentrat
Artikel 8
I denna avdelning skall ”tomatsaft” och ”tomatkoncentrat” avse de
produkter som definieras i artikel 1.2 n och o i förordning (EEG) nr1599/84.
Artikel 9
1. Tomatsaft och tomatkoncentrat får endast tillsättas följande:
— vanligtsalt(nat riumklorid),
— naturliga kryddor, kryddörter och extrakt av dessa samt naturliga
aromämnen.
2. Som tillsatsämne vid framställning av tomatsaft och tomatkoncen-
trat får citronsyra (E 330) användas. Vidare, vid framställning av
— tomatsaft med ett torrsubstansinnehåll på mindre än 7 %, får askor-
binsyra (E 300) användas. Innehålletav askorbinsyra skall dock int eöverstiga 0,03 % av den färdiga produktens vikt,
— tomatkoncentrat i pulverform, får kiseldioxid (551) användas. Inne-
hållet av kiseldioxid skall dock inte överstiga 1 % av den färdigaproduktens vikt.
3. Kvantiteten tillsatt vanligt salt får inte överstiga
a) 15 viktprocent av torrsubstansinnehållet i tomatkoncentrat med ett
torrrsubstansinnehåll som överstiger 20 %, och
b) 3 viktprocent av nettovikten för andra tomatkoncentrat och för
tomatsaft.
Vid bestämning av kvantiteten tillsatt vanligt salt skall det naturliga
innehålletav klorider anses vara lika me d2%a vt orrsubstansinnehållet.
Artikel 10
1. Tomatsaft och tomatkoncentrat skall ha
a) en karakteristisk röd färg, ochb) en god smak som är karakteristisk för en korrekt bearbetad produkt.
Produkterna skall vara fria från främmande smaker, särskilt smaken av
bränd eller karamelliserad produkt.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 5
▼B
2. Tomatsaft och tomatkoncentrat skall vara
a) fria från synligt främmande beståndsdelar av vegetabiliskt ursprung,
däribland skal, frön och andra hårda delar av tomater,
b) praktiskt taget fria från oorganiska orenheter.
3. De krav som fastställs i punkt 2 skall anses vara uppfyllda om
a) eventuella främmande beståndsdelar av vegetabiliskt ursprung endast
kan urskiljas genom en noggrann undersökning med blotta ögat, och
b) halten av oorganiska orenheter inte överstiger 0,1 % av torrsubstan-
sinnehållet, reducerat med eventuell tillsats av vanligt salt och vadavser tomatkoncentrat i pulverform, eventuell tillsats av kiseldioxid.
4. Tomatsaft och tomatkoncentrat skall ha
a) en jämnt fördelad konsistens och beskaffenhet som visar att en
korrekt bearbetningsmetod har använts,
b) en sockerhalt uttryckt som invertsocker på minst 42 viktprocent av
torrsubstansinnehållet minskat med eventuell tillsats av vanligt salt,
c) en total titrerbar surhet, uttryckt som kristalliserad citronsyremono-
hydrat, på högst 10 viktprocent av torrsubstansinnehållet minskatmed eventuell tillsats av vanligt salt,
d) en flyktig surhet, uttryckt som ättiksyra på högst 0,4 viktprocent av
torrsubstansen, minskat med eventuell tillsats av vanligt salt,
e) ett pH-värde på högst 4,5.
5. Mögeltalet för tomatsaft och tomatkoncentrat skall, vid spädning
med så mycket vatten att torrsubstanshalten uppgår till 8 %, inte över-stiga 70 % positiva fält. För tomatsaft med en torrsubstanshalt påmindre än 8 %, skall procenttalet för positiva fält minskas i proportiontill torrsubstanshalten.
AVDELNING III
Krav avseende tomatflingor
Artikel 11
I denna avdelning skall ”tomatflingor” avse den produkt som definieras
i artikel 1. 2 m i förordning (EEG) nr 1599/84.
Artikel 12
1. Tomatflingor skall
a) ha en karakteristisk röd färg, ochb) ha en god smak som är karakteristisk för en korrekt bearbetad
produkt, och
c) vara fria från främmande smaker och lukter.
2. Tomatflingors torrsubstanshalt skall vara minst 93 %.3. Detsammanlagda innehålletav oorganiska och veget abiliska oren-
heter får inte överstiga 1 % av produktens vikt. Med ”vegetabiliskaorenheter” avses här ett material av vegetabiliskt ursprung som kanurskiljas med blotta ögat och som inte är en del av själva tomaten ellersom har suttit fast vid den färska tomaten men skulle ha avlägsnats vidbearbetningen, särskilt blad, stjälkar och foderblad från tomatplantan.
4. Som tillsatsämne vid framställning av tomatflingor får endast
kiseldioxid (551) användas. Kiseldioxidinnehålletfår dock int e över-stiga 1 viktprocent.
5. Mögeltalet för tomatflingor skall vid homogenisering i så mycket
vatten att torrsubstanshalten uppgår till 8 % inte överstiga 70 % positivafält.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 6
▼B
AVDELNING IV
Krav vad avser behållare och kontroll
Artikel 13
1. Behållare med konserverade ►M1skalade och oskalade
tomater◄, hela eller i bitar, och tomatsaft skall märkas med en refe-
rens som anger tillverkningsdatum och -år samt bearbetningsföretag.Om tomatsaft som har producerats på olika dagar har lagrats tillsam-mans innan den förpackas skall märkningen göra detmöjligtat tfast -ställa alla tillverkningsdagarna.
2. Bestämmelserna i punkt 1 skall även gälla andra tomatbaserade
produkter om sådana produkter vid bearbetningstillfället förpackas ibehållare i vilka de skall lämna bearbetningsanläggningen. Om deförvaras i tankar eller liknande behållare ämnade för senare förpackningeller vidare bearbetning, skall datumet eller datumen för framställningenanges på behållarna. När sådana produkter förpackas i de slutliga behål-larna skall detpå dessa finnas en referens som gör detmöjligtat tfastställa datumet eller datumen för framställningen samt bearbetnings-företaget.
3. Märkningen som avses i denna artikel kan vara i form av en kod
och skall godkännas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstatdär framställningen sker. Dessa myndigheter får fastställa ytterligareföreskrifter angående själva märkningen.
Artikel 14
Bearbetningsföretaget skall dagligen och med jämna mellanrum under
bearbetningen kontrollera att produkterna uppfyller kraven för bevil-jande av stöd. Resultatet av kontrollen skall registreras.
Artikel 15
1. I bilagan fastställs analysmetoderna för att bestämma
a) torrsubstansinnehållet,b) naturliga lösliga substanser,c) saltinnehållet,d) sockerinnehållet,e) den totala surheten,f) innehålletav flykt iga syror,g) innehålletav oorganiska orenhet er,h) pH-värde,i) innehålletav kalciumjoner, ochj) innehålletav kiseldioxid.
2. Mögeltalet skall fastställas i enlighet med AOAC-metoden (Asso-
ciation of Official Analytical Chemists) (Howard-mögeltal).
3. De metoder som avses i punkterna 1 och 2 skall användas för att
slutgiltigt fastställa om produktionsstöd skall beviljas. Andra metoderfår användas för rutinmässiga analyser.
Artikel 16
Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1986.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 7
▼B
BILAGA
TORRSUBSTANSINNEHÅLL
1.Princip
Med torrsubstansinnehåll avses det totala innehållet naturliga torrsub-
stanser (natural total solids, NTS).
Det totala innehållet av naturliga torrsubstanser, såväl lösliga som olös-
liga, bestäms med gravimetrisk metod efter torkning av produkten vid 70°C i vakuum.
2.Utrustning
2.1. Vakuumugn av hög kvalitet med en enhetlig värmefördelning (70 °C±1
°C), som kan upprätthålla ett vakuum under flera timmar efter det att
pumpen har stannat.
2.2. Laboratorievakuumpump som om nödvändigt kan hålla trycket i ugnen
under 25 mm Hg under drift.
2.3. Torkanordning.
En reningskolv med svavelsyra skall anslutas till ugnens luftintag.
2.4. Vattenbad.2.5. Flatbottnade skålar med tättslutande lock, helst 6 cm i diameter.2.6. Analysvåg med en känslighetav 0,1 mg.2.7. Exsickator som innehåller kiselgelindikator.2.8. Syratvättad kiselgur.2.9. Luftcirkulationsugn, 110 °C.
3.Förfarande
3.1. Lägg ca 15 mg kiselgur per cm
2i varje skål (ca 0, 4 g i varje skål med
diametern 60 mm).
3.2. Torka skålarna utan lock i en luftcirkulationsugn vid 110 °C i minst30
minuter.
3.3. Sät tpå locken, låtsvalna i en exsickat or och väg.3.4. Ta bortlocketoch lägg snabbten lämplig mängd av väl blandatprovmat e-
rial i varje skål. Sät tpå locken igen och väg så snabbtsom möjligt .Provets vikt skall motsvara 9-20 mg torrsubstans totalt per cm
2av skålens
bottenyta.
3.5. Ta bort locket, rör ihop provet och kiselguren med en glasstav och tillsätt
destillerat vatten tills en homogen blandning blir jämnt utspridd överbotten på varje skål. Skölj av glasstaven med destillerat vatten.
3.6. Låt provet torka (residuets vattenhalt under 50 % av torrsubstansinne-
hållet) genom att använda en av följande metoder:
3.6.1. Placera skålarna på kokande vattenbad tills residuet blir fast, färgas svagt
rosa och börjar se torrt ut.
3.6.2. Placera skålarna i en ugn med luftcirkulation vid 70 °C. Ugnen måste ha
en tillräckligt kraftig luftcirkulation och luftväxling för att snabbt avlägsnavattenångan. Kontrollera skålarna med högst 30 minuters mellanrum ocht a utdem så snartinnehålletser t orrtut .
3.6.3. Placera skålarna i en vakuumugn vid 70 °C med luftintaget delvis öppet så
at tluftsnabbtkan st römma genom ugnen med et tt ryck av lägst310 mmHg. Kontrollera skålarna med 30 minuters mellanrum och ta ut dem såsnartinnehålletser t orrtut .
3.7. Placera de delvis torkade proven i en vakuumugn så att skålarna står
direktpå hyllan.
Lått orr luftkomma in i ugnen genom reningsflaskan med H
2SO4med en
hastighet av 2 till 4 bubblor per sekund.
Torka proven i fyra timmar vid 70 °C och vid ett tryck på högst 50 mm
Hg.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 8
▼B
Temperaturen i ugnen kan vara låg, ned till 65 °C när torkningen påbörjas,
men skall stiga till mellan 69 och 71 °C inom den första timmen.
3.8. Ta utskålarna ur ugnen, sät tsnabbtpå locken igen och kyl i en exsickat or.3.9. Väg skålarna så snart de har svalnat till rumstemperatur (efter ca 20
minuter).
4.Redovisning av resultat
Den procentuella andelen naturliga torrsubstanser erhålls med följande
formel:
% NTS =residuets vikt
provets vikt× 100
5.Naturliga totala torrsubstanen
Den naturliga totala torrsubstansen bestäms efter bestämningen av klorid
och avdrag för tillsatt salt. Det naturliga saltinnehållet fastställs arbiträrtti l l2%a vd e nto ta l at orrsubstansen.
NATURLIGA LÖSLIGA TORRSUBSTANSER
1.Definition
Naturliga lösliga torrsubstanser bestäms med refraktometrisk metod: sack-
aroskoncentrationen i en vattenlösning med samma brytningsindex somden analyserade produkten, efter särskilda förberedelser och vid en visstemperatur. Koncentrationen uttrycks i viktprocent.
2.Princip
En refraktometer används för att mäta en provlösnings brytningsindex vid
20°C och detta brytningsindex konverteras sedan till naturlig löslig torr-
substans (uttryckt som sackaros) med hjälp av tabeller. Den naturligalösliga torrsubstansen kan även avläsas direkt på refraktometern.
3.Utrustning
Normal laboratorieutrustning, bl.a.:
3.1. Refraktometer med en graderad skala som visar brytningsindex med en
noggrannhet på 0,0005. Refraktometern skall vara inställd så att den meddestillerat vatten vid 20 °C visar ett brytningsindex på 1,3330. Den bör
även ställas in för ett brytningsindex på 1,3920 med hjälp av prismor ellerstandardlösning.
Eller:
3.2. Refraktometer med en graderad skala som visar viktprocenten sackaros
med en noggrannhet på 0,1 %. Refraktometern skall vara inställd så attden med destillerat vatten vid 20 °C visar ett innehåll av löslig torrsub-
stans (sackaros) på noll. Den bör även ställas in för ett innehåll av lösligtorrsubstans (uttryckt som sackaros) på 36 % med hjälp av prismor ellerstandardlösning.
3.3. Vattencirkulationssystem för att kunna hålla prismorna i refraktometern
(3.1 eller 3.2) vid en konstant temperatur som avviker med högst 0,5 °C
från de 20 °C som är referenstemperaturen (se 5.1).
3.4. Bägare av lämplig storlek.
4.Förfarande
4.1.Beredning av provlösningen(
1)
Laboratorieprovet måste vara väl blandat. Pressa en del av provet genom
en bit icke-absorberande gasväv (eller liknande material) som vikts i fyralager. Kasta bort de första vätskedropparna och använd resten till bestäm-ningen.
(1) För tjockflytande eller starkt koncentrerade produkter kan det visa sig omöjligt att få
ut de droppar som krävs för refraktometrisk bestämning. I så fall bör bestämningeninte göras. Provet bör under inga omständigheter spädas med vatten.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 9
▼B
4.2.Bestämning
Ställ in vattencirkulationssystemet (3.3) så att det arbetar vid den tempe-
ratur som krävs (mellan 15 och 25 °C) och starta det så att refraktome-
terns prismor (3.1 eller 3.2) når samma temperatur, vilken måste hållaskonstant inom 0,5 °C under bestämningen.
Se till att provlösningen får en temperatur som är nära mättemperaturen.
Placera en liten mängd av provlösningen (2-3 droppar räcker) på refrakto-meterns fasta prisma (3.1 eller 3.2) och justera omedelbart den rörligaprisman. Synfältet skall belysas på lämpligt sätt. En natriumlampa kananvändas för at tfå noggrannare result at(särskiltom produkt erna ärfärgade eller mörka).
Flytta skiljelinjen mellan synfältets ljusa och mörka områden så att den
sammanfaller med trådkorset och läs av brytningsindexet eller viktpro-centen av sackaros allt efter vilken apparat som används (3.1 eller 3.2).
4.3.Antal bestämningar
Två bestämningar bör göras på varje prov.
5.Redovisning av resultaten
5.1.Korrigeringar
Om bestämningen har utförts vid en annan temperatur än 20 °C ± 0,5 °C
måste följande korrigeringar göras:
(a) Om skalan visar brytningsindexet (3.1) används följande formel:
n
20D=nt
D= 0,00013 (t− 20)
där t är mättemperaturen i grader Celsius.
(b) Om skalan visar viktprocenten sackaros (3.2), skall resultatet korri-
geras med hjälp av tabell 1.
5.2.Beräkning av innehållet löslig torrsubstans
Innehållet löslig torrsubstans beräknas på följande sätt:
5.2.1. Refraktometer med en skala som visar brytningsindex
Läs av i tabell 2 den viktprocent sackaros som motsvarar det värde som är
avlästunder 4.2, i förekommande fall korrigeratmed hjälp av 5.1 a.Innehållet löslig torrsubstans är lika med det sålunda påträffade talet.
Som resultat skall anges det aritmetriska medelvärdet av de två bestäm-
ningarna, under förutsättning att villkoren för repeterbarhet (se 5.3) äruppfyllda.
Ange resultatet med en decimal.
5.2.2. Refraktometer som visar viktprocent sackaros
Den lösliga torrsubstansen uttryckt i viktprocent sackaros är lika med det
t al som framkommitunder 4.2, i förekommande fall korrigeratmed hjälpav 5.1 b.
Som resultat skall anges det aritmetriska medelvärdet av de två bestäm-
ningarna, under förutsättning att villkoren för repeterbarhet (se 5.3) äruppfyllda.
Ange resultatet med en decimal.
5.3.Repeterbarhet
Skillnaden mellan resultaten från de båda bestämningarna som utförts
omedelbart efter varandra av samma person får inte överstiga 0,2 g lösligtorrsubstans per 100 g av produkten.
6.Naturlig löslig torrsubstans
Innehållet naturlig löslig torrsubstans bestäms efter det att kloridinnehållet
har bestämts och tillsatt salt har dragits av. För varje procent klorid måste1,13°Brix eller 0,0157 brytningsindexenheter dras av (vid 20 °C). Dessa
korrigeringar tar hänsyn till det naturliga saltinnehållet som fastställsarbiträrt til l2%a vd e nto ta l at orrsubstansen.
TABELL 1
Korrigeringar av avläsningar på en refraktometer med en skala som visar
sackarosinnehållet vid andra temperaturer än 20 °C ± 0,5 °C
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 10
▼B
Löslig torrsubstans som avlästs på skalan i % (m/m)
Temperatur °C
5 10 15 20 30 40 50
Brytningsindex Löslig torrsubstans (uttryckt som sackaros)
n20
D% (m/m)Negativa korrigeringar
15 0,25 0,27 0,31 0,31 0,34 0,35 0,36
16 0,21 0,23 0,27 0,27 0,29 0,31 0,31
17 0,16 0,18 0,20 0,20 0,22 0,23 0,23
18 0,11 0,12 0,14 0,15 0,16 0,16 0,15
19 0,06 0,07 0,08 0,08 0,08 0,09 0,09
Positiva korrigeringar
21 0,06 0,07 0,07 0,07 0,07 0,07 0,07
22 0,12 0,14 0,14 0,14 0,14 0,14 0,14
23 0,18 0,20 0,20 0,21 0,21 0,21 0,21
24 0,24 0,26 0,26 0,27 0,28 0,28 0,28
25 0,30 0,32 0,32 0,34 0,36 0,36 0,36
TABELL 2
Viktprocent löslig torrsubstans (uttryckt som sackaros) som funktion av
brytningsindex
1,3330 0
1,3344 1
1,3359 2
1,3373 3
1,3388 4
1,3404 5
1,3418 6
1,3433 7
1,3448 8
1,3463 9
1,3478 10
1,3494 11
1,3509 12
1,3525 13
1,3541 14
1,3557 15
1,3573 16
1,3589 17
1,3605 18
1,3622 19
1,3638 20
1,3655 21
1,3672 22
1,3689 23
1,3706 24
1,3723 25
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 11
▼B
Brytningsindex Löslig torrsubstans (uttryckt som sackaros)
n20
D% (m/m)
1,3740 26
1,3758 27
1,3775 28
1,3793 29
1,3811 30
1,3829 31
1,3847 32
1,3865 33
1,3902 35
1,3920 36
1,3939 37
1,3958 38
1,3978 39
1,3997 40
1,4016 41
1,4036 42
1,4056 43
1,4076 44
1,4096 45
1,4117 46
1,4137 47
1,4158 48
1,4179 49
1,4201 50
SALTINNEHÅLL
1.Princip
Efter förtunning av ett prov av produkten tillsätts en titrerad silvernitrat-
lösning.Detta överskott titreras med en lösning av kaliumtiocyanid inärvaro av ferroammoniumalun.
2.Beredning av prov
2.1. Väg upp en produktmängd300
Rg, där R är det totala innehållet av löslig
torrsubstans.
2.2. För över provet till en 200 ml mätkolv med hjälp av nykokt och avkylt
destillerat vatten.
Skölj vägningsbehållaren med destillerat vatten och för över sköljvattnet
till mätkolven.
Fyll på med destillerat vatten till märket.
2.3. Skaka om väl och filtrera genom ett veckfilter.2.4. För över 20 ml av filtratet till en 250 ml konformad kolv och späd med 40
- 50 ml destillerat vatten.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 12
▼B
3.Charpentier-Volhard-metoden
3.1.Reagenser
3.1.1. 0,1 N standardsilvernitratlösning3.1.2. Ren salpetersyra , d = 1,4.
3.1.3. Mättad lösning av ferroammoniumsulfat (NH
4Fe(SO4)2- 12H2O).
3.1.4. 0,1 N standardkaliumtiocyanidlösning.3.2.Utrustning
3.2.1. Analysvåg3.2.2. Konisk kolv, 200 ml3.2.3. Mätpipett, klass ”A” 10 ml3.2.4. Mätpipett, klass ”20” ml3.2.5. Mätbyrett, 25 ml, klass ”A” enligt ISO-rekommendation3.3.Förfarande
Tillsätt ca 2 ml av reagens 2 och 10 ml (uppmätt med mätpipett) av
lösning 1.
Koka i fem minuter och låt svalna.Tillsätt ett par droppar av lösning 3 och titrera sedan med hjälp av lösning
4 tills vätskan färgas klart rosa. En första bestämning görs med hjälp avdestillerat vatten (blindtest).
3.4.Redovisning av resultat
Skillnaden mellan de använda volymerna av lösning 1 och 4 motsvarar
den volym silvernitratlösning som används till utfällning av klorider iprovet, med avdrag för blindtestet. 0,1 N silvernitratlösning motsvarar0,00585 g natriumklorid.
Ange resultaten i gram natriumklorid per 100 g av produkten.Observera att det naturliga saltinnehållet fastställs arbiträrt til l2%a vd e t
totala torrsubstansinnehållet.
Naturligt klorid (Cl
nat)=2 (NTS—Cl T)
100
där
NTS=torrsubstansinnehåll
ClT=klorid, totalt
Tillsatt klorid=ClT−C lnat.
SOCKERINNEHÅLL
1.Princip
Normalt består mellan 40 och 60 % av torrsubstansinnehållet i tomatpro-
dukter av reducerande sockerarter, huvudsakligen glukos och fruktos inästan lika proportioner. Det naturliga sackarosinnehållet i tomater ärobetydligt. Det naturliga sockerinnehållet bestäms med Lane och Eynon-metoden utan inversion. I Lane-Eynonmetoden används Fehlings lösning.
2.Reagenser
2.1.Kopparsulfatlösning
Lös upp 34,639 g CuSO
45H2O i destillerat vatten, späd till 500 ml och
filtrera genom glasull eller filtrerpapper.
2.2.Alkalisk lösning av natriumkaliumtartrat
Lös upp 173 g natriumkaliumtartrat 4H2O (Rochelle-salt) och 50 g NaOH
i vatten och späd till 500 ml. Låt stå i två dagar och filtrera sedan genomasbest.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 13
▼B
2.3. Mättad lösning av blyacetat.
2.4.Carrez-lösning
I. 15 % lösning av kaliumferrocyanid i vatten.
II. 30 % lösning av zinkacetat i vatten.
2.5. 1 % lösning av metylenblått i vatten.2.6. Mättad lösning av Na
2SO4(natriumsulfat) eller natriumoxalat.
2.7. 1 % lösning av fenoloftalin i alkohol.2.8. 0,1 N NaOH-lösning (4 g NaOH i1 000 ml vatten).
3.Utrustning
3.1. Analysvåg.3.2. Filtrerpapper, snabbt.3.3. Byrett, 25 ml.3.4. Erlenmeyerkolv.3.5. Pipett, 10 ml.3.6. Mätkolv, 200 ml, Kohlrauschtyp.
4.Förfarande
4.1. För bestämning av socker i tomatprodukter med Lane-Eynon-metoden
måste provmängden vara så stor att lösningen efter klarning och utspäd-ning innehåller en sådan sockermängd att 10 ml av Fehlings lösningreduceras fullständigt med 25 - 50 ml sockerlösning. Sockerlösningenmåste därför innehålla mellan 105 och 205 mg invertsocker per 100 mllösning, som framgår av tabellen.
Under bestämningen späds den uppmätta sockerlösningen ut så mycket att
detkrävs 32 ml sockerlösning för at treducera 10 ml av Fehlings lösning.Denna koncentration återfinns mitt i tabellen. Sockerlösningen innehålleralltså omkring 160 mg invertsocker per 100 ml lösning.
4.2. Väg upp en mängd tomatprodukt som motsvarar ca
150
Rg, där R är
NTSS-värdet (innehållet naturlig löslig torrsubstans).
4.3. För över provett ill en 200 ml rundkolv. Skölj provbehållaren och för över
sköljvattnet till kolven. Fyll sedan på med destillerat vatten upp tillmärket.
4.4. För med hjälp av en pipett över 100 ml av denna lösning till en 250 ml
mätkolv.
4.5. Tillsätt med hjälp av en pipett 4-5 ml mättad blyacetatlösning. Fortsätt att
tillföra denna lösning försiktigt med två droppar i taget tills vätskan ärklar.
4.6. Klarning bör dock helst åstadkommas genom tillsats av 5 ml Carrez-
lösning I och 5 ml Carrez-lösning II.
4.7. Låt vätskan stå i 15 minuter efter klarning. Tillsätt därefter så mycket av
den mättade lösningen av natriumsulfat eller natriumoxalat att överskottav blyacet atavlägsnas. Om detfinns överskot tav blyacet atbildas en vitutfällning vid tillsättning av natriumsulfat- eller natriumoxalatlösning.
4.8. Låt stå i 15 minuter och fyll sedan på med destillerat vatten upp till
märket för 250 ml. Skaka om väl och filtrera därefter genom vikt filtrer-ingspapper. För över lite av det klara filtratet till en 100 ml byrett. Dennalösning är nu klar för bestämning.
4.9. Två bestämningar av sockerinnehållet måste uföras:
(a)Försöksbestämning
För över 10 ml av en blandning av lika delar av Fehlings lösningar i
en 200-250 ml Erlenmeyer-kolv som står på ett trådnät. Denna bland-ning av lika delar av Fehlings lösningar A och B bör blandas någraminuter före bestämningen. Tillsätt ca 25 ml av sockerlösningen medhjälp av byretten. Värm upp till kokning och låt koka i 15 sekunder.
Tillsätt mer lösning var tionde sekund tills den blå färgen blir svagare.Tillsätt en till två droppar av metylenblåttindikatorn och fortsätt till-
sätta sockerlösning tills indikatorn helt ändrar färg. Den kokandevätskan blir rödbrun.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 14
▼B
A
ml förbrukad sockerlösningB
InvertsockerfaktorC
mg invertsocker i 100 ml
lösning(b)Slutlig bestämning
För över 10 ml av en blandning av lika delar av Fehlings lösningar i
en 200-250 ml Erlenmeyer-kolv och tillsätt därefter samma mängdsockerlösning som behövdes vid försökstitreringen, så när som på 0,5ml.
Värm upp blandningen t ill kokning och låtden sjuda i exaktt vå
minuter.
Tillsätt en till två droppar metylenblått och tillsätt sedan sockerlös-
ningen droppvis med två till tre droppar var tionde sekund under enminut tills indikatorn ändrar färg från blått till rödbrunt.
Den använda mängden sockerlösning, uttryckt med en decimal,
betecknas A.
Eftersom det är fråga om en empirisk metod, måste alla dessa anvis-
ningar följas noga.
5.Redovisning av resultat
Med hjälp av nedanstående tabell kan man utifrån antalet förbrukade ml
sockerlösning beräkna invertsockerinnehållet i sockerlösningen och i denmängd tomatprodukt som finns i analysprovet. Följande formel användsvid beräkningen:
Totala sockerinnehållet i gram per 100 g av produkten =
C×0.5
provets vikt
där C (kolum n3it abellen) motsvarar mängden förbrukad sockerlösning
A (kolum n1it abellen).
Om invertsockerinnehållet (uttryckt i viktprocent av tomatprodukt) divi-
deras med innehållet av naturlig löslig torrsubstans (NTSS) får man framinvertsockerinnehållet per 100 g löslig torrsubstans.
TABELL
Milligram invertsocker per 10 ml Fehlings lösning
25,0 51,2 204,8
2 203,4
4 201,9
6 200,4
8 198,9
26,0 51,3 197,4
2 196,0
4 194,6
6 193,2
8 191,8
27,0 51,4 190,4
2 189,1
4 187,7
6 186,4
8 185,0
28,0 51,4 183,7
2 182,5
4 181,2
6 180,0
8 178,7
29,0 51,5 177,5
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 15
▼B
A
ml förbrukad sockerlösningB
InvertsockerfaktorC
mg invertsocker i 100 ml
lösning
2 176,3
4 175,2
6 174,0
8 172,9
30,0 51,5 171,7
2 170,6
4 169,5
6 168,5
8 167,4
31,0 51,6 166,3
2 165,3
4 164,3
6 163,2
8 162,2
32,0 51,6 161,2
2 160,3
4 159,4
6 158,4
8 157,5
33,0 51,7 156,6
2 155,7
4 154,8
6 154,0
8 153,1
34,0 51,7 152,2
2 151,3
4 150,5
6 149,6
8 148,8
35,0 51,8 147,9
2 147,1
4 146,3
6 145,5
8 144,7
36,0 51,8 143,9
2 143,2
4 142,4
6 141,7
8 140,9
37,0 51,9 140,2
2 139,5
4 138,8
6 138,0
8 137,3
38,0 51,9 136,6
2 135,9
4 135,3
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 16
▼B
A
ml förbrukad sockerlösningB
InvertsockerfaktorC
mg invertsocker i 100 ml
lösning
6 134,6
8 134,0
39,0 52,0 133,3
2 132,7
4 132,0
6 131,4
8 130,7
40,0 52,0 130,1
2 129,5
4 128,9
6 128,3
8 127,7
41,0 52,1 127,1
2 126,5
4 125,9
6 125,4
8 124,8
42,0 52,1 124,2
2 123,6
4 123,1
6 122,5
8 122,0
43,0 52,2 121,4
2 120,9
4 120,3
6 119,8
8 119,2
44,0 52,2 118,7
2 118,2
4 117,7
6 117,1
8 116,6
45,0 52,3 116,1
2 115,6
4 115,1
6 114,7
8 114,2
46,0 52,3 113,7
2 113,2
4 112,8
6 112,3
8 111,9
47,0 52,4 111,4
2 111,0
4 110,5
6 110,5
8 109,6
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 17
▼B
A
ml förbrukad sockerlösningB
InvertsockerfaktorC
mg invertsocker i 100 ml
lösning
48,0 52,4 109,2
2 108,8
4 108,4
6 107,9
8 147,5
49,0 52,5 107,1
2 106,7
4 106,3
6 105,9
8 105,5
50,0 52,5 105,1
2
4
6
8
TOTAL TITRERBAR SURHET
1.Princip
Mätning av det totala innehållet av naturliga syror i produkten genom
titrering med hjälp av en natriumhydroxidlösning:
— med potentiometrisk metod.
2.Reagenser
2.1. 0,1 N titrerad natriumhydroxidlösning, fri från koldioxid.2.2. Buffertlösningar med kända pH-värden på ca 8,0.2.3. 1 % fenolftaleinlösning i alkohol.
3.Utrustning
Normal laboratorieutrustning och i synnerhet:
— Potentiometer med glaselektroder.
— Mekanisk eller elektromagnetisk omrörare.— Analysvåg.— Bägare, 50 ml.— Graderad pipett, 200 ml.— Graderad pipett, 50 ml.— Mätbyrett, 25 ml, klass ”A” enligt ISO-rekommendation.
4.Förfarande
— Väg upp en mängd av produkten som motsvarar
300
Rg, ± 0,01 g
där R är NTSS-innehållet (totala naturliga lösliga torrsubstansen) i en
50 ml bägare med en noggrannhetav 0,01 g.
— För över provet till en 200 ml mätkolv. Fyll på med kokt destillerat
vatten upp till märket. Skaka väl och filtrera.
Ta ut 50 ml av filtratet och för över till en låg bägare som rymmer minst
400 ml. Tillsätt 150-200 ml kokt destillerat vatten.
Potentiometrisk metodKontrollera att potentiometern fungerar korrekt med hjälp av buffertlös-
ningar med pH-värde på ca 8,0. Tillsätt natriumhydroxidlösningen (2.1)förhållandevis snabbt med hjälp av byretten och under omskakning tillspH-värdet är ungefär 6,0. Fortsätt att tillsätta denna lösning långsamt tillspH-värdet är 7,0. Tillsätt därefter lösningen droppvis och notera volymennatriumhydroxidlösning (2.1) och pH-värdet efter varje tillsättning tills
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 18
▼B
ph-värdet är 8,1 ± 0,2. Härled genom interpolation den exakta volym
natriumhydroxidlösning som motsvarar ett pH-värde på 8,1.
Minst två bestämningar skall utföras på samma förberedda prov.
5.Redovisning av resultat
Den titrerbara surheten anges i procent citronsyremonohydrat av torrsub-
stansinnehållet. 1 ml natriumhydroxidlösning (2.1) motsvarar 0,007 gcitronsyremonohydrat.
FLYKTIGA SYROR
1.Princip
Flyktiga syror avlägsnas med en ström av vattenånga och titreras i destil-
latet med fenolphthalein eller med hjälp av en pH-meter.
2.Reagenser
2.1. N/50 (0,02 N) titrerad natriumhydroxidlösning, nyberedd av en 0,1 N
lösning.
2.2. Fenolftaleinlösning, 0,0 5 % i alkohol.
2.3. Kristalliserad vinsyra.2.4. Titrerad saltsyrelösning 0,1 N.
3.Utrustning
3.1. Specialutrustning för att avlägsna flyktiga syror i en ström av vattenånga.3.2. Analysvåg.3.3. Byrett, 10 ml, graderad i tjugondelar av en milliliter.3.4. Konisk kolv, 200 ml.
4.Förfarande
Fyll apparatens kolv med ca 1,5 liter nykokt destillerat vatten. Tillsätt
några bitar pimpsten.
Väg upp en produktmängd motsvarande
600
Rg, där R är innehålletav
NTSS (total naturlig löslig torrsubstans).
Häll efter eventuell förtunning provet i apparatens inre rör. Tillsätt även ca
100 mg av reagens 2.3. Anslut kolven till kondensatorn. Destillera 150 mlunder ungefär 30 minuter och samla destillatet i en 200 ml konisk kolvmed kondensatorns spets nerdoppad i en liten mängd nykokt destilleratvatten. Avbryt destillationen. Häll några droppar fenolftalein (2.2) ikolven och titrera med natriumhydroxidlösningen på N/50 (2.1) tillsfärgen ändras till starkt rosa.
Eftersom natriumhydroxidlösningen N/50 inte är stabil kontrolleras titret
innan det används med en N/10 saltsyrelösning (2.4). Titreringen kanockså utföras i en pH-mätare.
5.Redovisning av resultat
Flyktig syra uttrycks i procent ättikssyra av torrsubstansinnehållet, varvid
1 ml natriumhydroxidlösning (2.1) motsvarar 0,0012 g ättikssyra.
ORGANISKA ORENHETER
1.Princip
Tunga orenheter som vanligtvis kommer från jorden (sand) men som
också kan bestå av metalliska eller oorganiska fragment med hög täthetsepareras efter täthet. Organiska ämnen förbränns vid 500-600 °C. Resi-
duetvägs.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 19
▼B
2.Utrustning
Normal laboratorieutrustning och i synnerhet:
2.1. Bägare, 250-1 000 ml.2.2. Deglar av kvarts, porslin eller platina.2.3. Askfritt filter.2.4. Päronformad separertratt, 2 l, med hane med stor diameter (se figuren).2.5. Muffelugn, inställd på 500 - 600 °C.
2.6. Exsickator.2.7. Analysvåg.
3.Förfarande
Väg upp en produktmängd på
300
Rg, 0,01 g där R är innehålletNTSS
(total naturlig löslig torrsubstans). Tillsätt 100-150 ml vatten och blanda
väl. Häll ner blandningen i separertratten, som bör vara till hälften fylldmed vatten, och stick ner det ställbara röret minst halvvägs mot botten ikolven. Led in vatten i tratten med en hastighet som bildar en sådan virvelatt oorganiskt material separeras från fruktköttet. Avlägsna det uppslam-made fruktköttet utan att ta bort sanden genom att sänka det ställbara röretmot botten av separertratten.
Fortsätt ända tills endast de oorganiska orenheterna återstår i botten av
tratten. Lägg märke till att residuet ibland även kan innehålla tungaorganiska fragment, t.ex. tomatkärnor.
Placera separertratten över en tratt med ett askfritt filter och sila hela
residuet genom filtret genom att öppna separertrattens hane och spola urordentligt med vatten. Skölj filtret med destillerat vatten och placera sedanfilt erpappretoch residueti degeln. Torka degeln, residuetoch filt ret , låtförkolna över liten låga och förbränn slutligen till aska i muffelugnen vid500-600 °C i 30 minuter.
Låtsvalna i exsickat orn och väg med en noggrannhetav 0,0002 g. Minst
två bestämningar måste göras på samma prov. Den procentuella viktenoorganiska orenheter erhålls med följande formel
(M
1—Mo)×100
E,
där
Moär degelns vikti gram,
M1är degelns och askans vikti gram,
E är provets torrsubstansinnehåll.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 20
▼B
Schematisk teckning av den apparat som används för kontinuerlig separa-
tion av icke vattenlösliga oorganiska orenheter
pH-värde
1.Princip
pH-värdet i tomatprodukter bestäms med elektrometrisk metod med hjälp
av en pH-mätare.
2.Utrustning
2.1. pH-mätare.
2.2. Referens- och pH-elektrod eller kombinerad elektrod.2.3. Buffertlösningar med pH 4,0 och 7,0.
3.Förfarande
3.1. Kalibrera pH-mätaren med buffertlösningarna.
3.2. Mät produktens temperatur med en termometer och ställ in instrumentet
på den temperaturen.
3.3. Placera elektroderna eller den kombinerade elektroden i den outspädda
tomatprodukten.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 21
▼B
4.Redovisning av resultat
pH-värdetavläses direktpå apparat en.
INNEHÅLL AV KALCIUMJONER
1.Princip
Kalciuminnehållet bestäms med atomabsorptionsspektrofotometri på ett i
förväg berett prov.
För att förhindra delvis jonisering av beståndsdelarna i lågan tillsätts
lantan för bestämning av kalciuminnehållet.
2.Reagenser
2.1. 65 % extra ren salpeteryra.2.2. Referenslösning som innehåller 1 mg/ml kalcium.2.3. 5 % lantanlösning.
Lös upp 134 g lantanklorid (LaCl
37H2O) i dubbeldestillerat vatten till en
volym på 1 000 ml
2.4. Extra ren koncentrerad svavelsyra (D = 1,84).
3.Utrustning
3.1. Atomabsorptionsspektrofotometer.3.2. Platinadeglar, diameter 10 cm, höjd 3 cm, flatbottnade.3.3. Muffelugn och värmeplatta.3.4. Infraröd lampa.3.5. Dekontaminerade glasdetaljer (utan kalcium).
4.Förfarande
4.1.Inledande kommentar
Det bör läggas särskild vikt vid behållarnas renhet. Glasdetaljer måste
sköljas i förväg med dubbeldestillerat vatten.
Alla lösningar och alla spädningar skall framställas med dubbeldestillerat
vatten.
Vid utspädning måste proven vara på minst 1 ml.I varje mätningsserie fastställs kalibreringsvärdena med lämpliga
lösningar.
Vid kvantitetsbestämningar med absorptionsspektrometri skall apparaten
justeras noggrant till den optimala våglängden.
Om de olika stegen i utförandet (t.ex. förberedelse och mätning) utförs i
olika laboratorier är det ett oeftergivligt krav att samma parti dubbeldes-tillerat vatten används för utspädning av de lösningar som skall analyserasoch standardlösningarna.
4.2.Mineralisering av provet
4.2.1. Lösning med hjälp av vätska
Väg upp 1-2 g av det homogeniserade provet, beroende på den antagna
mängden kalcium, i en Kjeldahl-kolv.
Om produkterna är i flytande form, väg upp 10 g och koncentrera till en
volym på 2-3 ml.
Tillsätt 10 ml koncentrerad salpetersyra (2.1) och 2,5 ml svavelsyra (2.4).Värm mycketförsikt igtt ills en vitrök framt räder.Vid den tidpunkten bör lösningen vara klar och färglös.Om detta inte är fallet tillsätt försiktigt ett par droppar salpetersyra (2.1)
och fortsätt att värma tills vit rök framträder.
När nedbrytningen är avslutad, häll upp lösningen som bör ha minskat till
2-3 ml i en 25 ml mätkolv och fyll på upp till märket med dubbeldes-tillerat vatten.
1986R1764 — SV — 01.07.1989 — 001.001 — 22
▼B
På detta sätt beredda prov analyseras och jämförs med standardlösningar
med 10 % svavelsyra (2.4).
4.2.2. Torrförbränning
Väg upp 5-10 g av provetberoende på den ant agna mängden kalcium, i en
platinadegel (3.2).
Torka i en muffelugn, på värmeplattan eller under infraröd lampa under
mycket försiktig och långsam uppvärmning för att undvika materialförlustp.g.a. överkokning.
Placera residuet i muffelugnen som har förvärmts till 400 °C och fortsätt
förbränningen i minstsex t immar.
Om kadmium är närvarande bör ett par droppar fosforsyra eller svavelsyra
tillsättas.
Om askan inte är helt vit bör den fuktas med ett par droppar salpetersyra,
produkten bör torkas helt under den infraröda lampan tills den vita rökenförsvinner, och behandlingen i muffelugnen bör upprepas i minstfyratimmar.
Blanda askan med 1 ml salpetersyra, för över till 50 ml mätkolven och fyll
på till märket med vatten.
4.3.Direktbestämning
Det går att göra direktbestämning utan mineralisering av provet när det
gäller flytande produkter (saft eller utspätt koncentrat).
Bestäm mängden kalcium i närvaro av 0,5 % lantan genom att späda ut
den ursprungliga lösningen (2.3).
4.4.Bestämning
Späd utprovlösningarna så at tden mängd kalcium som skall analyseras
ligger inom kalibreringskurvans koncentrationsintervall.
Kalcium: λ= 422,7 mm
Låga: luft/acetylenMedel att korrigera för syra-eller basinnehåll
4.5.Förberedelse av kalibreringskurvan
Ta fram fyra 10 ml mätkolvar och häll 1 ml koncentrerad salpetersyra och
1 ml 5 % lantanlösning (2.3) i vardera.
Häll därefter i 0, 1, 3 respektive 5 ml 10 ppm kalciumlösning i kolvarna
och fyll på upp till märket med dubbeldestillerat vatten.
Bestäm varje lösnings absorption och konstruera kalibreringskurvan efter
det att blindtestets värde har dragits av från standardprovens värde.
5.Beräkning
Kalciuminnehålletberäknas på grundval av mot svarande kalibrering-
svärden som bestäms under varje mätserie med hänsyn tagen till späd-ningsfaktorer.
6.Metodens precision
Repeterbarhet (r):Kalcium : r = 1,1 + 0,029 x
img/l.
Reproducerbarhet(R):Kalcium : R = 2,2 + 0,116 x
i
xi= uppmätt koncentration.
KISELDIOXIDINNEHÅLL
1.Förfarande
Väg upp 10 g tomatpulver eller tomatflingor i en 300 ml bägare med en
noggrannhet på 0,01 g. Tillsätt 200 ml vatten och blanda väl. Låt stå i tiominuter. Häll försiktigt av vätskan ovanför bottensatsen. Upprepaprocessen. Samla ihop detfast a residuetpå et tmycketsnabbtaskfrit t
1986R1764 —SV — 01.07.1989 — 001.001 — 23
▼B
filter. Förbränn i en porslinsdegel. Blanda om det behövs med lite destil-
lerat vatten och ställ tillbaka i ugnen tills askan är vit.
Blanda med 10 cm3salpetersyra (d = 1,4) utspädd till dubbel volym. Värm
mycket försiktigt och samla ihop utfällningen på ett askfritt veckfilter,torka och förbränn i en tarerad degel (m °). Om detbehövs blanda som
förut med lite destillerat vatten och förbränn en gång till om askan inte ärvit. Väg degeln (m).
2.Beräkning
(m − m °) × 10 = viktprocenten kiseldioxid i pulvret.