1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1408/71
av den 14 juni 1971
omtillämpningenavsystemenförsocialtrygghetnäranställda,egenföretagareellerderasfamilje-
medlemmar flyttar inom gemenskapen (8) (9) (10) (11)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))(EGT L 149, 5.7.1971, s. 2)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets förordning (EG) nr 1290/97 av den 27 juni 1997 L 176 1 4.7.1997
►M2Rådets förordning (EG) nr 1223/98 av den 4 juni 1998 L 168 1 13.6.1998
►M3Rådets förordning (EG) nr 1606/98 av den 29 juni 1998 L 209 1 25.7.1998
►M4Rådets förordning (EG) nr 307/1999 av den 8 februari 1999 L 38 1 12.2.1999
►M5Rådets förordning (EG) nr 1399/1999 av den 29 april 1999 L 164 1 30.6.1999
(*) Se tillägg.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 2
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1408/71
av den 14 juni 1971
om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda,
egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemen-
skapen(8) (9) (10) (11)
(Konsoliderad utgåva — EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1 (*))
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORNDING(SIC! FÖRORDNING)
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-
skapen, särskilt artiklarna 51 och 235 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande,med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, ochmed beaktande av följande:Bestämmelser om samordning av nationell lagstiftning om social
trygghet ingår i den fria rörligheten för personer och bör bidra tillförbättring av deras levnadsstandard och anställningsförhållanden.
Den fria rörligheten för personer, som utgör en av gemenskapens
grunder, gäller både anställda, vad gäller den fria rörligheten förpersoner, och egenföretagare, vad gäller etableringsrätt och frihet atttillhandahålla tjänster.
Med anledning av de stora skillnaderna i nationell lagstiftning beträf-
fande vilka som omfattas av lagstiftningen är det bättre att anta somprincip att förordningen är tillämplig på alla personer som är försäkradeinom sociala trygghetssystem för anställda eller egenföretagare eller pågrund av utövande av verksamhet för vilken de uppbär eller inte uppbärlön.
Man bör ta hänsyn till särdragen i varje nationell lagstiftning för social
trygghet och endast utarbeta ett samordningssystem.
Inom ramen för denna samordning skall man inom gemenskapen i de
olika medlemsstaternas nationella lagstiftning garantera lika behandlingav arbetande som är medborgare i medlemsstaterna samt av derasmedförsäkrade och efterlevande.
Bestämmelserna om samordning skall säkerställa att arbetande som
flyttar inom genemenskapen, samt deras medförsäkrade och efterle-vande, bibehåller de rättigheter och förmåner som de har förvärvat ellerhåller på att förvära.
Dessa mål måste uppnås bland annat genom att man lägger samman alla
perioder som det tas hänsyn till i de olika medlemsstaternas lagstiftningför förvärvandet och bibehållandet av rätten till förmåner, samt föruträkningen av dessa förmåner, och genom att man tillhandahållerförmåner till de olika kategorier av personer som omfattas av förord-ningen, oavsett deras bostadsort inom gemenskapen.
Det är lämpligt att anställda och egenföretagare som flyttar inom
gemenskapen omfattas av en medlemsstats sociala trygghetsystem, såatt man undviker kumulering genom flera medlemsstaters tillämpligalagstiftning och de komplikationer som följer av detta.
Det är viktigt att man så långt det är möjligt begränsar antalet och
räckvidden av de fall i vilka, som undantag från den allmänna regeln, enarbetande samtidigt omfattas av två medlemsstaters lagstiftning.
För att på bästa sätt säkerställa lika behandling av alla arbetande som är
verksamma på en medlemsstats territorium är det lämpligt att manfastställer att den lagstiftning som är tillämplig som allmän regel skall
(*) Se tillägg.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 3
▼B
vara lagstiftningen i den medlemsstat på vars territorium den berörda
personen utöver sin verksamhet som anställd eller egenföretagare.
Man bör göra undantag från denna allmänna regel i särskilda situationer
då ett annat kriterium för anslutning är berättigat.
Vissa förmåner som föreskrivs i nationell lagstiftning kan samtidigt
falla in under både social trygghet och socialt bistånd, beroende på denkategori av personer för vilken sådana lagar gäller, målsättningen medlagstiftningen och tillämpningsföreskrifterna. För att värna om migre-rande arbetares intressen i enlighet med bestämmelserna i fördraget bördet i förordningen ingå ett samordningssystem som tar hänsyn till deolika förmånernas särdrag.
Sådana förmåner bör beviljas, vad gäller personer som omfattas av
denna förordning, uteslutande i enlighet med lagstiftningen i det land påvars territorium den berörda personen eller hans eller hennes familje-medlemmar är bosatta, genom sammanläggning, efter behov, av bosätt-ningsperioderna på varje annan medlemsstats territorium, och utandiskriminering på grund av medborgarskap.
Särskilda bestämmelser bör fastställas, i synnerhet för sjukdom eller
arbetslöshet, för gränsarbetare och för säsongarbetare, med tanke påderas specifika situation.
Vad gäller förmåner i samband med sjukdom eller föräldraskap är det
viktigt att garantera ett skydd som regleras situationen för personer somär bosatta i en annan medlemsstat än den behöriga medlemsstaten.
Den särskilda ställning för de personer som ansöker om eller har rätt till
pension, samt för deras familjemedlemmar, gör det nödvändigt att antabestämmelser inom sjukförsäkringen som är anpassade till denna situa-tion.
Vad gäller förmåner vid invalidet är det viktigt att utarbeta ett samord-
ningssystem som tar hänsyn till den nationella lagtstiftningens särdrag.Det är följaktligen nödvändigt att skilja på å ena sidan den lagstiftningenligt vilken beloppen för förmånerna är oberoende av längden påförsäkringsperioderna och, å andra sidan, den lagstiftning enligt vilkendessa belopp beror på denna längd.
Skillnaderna i medlemsstaternas system gör det nödvändigt att fastställa
regler för samordning som är tillämpliga om invaliditeten förvärras.
Man bör utarbeta ett system för betalning av ålders- och efterlevande-
pensioner om en anställd eller en egenföretagare har omfattas avlagstiftningen i en eller flera medlemsstater.
Det är nödvändigt att fastställa ett pensionsbelopp som är beräknat
genom sammanläggning och proportionell beräkning och garanterat igemenskapslagstiftningen, i de fall där tillämpningen av den nationellalagstiftningen, däribland bestämmelserna om minskning samt om till-fällig eller slutgiltig indragning visar sig mindre gynnsamma än tillämp-ningea(SIC! tillämpningen) av ovannämda metod.
För att skydda migrerande arbetare och deras efterlevande mot alltför
snäv tillämpning av nationella bestämmelser om minskning tillfälligeller slutgiltig indragning, är det nödvändigt att lägga till regler medstrikta villkor för tillämpningen av dessa bestämmelser.
Vad gäller förmåner på grund av olycksfall i arbetet eller yrkessjuk-
domar är det viktigt, för att säkerställa ett skydd, att finna en lösning förde personer som är bosatta eller vistas i en annan medlemsstat än denbehöriga medlemsstaten.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser för bidrag vid
dödsfall.
För att möjliggöra rörlighet för arbetskraften under bästa förhållanden är
det nödvändigt att säkerställa en fullständigare samordning mellansystemen för arbetslöshetsförsäkring och arbetslöshetsunderstöd i allamedlemsstater.
I denna anda och för att underlätta sökandet efter arbete i de olika
medlemsstaterna är det bland annat nödvändigt att under begränsad tid
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 4
▼B
ge arbetslösa rätt till den arbetslöshetsersättning som föreskrivs denmedlemsstats lagstiftning som de senast har omfattats av.
För att fastställa den lagstiftning som skall tillämpas för familjeför-
måner är det anställningskriteriet som säkerställer lika behandling avalla arbetstagare som omfattas av samma lagstiftning.
För att undvika att man kumulerar förmåner som man inte har rätt till,
bör det fastställas regler för prioritering om man kumulerar rättighetertill familjeförmåner enligt lagstiftningen i den ansvariga staten ochlagstiftningen i det land där familjemedlemmarna är bosatta.
Eftersom de nationella systemen vad gäller förmåner för barn som
försörjs av personer som uppbär pension, samt förmåner för föräldralösaär specifika och skiljer sig åt i de olika medlemsstaternas lagstiftning, ärdet nödvändigt att fastställa särskilda regler för att samordna dessanationella system.
Det är nödvändigt att inrätta en administrativ kommission bestående av
en företrädare för varje medlemsstats regering, vilken bland annat hartill uppgift att behandla alla administrativa frågor och tolkningsfrågorrörande bestämmelserna i denna förordning, och att främja samarbetetmellan medlemsstaterna.
Det är önskvärt att inom ramen för en rådgivande kommitté koppla in
företrädare för arbetstagare och arbetsgivare för att granska de frågorsom den administrativa kommissionen behandlar.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda bestämmelser som motsvarar
den nationella lagstiftningens särdrag för att underlätta tillämpningen avsamordningsbestämmelserna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
ALLMÄNNA BESTÄMMELSER
Artikel 1 (10) (15)
Definitioner
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser
som här anges:
a)Anställda respektiveegenföretagare :
▼M3
i) den som är försäkrad, obligatoriskt eller genom en frivillig
fortsättningsförsäkring, mot en eller flera av de risker somtäcks av grenarna i ett system för social trygghet för anställdaeller egenföretagare eller genom ett särskilt system för offent-ligt anställda.
▼
B
ii) den som är obligatoriskt försäkrad mot en eller flera av de
risker som täcks av de grenar av social trygghet som behandlasi denna förordning, enligt ett system för social trygghet församtliga invånare eller för hela den förvärvsarbetande befolk-ningen, förutsatt att personen
— kan identifieras som anställd eller egenföretagre genom det
sätt på vilket systemet administereras eller finansieras, eller
— om dessa kriterier inte uppfylls, är försäkrad mot någon
annan risk som anges i bilaga I enligt ett system föranställda eller egenföretagare, eller enligt ett system somavses i punkt iii, antingen obligatoriskt eller genom frivilligfortsättningsförsäkring, eller, där inget sådant system finnsi den berörda medlemsstaten, följer den definition somanges i bilaga I.
iii) den som är obligatoriskt försäkrad mot flera av de risker som
täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligt ett
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 5
▼B
standardsystem för social trygghet för hela lantbruksbefolk-
ningen enligt de kriterier som anges i bilaga I,
iv) den som är frivilligt försäkrad mot en eller flera av de risker
som täcks av de grenar som denna förordning behandlar, enligten medlemsstats system för social trygghet för anställda elleregenföretagare eller för samtliga invånare eller för vissa kate-gorier av invånare
— om en sådan person är verksam som anställd eller egenfö-
retagare, eller
— om en sådan person tidigare varit obligatoriskt försäkrad
mot samma risk enligt ett system för anställda eller egenfö-retagare i samma medlemsstat.
b)Gränsarbetare : en anställd eller egenföretagare som är verksam
inom en medlemsstats territorium och som är bosatt inom en annanmedlemsstats territorium, dit han som regel återvänder dagligeneller åtminstone en gång i veckan. En gränsarbetare som förflyttastill en annan ort inom samma eller någon annan medlemsstatsterritorium av det företag till vilket han normalt är knuten, ellersom tillhandhåller tjänster på annan ort inom samma eller en annanmedlemsstats territorium, behåller sin ställning som gränsarbetareunder en tid av högst fyra månader även om han under denna tid ärförhindrad att dagligen, eller åtminstone en gång i veckan, åter-vända till den ort där han är bosatt.
c)Säsongsarbetare : en anställd som reser till en annan medlemsstats
territorium än det inom vilket han är bosatt, för att där utföra ettsäsongsbetonat arbete för ett företag eller en arbetsgivare i denstaten under en tid som inte under några omständigheter kan över-stiga åtta månader och som uppehåller sig inom den nämndastatens territorium så länge arbetet pågår. Med ett arbete av säsong-skaraktär avses ett arbete som på grund av årstidernas växlingarautomatiskt återkommer varje år.
▼
M4
ca )studerande: en person som inte är anställd eller egenföretagare
eller dennes familjemedlem eller efterlevande i förordningensmening och som studerar eller genomgår en yrkesutbildning somleder till ett kompetensbevis som är officiellt erkänt av enmedlemsstats myndigheter, och som är försäkrad enligt ett allmäntsystem för social trygghet eller ett särskilt system för socialtrygghet som gäller för studerande.
▼
B
d)Flyktingskall ha samma innebörd som i artike l 1 i konventionen
om flyktingars rättsliga ställning undertecknad i Genève den 28 juli1951.
e) Uttrycket statslösskall ha samma innebörd som i artikel 1 i
konventionen om statslösa personers rättsliga ställning under-tecknad i New York den 28 september 1954.
f) i)Familjemedlem : den som definieras eller erkänns som familje-
medlem eller som betecknas som medlem av hushållet i denlagstiftning enligt vilken förmåner utges, eller, i fall som avses iartikel 22.1 a och artikel 31, i lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium personen är bosatt. Om denna lagstiftningbetraktar som familjemedlem eller medlem av hushållet endastden som är samboende med den ►
M4anställde, egenföret-
agaren eller studeranden, ◄skall detta villkor anses vara
uppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen ärekonomiskt beroende av en ►
M4anställd, egenföretagare eller
studerande ◄.►M1Om lagstiftningen i en medlemsstat inte
gör det möjligt att skilja mellan familjemedlemmar och andrapersoner, som den är tillämplig på, skall begreppet familjemed-lemmar ges den betydelse som framgår av bilaga I. ◄
ii) När det gäller handikappförmåner som enligt en medlemsstats
lagstiftning utges till alla medborgare i den staten som uppfyllerföreskrivna villkor, skall uttrycket familjemedlem innebära
åtminstone en ►
M4anställds, egenföretagares eller stude-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 6
▼B
randes◄make och en sådan persons barn som antingen är
minderåriga eller ekonomiskt beroende av en sådan person.
g)Efterlevande : en person som definieras eller erkänns som sådan av
den lagstiftning enligt vilken förmånerna utges. Om denna lagstift-ning betraktar som efterlevande endast den, som var samboendemed den avlinde (SIC! avlidne), skall detta villkor anses varauppfyllt om personen för sin försörjning huvudsakligen var ekono-miskt beroende av den avlinde (SIC! avlidne).
h)Bosättning : stadigvarande bosättning.
i)Vistelse: tillfällig vistelse.
j)Lagstiftning : i förhållande till varje medlemsstat, nuvarande eller
kommande lagar och andra författningar om de grenar av ochsystem för social trygghet som täcks av artikel 4.1 och 4.2 samtalla andra beslut om åtgärder för att genomföra sådana grenar ochsystem, eller de särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner somomfattas av artikel 4.2a.
Uttrycket omfattar inte bestämmelser i nuvarande eller kommande
kollektivavtal även om de genom myndighetsbeslut har eller fåttsitt tillämpningsområde utvidgat. Om emellertid sådana bestäm-melser
i) tjänar till att uppfylla ett krav på obligatorisk försäkring, som
tillkommit genom de lagar och andra författningar som avses iföregående stycke, eller
ii) skapar ett system som administreras av samma organ som
administerar de system som tillkommit genom författningarsom avses i föregående stycke
kan begränsningen i uttrycket när som helst hävas genom att den
berörda medlemsstaten avger en förklaring som specificerar desystem som denna förordning skall gälla. En sådan förklaring skallanmälas och offentliggöras enligt bestämmelserna i artikel 97.
Bestämmelserna i föregående stycke skall inte leda till att system
för vilka förordning nr 3 har gällt undantas från denna förordningstillämpningsområde.
Uttrycketlagstiftning omfattar inte heller bestämmelser om sådana
särskilda system för egenföretagare vilkas tillkomst är överlämnadtill de berördas initiativ, eller vilka gäller endast en del av denberörda medlemsstatens territorium, och detta oavsett om myndig-heterna har beslutat att göra dem obligatoriska eller att utvidgaderas tillämpningsområde. Dessa särskilda system anges i bilaga II.
▼
M3
ja )Särskilt system för offentligt anställda : ett system för social
trygghet som skiljer sig från det allmänna system för socialtrygghet som gäller för anställda i de berörda medlemsstaterna ochsom alla, eller vissa kategorier av, offentligt anställda ellerpersoner som behandlas som sådana omfattas av.
▼
B
k)Konvention om social trygghet : varje bilateralt eller multilateralt
socialförsäkringsinstrument som är bindande eller som kommer attbli bindande för två eller flera medlemsstater inbördes samt varjeannat sådant multilateralt instrument som är bindande eller somkommer att bli bindande för minst två medlemsstater och en ellerflera andra stater vad gäller samtliga eller vissa av de grenar ochsystem som anges i artikel 4.1 och 4.2, samt alla slags överens-kommelser som har träffats i enlighet med sådana instrument.
l)Behörig myndighet : varje medlemsstats minister, minstrar (SIC!
ministrar) eller motsvarande myndighet med ansvar för system försocial trygghet inom hela eller en del av statens territorium.
m)Administrativa kommissionen : den kommission som anges i artikel
80.
n)Institution : i förhållande till varje medlemsstat det organ eller den
myndighet som har ansvaret för att administrera hela eller vissadelar av lagstiftningen.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 7
▼B
o)Behörig institution :
i) den institution hos vilken en person är försäkrad vid den
tidpunkt då en ansökan om förmån görs,
ii) den institution från vilken den berörda personen har rätt, eller
skulle ha rätt, till förmåner om han eller en eller flera familje-medlemmar var bosatta inom den medlemsstats territorium därinstitutionen finns,
iii) den institution som har utsetts av den berörda medlemsstatens
behöriga myndighet, eller
iv) när det gäller ett system där en arbetsgivare har ansvar för
förmåner som avses i artikel 4.1, antingen arbetsgivaren ellerden anlitade försäkringsgivaren eller, om sådan saknas, ettorgan eller en myndighet som har utsetts av den behörigamyndigheten i den berörda medlemsstaten.
p)Institution på bosättningsorten respektiveinstitution på vistel-
seorten: den institution som är behörig att utge förmåner på den
ort, där personen är bosatt, enligt den lagstiftning som institutionentillämpar, respektive den institution som är behörig att utgeförmåner på den ort där den berörda personen vistas, enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar eller, då ingen sådan insti-tution finns, den institution som utsetts av den ifrågavarandemedlems- statens behöriga myndighet.
q)Behörig stat : den medlemsstat, inom vars territorium den behöriga
institutionen finns.
r)Föräkringsperioder : avgiftsperioder, anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare definierade ellererkända som försäkringsperioder i den lagstiftning enligt vilken dehar fullgjorts eller anses vara fullgjorda och alla andra periodersom behandlas som sådana när de enligt denna lagstiftningbetraktas som likvärdiga med försäkringsperioder. ►
M3Perioder
som har fullgjorts enligt ett särskilt system för offentligt anställdaskall också betraktas som anställningsperioder. ◄
s)Anställningsperioder ochperioder av verksamhet som egenföreta-
gare: perioder som definieras eller erkänns som sådana i den
lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts samt alla perioder sombehandlas som sådana när de enligt denna lagstiftning betraktassom likvärdiga med anställningsperioder eller perioder av verk-samhet som egenföretagare. ►
M3Perioder som har fullgjorts
enligt ett särskilt system för offentligt anställda skall ocksåbetraktas som anställningsperioder. ◄
sa)Bosättningsperioder : som definieras eller erkänns som sådana i den
lagstiftning enligt vilken de har fullgjorts eller anses vara full-gjorda.
t)Förmåner och pensioner : alla förmåner och pensioner, inbegripet
alla däri ingående delar som bekostas av allmänna medel, allaindexhöjningar och tilläggsbetalningar, om något annat inteförrskrivs i avdelning III, liksom förmåner i form av engångsbe-lopp som kan utbetalas istället för pensioner samt utbetalningarsom görs i form av återbetalning av avgifter.
u) i)Familjeförmåner : alla vådförmåner eller kontanförmåner som är
avsedda att täcka en familjs utgifter enligt den lagstiftning somanges i artikel 4.1 h, med undantag för de särskilda bidrag vidbarns födelse eller vid adoption som nämns i bilaga II.
ii)Familjebidrag : periodiska kontanförmåner som utges endast på
grundval av familjemedlemmarnas antal och, i förekommandefall, deras ålder.
v)Dödsfallsersättningar : alla engångsbetalningar vid dödsfall, utom
de engångsbelopp som avses i punkt t.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 8
▼M4
Artikel 2
Personkrets
1. Denna förordning skall gälla anställda, egenföretagare och stude-
rande som omfattas eller har omfattats av lagstiftningen i en eller fleramedlemsstater och som är medborgare i en medlemsstat eller är stats-lösa eller flyktingar bosatta inom en medlemsstats territorium samtderas familjemedlemmar och efterlevande.
2. Denna förordning skall gälla efterlevande till anställda, egenföre-
tagare och studerande som har omfattats av lagstiftningen i en eller fleramedlemsstater, oavsett dessa anställdas, egenföretagares eller stude-randes medborgarskap, om deras efterlevande är medborgare i enmedlemsstat eller är statslösa eller flyktingar som är bosatta inom enmedlemsstats territorium.
▼
B
Artikel 3
Likabehandling
1. Om något annat inte följer av den särskilda bestämmelserna i
denna förordning har personer, som är bosatta inom en medlemsstatsterritorium och för vilka denna förordning gäller, samma skyldigheteroch rättigheter enligt en medlemsstats lagstiftnings som dennamedlemsstats egna medborgare.
2. Bestämmelserna i punkt 1 skall gälla rätten att välja ledamöter av
organen inom det sociala trygghetssystemets institutioner eller att delta inomineringen av sådana ledamöter men skall inte påverka medlemssta-ternas författningsbestämmelser om valbarhet eller metoder för nomi-neringen.
3. De bestämmelser i konventioner om social trygghet som förblir i
kraft enligt artikel 7.2 och bestämmelser i konventioner som ingåttsenligt artikel 8.1, skall gälla alla personer som omfattas av dennaförordning, om något annat inte föreskrivs i bilaga III.
Artikel 4 (10)
Sakområden
1. Denna förordning gäller all lagstiftning om följande grenar av
social trygghet:
a) Förmåner vid sjukdom och moderskap.b) Förmåner vid invaliditet, även sådana som är avsedda att bevara eller
förbättra förvärvsförmågan.
c) Förmåner vid ålderdom.d) Förmåner till efterlevande.e) Förmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.f) Dödsfallsersättningar.g) Förmåner vid arbetslöshet.h) Familjeförmåner.
2. Denna förordning gäller alla allmänna och särskilda system för
social trygghet, oavsett om de bygger på avgiftsplikt eller inte, ochsystem där en arbetsgivare eller en redare har ansvar för förmåner somnämns i punkt 1.
2a. Denna förordning gäller också särskilda icke avgiftsfiansie-
rade(SIC! avgiftsfinansierade) förmåner som utges enligt en annanlagstiftning eller andra system än de som avses i punkt 1 eller som inteomfattas på grund av punkt 4, när sådana förmåner har till syfte
a) antingen att täcka de risker som omfattas av de försäkringsgrenar
som anges i punkt 1 a–h, i stället för eller som tillägg till andraförmåner, eller
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 9
▼B
b) att uteslutande ge särskilt skydd för handikappade.
2b. Denna förordning gäller inte bestämmelser i en medlemsstats
lagstiftning om särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner som anges ibilaga II avsnitt III vars tillämpningsområde är begränsat till en del avmedlemsstatens territorium.
3. Bestämmelserna i avdelning III skall dock inte påverka medlems-
staternas författningsbestämmelser om en redares ansvar.
4. Denna förordning gäller inte social eller medicinsk hjälp, förmåner
till offer för krig eller dess följder ►
M3 ◄.
Artikel 5 (10)
Medlemsstaters förklaringar om denna förordnings tillämpningsområde
I förklaringar som skall anmälas och offentliggöras enligt artikel 97
skall medlemsstaterna närmare ange den lagstiftning och de system somavses i artikel 4.1 och 4.2, de särskilda icke avgiftsfinansieradeförmåner som avses i artikel 4.2a, de minimiförmåner som avses iartikel 50 samt de förmåner som avses i artikel 77 och 78.
Artikel 6
Konventioner om social trygghet som ersätts av denna förordning
Om något annat inte följer av bestämmelserna i artiklarna 7, 8 och 46.4,
skall denna förordning, både vad gäller de personer och de sakområdensom den behandlar, ersätta bestämmelserna i alla konventioner omsocial trygghet mellan
a) två eller flera medlemsstater inbördes, ellerb) minst två medlemsstater och en eller flera andra stater i den mån
behandlingen av frågor enligt konventionen inte skall ske undermedverkan av en institution i någon av de sistnämnda staterna.
Artikel 7 (7)
Internationella bestämmelser som inte påverkas av denna förordning
1. Denna förordning skall inte påverka skyldigheter som följer av
a) konventioner som har antagits av Internationella arbetskonferensen
och som har trätt i kraft efter ratificering av en eller flera medlems-stater,
b) de europeiska interimsöverenskommelser om social trygghet som har
slutis mellan Europarådets medlemsstater den 11 december 1953.
2. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 6 skall följande fortfa-
rande gälla:
a) bestämmelserna i överenskommelserna den 27 juli 1950 och 30
november 1979 om Rhenskepparnas sociala trygghet,
b) bestämmelserna i den europeiska konventionen den 9 juli 1956 om
social trygghet för anställda inom internationell transport,
c) bestämmelserna i de konventioner om social trygghet som anges i
bilaga III.
Artikel 8
Slutande av konventioner mellan medlemsstater
1. Två eller flera medlemsstater kan vid behov sluta konventioner
med varandra som bygger på denna förordnings principer och anda.
2. Varje medlemsstat skall, enligt bestämmelserna i artikel 97.1
anmäla varje konvention som har slutits med en annan medlemsstatenligt bestämmelserna i punkt 1.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 10
▼B
Artikel 9
Tillträde till frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring
1. De bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, som gör bosätt-
ning inom denna stats territorium till villkor för anslutning till frivilligförsäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skall inte gälla personersom är bosatta inom en annan medlemsstats territorium, om de någongång i sin tidigare förvärvsverksamhet har omfattats av lagstiftningen iden förstnämnda staten som anställd eller egenföretagare.
2. Om det enligt en medlemsstats lagstiftning för anslutning till
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring krävs att försäk-ringsperioder har fullgjorts, skall försäkrings- eller bosättningsperiodersom har fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning tillgodo-räknas, i den utsträckning som behövs, som om de hade fullgjorts enligtden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 9a (7)
Förlängning av referensperioden
Om rätten till förmåner är beroende av att en minsta försäkringsperiod
har fullgjorts under en viss period före det försäkringsfall för vilketföräkring gäller (referensperiod) enligt lagstiftningen i en medlemsstatoch om denna lagstiftning föreskriver att perioder under vilka förmånerhar beviljats enligt lagstiftningen i den medlemsstaten eller periodersom har ägnats åt barnuppfostran inom denna medlemsstats territoriumger anledning till förlängning av referensperioden, skall perioder undervilka invalid- eller ålderspensioner, sjukförsäkringsförmåner, arbetslö-shetsförmåner eller förmåner vid olycksfall i arbetet (utom pensioner)har beviljats enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat och periodersom har ägnats åt barnuppfostran inom en annan medlemsstats territo-rium även ge anledning till förlänging av den nämnda referensperioden.
Artikel 10
Bortseendefrånkravpåbosättning—Obligatoriskförsäkringsinverkanpå
återbetalning av avgifter
1. Om något annat inte föreskrivs i denna förordning får kontantför-
måner vid invaliditet, åderdom eller till efterlevande, pensioner vidolycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar samt förmåner vid dödsfallvilka förvärvats enligt en eller flera medlemsstaters lagstiftning inteminskas, ändras, innhehållas, dras in eller konfiskeras med anledning avatt mottagaren är bosatt inom en annan medlemsstat än den där institu-tionen med ansvar för betalningen finns.
Föregående stycke skall även gälla förmåner som utges som engångsbe-
lopp när en efterlevande make, som hade rätt till efterlevandepension,gifter om sig.
2. Om återbetalning av avgifter enligt en medlemsstats lagstiftning
förutsätter att en person inte längre omfattas av obligatorisk försäkring,skall detta villkor inte anses uppfyllt så länge denne omfattas av obliga-torisk försäkring ►
M4 ◄enligt en annan medlemsstats
lagstiftning.
Artikel 10a (10)
Särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner
1. Utan hinder av bestämmelserna i artikel 10 och avdelning III skall
personer för vilka denna förordning gäller erhålla de särskilda ickeavgiftsfinansierade kontanförmåner som avses i artikel 4.2a, uteslutandeinom den medlemsstats territorium där de är bosatta i enlighet medlagstiftningen i den staten under förutsättning att förmånerna är förteck-nade i bilaga II a. Förmånerna skall utges och bekostas av institutionenpå bosättningsorten.
2. Institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstiftning rätten till
förmåner som omfattas av punkt 1 grundas på fullgörande av anställ-ningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller bosätt-ningsperioder skall, i nödvändig utsträckning, beakta anställningspe-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 11
▼B
rioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller bosättningspe-rioder som har fullgjorts inom varje annan medlemsstats territoriumsom perioder som har fullgjorts inom den första medlemsstatens territo-riums.
3. Om rätten till en förmån som avses i punkt 1 enligt en medlems-
stats lagstiftning utges i form av ett tillägg vid uppbärande av en förmånsom omfattas av artikel 4.1 a–h och ingen sådan förmån utbetalas enligtdenna lagstiftning, skall varje motsvarande förmån som beviljas enligten annan medlemsstats lagstiftning behandlas som en förmån sombeviljas enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning för rätt tilltillägget.
4. Om rätten till en handikapp- eller invaliditetsförmån som omfattas
av punkt 1 enligt en medlemsstats lagstiftning är förenad med villkorom att handikappet eller invaliditeten skall vara konstateras först gångeninom den medlemsstatens territoriums, skall detta villkor anses varauppfyllt om en sådan diagnos första gången ställs inom en annanmedlemsstats territorium.
Artikel 11
Indexering av förmåner
De föreskrifter om indexering av förmåner som finns i en medlemsstats
lagstiftning skall gälla förmåner som utges enligt den lagstiftningen ochtillämpas med beaktande av bestämmelserna i denna förordning.
Artikel 12 (9) (11)
Förhindrande av sammanträffande av förmåner
1. Denna förordning kan inte åberopas för att få eller bevara en rätt
till flera förmåner av samma slag för samma period av obligatoriskförsäkring. Detta gäller dock inte förmåner som utges på grund avinvaliditet, ålderdom, dödsfall (pensioner) eller arbetssjukdom och sombeviljas av två eller flera medlemsstaters institutioner enligt bestämmel-serna i artikel 41, 43.2, 43.3, 46, 50, 51 eller 60.1 b.
2. Om något annat inte föreskriva i denna förordning får bestämmel-
serna i en medlemsstats lagstiftning om minskning, innehållande ellerindragning av förmåner vid sammanträffande med andra sociala trygg-hetsförmåner eller annan inkomst åberopas även om sådana förmånerhar förvärvats enligt en annan medlemsstats lagstiftning eller om sådaninkomst har förvärvets inom en annan medlemsstats territorium.
3. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om minskning,
innehållande eller indragning av förmåner vid invaliditet eller förtidaförmåner vid ålderdom för den som är förvärvsverksam kan åberopasmot honom även om han är verksam inom en annan medlemsstatsterritorium.
4. En invalidpension enligt nederländsk lagstiftning skall i fall där
den nederländska institutionen enligt bestämmelserna i artikel 57.5 eller60.2 b är skyldig att bidra även till kostnaderna för förmåner vidarbetssjukdom som utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning,minskas med det belopp som skall betalas till den institution i den andramedlemsstaten som har ansvar för att utge förmånerna vid arbets-jukdom.
ADVELNING II
BESTÄMMANDE AV TILLÄMPLIG LAGSTIFTNING
Artikel 13 (9)
Allmänna regler
▼M3
1. Om något annat inte följer av artiklarna 14c och 14f skall personerför vilka denna förordning gäller omfattas av lagstiftningen i endast enmedlemsstat. Denna lagstiftning skall bestämmas enligt bestämmelsernai denna avdelning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 12
▼B
2. Om något annat inte följer av artikel 14–17 gäller följande:
a) Den som är anställd för arbete inom en medlemsstats territorium
skall omfattas av denna medlemsstats lagstiftning, även om han ärbosatt inom en annan medlemsstats territorium eller om det företageller den person som han är anställd hos har sitt säte eller är bosattinom en annan medlemsstats territorium.
b) Den som är egenföretagare inom medlemsstats territorium skall
omfattas av den stats lagstiftning även om han är bosatt inom enannan medlemsstats territorium.
c) Den som är anställd ombord på ett fartyg som för en medlemsstats
flagga skall omfattas av denna stats lagstiftning.
d) Offentligt anställda och personer som behandlas som sådana skall
omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat som gäller för denförvaltning som sysselsätter dem.
e) Den som är inkallad eller har återinkallats till militärtjängstgöring
eller civil tjänstgöring i en medlemsstat skall omfattas av denna statslagstiftning. Om det för rätt till förmåner enligt den lagstiftningenkrävs att försäkringsperioder har fullgjorts före påbörjad eller efteravslutad sådan militärtjängstgöring eller civil tjängstgöring, skallförsäkringsperioder som har fullgjorts engligt en annan medlemsstatslagstiftning tillgodoräknas, i den utsträckning det behövs, som om dehade fullgjorts engligt den förstnämnda statens lagstiftning. Enanställd eller egenföretagare som är inkallad eller har återinkallatstill militärjänstgöring eller civil tjänstgöring skall behålla sin ställ-ning som anställd eller egenföretagare.
f) Den för vilken lagstiftningen i en medlemsstat upphör att gälla utan
att lagstiftningen i en annan medlemsstat blir tillämplig på honomenligt någon av reglerna i föregående punkter eller enligt någotundantag eller någon särskild bestämmelse i artikel 14–17 skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat innom vars territoriumhan är bosatt uteslutande enligt bestämmelserna i den lagstiftningen.
Artikel 14
Särskilda regler för andra anställda än sjömän
Artikel 13.2 a skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett
företag, till vilket han normalt är knuten, och som av dettaföretag sänds till en annan medlemsstats territorium för att utföraarbete där för detta företags räkning skall fortsätta att omfattas avden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning, under förutsättningatt detta arbete inte väntas vara längre än tolv månader och haninte sänds ut för att ersätta någon som har fullgjort sin utsänd-ningsperiod.
b) Om arbetet i den andra medlemsstaten på grund av oförutsebara
omständigheter varar längre än som ursprungligen förväntadesoch om varaktigheten därför överstiger tolv månander, skall denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning fortsätta att gälla tillsdet arbetet har avslutats, under förutsättning att den behörigamyndingheten i den medlemsstat dit personen har sänts ut, ellerdet organ som har utsetts av denna myndighet, lämnar sitt samt-ycke. Sådant samtycke måste begäras före den första tolvmåna-dersperiodens utgång. Samtycke kan dock inte lämnas för enförlängning som överstiger tolv månader.
2) För den som normalt arbetar inom två eller flera medlemsstaters
territorier skall fråga om tillämplig lagstiftning avgöras på följandesätt:
a) En person som hör till den resande eller flygande personalen hos
ett företag som för andras eller egen räkning bedriver internatio-nell befordran av passagerare eller gods med järnväg, landsväg-stransporter, flyg eller inrikes sjöfart och som har sitt säte inomen medlemsstats territorium skall omfattas av denna stats lagstift-ning med följande begränsningar:
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 13
▼B
i) Om företaget har en filial eller fast representation inom en
annan medlemsstats territorium, skall den som arbetar viddenna filial eller fasta represantation omfattas av lagstift-ningen i den medlemsstaten.
ii) Den som huvudsakligen arbetar inom den medlemsstats terri-
torium där han är bosatt skall omfattas av denna stats lagstift-ning, även om det företag hos vilket han är anställd inte harsitt säte eller någon filial eller permanent representation inomdet territoriet.
b) Andra anställda än de som anges i a skall omfattas av
i) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium den
anställde är bosatt, om han till viss del utför arbetet inomdetta territorium eller om han är knuten till flera företag ellerarbetsgivare inom olika medlemsstaters territorier,
ii) lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium det
företag eller den person, som anställt honom har sitt säte ellerär bosatt, om han inte är bosatt inom någon av de medlems-staters territorier där han utför arbetet.
3) Den som arbetar inom en medlemsstats territorium hos ett företag,
som har sitt säte inom en annan medlemsstats territorium och varsverksamhet sträcker sig över dessa staters gemensamma gräns, skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumföretaget har sitt säte.
Artikel 14a
Särskilda regler för andra egenföretagare än sjömän
Artikel 13.2 b skall tillämpas med beaktande av följande undantag och
omständigheter:
1) a) Den som normalt är egenföretagare inom en medlemsstats territo-
rium och som utför arbete inom en annan medlemsstats territo-rium skall forsätta att omfattas av den förstnämnda medlemssta-tens lagstiftning, förutsatt att detta arbete inte väntas vara längreän tolv månander.
b) Om arbetet på grund av oförutsebara omständigheter varar längre
än som ursprunglingen förväntades och om varaktigheten därföröverstiger tolv månader, skall den förstnämnda medlemsstatenslagstiftning fortsätta att gälla tills arbetet har avslutats, underföruttsättning att den behöriga myndigheten i den medlemsstat ditföretagaren har rest för att utföra arbetet, eller det organ som harutsetts av denna myndighet, lämnar sitt samtycke. Sådant samt-ycke måste begäras före den första tolvmånadersperiodensutgång. Samtycke kan dock inte lämnas för en förlängning somöverstiger tolv månader.
2) Den som normalt är egenföretagare inom två eller flera medlemssta-
ters territorier skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium han är bosatt, om han utför någon del av sittarbete inom den medlemsstatens territorium. Om han inte utför någotarbete inom den medlemsstats territorium där han är bosatt skall hanomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumhan utför sitt huvudsakliga arbete. Kriterier för vad som skall ansesvara huvudsakligt arbete fastställs i den förordning som anges iartikel 98.
3) Den vars företag har sitt säte inom en medlemsstats territorium och
sträcker sin verksamhet över två medlemsstaters gemensamma gräns,skall omfattas av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territo-rium företaget har sitt säte.
4) Om den lagstiftning som en person skulle omfattas av engligt punkt
2 eller 3 inte medger att personen ens på frivillig basis kan anslutastill ett pensionssystem, skall han omfattas av den medlemsstatslagstiftning som skulle ha gällt, om dessa bestämmelser inte hadefunnits, eller om två eller flera medlemsstaters lagstiftning skullegälla med tillämpning av denna regel, av den lagstiftning som deberörda medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter kommeröverens om.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 14
▼B
Artikel 14b
Särskilda regler för sjömän
Artikel 13.2 c skall tillämpas med beaktande av följande undantag ochomständigheter:
1) Den som är anställd hos ett företag till vilket han normalt är knuten,
antigen inom en medlemsstats territorium eller ombord på ett fartygsom för en medlemsstats flagga, och som sänds ut av detta företagatt utföra arbete för detta företags räkning ombord på ett fartyg somför en annan medlemsstats flagga skall fortsätta att omfattas avlagstiftningen i den förstnämnda medlemsstaten enligt de villkor somanges i artikel 14.1.
2) Den som normalt är egenföretagare, antigen inom en medlemsstats
territorium eller ombord på ett fartyg som för en medlemsstatsflagga, och som utför arbete för egen räkning ombord på ett fartygsom för en annan medlemsstats flagga, skall fortsätta att omfattas avden förstnämnda medlemsstatens lagstiftning enligt de vilkor somanges i artikel 14a.1.
3) Den som normalt inte har anställning till sjöss men som utför arbete
inom en medlemsstats territorialvatten eller hamn ombord på ettfartyg, vilket för en annan medlemsstatens flagga inom detta territo-rialvatten eller denna hamn och vars besättning han inte tillhör, skallfortsätta att omfattas av den förstnämnda medlemsstatens lagstift-ning.
4) Den som är anställd på ett fartyg, vilket för en medlemsstas flagga,
och som får sin lön från ett företag eller en person som har sitt säteeller är bosatt inom en annan medlemsstats territorium skall omfattasav den sistnämnda statens lagstiftning, om han är bosatt inom dennastats territorium. Företaget eller personen som betalar lönen skallbetraktas som arbetsgivare vid tilllämpningen av den lagstiftningen.
Artikel 14c (5)
Särskildareglerförpersonersomsamtidigtäranställdainomenmedlems-
stats territorium och egenföretagare inom en annan medlemsstats territo-
rium
En person som samtidigt är anställd inom en medlemsstats territorium
och egenföretagare inom en annan medlemsstats territorium skallomfattas av följande:
a) Om något annat inte följer av b, av lagstiftningen i den medlemsstat
inom vars territorium han är anställd eller, om han utövar sådanverksamhet inom två eller flera medlemsstaters territorier, av denlagstiftning som bestäms enligt artikel 14.2 eller 14.3.
b) I de fall som anges bilaga VII
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
anställd, sådan den har bestämts enligt bestämmelserna i artikel14.2 och 14.3, om han utövar sådan verksamhet inom två ellerflera medlemsstaters territorier, och
— av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han är
egenföretagare, sådan den har bestämts enligt artikel 14a.2–4,om han utövar sådan verksamhet inom två eller flera medlems-staters territorier.
Artikel 14d
Diverse bestämmelser
▼M3
1. En person som avses i artikel 14.2, 14.3, 14a.2, 14a.3, 14a.4, 14c aoch 14e skall vid tillämpningen av den lagstiftning som har fastställts iöverensstämmelse med dessa bestämmelser, behandlas som om hanutförde allt förvärvsarbete inom den berörda medlemsstatens territo-rium.
▼
B
2. Den person som avses i artikel 14c b skall vid bestämmande avden avgiftssats som påförs egenföretagare enligt lagstiftningen i den
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 15
▼B
medlemsstat inom vars territorium han är egenföretagere, behandlas
som om han vore anställd inom den statens territorium.
3. Bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning, enligt vilka en
pensionär som är förvärvsverksam inte skall omfattas av den obligato-riska försäkringen för denna verksamhet, skall gälla också pensionärersom har förvärvat rätt till pension enligt en annan medlemsstats lagstift-ning, om inte personen i fråga hos den institution som har utsetts av denbehöriga myndigheten i den förstnämnda medlemsstaten och somnämns i bilaga 10 till den förordning som anges i artikel 98, uttryck-ligen begär att få omfattas av försäkringen.
▼
M3
Artikel 14e
Särskilda regler för personer som är försäkrade i ett särskilt system för
offentligtanställdaochsamtidigtäranställdaoch/elleregenföretagareinom
en eller flera andra medlemsstaters territorium
En person som samtidigt är offentligt anställd eller en person som
behandlas som sådan och som är försäkrad i ett särskilt system föroffentligt anställda i en medlemsstat, och som är anställd och/elleregenföretagare inom en eller flera medlemsstaters territorium skallomfattas av lagstiftningen i den medlemsstat där han är försäkrad i ettsärskilt system för offentligt anställda.
Artikel 14f
Särskilda regler för offentligt anställda i mer än en medlemsstat och
försäkrad i en av dessa stater i ett särskilt system
En person som samtidigt är anställd i två eller flera medlemsstater som
offentligt anställd eller som en person som behandlas som sådan ochsom är försäkrad i åtminstone en av dessa medlemsstater i ett särskiltsystem för offentligt anställda, skall omfattas av lagstiftningen i var ochen av dessa medlemsstater.
▼
B
Artikel 15
Regler om frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring
1. Artiklarna 13–14d skall inte gälla frivillig försäkring eller frivillig
fortsättningsförsäkring såvida det i en medlemsstat, för någon av degrenar som anges i artikel 4, inte finns annat än ett frivilligt försäkrings-system.
2. Om tillämpningen av två eller flera medlemsstaters lagstiftning
medför dubbelförsäkring gäller följande:
— Vid ett obligatoriskt försäkringssystem och ett eller flera system för
frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring, skallpersonen omfattas endast av det obligatoriska försäkringssystemet.
— Vid två eller flera system för frivillig försäkring eller frivillig
forsättningsförsäkring, kan personen omfattas endast av det systemför frivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring som hanhar valt.
3. Vad gäller invaliditet, ålderdom och dödsfall (pensioner) kan dock
personen ansluta sig till en medlemsstats system för frivillig försäkringeller frivillig fortsättningsförsäkring, även om han omfattas av en annanmedlemsstats obligatoriska försäkring, i den mån en sådan dubbelför-säkring uttryckligen eller underförstått är tillåten i den förstnämndamedlemsstaten.
Artikel 16
Särskildareglerförpersoneranställdapåbeskickningarochkonsulatsamt
för Europeiska gemenskapernas hjälppersonal
1. Bestämmelserna i artikel 13.2 a skall tillämpas på personer som är
anställda vid beskickningar och konsultat och på privattjänare hos tjän-stemän vid beskickningar eller konsulat.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 16
▼B
2. Anställda som omfattas av punkt 1 och som är medborgare i denmedlemsstat som är den ackrediterande eller sändande staten har dockrätt att välja att omfattas av lagstiftningen i den staten. Denna rättighetatt välja kan utövas vid varje kalenderårs utgång och skall inte haretroaktiv verkan.
3. Europeiska gemenskapernas hjälppersonal kan välja att omfattas
av lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium de äranställda, av lagstiftningen i den medlemsstat som de senast har omfat-tats av eller av lagstiftningen i den medlemsstat i vilken de är medbor-gare, vad gäller andra bestämmelser än de som handlar om familje-bidrag vilka är reglerade i anställningsvillkoren för denna personal.Denna rätt att välja, som endast kan utövas en gång, gäller från och medden dag anställningen påbörjas.
Artikel 17 (9)
Undantag från artikel 13–16
Två eller flera medlemsstater, dessa staters behöriga myndigheter eller
de organ som utses av dessa myndigheter kan komma överens omundantag från bestämmelserna i artikel 13–16 till förmån för vissagrupper av personer eller för vissa personer.
Artikel 17a (9)
Särskildareglerförpersonersomuppbärpensionenligtlagstiftningenien
eller flera medlemsstater
Den som uppbär pension som utbetalas enligt lagstiftningen i en
medlemsstat eller pensioner som utbetalas enligt lagstiftningen i fleramedlemsstater och som är bosatt inom en annan medlemsstats territo-rium kan på begäran undantas från lagstiftningen i sistnämnda statunder förutsättning att han inte omfattas av denna lagstiftning på grundav att han är förvärvsverksam.
AVDELNING III
SÄRSKILDA BESTÄMMELSER FÖR OLIKA SLAG AV
FÖRMÅNER
KAPITEL I
SJUKDOM OCH MODERSKAP
Avsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 18
Sammanläggning av försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperioder har full-gjorts för att någon skall få, bibehålla eller återfå en rätt till förmåner,skall i den utsträcknintg(SIC! utsträckning) som behövs beakta försäk-rings-, anställnings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligten annan medlemsstats lagstiftning såsom perioder som har fullgjortsenligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Bestämmelserna i punkt 1 skall gälla säsongsarbetare, även vad
avser perioder före ett försäkringsavbrott som överstiger den period somden behöriga statens lagstiftning medger, under förutsättning attavbrottet i personens försäkring inte har överstigit fyra månader.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 17
▼B
Avsnitt 2
Anställda eller egenföretagare och deras familjemedlemmar
Artikel 19
Bosättning i en annan medlemsstat än den behöriga staten — Allmänna
regler
1. En anställd eller en egenföretagare som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än den behöriga statens och som uppfyllervillkoren i den behöriga statens lagstiftning för rätt till förmåner skall, iförekommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, fåföljande förmåner i den stat där han är bosatt:
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen på bosättningsorten enligt bestämmelserna i denlagstiftning som institutionen tillämpar som om han vore försäkraddär.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan denbehöriga institutionen och institutionen på bosättningsorten kansådana förmåner dock utges av den sistnämnda institutionen för denförstnämnda institutionens räkning enligt lagstiftningen i den behö-riga staten.
2. Bestämmelserna i punkt 1 gäller också familjemedlemmar som bor
inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens, i denmån de inte har rätt till sådana förmåner enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium de är bosatta.
Om familjemedlemmarna är bosatta inom en medlemsstats territorium
enligt vars lagstiftning rätten att erhålla vårdförmåner inte är beroerendeav villkor om försäkring eller anställning, skall de vårdförmåner som defår anses utgivna av den institution hos vilken den anställde elleregenföretagaren är försäkrad, om inte maken eller den person som harhand om barnen är förvärvsverksam inom den nämnda medlemsstatensterritorium.
Artikel 20
Gränsarbetare och deras familjemedlemmar — Särskilda regler
Gränsarbetare kan även få förmåner inom den behöriga statens territo-
rium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionen enligtdenna stats lagstiftning som om personen vore bosatt i den staten. Hansfamiljemedlemmar kan få förmåner på samma villkor. För detta krävsdock, utom i brådskande fall, en överenskommelse mellan de berördastaterna, mellan de behöriga myndigheterna i dessa stater eller, om ensådan överenskommelse saknas, ett i förväg lämnat medgivande av denbehöriga institutionen.
Artikel 21
Vistelse i eller flyttning till den behöriga staten
1. En anställd eller egenföretagare som avses i artikel 19.1 och som
vistas inom den behöriga statens territorium har rätt till förmåner enligtbestämmelserna i den statens lagstiftning som om han vore bosatt där,även om han före vistelsen redan har fått förmåner för samma fall avsjukdom eller moderskap.
2. Punkt 1 gäller också familjemedlemmar som avses i artikel 19.2.Om familjemedlemmarna är bosatta inom en annan medlemsstats terri-
torium än den medlemsstats territorium inom vilket den anställde elleregenföretagaren är bosatt, skall dock vårdförmåner utges av institu-tionen på vistelseorten för institutionen på den ort där dessa personer ärbosatta.
3. Punkt 1 och 2 gäller inte gränsarbetare och deras familjemed-
lemmar.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 18
▼B
4. En anställd eller egenföretagare och hans familjemedlemmar somavses i artikel 19 som bosätter sig inom den behöriga statens territoriumhar rätt till förmåner enligt bestämmelserna i denna stats lagstiftningäven om de före flyttningen redan har fått förmåner för samma fall avsjukdom eller moderskap.
Artikel 22
Vistelse utanför den behöriga staten — Återkomst eller flyttning till en
annanmedlemsstatundersjukdomellermoderskap—Behovavattresatill
en annan medlemsstat för att få lämplig vård
1. En anställd eller egenföretagare som uppfyller villkoren i den
behöriga statens lagstiftning för att få förmåner, i förekommande fallmed beaktande av bestämmelserna i artikel 18, och
a) vars hälsotillstånd kräver omedelbara förmåner under en vistelse
inom en annan medlemsstats territorium, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till denmedlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till enannan medlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hanshälsotillstånd kräver,
har rätt till följande förmåner:
i) Vårdförmåner som utges för den behöriga institutionens räkning av
institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmel-serna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionen tillämparsom om han vore försäkrad där. Längden av den period under vilkenförmåner utges skall dock bestämmas enligt den behöriga statenslagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna institution tillämpar.Efter överenskommelse mellan den behöriga institutionen och insti-tutionen på vistelse- eller bosättningsorten, kan dock sådanaförmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämndasräkning enligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punk t 1 b får vägras bara om det är klarlagt att en
flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd eller försvåraläkarvården.
Tillstånd enligt punkt 1 c får inte vägras, om vården är en förmån som
utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territoriumpersonen är bosatt och om han i den staten inte kan få vård inom den tidsom, med beaktande av hans aktuella hälsotillstånd och sjukdomenssannolika förlopp, där är normal för vården i fråga.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 gäller också en anställds eller
egenföretagares familjemedlammar.
Vid tillämpningen av punk t1ao c hcip åd e familjemedlemmar som
avses i artikel 19.2 som är bosatta inom en annan medlemsstats territo-rium än den inom vars territorium den anställde eller egenföretagaren ärbosatt gäller följande:
a) Vårdförmåner skall utges för institutionen i den medlemsstat inom
vars territorium familjemedlemmarna är bosatta av institutionen påvistelseorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dennatillämpar som om den anställde eller egenföretagaren vore försäkraddär. Den period under vilken förmåner utges bestäms dock avlagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium familjemed-lemmarna är bosatta.
b) Frågan om tillstånd enligt punk t 1 c prövas av institutionen i den
medlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta.
4. Den omständigheten att bestämmelserna i punkt 1 gäller en
anställd eller en egenföretagare skall inte påverka hans familjemedlem-mars rätt till förmåner.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 19
▼B
Artikel 22a (14)
Särskilda regler för vissa grupper av personer
Utan hinder av vad som sägs i artikel 2 i denna förordning, gäller artikel
22.1 a och 22.1 c också för personer som är medborgare i en medlems-stat, och som är försäkrade i enlighet med lagstiftningen i en medlems-stat, samt för familjemedlemmar som är bosatta tillsammans med dem.
Artikel 22b (15)
Verksamhetsombedrivaienannanmedlemsstatändenbehörigastaten—
Vistelse i den stat där verksamheten bedrivs
För de anställda eller egenföretagare som avses i artikel 13.2 d, artikel
14, artikel 14 a, artikel 14 b, artikel 14 c a eller artikel 17 samt förmedföljande familjemedlemmar gäller bestämmelserna i artikel 22.1 anär dessa personers hälsotillstånd är sådant att det kräver förmåner,under vistelse i den medlemsstat där arbetet utförs, eller, när arbetetutförs ombord på ett fartyg, i det land vars flagga fartyget för.
▼
M4
▼B
Artikel 23 (A)
Beräkning av kontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att kontantförmåner skall beräknas med utgångspunkt från engenomsnittlig inkomst, skall fastställa en sådan genomsnittlig inkomstenbart på grundval av den inkomst som man kan konstatera att personenifråga haft under de perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att beräkningen av kontantförmåner skall utgå ifrån en standard-inkomst, skall ta hänsyn enbart till standardinkomsten eller, i förekom-mande fall, till den genomsnittliga standardinkomsten för de periodersom har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat enligt vars lagstift-
ning storleken av kontanförmåner varierar med antalet familjemed-lemmar, skall också ta hänsyn till personens familjemedlemmar bosattainom en annan medlemsstats territorium som om de vore bosatta inomden behöriga statens territorium.
Artikel 24
Vårdförmåner av stor vikt
1. Har en institution i en medlemsstat funnit att en anställd eller en
egenföretagare för sig själv eller för en familjemedlem har rätt till enprotes, ett hjälpmedel eller andra vårdförmåner av stor vikt och harpersonen därefter blivit försäkrad hos en annan medlemsstats institution,skall han få förmånerna på den förstnämda institutionens bekostnad,även om de tillhandahålls efter det att han har blivit försäkrad hos densistnämnda institutionen.
2. Administrativa kommissionen skall utarbeta en förteckning över
förmåner på vilka bestämmelserna i punkt 1 skall tillämpas.
Avsnitt 3
Arbetslösa personer och deras familjemedlemmar
Artikel 25
1. En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare,
och som omfattas av bestämmelserna i artikel 69.1 eller artikel 71.1 b iiandra meningen och som uppfyller villkoren för rätt till vård- ochkontantförmåner enligt den behöriga statens lagstiftning, i förekom-mande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, skall underden period som anges i artikel 69.1 c få följande förmåner:
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 20
▼B
a) Vårdförmåner som för den behöriga institutionens räkning utges av
institutionen i den medlemsstat i vilken han söker arbete, enligtbestämmelserna i den lagstiftning som den sistnämnda institutionentillämpar som om han vore försäkrad hos denna.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efter över-enskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen iden medlemsstat där den arbetslösa personen söker arbete, kan dockförmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämndainstitutionens räkning enligt bestämmelserna i den behöriga statenslagstiftning. Arbetslöshetsförmåner enligt artikel 69.1 får inte utgesunder en period under vilken kontantförmåner erhålls.
2. En helt arbetslös person som tidigare var anställd och som
omfattas av bestämmelserna i artikel 71.1 a ii eller i artikel 71.1 b iiförsta meningen skall få vård- och kontantförmåner enligt bestämmel-serna i lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han ärbosatt som om han hade omfattats av den lagstiftningen under sinsenaste anställning, i förekommande fall med beaktande av bestämmel-serna i artikel 18. Kostnaden för sådana förmåner skall betalas avinstitutionen i bosättningslandet.
3. Om en arbetslös person uppfyller villkoren för rätt till förmåner
vid sjukdom eller moderskap enligt lagstiftningen i den medlemsstatsom svarar för kostnaderna för förmåner vid arbetslöshet, i förekom-mande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18, har hansfamiljemedlemmar rätt till dessa förmåner, oavsett inom vilkenmedlemsstats territorium de är bosatta eller vistas. Sådana förmånerskall utges
i) vad gäller vårdförmåner, av institutionen på bosättnings- eller vistel-
seorten enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämparför den behöriga institutionens räkning i den medlemsstat somansvarar för kostnaden för arbetslöshetsförmånerna,
ii) vad gäller kontantförmåner, av den behöriga institutionen i den
medlemsstat som ansvarar för kostnaden för förmåner vid arbets-löshet enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar.
4. Vid force majeure kan den behöriga institutionen förlänga den
period som föreskrivs i punkt 1. Denna bestämmelse påverkar intetillämpningen av bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning enligtvilka förmåner vid sjukdom kan utges under ännu längre tid.
Artikel 25a (14)
Avgifter för helt arbetslösa personer
Institutionen i en medlemsstat som utger vård- och kontantförmåner till
de arbetslösa personer som avses i artikel 25.2 och som tillämpar enlagstiftning som föreskriver avdrag för avgifter som skall betalas av dearbetslösa personerna för täckandet av förmåner vid sjukdom ochmoderskap, har rätt att göra sådana avdrag i enlighet med den lagstift-ning den tillämpar.
Avsnitt 4
Pensionssökande och deras familjemedlemmar
Artikel 26
Rätttillvårdförmånerifalldärrättentillförmånerfråndeninstitutionsom
senast var behörig har upphört
1. En anställd eller egenföretagare, hans familjemedlemmar eller
hans efterlevande som under behandlingen av en ansökan om pensionupphör att ha rätt till vårdformåner enligt lagstiftningen i den senastbehöriga medlemsstaten skall ändå få sådana förmåner på följandevillkor. Vårdförmåner skall utges enligt bestämmelserna i lagstiftningeni den medlemsstat inom vars territorium personen eller personerna ärbosatta, under förutsättning att de har rätt till sådana förmåner enligt denlagstiftningen eller skulle ha rätt till dem enligt lagstiftningen i en annan
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 21
▼B
medlemsstat om de vore bosatta inom den statens territorium, i före-
kommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18.
2. En pensionssökande, som har rätt till vårdförmåner enligt en
medlemsstats lagstiftning vilken kräver att personen själv betalar sjuk-försäkringsavgifter medan hans ansökan om pension behandlas, skallvid utgången av andra månaden för vilken han inte har betalat avgif-terna förlora rätten till vårdförmåner.
3. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i punkt 1 skall
betalas av den institution som har mottagit avgifter enligt bestämmel-serna i punkt 2. Om inga avgifter skall betalas enligt bestämmelserna ipunkt 2, skall den institution som svarar för kostnaderna för vårdför-måner sedan pensionen har beviljats enligt bestämmelserna i artikel 28till institutionen på bosättningsorten betala tillbaka det belopp varmedförmåner har utgetts.
Avsnitt 5
Pensionärer och deras familjemedlemmar
Artikel 27
Rätt till pensioner enligt lagstiftningen i flera stater om det finns rätt till
förmåner i bosättningslandet
En pensionär som har rätt till pensioner enligt lagstiftningen i två eller
flera medlemsstater, av vilka en är lagstiftningen i den medlemsstatinom vars territorium han är bosatt, och som har rätt till förmåner enligtden sistnämnda medlemsstatens lagstiftning, i förekommande fall medbeaktande av bestämmelserna i artikel 18 och bilaga VI, skall, tillsam-mans med sina familjemedlemmar, få sådana förmåner från institutionenpå bosättningsorten och på denna institutions bekostnad som ompersonen vore en pensionär med rätt till pension endast enligt densistnämnda medlemsstatens lagstiftning.
Artikel 28
Rätttillpensionerenligtlagstiftningenienellerflerastaterifalldårätttill
förmåner saknas i bosättningslandet
1. En pensionär som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt två eller flera medlemsstaterslagstiftning och som inte har rätt till förmåner enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium han är bosatt, skall ändå få sådanaförmåner för egen del och för sina familjemedlemmar om han, i före-kommande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 18 ochbilaga VI, skulle ha rätt till det enligt den medlemsstatens lagstiftningeller åtminstone enligt lagstift- ningen i en av de medlemsstater som ärbehöriga att utge pensioner om han vore bosatt inom en sådan statsterritorium. Förmånerna skall utges under följande förutsättningar:
a) Vårdförmåner skall utges för den institutions räkning som avses i
punkt 2 av institutionen på bosättningsorten som om personen voreen pensionär enligt lagstiftningen i den stat inom vars territoriumhan är bosatt och hade rätt till sådana förmåner.
b) Kontantförmåner skall, i förekommande fall, utges av den institution
som är behörig enligt reglerna i punkt 2 enligt den lagstiftning somdenna tillämpar. Efter överenskommelse mellan den behöriga institu-tionen och institutionen på bosättningsorten kan dock sådanaförmåner utges av den sistnämnda institutionen för den förstnämndainstitutionens räkning enligt den behöriga statens lagstiftning.
2. I fall som omfattas av punkt 1 skall kostnaden för vårdförmåner
betalas av den institution som bestäms enligt följande regler:
a) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt endast en medlems-
stats lagstiftning skall kostnaden betalas av denna stats behörigainstitution.
b) Om en pensionär har rätt till förmånerna enligt två eller flera
medlemsstaters lagstiftning skall kostnaden betalas av den behörigainstitutionen i den medlemsstat vars lagstiftning pensionären haromfattats av under längst tid. Om tillämpningen av denna regel leder
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 22
▼B
till att flera institutioner är betalningsskyldiga, skall kostnadenbetalas av den institution som tillämpar den lagstiftning som pensio-nären senast har omfattats av.
Artikel 28a
Rätttillpensionerenligtlagstiftningenienellerfleraandramedlemsstater
änbosättningslandetifalldärdetfinnsrätttillförmåneridetsistnämnda
landet
1. Om en pensionär, som har rätt till pension enligt en medlemsstats
lagstiftning eller till pensioner enligt lagstiftningen i två eller fleramedlemsstater, är bosatt inom en medlemsstats territorium enligt varslagstiftning det för rätt till vårdförmåner inte uppställs några försäk-rings- eller anställningsvillkor och från vilket land inte heller någonpension utges, skall den enligt reglerna i artikel 28.2 bestämda institu-tionen i en av de medlemsstater, som är behörig i fråga om pensioner,betala kostnaden för vårdförmåner till honom och hans familjemed-lemmar i den utsträckning som de skulle ha haft rätt till sådanaförmåner enligt den lagstiftning som tillämpas av denna institution omde hade varit bosatta inom den medlemsstats territorium där institu-tionen finns.
Artikel 29
Familjemedlemmarsbosättningienannanstatändenivilkenpensionären
är bosatt — Flyttning till den stat där pensionären är bosatt
1. Familjemedlemmar till en pensionär, som har rätt till pension
enligt en medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två ellerflera medlemsstaters lagstiftning, bosatta inom en annan medlemsstatsterritorium än det inom vilket pensionären är bosatt skall, om denne harrätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning, få förmåner somom pensionären vore bosatt inom samma territorium som de. Förmånerutges enligt följande villkor:
▼
M2
a) Vårdförmåner skall utges av institutionen på den ort där familjemed-
lemmarna är bosatta enligt bestämmelserna i den lagstiftning sominstitutionen tillämpar, på bekostnad av den institution som avses iartikel 27 eller artikel 28.2; om bosättningsorten är belägen i denbehöriga medlemsstaten skall vårdförmånerna utges av den behörigainstitutionen och på denna institutions bekostnad.
▼
B
b) Kontantförmåner utges i förekommande fall av den behöriga institu-
tionen, bestämd enligt artikel 27 eller 28.2, enligt bestämmelserna iden lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellanden behöriga institutionen och institutionen på den ort där familje-medlemmarna är bosatta kan dock sådana förmåner utges av densistnämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkningenligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
2. Familjemedlemmar som avses i punkt 1 och som bosätter sig i den
medlemsstat där pensionären är bosatt skall få följande förmåner:
a) Värdförmåner enligt bestämmelserna i den statens lagstiftning, även
om de redan har fått förmåner för samma fall av sjukdom ellermoderskap innan de flyttande.
b) Kontantförmåner som i förekommande fall utges av den behöriga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,enligt den lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelsemellan den behöriga institutionen och institutionen på den ort därpensionären är bosatt kan dock sådana förmåner utges av den sist-nämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkningenligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 23
▼B
Artikel 30
Vårdförmåner av stor vikt
Bestämmelserna i artikel 24 gäller också pensionärer.
Artikel 31
Enpensionärsoch/ellerhansfamiljemedlemmarsvistelseienannanstatän
den där de är bosatta
En pensionär som har rätt till pension eller pensioner enligt en
medlemsstats lagstiftning eller till pensioner enligt två eller fleramedlemsstaters lagstiftning och som har rätt till förmåner enligt en avdessa staters lagstiftning skall, tillsammans med sina familjemedlemmarsom vistas inom en annan medlemsstat än den där de är bosatta, fåföljande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges av ►
M2institutionen på den ort där
pensionären är bosatt eller där familjemedlemmarna är bosatta ◄
enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar påbekostnad av institutionen på den ort där pensionären är bosatt.
b) Kontantförmåner som i förekommande fall utges av den behöriga
institutionen, bestämd enligt bestämmelserna i artikel 27 eller 28.2,enligt bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efteröverenskommelse mellan den behöriga institutionen och institu-tionen på vistelseorten kan dock dessa förmåner utges av den sist-nämnda institutionen för den förstnämnda institutionens räkningenligt bestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning.
Artikel 32 (15)
...
Artikel 33 (7)
Avgifter som betalas av pensionärer
1. Den institution i en medlemsstat som svarar för betalningen av en
pension och som tillämpar en lagstiftning med regler om avdrag påpensioner för avgifter för sjukdom och moderskap skall vara behörig attgöra sådana avdrag, beräknande enligt lagstiftningen i fråga, på denpension som institutionen utger i den mån kostnaden för förmånernaenligt artikel 27, 28, 28a, 29, 31 och 32 skall betalas av en institution idenna medlemsstat.
2. Om i fall som avses i artikel 28a, förvärv av förmåner vid
sjukdom och moderskap grundas på betalning av avgifter eller liknandeenligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium pensio-nären i fråga är bosatt, skall sådana avgifter inte beaktas på grundval avdenna bosättning.
Artikel 34
Allmänna bestämmelser
1. Vid tillämpningen av artikel 28, 28a, 29 och 31 skall en pensionär
som får två eller flera pensioner enligt endast en medlemsstats lagstift-ning betraktas som pensionär med rätt till pension enligt en endamedlemsstats lagstiftning på det sätt som avses i dessa bestämmelser.
2. Artikel 27–33 gäller inte i fall då en pensionär eller hans familje-
medlemmar har rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning pågrund av förvärvsverksamhet. I ett sådant fall skall personen, vid till-ämpningen av detta kapitel, anses vara anställd eller egenföretagare elleren familjemedlem till en anställd eller en egenföretagare.
▼
M4
Avsnitt 5a
Personer som studerar eller genomgår yrkesutbildning och deras
familjemedlemmar
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 24
▼M4
Artikel 34 a
Särskilda bestämmelser för studerande och deras familjemedlemmar
Bestämmelserna i artiklarna 18, 19, 22.1 a och 22.1 c, 22.2 andrastycket, 22.3, 23 och 24 samt avsnitten 6 och 7 skall på motsvarandesätt gälla studerande och deras familjemedlemmar, i förekommande fall.
Artikel 34 b
Gemensamma bestämmelser
En sådan person som avses i artikel 22.1 och 22.3 samt i artikel 34 a,
som vistas i en annan medlemsstat än den behöriga staten för att studeradär eller genomgå en yrkesutbildning som leder till ett kompetensbevissom officiellt erkänns av en medlemsstats myndigheter, samt familje-medlemmar i hans sällskap under vistelsen, skall omfattas av bestäm-melserna i artikel 22.1 a under alla omständigheter som gör förmånernödvändiga under vistelsen på den medlemsstats territorium där dennaperson studerar eller genomgår yrkesutbildning.
▼
B
Avsnitt 6
Diverse bestämmelser
Artikel 35
Systemsomskallgällanärdetfinnsflerasystemibosättnings-ellervistelse-
landet — Tidigare sjukdom — Den längsta period under vilken förmåner
utges
1. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet innehåller
flera försäkningssystem för sjukdom eller moderskap skall, om någotannat inte följer av punkt 2, bestämmelserna i systemet för arbetareinom stålindustrin gälla i fall som avses i artikel 19, 21.1, 22, 25, 26,28.1, 29.1 eller 31. Om denna lagstiftning omfattar ett särskilt systemför arbetare i gruvor och liknande företag skall dock bestämmelserna iett sådant system gälla för denna kategori av arbetare och deras familje-medlemmar, under förutsättning att institutionen på vistelse- ellerbosättningsorten, till vilken ansökan lämnas in, är behörig att tillämpaett sådant system.
2. Om lagstiftningen i vistelse- eller bosättningslandet omfattar ett
eller flera särskilda system som täcker alla eller de flesta kategorier avegenföretagare och som ger mindre förmånliga vårdförmåner än de somgäller för anställda, skall vid tillämpningen av artiklarna 19.1 a 19.2 och22.1 (under i) och 22.3, 28.1 a och 31 a, bestämmelserna i det eller desystem som har fastställts i den förordning som avses i artikel 98 gällaför personen och hans familjemedlemmar, om någon av följande tvåförutsättningar är uppfyllda:
a) Personen är försäkrad enligt ett särskilt system för egenföretagare i
den behöriga staten som också ger mindre förmånliga vårdförmånerän de som utges till anställda.
b) Personen får en eller flera pensioner, enligt pensionslagstiftningen i
den behöriga medlemsstaten eller de behöriga medlemsstaterna, ochendast har rätt till vårdförmåner enligt ett särskilt system för egenfö-retagare som också ger mindre förmånliga förmåner än de som utgestill anställda.
3. Om utgivandet av förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
är beroende av ett villkor om sjukdomens ursprung, ►
M4skall detta
villkor inte gälla personer ◄för vilka denna förordning gäller, oavsett
inom vilken medlemsstat de är bosatta.
4. Om lagstiftningen i en medlemsstat fastställer en längsta period
under vilken förmåner kan utges, får den institution som tillämpar dennalagstiftning i förekommande fall beakta den period under vilkenförmåner redan har utgetts av institutionen i en annan medlemsstat församma fall av sjukdom eller moderskap.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 25
▼B
Avsnitt 7
Återbetalning mellan institutioner
Artikel 36 (15)
1. Vårdförmåner som utges enligt bestämmelserna i detta kapitel av
en medlemsstats institution för en annan medlemsstats institutionsräkning skall återbetalas i sin helhet.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall fastställas och
genomföras på det sätt som anges i den förordning som avses i artikel98, antingen efter styrkande av verkliga kostnader eller på grundval avschablonbelopp.
I det senare fallet skall schablonbeloppen vara så nära den verkliga
kostnaden som möjligt.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga myndig-
heter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller avståifrån återbetalning mellan institutioner under dem.
KAPITEL 2 (11)
INVALIDITET
Avsnitt 1
Anställda eller egenföretagare som omfattats av endast sådan
lagstiftning enligt vilken invaliditetsförmånernas storlek är
oberoende av försäkringsperiodernas längd
Artikel 37 (11)
Allmänna bestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare, som i en följd eller växelvis har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning och som harfullgjort försäkringsperioder uteslutande enligt sådan lagstiftning därinvaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernaslängd skall få förmåner i enlighet med bestämmelserna i artikel 39.Denna artikel skall inte beröra sådana pensionshöjningar eller tillägg förbarn som har beviljats enligt bestämmelserna i kapitel 8.
2. Den lagstiftning som avses i punkt 1 och som gäller inom varje
berörd medlemsstats territorium anges i bilaga IV A.
Artikel 38 (11)
Beaktandeavförsäkrings-ellerbosättningsperiodersomfullgjortsenligtde
lagstiftningarsomenanställdelleregenföretagareharomfattatsav,föratt
få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätt till förmåner enligt ett system som inte är ett särskiltsystem i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- eller bosättningsperioderhar fullgjorts, skall den behöriga institutionen i den medlemsstaten, iförekommande fall, beakta försäkrings- eller bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning oavsett om sådanaperioder har fullgjorts enligt ett allmänt system eller enligt ett särskiltsystem och oavsett om så skett som anställd eller som egenföretagare.Dessa perioder skall därvid beaktas som om de hade fullgjorts enligtden lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall, ien särskild anställning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa förmånerendast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ettsådant saknas, i samma yrke, eller, i förekommande fall, i sammasysselsättning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 26
▼B
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller vill-
koren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vidbeviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett sådantsaknas, enligt det system som i förekommande fall gäller för arbetareeller tjänstemän, allt efter omständigheterna och under förutsättning attpersonen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för egenföretagare skall perioder som harfullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljandeav dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarandesystem eller, om ett sådant saknas, i samma yrke, eller, i förekommandefall, i samma sysselsättning. De särskilda system för egenföretagare somavses i denna punkt är förtecknade i bilaga IV B för varje berördmedlemsstat.
Om personen, sedan sådana perioder har beaktats, inte uppfyller vill-
koren för rätt till dessa förmåner, skall dessa perioder beaktas vidbeviljande av förmåner enligt det allmänna systemet eller, om ett sådantsaknas, enligt det system som i förekommande fall gäller för arbetareeller tjänstemän, allt efter omständigheterna, och under förutsättning attpersonen har varit försäkrad enligt ett av dessa system.
Artikel 39 (11) (14)
Utgivande av förmåner
1. Institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning var tillämplig då
den arbetsförmåga uppkom som har följts av invaliditet, skall enligtdenna lagstiftning avgöra om personen uppfyller villkoren för rätt tillförmåner, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 38.
2. En person som uppfyller de villkor som avses i punkt 1 skall få
förmåner enbart från den nämnda institutionen enligt bestämmelserna iden lagstiftning som denna tillämpar.
3. En person som inte har rätt till förmåner enligt punkt 1 skall få de
förmåner som han fortlöpande har rätt till enligt en annan medlemsstatslagstiftning, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 38.
4. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 föreskriver
att förmånernas storlek skall bestämmas med beaktande av andra famil-jemedlemmar än barn, skall den behöriga institutionen beakta ocksåsådana familjemedlemmar till personen och betrakta dem som om devore bosatta inom den behöriga statens territorium, även om de ärbosatta inom en annan medlemsstats territorium.
5. Om den lagstiftning som gäller enligt punkt 2 eller 3 innehåller
bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av förmånervid sammanträffande med annan inkomst eller med förmåner av annatslag som avses i artikel 46a.2, skall artikel 46a.3 och artikel 46c.5tillämpas på motsvarande sätt.
6. En helt arbetslös person som omfattas av bestämmelserna i artikel
71.1 a ii eller av första meningen i artikel 71.1 b ii skall få deinvaliditetsförmåner som utges av den behöriga institutionen i denmedlemsstat inom vars territorium han är bosatt och enligt den lagstift-ning som denna tillämpar som om han hade omfattats av den lagstift-ningen under sin senaste anställning, i förekommande fall med beak-tande av bestämmelserna i artikel 38 och/eller artikel 25.2. Institutioneni bosättningslandet skall svara för kostnaden för dessa förmåner.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav invaliditetsförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighetmed bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om det i den lagstiftning som denna institution tillämpar föreskrivs att
beräkningen av förmåner skall grundas på lön skall institutionen beaktaden lön som personen haft i det senaste sysselsättningslandet och ibosättningslandet enligt den lagstiftning som den tillämpar. Om han inte
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 27
▼B
haft någon lön i bosättningslandet skall den behöriga institutionen, i denutsträckning som behövs och enligt de regler som föreskrivs i desslagstiftning, grunda beräkningen på den lön som han haft i det senastesysselsättningslandet.
Avsnitt 2
Anställda eller egenföretagare som har omfattats antingen av
lagstiftningenligtvilkeninvalidetsförmånernasstorlekärberoendeavförsäkrings-ellerbosättningsperiodernaslängdelleravlagstift-
ning av denna typ och av den typ som avses i avsnitt 1
Artikel 40 (11)
Allmänna bestämmelser
1. En anställd eller egenföretagare som i en följd eller växelvis har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, av vilka åtmin-stone en inte är av den typ som avses i artikel 37.1, skall få förmånerenligt bestämmelserna i kapitel 3 och med beaktande av bestämmel-serna i punkt 4.
2. En anställd eller egenföretagare som drabbas av arbetsoförmåga
som leder till invaliditet medan han omfattas av en lagstiftning somanges i bilaga IV A skall dock få förmåner enligt bestämmelserna iartikel 37.1 på följande villkor:
— Att han uppfyller villkoren i denna lagstiftning eller i en lagstiftning
av samma typ, i förekommande fall med beaktande av bestämmel-serna i artikel 38, men utan att behöva åberopa försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt en lagstiftning som inte anges i bilaga IVA.
— Att han inte uppfyller villkoren för rätt till invalidetsförmåner enligt
någon annan lagstiftning än den i bilaga IV A.
— Att han inte gör något anspråk på förmåner vid ålderdom med
beaktande av artikel 44.2 andra meningen.
3. a) Vid fastställandet av rätten till förmåner enligt en medlemsstats
lagstiftning, som anges i bilaga IV A, vilken för rätt till invalidi-tetsförmåner kräver att en person under en viss tid har fåttkontantförmåner vid sjukdom eller har varit arbetsförmögen,skall, när en anställd eller egenföretagare som har omfattats avdenna lagstiftning drabbas av arbetsoförmåga som leder till inva-lidet medan han omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning,hänsyn tas till följande utan att det påverkar tillämpningen avartikel 37.1:
i) Varje period under vilken han på grund av denna arbetsoför-
måga enligt den andra medlemsstatens lagstiftning har fåttkontantförmåner vid sjukdom eller i stället har fortsatt att fålön,
ii) varje period under vilken han, på grund av den invaliditet som
har följt på denna arbetsoförmåga, har fått invaliditetsför-måner enligt den andra medlemsstatens lagstiftning enligtnuvarande kapitel 2 och kapitel 3 som följer,
skall beaktas som om det rörde sig om perioder under vilka
kontantförmåner vid sjukdom hade utgetts till honom enligt denförstnämnda medlemsstatens lagstiftning eller under vilka han vararbetsoförmögen enligt denna lagstiftning.
b) Rätt till invaliditetsförmåner enligt den förstnämnda medlemssta-
tens lagstiftning förvärvas antingen vid utgången av den prelimi-nära perioden med ersättning för sjukdom enligt denna lagstift-ning eller vid utgången av den preliminära perioden av arbets-oförmåga enligt samma lagstiftning och tidigast
i) den dag då rätt till invaliditetsförmåner som avses i a ii
förvärvas enligt den andra medlemsstatens lagstiftning, eller
ii) dagen efter den sista dagen med rätt till kontantförmåner vid
sjukdom enligt den andra medlemsstatens lagstiftning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 28
▼B
4. Ett beslut som har fattats av en medlemsstats institution om en
sökandes invaliditetsgrad skall vara bindande för andra medlemsstatersinstitutioner, under förutsättning att överensstämmelse mellan dessastaters lagstiftningar om villkor angående graden av invaliditet bekräftasi bilaga V.
Avsnitt 3
Förvärrad invaliditet
Artikel 41 (11)
1. I fall då den invaliditet förvärras för vilken en anställd eller
egenföretagare får förmåner enligt endast en medlemsstats lagstiftninggäller följande:
a) Om personen inte har omfattats av en annan medlemsstats lagstift-
ning sedan han började få förmåner, skall den förstnämnda medlems-statens behöriga institution med beaktande av försämringen utgeförmånerna enligt bestämmelserna i den lagstiftning som dennatillämpar.
b) Om personen har omfattats av lagstiftningen i en eller flera andra
medlemsstater sedan han började få förmåner, skall med beaktandeav försämringen förmånerna utges till honom enligt bestämmelsernai artikel 37.1, 40.1 eller 40.2.
c) Om förmånens eller förmånernas totala belopp enligt bestämmel-
sernaibä r lägre än det förmånsbelopp som personen fick på
bekostnad av den institution som tidigare svarade för utbetalningen,skall denna institution ge honom ett tillägg som motsvarar skillnadenmellan de två beloppen.
d) Om, i det fall som avses i b, den institution som svarar för den första
arbetsoförmågan är en nederländsk institution, och om
i) den sjukdom som har förorsakat försämringen är densamma som
den som föranledde förmåner enligt nederländsk lagstiftning,
ii) denna sjukdom är en arbetssjukdom enligt lagstiftningen i den
medlemsstat som personen senast omfattades av och som gerhonom rätt till det tillägg som avses i artikel 60.1 b, och
iii) den lagstiftning eller de lagstiftningar som personen har omfat-
tats av sedan han började få förmåner är sådan som anges ibilaga IV A,
skall den nederländska institutionen fortsätta att utge den första
förmånen efter försämringen, och den förmån, som utges enligtlagstiftningen i den medlemsstat som personen senast har omfattatsav, skall minskas med den nederländska förmånens belopp.
e) Om, i det fall som aves i b, personen inte har rätt till förmåner på
bekostnad av en annan medlemsstats institution, skall den behörigainstitutionen i den första staten med beaktande av försämringen och,i förekommande fall, bestämmelserna i artikel 38, utge förmånernaenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning.
2. När en invaliditet förvärras för vilken en anställd eller egenföreta-
gare får förmåner enligt lagstiftningen i två eller flera medlemsstater,skall förmånerna med beaktande av försämringen utges till honomenligt bestämmelserna i artikel 40.1.
Avsnitt 4
Utgivandeavförmånersomtidigareharinnehållitsellerdragitsin
–Omvandlingavinvaliditetsförmånertillförmånervidålderdom–
Omräkning av förmåner som har beviljats enligt artikel 39
Artikel 42 (11)
Fastställande av ansvarig institution då utgivande av invaliditetsförmåner
återupptas
1. Om förmåner skall utges på nytt efter att ha innehållits skall, utan
att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 43, den
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 29
▼B
institution eller de institutioner som svarade för utgivandet av förmåner
vid tidpunkten för innehållandet svara för utgivandet.
2. Om efter indragning av förmåner personens hälsotillstånd moti-
verar att ytterligare förmåner beviljas, skall dessa i förekommande fallutges enligt bestämmelserna i artikel 37.1, 40.1 eller 40.2.
Artikel 43 (11)
Omvandling av invaliditetsförmåner till förmåner vid ålderdom – Omräk-
ning av förmåner som har beviljats enligt artikel 39
1. Invaliditetsförmåner skall i förekommande fall omvandlas till
förmåner vid ålderdom enligt villkoren i den eller de lagstiftningarenligt vilka de har beviljats och enligt bestämmelserna i kapitel 3.
2. Om en person som får invaliditetsförmåner med stöd av bestäm-
melserna i artikel 49 kan göra anspråk på förmåner vid ålderdom enligtlagstiftningen i en eller flera medlemsstater skall varje institution i enmedlemsstat som svarar för utgivande av invaliditetsförmåner fortsättaatt till honom utge de invaliditetsförmåner som han har rätt till enligtden lagstiftning som den tillämpar tills bestämmelserna i punkt 1 blirtillämpliga på institutionen eller så länge som personen uppfyller vill-koren för sådana förmåner.
3. Om invaliditetsförmåner som har beviljats i enlighet med artikel
39 enligt en medlemsstats lagstiftning omvandlas till förmåner vidålderdom och om personen ännu inte uppfyller de villkor som krävs aven eller flera nationella lagstiftningar för att få dessa förmåner, skallpersonen från denna eller dessa medlemsstater från dagen för omvand-lingen få invaliditetsförmåner beviljade i enlighet med kapitel 3 som omdetta kapitel hade varit tillämpligt vid den tidpunkt då hans arbetsför-måga som ledde till invaliditet inträffade tills personen uppfyller kvalifi-kationsvillkoren för rätt till förmån vid ålderdom enligt lagstiftningen iden eller de berörda medlemsstaterna eller, om sådan omvandling inteföreskrivs, så länge som han har rätt till invaliditetsförmåner enligt deneller de berörda lagstiftningarna.
4. De invaliditetsförmåner som utges enligt artikel 39 skall omräknas
enligt kapitel 3 så snart som förmånstagaren uppfyller kvalifikationsvill-koren för invaliditetsförmåner enligt en lagstiftning som inte anges ibilaga IV A eller så snart som han får förmåner vid ålderdom enligt enannan medlemsstats lagstiftning.
▼
M3
Avsnitt 5
Personersomomfattasavettsärskiltsystemföroffentligtanställda
Artikel 43a
1. Bestämmelserna i artiklarna 37, 38.1, 39 och avsnitten 2, 3 och 4
skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ett särskilt systemför offentligt anställda.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, avveckling, bibehål-
lande eller återfående av rätt till förmåner enligt ett särskilt system föroffentligt anställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjortsenligt ett eller flera särskilda system för offentligt anställda i denmedlemsstaten, eller betraktas som likvärdiga med sådana perioderenligt den medlemsstatens lagstiftning, skall emellertid endast de peri-oder beaktas som kan erkännas enligt den medlemsstatens lagstiftning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beak-
tats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmännasystemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i förekom-mande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efter omständighe-terna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste lönen eller de senaste lönerna under en refe-rensperiod skall den statens behöriga institution vid beräkningen enbart
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 30
▼M3
beakta dessa löner, vederbörligen omvärderade, under den eller de
perioder då den berörda personen omfattades av den lagstiftningen.
▼B
KAPITEL 3 (11)
ÅLDERDOM OCH DÖDSFALL (PENSIONER)
Artikel 44 (11)
Allmännabestämmelserombeviljandeavförmånertillanställdaelleregen-
företagare som har omfattats av lagstiftningen i två eller flera medlems-
stater
1. Rätten till förmåner för en anställd eller egenföretagare som har
omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning, eller för hansefterlevande, skall fastställas enligt bestämmelserna i detta kapitel.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 49 skall en
ansökan om förmåner som personen lämnar in avse all lagstiftning somden anställde eller egenföretagaren har omfattats av. Undantag fråndenna regel skall göras om personen uttryckligen begär att beviljandetav de förmåner vid ålderdom som han har rätt till enligt lagstiftningen ien eller flera medlemsstater skjuts upp.
▼
M5
3. Detta kapitel skall inte tillämpas på de höjningar av eller tilläggtill pensioner som utges för barn eller för pensioner till barn som misten av föräldrarna eller båda föräldrarna enligt bestämmelserna i kapitel8.
▼
B
Artikel 45 (11) (14)
Beaktande av försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts
enligtdenlagstiftningsomenanställdelleregenföretagareharomfattatsav,
för att få, bibehålla eller återfå rätt till förmåner
1. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner enligt ett system som inte är ettsärskilt system som avses i punkt 2 eller 3 kräver att försäkrings- ellerbosättningsperioder har fullgjorts, skall den behöriga institutionen i denmedlemsstaten, i förekommande fall, beakta försäkrings- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftningoavsett om sådana perioder har fullgjorts enligt ett allmänt system ellerenligt ett särskilt system och oavsett om så skett som anställd eller somegenföretagare. Dessa perioder skall därvid beaktas som om de hadefullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att försäkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för anställda eller, i förekommande fall, ien särskild sysselsättning, skall perioder som har fullgjorts enligt andramedlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessa förmånerendast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande system eller, om ettsådant saknas, i samma sysselsättning skall perioder som har fullgjortsenligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid beviljande av dessaförmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsvarande systemeller, om ett sådant saknas, i samma yrke, eller, i förekommande fall, isamma sysselsättning. Om personen, sedan sådana perioder har beak-tats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner, skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmännasystemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i förekom-mande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efter omständighe-terna och under förutsättning att personen har varit försäkrad enligt ettav dessa system.
3. Om en medlemsstats lagstiftning för beviljande av vissa förmåner
kräver att föräkringsperioder uteslutande har fullgjorts i ett yrke somomfattas av ett särskilt system för egenföretagare, skall perioder somhar fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftning beaktas vid bevil-jande av dessa förmåner endast om de har fullgjorts enligt ett motsva-rande system eller, om ett sådant saknas, i samma yrke. De särskilda
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 31
▼B
system för egenföretagare som avses i denna punkt är förtecknade i
bilaga IV B för varje berörd medlemsstat. Om personen, sedan sådanaperioder har beaktats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessaförmåner, skall dessa perioder beaktas vid beviljande av förmåner enligtdet allmänna systemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system somi förekommande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efteromständigheterna, och under förutsättning att personen har varitförsäkrad enligt ett av dessa system.
4. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt ett särskilt system i
en medlemsstat skall beaktas enligt det allmänna systemet, eller om ettsådant saknas, enligt det system som i förekommande fall gäller förarbetare eller tjänstemän i en annan medlemsstat för att få bibehållaeller återfå rätt till förmåner under förutsättning att personen har varitförsäkrad enligt ett av dessa system, även om dessa perioder redan harbeaktats i den senare staten enligt ett system som avses i punkt 2 eller ipunkt 3 första meningen.
5. Om en medlemsstats lagstiftning för förvärv, bibehållande eller
återfående av rätten till förmåner kräver att personen är försäkrad vidden tidpunkt då försäkringsfallet inträffade, skall detta villkor anses varauppfyllt om han vid den tidpunkten omfattas av lagstiftningen i enannan medlemsstat, i enlighet med de bestämmelser som anges för varjemedlemsstat i bilaga VI.
6. En period med hel arbetslöshet under vilken en person uppbär
förmåner enligt artikel 71.1 a ii eller b ii, första meningen, skall beaktasav den behöriga institutionen i den medlemsstat inom vars territoriumpersonen är bosatt i enlighet med den lagstiftning som den institutionentillämpar, som om denna lagstiftning gällde för honom under hanssenaste anställning.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav ålderspension och dödsfallsersättning, har den rätt att göra sådanaavdrag i enlighet med bestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Om den period med hel arbetslöshet som personen har fullgjort i bosätt-
ningslandet endast kan beaktas om avgiftsperioder har fullgjorts i detlandet, skall detta villkor anses vara uppfyllt om avgiftsperioder harfullgjorts i en annan medlemsstat.
Artikel 46 (11)
Beviljande av förmåner
1. Om de villkor som krävs enligt en medlemsstats lagstiftning för
rätt till förmåner har uppfyllts utan tillämpning av artikel 45 eller artikel40.3, skall följande regler gälla:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det förmånsbelopp som
skall utbetalas
i) å ena sidan, endast enligt bestämmelserna i den lagstiftning som
den tillämpar,
ii) å andra sidan, enligt punkt 2.
b) Den behöriga institutionen kan dock underlåta att företa beräkningen
i enlighet med a ii om resultatet av denna beräkning, bortsett frånskillnader som uppstår vid avrundningen av siffror, är lika med ellerlägre än resultatet av beräkningen enligt a i, om inte denna institu-tion tillämpar en lagstiftning som innehåller regler om förhindrandeav sammanträffande av förmåner som avses i artiklarna 46b och 46celler om nämnda institutioner tillämpar en lagstiftning som inne-håller regler om förhindrande av sammanträffande av förmåner i fallsom avses i artikel 46c, under förutsättning att nämnda lagstiftningföreskriver att förmåner av annat slag skall beaktas endast pågrundval av förhållandet mellan de försäkrings- eller bosättningspe-rioder som har fullgjorts enbart enligt denna lagstiftning och deförsäkrings- eller bosättningsperioder som krävs enligt dennalagstiftning för att få rätt till hel förmån.
I bilaga IV C anges för varje medlemsstat de fall när två beräkningar
skulle medföra ett sådant resultat.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 32
▼B
2. Om villkoren i en medlemsstats lagstiftning för rätt till förmåneruppfylls endast efter tillämpning av artikel 45 och/eller artikel 40.3 skallföljande regler tillämpas:
a) Den behöriga institutionen skall beräkna det teoretiska beloppet för
den förmån som personen skulle kunna göra anspråk på om allaförsäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligtlagstiftningen i de medlemsstater som den anställde eller egenföret-agaren har omfattats av hade fullgjorts i den medlemsstaten ochenligt den lagstiftning som institutionen tillämpar den dag dåförmånen beviljas. Om förmånens belopp enligt den lagstiftningeninte är beroende av de fullgjorda periodernas längd, skall dettabelopp anses utgöra det teoretiska belopp som avses i detta stycke.
b) Den behöriga institutionen skall sedan fastställa förmånens faktiska
belopp på grundval av det teoretiska belopp som avses i föregåendestycke enligt proportionen mellan längden av de försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts innan försäkringsfalletinträffar enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar ochden totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt alla de berörda medlemsstaternas lagstiftningarinnan försäkringsfallet inträffade.
3. Personen skall ha rätt till det högsta beloppet som har beräknats
enligt punkt 1 och 2, från den behöriga institutionen i varje medlemsstatutan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna om minskning,innehållande eller indragning, som gäller enligt den lagstiftning enligtvilken förmånen skall utbetalas.
I förekommande fall skall den jämförelse som skall göras stå i relation
till de belopp som har fastställts efter tillämpningen av nämnda bestäm-melser.
4. Om det i fråga om invalid-, ålders- eller efterlevandepensioner
skulle inträffa att summan av de förmåner som utges av de behörigainstitutionerna i två eller flera medlemsstater enligt bestämmelserna i ensådan multilateral konvention om social trygghet som avses i artikel 6 bär lägre än den summa som skulle utges av dessa medlemsstater enligtpunkterna 1 till 3, skall bestämmelserna i detta kapitel tillämpas påpersonen.
Artikel 46a (11)
Allmänna bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning av
förmånervidinvaliditet,ålderdomellertillefterlevandeenligtmedlemssta-
ternas lagstiftningar
1. Med sammanträffande av förmåner av samma slag avses i detta
kapitel: sammanträffande av förmåner vid invaliditet, ålderdom och tillefterlevande som beräknas eller utges på grundval av försäkrings- och/eller bosättningsperioder som har fullgjorts av en och samma person.
2. Med sammanträffande av förmåner av annat slag avses i detta
kapitel: sammanträffande av förmåner som inte kan betraktas som omde var av samma slag enligt punkt 1.
3. Följande regler skall gälla vid tillämpningen av reglerna om
minskning, innehållande eller indragning enligt en medlemsstatslagstiftning då en förmån vid invaliditet, ålderdom eller till efterlevandesammanträffar med en förmån av samma slag eller med en förmån avannat slag eller med annan inkomst:
a) Hänsyn skall tas till förmåner som har förvärvats enligt en annan
medlemsstats lagstiftning eller till annan inkomst som har förvärvatsi en annan medlemsstat endast om lagstiftningen i den förstamedlemsstaten innehåller regler om att förmåner eller inkomst somhar förvärvats utomlands skall beaktas.
b) Hänsyn skall tas till det förmånsbelopp som skall utges av en annan
medlemsstat före avdrag för skatter, socialförsäkringsavgifter ochandra individuella premier eller avdrag.
c) Hänsyn skall inte tas till förmånsbelopp som har förvärvats enligt en
annan medlemsstats lagstiftning och som utges på grundval avfrivillig försäkring eller frivillig fortsättningsförsäkring.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 33
▼B
d) Om bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning till-
lämpas enligt endast en medlemsstats lagstiftning med hänsyn till attpersonen uppbär förmåner av liknande eller annat slag och somutbetalas enligt andra medlemsstaters lagstiftningar eller till annaninkomst som har förvärvats inom andra medlemsstaters territorium,får den förmån som betalas ut enligt lagstiftningen i den förstamedlemsstaten minskas endast med ett belopp som motsvarar deförmånsbelopp som utbetalas enligt lagstiftningen inom andramedlemsstaters territorium eller den inkomst som har förvärvats där.
Artikel 46b (11)
Särskilda bestämmelser vid sammanträffande av förmåner av samma slag
enligt två eller flera medlemsstaters lagstiftning
1. Bestämmelser om minskning, innehållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på en förmån somberäknas i enlighet med artikel 46.2.
2. Bestämmelser om minskning, innhållande eller indragning enligt
en medlemsstats lagstiftning skall tillämpas på en förmån som beräknasi enlighet med artikel 46. 1 a i endast om förmånen är
a) antingen en förmån som avses i bilaga IV D, vars storlek inte beror
på de fullgjorda försäkrings- eller bosättningsperiodernas längd, eller
b) en förmån, vars storlek bestäms på grundval av en tillgodoräknad
period som avses vara fullgjord mellan den dag då försäkringsfalletinträffade och en senare dag. I det senare fallet skall nämnda bestäm-melser tillämpas vid sammanträffande av en sådan förmån
i) antingen med en förmån av samma slag, såvida inte en överens-
kommelse har slutis mellan två eller flera medlemsstater somföreskriver att en och samma tillgodoräknad period inte fårbeaktas två eller flera gånger
ii) eller med en förmån av det slag som avses i a.
Förmåner som avses i a och b och överenskommelser som anges i
bilaga IV D.
Artikel 46c (11)
Särskilda bestämmelser vid sammanträffande av en eller flera förmåner
somavsesiartikel46a.1medenellerfleraförmåneravannatslagellermed
annan inkomst då två eller flera medlemsstater berörs
1. Om uppbärandet av förmåner av annat slag eller av annan inkomst
medför minskning, innehållande eller indragning av två eller fleraförmåner som avses i artikel 46. 1 a i skall de belopp som inte skulle
utbetalas vid en strikt tillämpning av bestämmelserna om minskning,innehållande eller indragning i de berörda medlemsstaternas lagstiftningdelas med det antal förmåner som skall minskas, innehållas ellerindragas.
2. Om en förmån beräknas i enlighet med artikel 46.2 skall den
förmån eller de förmåner av annat slag som utges från andra medlems-stater eller annan inkomst och alla andra beståndsdelar som gäller enligtmedlemsstatens lagstiftning vid tillämpning av bestämmelserna omminskning, innehållande eller indragning, beaktas i förhållande till deförsäkrings- och/eller bosättningsperioder som avses i artikel 46.2 b ochanvändas vid beräkningen av nämnda förmån.
3. Om uppbärandet av förmåner av annat slag eller av annan inkomst
medför minskning, innehållande eller indragning av en eller fleraförmåner som avses i artikel 46.1 a i och av en eller flera förmåner somavses i artikel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om det rör sig om en eller flera förmåner som avses i artikel 46.1 a i
skall de belopp som inte skulle utbetalas vid en strikt tillämpning avbestämmelserna angående minskning, innehållande eller indragningenligt medlemsstaternas lagstiftning delas med det antal förmånersom skall minskas, innehållas eller indragas.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 34
▼B
b) Om det rör sig om en eller flera förmåner som beräknas i enlighet
med artikel 46.2 skall minskningen, innehållandet eller indragningenske i enlighet med punkt 2.
4. Om i de fall som avses i punkt 1 oc h3ae n medlemsstats
lagstiftning föreskriver att för tillämpning av bestämmelser angåendeminskning, innehållande eller indragning, hänsyn skall tas till förmånerav annat slag och/eller annan inkomst och andra beståndsdelar i förhål-lande till de försäkringsperioder som avses i artikel 46.2 b, skall den inämnda punkter föreskrivna delningen inte gälla för den medlemsstaten.
5. Alla ovannämnda bestämmelser skall tillämpas på motsvarande
sätt om lagstiftningen i en eller flera medlemsstater föreskriver att rätttill en förmån inte kan förvärvas om personen uppbär en förmån avannat slag som utbetalas enligt en annan medlemsstats lagstiftning elleruppbär annan inkomst.
Artikel 47 (11)
Tilläggsbestämmelser för beräkning av förmåner
1. Vid beräkningen av det teoretiska belopp och det prorata−belopp
som avses i artikel 46.2 skall följande regler gälla:
a) Om den totala längden av de försäkrings- och bosättningsperioder
som har fullgjorts innan försäkringsfallet inträffade enligt alla deberörda medlemsstaternas lagstifningar är längre än den maximipe-riod som krävs enligt lagstiftningen i en av dessa stater för rätt tillhel förmån, skall den behöriga institutionen i den staten beaktadenna maximiperiod i stället för de fullgjorda periodernas totalalängd. Denna beräkningsmetod får inte leda till att institutionenmåste utge förmån med högre belopp än det som har fastställts föroreducerad förmån i den lagstiftning som den tillämpar. Bestäm-melsen gäller inte förmåner vilkas storlek är oberoende av försäk-ringsperiodernas längd.
b) Förfarandet för beaktande av sammanfallande perioder är fastställt i
den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
c) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittliga inkomster, en genomsnittlig avgift, engenomsnittlig ökning eller förhållandet mellan den sökandes bruttoinkomster och de genomsnittliga bruttoinkomsterna för alla försäk-rade personer utom lärlingar under försäkringsperioderna, skallsådana genomsnittliga eller proportionella tal fastställas av dennastats behöriga institution enbart på grundval av försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning eller bruttoin-komster som personen har haft under enbart dessa perioder.
d) Om förmåner enligt en medlemstats lagstiftning beräknas på
grundval av storleken av inkomster, avgifter eller ökningar, skalldenna stats behöriga institution fastställa de inkomster, avgifter ochökningar som skall beaktas med avseende på försäkrings- ellerbosättningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaterslagstiftning på grundval av de genomsnittliga inkomster, avgiftereller ökningar som har godtagits med avseende på de försäkringspe-rioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som institutionentillämpar.
e) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av standardinkomster eller ett fast belopp, skall denna statsbehöriga institution godta de standardinkomster eller det fasta beloppsom skall beaktas av den med avseende på försäkrings- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstift-ning som är lika med de standardinkomster eller det fasta beloppeller, i förekommande fall, med de genomsnittliga standardinkomstereller det fasta belopp som svarar mot de försäkringsperioder som harfullgjorts enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar.
f) Om förmåner enligt en medlemsstas lagstiftning för vissa perioder
beräknas på grundval av inkomsternas storlek och för andra perioderpå grundval av standardinkomster eller ett fast belopp skall dennastats behöriga institution, med avseende på försäkrings- eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstift-ning beakta de inkomster eller fasta belopp som har fastställts enligt
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 35
▼B
bestämmelserna i d eller e ovan eller i förekommande fall genom-snittet av dessa inkomster eller fasta belopp. Om förmåner beräknaspå grundval av standardinkomster eller ett fast belopp för alla peri-oder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som den behörigainstitutionen tillämpar, skall institutionen godta de inkomster somskall beaktas med avseende på försäkrings- eller bosättningsperiodersom har fullgjorts enligt andra medlemsstaters lagstiftningar, som ärlika med de fiktiva inkomster som svarar mot standardinkomstereller det fasta beloppet.
g) Om förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning beräknas på
grundval av genomsnittsavgifter, skall den behöriga institutionenfastställa detta genomsnitt med åberopande enbart av de försäkrings-perioder som har fullgjorts enligt denna stats lagstiftning.
2. Bestämmelserna i en medlemsstats lagstiftning om indexering av
de faktorer som skall beaktas vid beräkningen av förmåner skall iförekommande fall tillämpas på de faktorer som skall beaktas av dennamedlemsstats behöriga institution enligt bestämmelserna i punkt 1 medavseende på försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjortsenligt andra medlemsstaters lagstiftning.
3. Om förmåners storlek enligt en medlemsstats lagstiftning fastställs
med beaktande av andra familjemedlemmar än barn, skall denna statsbehöriga institution ta hänsyn även till dessa familjemedlemmar tillpersonen och betrakta dem som om de vore bosatta inom den behörigastatens territorium, även om de är bosatta inom en annan medlemsstatsterritorium.
4. Om den lagstiftning som den behöriga institutionen tillämpar
kräver att en lön skall beaktas vid beräkningen av förmåner då artikel45.6 första och andra styckena har tillämpats och om i denna medlems-stat endast perioder med hel arbetslöshet med förmån i enlighet medartikel 71.1 a ii eller artikel 71.1 b ii första meningen beaktas vidbetalning av pension, skall den behöriga institutionen i den medlems-staten betala pension på grundval av den lön som den använde somgrund för utgivande av denna arbetslöshetsförmån i enlighet med denlagstiftning som den tillämpar.
Artikel 48 (11)
Försäkrings- eller bosättningsperioder kortare än ett år
1. Utan hinder av bestämmelser i artikel 46.2 skall institutionen i en
medlemsstat inte vara skyldig att bevilja förmåner med anledning avperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som den tillämpar ochsom skall beaktas då förskringsfallet inträffar
— om längden av nämnda perioder inte uppgår till ett år, och— om endast dessa perioder beaktas, någon rätt till förmån inte skulle
finnas enligt bestämmelserna i denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i var och en av de andra medlemssta-
terna skall beakta de perioder som avses i punkt 1 vid tillämpningen avbestämmelserna i artikel 46.2 utom de under b.
3. Om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skulle leda till att
alla institutioner i de berörda medlemsstaterna befrias från sina skyldig-heter, skall förmåner beviljas uteslutande enligt lagstiftningen i den sistaav de stater vars villkor är uppfyllda, som om alla försäkkrings- ochbosättningsperioder som har fullgjorts och beaktats enligt bestämmel-serna i artikel 45.1–45.4 hade fullgjorts enligt denna stats lagstiftning.
Artikel 49 (11) (15)
Beräkningavförmånerförenpersonsomintesamtidigtuppfyllervillkoren
i alla lagstiftningar enligt vilka försäkrings- eller bosättningsperioder harfullgjorts eller då han uttryckligen begärt att beviljandet av förmåner vid
ålderdom skjuts upp
1. Om en person vid en viss tidpunkt inte uppfyller de villkor som
har fastställts för beviljande av förmåner i alla de medlemsstaterslagstiftning som han har omfattats av, i förekommande fall med beak-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 36
▼B
tande av bestämmelserna i artikel 45 och/eller artikel 40.3 menuppfyller villkoren i endast en eller flera av dem, skall följande gälla:
a) Varje behörig institution som tillämpar en lagstiftning, vars villkor är
uppfyllda, skall beräkna det förmånsbelopp som skall utges enligtbestämmelserna i artikel 46.
b) Undantag:
i) Om personen uppfyller villkoren i åtminstone två lagstiftningar
utan att åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt de lagstiftningar vars villkor inte är uppfyllda,skall dessa perioder inte beaktas vid tillämpningen av bestämmel-serna i artikel 46.2 om inte beaktandet av sådana periodermöjliggör fastställandet av ett högre förmånsbelopp.
ii) Om personer uppfyller villkoren i endast en lagstiftning utan att
han behöver åberopa försäkrings- eller bosättningsperioder somhar fullgjorts enligt de lagstiftningar vilkas villkor inte äruppfyllda, skall det förmånsbelopp som skall betalas ut i enlighetmed artikel 46.1 a i, beräknas enligt bestämmelserna i endast denlagstiftning vars villkor är uppfyllda med beaktande av endast deperioder som fullgjorts enligt denna lagstiftning, om intehänsynen till de perioder som fullgjorts enligt de lagstiftningarvilkas villkor inte är uppfyllda gör det möjligt att fastställa etthögre förmånsbelopp i enlighet med artikel 46.1 a ii.
Bestämmelserna i denna punkt skall tillämpas på motsvarande sätt då
personen uttryckligen har begärt att beviljandet av förmåner vidålderdom skjuts upp i enlighet med artikel 44.2 andra meningen.
2. Den eller de förmåner som har beviljats enligt en eller flera
lagstiftningar i det fall som avses i punkt 1 skall automatisk räknas omenligt bestämmelserna i artikel 46 när villkoren enligt en eller flera avde lagstiftningar som personen har omfattats av är uppfyllda, i förekom-mande fall med beaktande av bestämmelserna i artikel 45 och i före-kommande fall ännu en gång med beaktande av punkt 1. Denna punktskall tillämpas på motsvarande sätt då en person begär beviljande avförmåner vid ålderdom som har förvärvats enligt lagstiftningen i en ellerflera medlemsstater och som dittills hade varit uppskjuten i enlighetmed artikel 44.2 andra meningen.
3. En omräkning skall automatiskt göras enligt bestämmelserna i
punkt 1, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel40.2, när villkoren i en eller flera lagstiftningar inte längre är uppfyllda.
Artikel 50 (11)
Beviljande av ett tillägg när det totala förmånsbeloppet enligt de olika
medlemsstaternas lagstiftningar inte uppgår till det fastställda minimibe-
loppet i den stat inom vars territorium mottagaren är bosatt
En förmånstagare på vilken detta kapitel är tillämpligt får inte, i den stat
inom vars territorium han är bosatt och enligt vars lagstiftning enförmån utges till honom, beviljas en förmån som är mindre än denminimiförmån som har fastställts enligt denna lagstiftning för en försäk-rings- eller bosättningsperiod som är lika med alla försäkringsperiodersom har beaktats vid betalning enligt bestämmelserna i de föregåendeartiklarna. Den behöriga institutionen i denna stat skall under den tidhan är bosatt inom dess territorium om det behövs betala ut ett tilläggtill honom som uppgår till skillnaden mellan det totala förmånsbeloppsom skall betalas ut enligt detta kapitel och minimiförmånsbeloppet.
Artikel 51 (11)
Indexering och ny beräkning av förmåner
1. Om förmånerna från de berörda staterna ändras med en fast
procentsats eller ett fast belopp till följd av ökade levnadskostnader,förändringar i lönenivån eller av andra ändringsorsaker, skall dennaprocentsats eller detta belopp tillämpas direkt på de förmåner som harfastställts enligt bestämmelserna i artikel 46, utan att någon ny beräk-ning behöver göras enligt bestämmelserna i den artikeln.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 37
▼B
2. Om metoden för att fastställa eller reglerna för att beräknaförmåner skulle ändras, skall dock en ny beräkning göras enligt bestäm-melserna i artikel 46.
▼
M3
Artikel 51a
Personer som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda
1. Bestämmelserna i artiklarna 44, 45.1, 45.5 och 45.6 samt artik-
larna 46−51 skall tillämpas analogt på personer som omfattas av ettsärskilt system för offentligt anställda.
2. Om en medlemsstats lagstiftning för att förvärva, avveckla, bibe-
hålla, eller återfå rätt till förmåner enligt ett särskilt system för offentligtanställda kräver att alla försäkringsperioderna har fullgjorts enligt etteller flera särskilda system för offentligt anställda i den medlemsstaten,eller betraktas som likvärdiga med sådana perioder enligt den medlems-statens lagstiftning, skall emellertid endast de perioder beaktas som kanerkännas enligt den medlemsstatens lagstiftning.
Om den berörda personen, sedan sådana fullgjorda perioder har beak-
tats, inte uppfyller villkoren för rätt till dessa förmåner skall dessaperioder beaktas vid beviljande av förmåner enligt det allmännasystemet eller, om ett sådant saknas, enligt det system som i förekom-mande fall gäller för arbetare eller tjänstemän, allt efter omständighe-terna.
3. Om enligt medlemsstatens lagstiftning förmånerna beräknas på
grundval av den senaste eller de senaste lönerna under en referensperiodskall den statens behöriga institution vid beräkningen enbart beaktalönerna, vederbörligen omvärderade, under den eller de perioder då denberörda personen omfattades av den lagstiftningen.
▼
B
KAPITEL 4
OLYCKSFALL I ARBETET OCH ARBETSSJUKDOMAR
Avsnitt 1
Rätt till förmåner
Artikel 52
Bosättning i en annan medlemsstat än den behöriga staten – Allmänna
regler
En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i arbetet
eller drabbas av en arbetssjukdom och som är bosatt inom en annanmedlemsstats territorium än den behöriga statens skall i den stat i vilkenhan är bosatt få följande förmåner:
a) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad av
institutionen på hans bosättningsort enligt bestämmelserna i denlagstiftning som denna tillämpar som om han vore försäkrad där.
b) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt
bestämmelserna i den lagstiftning som denna tillämpar. Efter över-enskommelse mellan den behöriga institutionen och institutionen påbosättningsorten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämndainstitutionen på den förstnämndas bekostnad enligt bestämmelserna iden behöriga statens lagstiftning.
Artikel 53
Gränsarbetare — Särskild regel
Också en gränsarbetare kan få förmåner inom den behöriga statens
territorium. Sådana förmåner skall utges av den behöriga institutionenenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning som om personen vorebosatt där.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 38
▼B
Artikel 54
Vistelse i eller flyttning till den behöriga staten
1. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 ochsom vistas inom den behöriga statens territorium skall få förmånerenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även om han redan harfått förmåner före sin vistelse. Denna bestämmelse gäller dock integränsarbetare.
2. En anställd eller egenföretagare som omfattas av artikel 52 och
som bosätter sig inom den behöriga statens territorium skall få förmånerenligt bestämmelserna i denna stats lagstiftning, även om han redan harfått förmåner före flyttningen.
Artikel 55
Vistelseutanfördenbehörigastaten–Återkomstellerflyttningtillenannan
medlemsstatefterettolycksfallellerenarbetssjukdom– Behovavattbege
sig till en annan medlemsstat för att få lämplig vård
1. En anställd eller egenföretagare som råkar ut för ett olycksfall i
arbetet eller drabbas av en arbetssjukdom och
a) som vistas inom en annan medlemsstats territorium än den behöriga
statens, eller
b) som, efter att ha fått rätt till förmåner på den behöriga institutionens
bekostnad, får tillstånd av denna institution att återvända till denmedlemsstats territorium där han är bosatt eller att flytta till enannan medlemsstats territorium, eller
c) som efter tillstånd av den behöriga institutionen beger sig till en
annan medlemsstats territorium för att där få den vård som hanshälsotillstånd kräver,
har rätt till följande:
i) Vårdförmåner som utges på den behöriga institutionens bekostnad
av institutionen på vistelse- eller bosättningsorten enligt bestämmel-serna i den lagstiftning som sistnämnda institution tillämpar som omhan vore försäkrad där. Den period under vilken förmåner får utgesskall dock bestämmas enligt den behöriga statens lagstiftning.
ii) Kontantförmåner som utges av den behöriga institutionen enligt den
lagstiftning som denna tillämpar. Efter överenskommelse mellan denbehöriga institutionen och institutionen på vistelse- eller bosättnings-orten kan dock dessa förmåner utges av den sistnämnda institutionenpå den förstnämnda institutionens bekostnad enligt den behörigastatens lagstiftning.
2. Tillstånd enligt punkt 1 b får vägras endast om det är klarlagt att
en flyttning skulle vara skadlig för personens hälsotillstånd ellerförsvåra läkarvården.
Tillstånd enligt punk t 1 c får inte vägras om personen inte kan få sådan
vård inom den medlemsstats territorium där han är bosatt.
Artikel 56
Olycksfall under resa
Ett olycksfall som inträffar under en resa inom en annan medlemsstats
territorium än den behöriga statens skall anses ha inträffat inom denbehöriga statens territorium.
Artikel 57 (7)
Förmånervidarbetssjukdomdåenpersonharvaritutsattförsammariski
flera medlemsstater
1. Om en person, som har drabbats av arbetssjukdom, enligt lagstift-
ningen i en eller flera medlemsstater har utövat verksamhet av en artsom kan förorsaka denna sjukdom, skall de förmåner som han eller hansefterlevande kan göra anspråk på beviljas uteslutande enligt lagstift-ningen i den stat där villkoren senast har uppfyllts, om så behövs medbeaktande av punkt 2–5.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 39
▼B
2. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen ifråga först har diagnosticerats inom dess territorium, skall detta villkoranses vara uppfyllt, om sjukdomen först har diagnosticerats inom enannan medlemsstats territorium.
3. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av ett villkor om att sjukdomen ifråga har diagnosticerats inom en viss tid efter det att den senasteverksamhet har upphört som har kunnat förorsaka en sådan sjukdom,skall den behöriga institutionen i den staten, vid undersökningen av närdenna senaste verksamhet utövades, beakta, i nödvändig utsträckning,liknande verksamhet som har utövats enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, som om verksamheten hade utövats enligt lagstiftningen iden förstnämnda staten.
4. Om beviljandet av förmåner vid arbetssjukdom enligt lagstift-
ningen i en medlemsstat är beroende av villkor om att en verksamhetsom har kunnat förorsaka sjukdomen i fråga har varat under en viss tid,skall den behöriga institutionen i den staten, i nödvändig utsträckning,beakta perioder under vilka sådan verksamhet har utövats enligt lagstift-ningen i den förstnämnda staten.
5. I fall som rör sklerogen pneumokonios skall kostnaderna för
kontantförmåner, inklusive pensioner, fördelas mellan de behöriga insti-tutionerna i de medlemsstater inom vars territorier personen i fråga harutövat en verksamhet som har kunnat förorsaka sjukdomen. Dennafördelning skall ske på basis av hur längden av de perioder av försäk-ring eller bosättning för ålderspension, som avses i artikel 45.1 och somhar fullgjorts enligt lagstiftningen i var och en av staterna, förhåller sigtill den totala längden av sådana perioder som har fullgjorts enligtlagstiftningen i alla stater vid de tidpunkter då förmånerna började utgå.
6. På förslag från kommissionen skall rådet enhälligt bestämma vilka
andra arbetssjukdomar som bestämmelserna i punkt 5 skall utvidgas tillatt omfatta.
Artikel 58
Beräkning av kontantförmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas på genom-snittliga inkomster, skall fastställa sådana genomsnittliga inkomsteruteslutande på grundval av inkomster som faktiskt har utbetalats underde perioder som har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att beräkningen av kontantförmåner skall grundas på standardin-komster, skall uteslutande beakta standardinkomsterna eller, i förekom-mande fall, de genomsnittliga standardinkomsterna för perioder som harfullgjorts enligt denna lagstiftning.
3. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att kontantförmånernas storlek skall variera med antalet familje-medlemmar, skall även beakta familjemedlemmar till personen som ärbosatta inom en annan medlemsstats territorium som om de vore bosattainom den behöriga statens territorium.
Artikel 59
Kostnader för transport av en person som har råkat ut för ett olycksfall i
arbetet eller som har drabbats av en arbetssjukdom
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning inne-
håller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport av enperson, som har råkat ut för ett olycksfall i arbetet eller som hardrabbats av en arbetssjukdom, antingen till hans bosättningsort eller tillett sjukhus, skall ansvara för kostnader för transport av personen tillmotsvarande ort inom en annan medlemsstats territorium där han ärbosatt, under förutsättning att institutionen i förväg lämnar sitt tillstånd
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 40
▼B
till en sådan transport och därvid beaktar skälen för transporten. Sådanttillstånd skall inte krävas för gränsarbetare.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning inne-
håller bestämmelser om ansvar för kostnaderna för transport till begrav-ningsplatsen av en person som har avlidit till följd av ett olycksfall iarbetet skall enligt bestämmelserna i den lagstiftning som den tillämparansvara för kostnaderna för transport till motsvarande plats inom enannan medlemsstats territorium där personen var bosatt vid tiden förolycksfallet.
Avsnitt 2
Förvärrandeavenarbetssjukdomförvilkenförmånerharbeviljats
Artikel 60 (7) (11)
1. Vid försämring av en arbetssjukdom för vilken en anställd eller
egenföretagare har fått eller får förmåner enligt en medlemsstatslagstiftning gäller följande:
a) Om personen inte under den tid som han har fått förmåner har utfört
arbete som omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning och somsannolikt kan förorsaka eller förvärra sjukdomen, skall den behörigainstitutionen i den förstnämnda medlemsstaten med beaktande avförsämringen ansvara för kostnaden för förmånerna enligt bestäm-melserna i den lagstiftning som institutionen tillämpar.
b) Om personen under den tid som han fått förmåner har utfört sådant
arbete enligt en annan medlemsstats lagstiftning, skall den behörigainstitutionen i den förstnämnda medlemsstaten ansvara för kostnadenför förmånerna enligt den lagstiftning som den tillämpar utan attbeakta försämringen. Den behöriga institutionen i den andramedlemsstaten skall till personen i fråga utge ett tillägg, vars storlekskall uppgå till skillnaden mellan det förmånsbelopp som skall utgesefter försämringen och det belopp som skulle ha utgetts före försäm-ringen enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar omsjukdomen hade uppkommit enligt den medlemsstatens lagstiftning.
c) Om, i det fall som avses i b, en anställd eller egenföretagare som
lider av sklerogen pneumokonios eller av en sjukdom som anges iartikel 57.6, inte har rätt till förmåner enligt den andra medlemssta-tens lagstiftning, skall den behöriga institutionen i den förstnämndamedlemsstaten, med beaktande av försämringen, utge förmånerenligt den lagstiftning som den tillämpar. Den behöriga institutioneni den andra medlemsstaten skall dock svara för kostnaden för skill-naden mellan beloppet av kontantförmåner, inklusive pensioner, sommed beaktande av försämringen skall utges av den förstnämndamedlemsstatens behöriga institution, och beloppet av motsvarandeförmåner som betalades ut före försämringen.
d) Bestämmelserna om minskning, innehållande eller indragning i en
medlemsstats lagstiftning skall inte tillämpas på personer somuppbär förmåner som har beviljats av institutioner i två medlems-stater enligt b.
2. Vid försämring av en arbetssjukdom som föranleder tillämpning
av bestämmelserna i artikel 57.5 gäller följande:
a) Den behöriga institution som har utgett förmånerna enligt bestäm-
melserna i artikel 57.1 skall med beaktande av försämringen utgeförmåner enligt den lagstiftning som den tillämpar.
b) Kostnaden för kontantförmåner, inklusive pensioner, skall fortsätta
att fördelas mellan de institutioner som enligt bestämmelserna iartikel 57.5 delade på kostnaderna för tidigare förmåner. Ompersonen åter har börjat arbeta i en verksamhet som sannolikt kanförorsaka eller förvärra arbetssjukdomen, antingen enligt lagstift-ningen i en av medlemsstaterna inom vilken han tidigare har arbetati en verksamhet av samma slag eller enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, skall dock den behöriga institutionen i denna stat svaraför kostnaden för skillnaden mellan det förmånsbelopp som skallutges med hänsyn till försämringen och det förmånsbelopp sombetalades ut före försämringen.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 41
▼B
Avsnitt 3
Diverse bestämmelser
Artikel 61
Regler för beaktande av särskilda bestämmelser i vissa lagstiftningar
1. Om det inte finns någon försäkring mot olycksfall i arbetet eller
mot arbetssjukdomar inom den medlemsstats territorium inom vilketpersonen befinner sig eller om det finns en sådan försäkring men intenågon institution som svarar för utgivande av vårdförmåner, skall dessaförmåner utges av den institution på vistelse- eller bosättningsorten somsvarar för utgivande av vårdförmåner vid sjukdom.
2. Om det enligt den behöriga statens lagstiftning för rätt till helt
kostnadsfria vårdförmåner krävs att sådan läkarvård som organiseras avarbetsgivaren utnyttjas, skall vårdförmåner, som utges i fall som avses iartiklarna 52 och 55.1, anses ha utgetts inom ramen för sådan läkarvård.
3. Om det i den behöriga statens lagstiftning finns ett system för
arbetsgivares ansvar, skall vårdförmåner som utges i fall som avses iartikel 52 och 55.1 anses ha utgetts på den behöriga institutionensbegäran.
4. Om den behöriga statens system för ersättning för olycksfall i
arbetet inte har karaktären av obligatorisk försäkring, skall vårdför-måner utges direkt av arbetsgivaren eller den försäkringsgivare som harträtt i hans ställe.
5. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller godkänts tidigare skall beaktas för att fastställa graden avarbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för attbestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller godkänts tidigare enligt en annan medlemsstats lagstift-ning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstiftning somdenna institution tillämpar.
6. Om en medlemsstats lagstiftning uttryckligen eller underförstått
föreskriver att olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller som godkänts senare skall beaktas för att fastställa gradenav arbetsoförmåga, för att fastställa rätten till en förmån eller för attbestämma förmånsbeloppet, skall denna medlemsstats behöriga institu-tion även beakta olycksfall i arbetet eller arbetssjukdomar som harinträffat eller som godkänts senare enligt en annan medlemsstatslagstiftning som om de hade inträffat eller godkänts enligt den lagstift-ning som denna institution tillämpar, dock endast om
1) ingen ersättning utges för det olycksfall i arbetet eller den arbets-
sjukdom som hade inträffat eller godkänts tidigare enligt denlagstiftning som institutionen tillämpar,
och
2) ingen ersättning utges enligt den andra medlemsstatens lagstiftning
enligt vilken olycksfallet i arbetet eller arbetssjukdomen har inträffateller godkänts senare, med beaktande av bestämmelserna i punkt 5,vad gäller det olycksfallet i arbetet eller den arbetssjukdomen.
Artikel 62
Tillämpligt system om det finns flera system i vistelse- eller bosättnings-
landet — Maximitid för förmåner
1. Om vistelse- eller bosättningslandets lagstiftning har flera försäk-
ringssystem, skall bestämmelserna i systemet för arbetare inom stålin-dustrin gälla för anställda eller egenföretagare som omfattas av artikel52 eller 55.1. Om denna lagstiftning innehåller ett särskilt system förarbetare i gruvor eller liknande företag skall dock bestämmelserna idetta system gälla för denna kategori arbetare om den institution påvistelse- eller bosättningsorten, till vilken de lämnar in sin ansökan, ärbehörig att tillämpa detta system.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 42
▼B
2. Om en medlemsstats lagstiftning föreskriver en maximiperiodunder vilken förmåner kan beviljas, kan institutionen som tillämpardenna lagstiftning beakta varje period under vilken förmåner redan harutgetts av en annan medlemsstats institution.
Avsnitt 4
Återbetalning mellan institutioner
Artikel 63
1. Den behöriga institutionen är skyldig att återbetala beloppet för
sådana vårdförmåner som utges för dess räkning enligt bestämmelsernai artikel 52 och 55.1.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av de
verkliga kostnaderna, fastställas och genomföras enligt de regler somhar fastställts i den tillämpningsförordning som avses i artikel 98.
3. Två eller flera medlemsstater, eller dessa staters behöriga myndig-
heter, kan komma överens om andra återbetalningsmetoder eller avståfrån återbetalning mellan institutioner under dem.
▼
M4
Avsnitt 5
Studerande
Artikel 63 a
Bestämmelserna i avsnitten 1−4 skall på motsvarande sätt gälla stude-
rande.
▼B
KAPITEL 5
DÖDSFALLSERSÄTTNINGAR
Artikel 64
Sammanläggning av försäkrings- eller bosättningsperioder
Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning kräver att
försäkrings- eller bosättningsperioder har fullgjorts för att någon skallfå, bibehålla eller återfå rätt till dödsfallsersättningar, skall i denutsträckning som behövs beakta försäkrings- eller bosättningsperiodersom har fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om dehade fullgjorts enligt den lagstiftning som denna institution tillämpar.
Artikel 65
Rätttillersättningnärdödsfalletinträffariellerdenförmånsberättigadeär
bosatt i en annan medlemsstat än den behöriga staten
1. När en anställd, en egenföretagare, en pensionär eller en pensions-
sökande, eller en familjemedlem till en sådan person, avlider inom enannan medlemsstats territorium än den behöriga statens skall dödsfalletanses ha inträffat inom den behöriga statens territorium.
2. Den behöriga institutionen är skyldig att utge dödsfallsersättning
enligt den lagstiftning som institutionen tillämpar, även om denförmånsberättigade är bosatt inom en annan medlemsstats territorium änden behöriga statens.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 gäller även om dödsfallet har
inträffat på grund av ett olycksfall i arbetet eller en arbetssjukdom.
Artikel 66
Utgivandeavförmånerförenpensionärsomavliderunderbosättningien
annanmedlemsstatändendärdeninstitutionfinns,somsvaradeförutgi-
vande av vårdförmåner
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 43
▼B
Om en pensionär, som hade rätt till pension enligt lagstiftningen i en
eller flera medlemsstater, avlider under bosättning inom en annanmedlemsstats territorium än det, vars institution svarade för att utgevårdförmåner till honom enligt bestämmelserna i artikel 28, skall dedödsfallsersättningar som utges enligt den lagstiftning som denna insti-tution tillämpar, utges av institutionen på dess egen bekostnad som ompensionären vid dödsfallet hade varit bosatt inom det territorium därdenna institution finns.
Bestämmelserna i föregående punkt gäller också en pensionärs familje-
medlemmar.
▼
M4
Artikel 66 a
Studerande
Bestämmelserna i artiklarna 64−66 skall på motsvarande sätt gälla
studerande och deras familjemedlemmar.
▼B
KAPITEL 6
ARBETSLÖSHETSFÖRMÅNER
Avsnitt 1
Allmänna bestämmelser
Artikel 67
Sammanläggning av försäkrings- eller anställningsperioder
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att försäkringsperioder har fullgjorts för att någon skall få, bibe-hålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning som behövsbeakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har fullgjort somanställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om de voreförsäkringsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning som dennainstitution tillämpar, dock under förutsättning att anställningsperiodernaskulle ha ansetts som försäkringsperioder om de hade fullgjorts enligtdenna lagstiftning.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning
kräver att anställningsperioder har fullgjorts för att någon skall få,bibehålla eller återfå rätt till förmåner, skall i den utsträckning sombehövs beakta försäkrings- eller anställningsperioder som han har full-gjort som anställd enligt en annan medlemsstats lagstiftning som om devore anställningsperioder som har fullgjorts enligt den lagstiftning somdenna institution tillämpar.
3. Utom i fall som avses i artikel 71.1 a ii och b ii, skall bestämmel-
serna i punkt 1 och 2 gälla under villkor att personen senast har fullgjort
— i fall som avses i punkt 1, försäkringsperioder— i fall som avses i punkt 2, anställningsperioder
enligt bestämmelserna i den lagstiftning enligt vilken ansökan om
förmåner görs.
4. Om längden av den period under vilken förmåner kan utges är
beroende av försäkrings- eller anställningsperiodernas längd, gäller iförekommande fall bestämmelserna i punkt 1 eller 2.
Artikel 68
Beräkning av förmåner
1. Den behöriga institutionen i en medlemsstat, vars lagstiftning före-
skriver att beräkningen av förmåner skall grundas på den tidigare lönensstorlek, skall uteslutande beakta den lön som personen hade vid sinsenaste anställning inom denna stats territorium. Om den anställningenvarade kortare tid än fyra veckor, skall dock förmånerna grundas pånormallönen på den arbetslösa personens bosättnings- eller vistelseort
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 44
▼B
vid en anställning som motsvarar eller liknar hans senaste anställning
inom en annan medlemsstats territorium.
2. Den behöriga institutionen i en medlemsstat vars lagstiftning före-
skriver att förmånernas storlek varierar med antalet familjemedlemmar,skall också beakta personens familjemedlemmar bosatta inom en annanmedlemsstats territorium som om de vore bosatta inom den behörigastatens territorium. Denna bestämmelse gäller dock inte om en annanperson har rätt till arbetslöshetsförmåner i familjemedlemmarnas bosätt-ningsland och om familjemedlemmarna beaktas vid beräkningen avdessa förmåner.
Avsnitt 2
Arbetslösapersonersombegersigtillenannanmedlemsstatänden
behöriga staten
Artikel 69
Villkor och begränsningar i rätten att behålla förmåner
1. En anställd eller egenföretagare, som är helt arbetslös och
uppfyller villkoren för rätt till förmåner enligt en medlemsstats lagstift-ning och som beger sig till en eller flera andra medlemsstater för attsöka arbete där, skall behålla rätten till sådana förmåner enligt följandevillkor och med följande begränsningar:
a) Före avfärden skall han ha varit registrerad som arbetssökande och
ha varit tillgänglig för den behöriga statens arbetsförmedling i åtmin-stone fyra veckor efter det att han blev arbetslös. De behörigaförmedlingarna eller institutionerna kan dock ge tillstånd till att hanreser innan denna tid har gått ut.
b) Han skall registrera sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingen i
varje medlemsstat som han reser till och underkasta sig den kontrollsom finns där. Detta villkor skall anses uppfyllt för perioden föreregistreringen, om personen har registrerat sig inom sju dagar frånden dag då han inte längre var tillgänglig för arbetsförmedlingen iden stat som han har lämnat. I undantagsfall kan denna periodförlängas av de behöriga förmedlingarna eller institutionerna.
c) Rätten till förmåner skall bibehållas under en längsta tid av tre
månader från och med den dag då personen upphörde att varatillgänglig för arbetsförmedlingen i den stat som han har lämnat,under förutsättning att den totala förmånsperioden inte överstigerden förmånsperiod som han hade rätt till enligt denna stats lagstift-ning. För säsongsarbetare skall denna tid dessutom begränsas till dentid som återstår till slutet av den säsong för vilken han har anställts.
2. Om personen återvänder till den behöriga staten före utgången av
den period under vilken han har rätt till förmåner enligt bestämmelsernai punkt 1 c, skall han fortsätta att ha rätt till förmåner enligt denna statslagstiftning. Han skall förlora all rätt till förmåner enligt den behörigastatens lagstiftning, om han inte återvänder dit före utgången av dennatid. I undantagsfall kan denna tidsgräns utsträckas av de behörigaförmedlingarna eller institutionerna.
3. Bestämmelserna i punkt 1 kan åberopas endast en gång mellan två
anställningsperioder.
4. Om den behöriga staten är Belgien skall en arbetslös person, som
återvänder dit efter utgången av den tremånadersperiod som anges ipunkt 1 c, inte där få rätt till förmåner på nytt förrän han har varitanställd där i minst tre månader.
Artikel 70
Utgivande av förmåner och återbetalning
1. I de fall som avses i artikel 69.1 skall förmåner utges av institu-
tionen i varje stat till vilken en arbetslös person beger sig för att sökaarbete.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 45
▼B
Den behöriga institutionen i den medlemsstat, vars lagstiftning den
anställde eller egenföretagaren omfattades av under den senaste arbets-perioden, skall vara skyldig att återbetala beloppet för sådana förmåner.
2. De återbetalningar som avses i punkt 1 skall, efter styrkande av de
verkliga kostnaderna eller i form av schablonbelopp, fastställas ochgenomföras enligt de regler som har fastställts i den tillämpningsförord-ning som avses i artikel 98.
3. Två eller fler medlemsstater eller dessa staters behöriga myndig-
heter kan komma överens om andra återbetalnings- eller betalningsme-toder eller avstå från återbetalning mellan underställda institutioner.
Avsnitt 3
Arbetslösapersonersomundersinsenasteanställningvarbosattai
en annan medlemsstat än den behöriga staten
Artikel 71
1. En arbetslös person som tidigare var anställd och som under sin
senaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territoriumän den behöriga statens skall få förmåner enligt följande bestämmelser:
a) i) En gränsarbetare som är delvis eller periodvis arbetslös i det
företag som sysselsätter honom skall få förmåner enligt bestäm-melserna i den behöriga statens lagstiftning som om han vorebosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skall utgesav den behöriga institutionen.
ii) En gränsarbetare som är helt arbetslös skall få förmåner enligt
lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium han ärbosatt som om han hade omfattats av denna lagstiftning då hansenast var anställd. Dessa förmåner skall utges av institutionen påbosättningsorten på dess bekostnad.
b) i) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir delvis, peri-
odvis eller helt arbetslös och som förblir tillgänglig för sinarbetsgivare eller arbetsförmedlingen inom den behöriga statensterritorium skall få förmåner enligt bestämmelserna i denna statslagstiftning som om han vore bosatt inom dess territorium. Dessaförmåner skall utges av den behöriga institutionen.
ii) En anställd som inte är gränsarbetare och som blir helt arbetslös
och som anmäler sig som arbetssökande hos arbetsförmedlingeninom den medlemsstats territorium inom vilket han är bosatt ellersom återvänder till detta territorium skall få förmåner enligtdenna stats lagstiftning som om han senast hade varit anställddär. Institutionen på bosättningsorten skall på egen bekostnadutge dessa förmåner. Om personen har fått rätt till förmåner påbekostnad av den behöriga institutionen i den medlemsstat, varslagstiftning han senast har omfattats av, skall han dock fåförmåner enligt bestämmelserna i artikel 69. Förmåner enligtlagstiftningen i den stat där han är bosatt skall innehållas undervarje period under vilken den arbetslöse enligt bestämmelserna iartikel 69 kan ansöka om förmåner enligt den lagstiftning somhan senast har omfattats av.
2. En arbetslös person har inte rätt till förmåner enligt lagstiftningen i
den medlemsstat inom vars territorium han är bosatt under den tid somhan har rätt till förmåner enligt bestämmelserna i punkt 1 a i eller 1 b i.
▼
M3
Avsnitt 4
Personersomomfattasavettsärskiltsystemföroffentligtanställda
Artikel 71a
1. Bestämmelserna i avsnitten 1 och 2 skall tillämpas analogt på
personer som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligtanställda.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 46
▼M3
2. Bestämmelserna i avsnitt 3 skall inte tillämpas på personer som
omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligt anställda. Enarbetslös som omfattas av ett särskilt arbetslöshetssystem för offentligtanställda, som är helt eller delvis arbetslös, och som i samband med sinsenaste anställning var bosatt inom en annan medlemsstats territoriumän den behöriga medlemsstatens, skall erhålla förmåner i enlighet medbestämmelserna i den behöriga statens lagstiftning som om han varbosatt inom denna stats territorium. Dessa förmåner skall tillhandahållasoch kostnaderna för dem bäras av den behöriga institutionen.
▼
B
KAPITEL 7 (8)
FAMILJEFÖRMÅNER
Artikel 72 (8)
Sammanläggningavförsäkringsperioder,anställningsperioderellerperioder
av verksamhet som egenföretagare
Om lagstiftningen i en medlemsstat för rätt till förmåner ställer krav på
fullgjorda försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder av verk-samhet som egenföretagare, skall den behöriga institutionen i den stateni nödvändig utsträckning beakta försäkrings- och anställningsperiodersamt perioder av verksamhet som egenföretagare som har fullgjorts i enannan medlemsstat som om dessa perioder hade fullgjorts enligt denlagstiftning som denna tillämpar.
Artikel 72a (9) (14)
Anställda som har blivit helt arbetslösa
En anställd som har blivit helt arbetslös och för vilken artikel 71.1 a ii
eller b ii första meningen gäller skall för sina familjemedlemmar som ärbosatta inom samma medlemsstats territorium som han själv få familje-förmåner enligt lagstiftningen i den staten som om han hade varitomfattad av denna lagstiftning under sin senaste anställning, med beak-tande, om så behövs, av bestämmelserna i artikel 72. Dessa förmånerskall utges på bekostnad av institutionen på bosättningsorten.
Om denna institution tillämpar en lagstiftning som föreskriver avdrag
för avgifter som skall betalas av de arbetslösa personerna för täckandetav familjeförmåner, har den rätt att göra sådana avdrag i enlighet medbestämmelserna i den lagstiftning den tillämpar.
Artikel 73 (8)
Anställdaelleregenföretagarevarsfamiljemedlemmarärbosattaienannan
medlemsstat än den behöriga staten
En anställd eller egenföretagare, som omfattas av lagstiftningen i en
medlemsstat, skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annanmedlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstift-ningen i den förra staten som om de vore bosatta i den staten, om någotannat inte följer av bilaga VI.
Artikel 74 (8)
Arbetslösa vars familjemedlemmar är bosatta i en annan medlemsstat än
den behöriga staten
En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare och
som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstatskall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstatha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i den förrastaten, som om de vore bosatta i den staten, om något annat inte följerav bilaga VI.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 47
▼B
Artikel 75 (8)
Utgivande av förmåner
1. Familjeförmåner skall i fall som avses i artikel 73 utges av den
behöriga institutionen i den stat vars lagstiftning gäller för den anställdeeller egenföretagaren och i fall som avses i artikel 74 av den behörigainstitutionen i den stat enligt vars lagstiftning en arbetslös person somtidigare var anställd eller egenföretagare uppbär arbetslöshetsförmåner.Förmånerna skall utges i enlighet med de bestämmelser som gäller försådana institutioner oavsett om den fysiska eller juridiska person tillvilken sådana förmåner skall utbetalas är bosatt eller vistas inom denbehöriga statens territorium eller inom en annan medlemsstats territo-rium eller inom en annan medlemsstats territorium.
2. Om den person till vilken familjeförmånerna skall utbetalas inte
använder dessa förmåner till familjemedlemmarnas försörjning, skallden behöriga institutionen dock på begäran av och genom institutionenpå familjemedlemmarnas bostadsort eller den institution eller det organsom är utsett därtill av den behöriga myndigheten i det land där familje-medlemmarna är bosatta utbetala dessa förmåner med befriande verkantill den fysiska eller juridiska person som faktiskt försörjer familjemed-lemmarna.
3. Två eller flera medlemsstater kan i enlighet med bestämmelserna i
artikel 8 komma överens om att den behöriga institutionen, antingendirekt eller genom institutionen på familjemedlemmarnas bostadsort,skall utbetala familjeförmånerna till vilka rätt föreligger enligtlagstiftnin- gen i dessa stater eller i en av dessa stater, till den fysiskaeller juridiska person som faktiskt försörjer familjemedlemmarna.
Artikel 76 (8)
Prioritetsregler då rätt till familjeförmåner samtidigt föreligger enligt
lagstiftningenidenbehörigastatenochenligtlagstiftningenidenmedlems-
stat där familjemedlemmarna är bosatta
1. Om familjeförmåner för samma tid och för samma familjemedlem
på grund av förvärvsverksamhet utges enligt lagstiftningen i denmedlemsstat inom vars territorium familjemedlemmarna är bosatta, skallrätten till familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i en annanmedlemsstat, i förekommande fall med tillämpning av artikel 73 eller74, innehållas till det belopp som utbetalas enligt lagstiftningen i denförstnämnda medlemsstaten.
2. Om ansökan om förmåner inte görs i den medlemsstat inom vars
territorium familjemedlemmarna är bosatta kan den behöriga institu-tionen i den andra medlemsstaten tillämpa bestämmelserna i punkt 1som om förmånerna hade beviljats i den förstnämnda staten.
▼
M4
Artikel 76 a
Studerande
Bestämmelserna i artikel 72 skall på motsvarande sätt gälla studerande.
▼B
KAPITEL 8
FÖRMÅNER FÖR PENSIONÄRERS MINDERÅRIGA BARN OCH FÖR
BARN SOM MIST EN AV FÖRÄLDRARNA ELLER BÅDA FÖRÄLD-
RARNA
Artikel 77
Pensionärers minderåriga barn
1. I denna artikel avses med "förmåner" dels familjebidrag för
personer som får pension till följd av ålderdom, invaliditet, olycksfall iarbetet eller arbetssjukdom, dels sådana ökningar av eller tillägg tillpensioner som utges för barn till pensionären, med undantag för de
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 48
▼B
tillägg som utges enligt försäkringssystem för olycksfall i arbetet och
arbetssjukdomar.
2. Oavsett inom vilken medlemsstats territorium som pensionären
eller barnen är bosatta gäller följande:
a) Till den som får pension enligt endast en medlemsstats lagstiftning
skall förmånerna utges enligt lagstiftningen i den medlemsstat somsvarar för pensionen.
b) Till den som får pensioner enligt flera medlemsstaters lagstiftning
skall förmånerna utges:
i) enligt lagstiftningen i den medlemsstat i vilken han är bosatt,
under förutsättning att han, i förekommande fall med beaktandeav bestämmelserna i artikel 79.1 a, har fått rätt till en av deförmåner som avses i punkt 1 enligt denna stats lagstiftning eller,
ii) om denna förutsättning inte är uppfylld, enligt den medlemsstats
lagstiftning som han längst har omfattats av, under förutsättningatt han, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 79.1 a, har rätt till en av de förmåner som avses i punkt 1enligt denna lagstiftning. Om han inte har sådan rätt enligt dennalagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordning alltefter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Artikel 78
Barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna
▼M5
1. I denna artikel avses med ”förmåner” de familjebidrag och, iförekommande fall, de tillägg eller särskilda bidrag som utges för barnsom mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna.
▼
B
2. Förmåner till barn som mist en av föräldrarna eller båda föräld-rarna skall beviljas enligt följande regler, oavsett inom vilken medlems-stats territorium som barnet eller den fysiska eller juridiska person somfaktiskt försörjer barnet är bosatt:
a) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som omfat-
tades av endast en medlemsstats lagstiftning enligt denna statslagstiftning.
b) Barn till sådana avlidna anställda eller egenföretagare som omfat-
tades av flera medlemsstaters lagstiftningar:
i) Enligt lagstiftningen i den medlemsstat inom vars territorium
barnet är bosatt, under förutsättning att det, i förekommande fallmed beaktande av bestämmelserna i artikel 79.1 a, enligt dennastats lagstiftning har rätt till en av de förmåner som avses i punkt1.
ii) I andra fall enligt lagstiftningen i den medlemsstat vars lagstift-
ning den avlidne längst hade omfattats av, under förutsättning attbarnet, i förekommande fall med beaktande av bestämmelserna iartikel 79.1 a, enligt denna stats lagstiftning har rätt till en av deförmåner som avses i punkt 1. Om det inte har sådan rätt enligtdenna lagstiftning, skall villkoren för att få förmåner enligt andraberörda medlemsstaters lagstiftning utredas i fallande ordning alltefter längden av de försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts enligt dessa medlemsstaters lagstiftning.
Den medlemsstats lagstiftning som gäller vid beviljande av de förmåner
som avses i artikel 77 till en pensionärs barn skall dock fortsätta attgälla efter pensionärens död vid utgivande av förmåner till hans barn.
▼
M5
Artikel 78a
Barnpensioner, förutom de som beviljats enligt försäkringssystem för
olycksfall i arbetet och yrkessjukdomar, skall behandlas som”förmåner” enligt bestämmelserna i artikel 78.1 om den avlidne vidnågot tillfälle omfattades av ett system avsett enbart för familjebidrag
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 49
▼M5
eller tilläggsbidrag eller särskilda bidrag för barn som mist en avföräldrarna eller båda föräldrarna. Dessa system anges i en förteckning ibilaga VIII.
▼
B
Artikel 79 (7)
Gemensammabestämmelseromförmånerförminderårigabarntillpensio-
närer och för barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna
1. Förmåner som avses i artiklarna ►M577, 78 och 78a ◄skall
utges enligt den lagstiftning som har fastställts med tillämpning avbestämmelserna i dessa artiklar av den institution som svarar för till-ämpningen av denna lagstiftning och på dess bekostnad som om pensio-nären eller den avlidne endast hade omfattats av den behöriga statenslagstiftning.
Dock gäller följande:
a) Om denna lagstiftning föreskriver att rätten att få, bibehålla eller
återfå förmåner är beroende av längden av försäkrings-, anställnings-eller bosättningsperioder eller perioder av verksamhet som egenföre-tagare, skall längden i förekommande fall fastställas med beaktandeav bestämmelserna i artikel 45 eller artikel 72.
b) Om denna lagstiftning föreskriver att förmånsbeloppet skall beräknas
med utgångspunkt från pensionsbeloppet eller skall bestämmas efterförsäkringsperiodernas längd, skall dessa förmånsbelopp beräknasmed utgångspunkt från det teoretiska belopp som har fastställtsenligt bestämmelserna i artikel 46.2.
2. Om tillämpningen av regeln i artiklarna 77.2 b ii och 78.2 b ii
skulle leda till att flera medlemsstater blir behöriga eftersom periodernaär lika långa, skall förmåner som avses i artikel ►
M577, 78 eller
78a◄beviljas enligt lagstiftningen i de medlemsstater som pensio-
nären eller den avlidne senast har omfattats av.
3. Rätten till förmåner endast enligt nationell lagstiftning eller enligt
bestämmelserna i punkt 2 och enligt artiklarna ►M577, 78 och
78a◄skall innehållas om barnen ges rätt till familjeförmåner eller
familjebidrag enligt en medlemsstats lagstiftning på grund av förvärvs-verksamhet. I så fall skall personerna anses som familjemedlemmar tillen anställd eller egenföretagare.
▼
M3
Artikel 79a
Bestämmelseromförmånerförbarnsommistenavföräldrarnaellerbåda
föräldrarna och som är berättigade till förmåner enligt ett särskilt system
för offentligt anställda
1. Utan hinder av bestämmelserna i ►M5artikel 78a ◄skall
pensioner, enligt ett särskilt system för offentligt anställda, till barn sommist en av föräldrarna eller båda föräldrarna beräknas enligt bestämmel-serna i kapitel 3.
2. När perioder för försäkring, anställning, verksamhet som egenföre-
tagare eller bosättning, i de fall som föreskrivs i punkt 1, också harfullgjorts enligt ett allmänt system, skall förmåner som har uppkommitenligt det allmänna systemet utges i enlighet med bestämmelserna ikapitel 8 ►
M5om inte annat föreskrivs i artikel 44.3 ◄. Perioder för
försäkring, verksamhet som egenföretagare eller anställning som harfullgjorts i enlighet med lagstiftningen för ett särskilt system för offent-ligt anställda eller perioder som enligt medlemsstatens lagstiftning skallbetraktas som likvärdiga med sådana perioder skall, när så är lämpligt,beaktas för att förvärva, bibehålla eller återfå rätt till förmån i enlighetmed lagstiftningen för det allmänna systemet.
▼
B
AVDELNING ΙV
ADMINISTRATIV KOMMISSION FÖR SOCIAL TRYGGHET
FÖR MIGRERANDE ARBETARE
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 50
▼B
Artikel 80
Sammansättning och arbetsmetoder
1. Till kommissionen skall det knytas en administrativ kommissionför social trygghet för migrerande arbetare (nedan benämnd "administ-rativa kommissionen") som består av en regeringsföreträdare för var ochen av medlemsstaterna, om det behövs biträde av sakkunniga. En före-trädare för kommissionen skall delta i administrativa kommissionensarbete som rådgivare.
2. Administrativa kommissionen skall biträdas i tekniska frågor av
Internationella arbetsorganisationen enligt de överenskommelser somhar slutits för detta ändamål mellan Europeiska ekonomiska gemen-skapen och den Internationella arbetsorganisationen.
3. Stadgar för administrativa kommissionen skall fastställas genom
överenskommelse mellan ledamöterna.
Beslut i frågor om tolkning som avses i artikel 81 a skall vara enhälliga.
De skall ges nödvändig publicitet.
4. Kommissionen skall förse administrativa kommissionen med
sekretariatstjänster.
Artikel 81
Administrativa kommissionens uppgifter
Administrativa kommissionen skall ha till uppgift
a) att handha samtliga administrativa frågor om tolkning av bestämmel-
serna i denna förordning och senare förordningar eller av bestäm-melser i andra överenskommelser eller arrangemang inom ramen fördessa förordningar, utan att det påverkar den rätt som myndigheter,institutioner och berörda personer har att utnyttja de förfaranden ochdomstolar som föreskrivs i medlemsstaternas lagstiftning, dennaförordning eller fördraget,
b) att på begäran av myndigheter, institutioner och domstolar i
medlemsstaterna översätta handlingar som gäller tillämpningen avdenna förordning, särskilt översättningar av ansökningar som görs avpersoner som kan ha rätt till förmåner enligt bestämmelserna i dennaförordning,
c) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna i frågor
om social trygghet, framförallt vad gäller hälso- och sociala åtgärderav gemensamt intresse,
▼
M1
d) att främja och utveckla samarbete mellan medlemsstaterna genom att
modernisera de förfaranden som är nödvändiga för informationsut-byte, särskilt genom att anpassa informationsflödet mellan institutio-nerna till telematiskt utbyte, med beaktande av utvecklingen avinformationsbehandlingen i varje medlemsstat. Denna moderniseringhar framför allt till syfte att påskynda beviljandet av förmåner,
▼
B
e) att ställa samman de uppgifter som skall beaktas vid upprättande av
redovisningar av de kostnader som skall betalas av medlemsstaternasinstitutioner enligt bestämmelserna i denna förordning och fastställade årliga avräkningarna mellan dessa institutioner,
f) att utföra andra uppgifter inom dess kompetensområde enligt
bestämmelserna i denna och senare förordningar eller andra överens-kommelser eller arrangemang inom ramen för dessa förordningar,
g) att lämna förslag till kommissionen om utarbetande av ytterligare
förordningar och om ändring av denna och senare förordningar.
AVDELNING V
RÅDGIVANDEKOMMITTÉFÖRMIGRERANDEARBETARES
SOCIALA TRYGGHET
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 51
▼B
Artikel 82 (B) (16)
Inrättande, sammansättning och arbetsmetoder
1. En rådgivande kommitté för migrerande arbetares sociala trygghet
(nedan benämnd "rådgivande kommittén") inrättas härmed. Den skall ha90 företrädare och bestå av följande företrädare från varje medlemsstat:
a) Två regeringsföreträdare, av vilken åtminstone en skall vara ledamot
av administrativa kommissionen.
b) Två företrädare för arbetstagarorganisationerna.c) Två företrädare för arbetsgivarorganisationerna.
För var och en av de ovan nämnda kategorierna skall en ersättare utses
för varje medlemsstat.
2. Ledamöterna i rådgivande kommittén och deras ersättare skall
utses av rådet, som vid valet av företrädare för arbetstagarorganisationeroch arbetsgivarorganisationer skall sträva efter att åstadkomma enrättvis representation för de olika intressområdena.
En förteckning över ledamöter och ersättare skall offentliggöras av rådet
iEuropeiska gemenskapernas officiella tidning .
3. Mandattiden för ledamöter och ersättare skall vara två år.
Mandaten kan förnyas. Vid utgången av mandattiden skall ledamöteroch ersättare stå kvar i sina uppdrag tills de ersätts eller tills derasmandat har förlängts.
4. Rådgivande kommitténs ordförande skall vara representant för
kommissionen. Ordföranden har inte rösträtt.
5. Rådgivande kommittén skall sammanträda minst en gång om året.
Ordföranden sammankallar kommittén, antingen på eget initiativ ellerpå grund av en till honom inlämnad skriftlig ansökan från minst entredjedel av ledamöterna. En sådan ansökan måste innehålla konkretaförslag om dagordningen.
6. Rådgivande kommittén kan på ordförandens förslag i undantags-
fall besluta att samråda med personer eller företrädare för organisationersom har stor erfarenhet av frågor om social trygghet. Dessutom skallkommittén få teknisk hjälp från Internationella arbetsorganisationen påsamma villkor som administrativa kommissionen enligt den överens-kommelse som har slutits mellan Europeiska gemenskapen och Interna-tionella arbetsorganisationen.
7. Rådgivande kommitténs utlåtanden och förslag skall vara motive-
rade. De skall beslutas med kvalificerad majoritet av de giltigt angivnarösterna.
Kommittén skall genom majoritetsbeslut anta en arbetsordning, som
skall godkännas av rådet sedan yttrande har inhämtats från kommis-sionen.
8. Kommissionen skall förse rådgivande kommittén med sekretariat-
stjänster.
Artikel 83
Rådgivande kommitténs uppgifter
Rådgivande kommittén skall på begäran av kommissionen, administra-
tiva kommissionen eller på eget initiativ
a) utreda allmänna eller principiella frågor eller problem som
uppkommer vid tillämpningen av de förordningar som har antagitsinom ramen för bestämmelserna i artikel 51 i fördraget,
b) avge yttranden till administrativa kommissionen och förslag till
ändringar i förordningarna.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 52
▼B
AVDELNING VI
DIVERSE BESTÄMMELSER
Artikel 84 (7)
Samarbete mellan behöriga myndigheter
1. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna skall till varandra
översända all information om
a) åtgärder som har vidtagits för att tillämpa denna förordning,b) ändringar i nationell lagstiftning som kan påverka tillämpningen av
denna förordning.
2. Vid tillämpningen av denna förordning skall myndigheterna och
institutionerna i medlemsstaterna bistå varandra och handla som om detillämpade sin egen lagstiftning. Den administrativa hjälp som dessamyndigheter och institutioner tillhandahåller skall som regel vara kost-nadsfri. Medlemsstaternas behöriga myndigheter kan dock kommaöverens om att vissa kostnader skall ersättas.
3. Medlemsstaternas myndigheter och institutioner kan vid tillämp-
ningen av denna förordning ta direkt kontakt med varandra och med depersoner som berörs eller deras företrädare.
4. En medlemsstats myndigheter, institutioner och domstolar får inte
avvisa en ansökan eller andra handlingar som lämnas in till dem pågrund av att de har skrivits på en annan medlemsstats officiella språk.De kan i förekommande fall åberopa bestämmelserna i artikel 81 b.
5. a) Då en medlemsstats myndigheter eller institutioner enligt denna
förordning eller enligt den tillämpningsförordning som avses iartikel 98 överför personuppgifter till myndigheter eller institu-tioner i en annan medlemsstat, skall sådant överförande omfattasav de lagbestämmelser om skydd av personuppgifter som gäller iden medlemsstat som lämnar uppgifterna.
Allt senare överförande av uppgifter såväl som lagring, ändring
och förstörande av uppgifter skall omfattas av bestämmelserna iden mottagande medlemsstatens lagstiftning om skydd för perso-nuppgifter.
b) Användandet av personuppgifter för andra ändamål än social
trygghet kan ske endast med den berörda personens samtyckeeller i enlighet med de andra garantier som föreskrivs i nationelllagstiftning.
Artikel 85
Befrielse från eller minskning av skatter – (SIC! —) Utantag (SIC!
Undantag) från bestyrkande
1. Befrielse från eller minskning av skatter, stämpelavgifter, nota-
riats- eller registeringsavgifter som föreskrivs i en medlemsstats lagstift-ning för intyg eller handlingar som krävs enligt denna stats lagstiftningskall utsträckas till liknande handlingar som krävs enligt en annanmedlemsstats lagstiftning eller enligt denna förordning.
2. Alla utlåtanden, handlingar och intyg som kan krävas för tillämp-
ningen av denna förordning skall undantas från krav på bestyrkande avdiplomatiska eller konsulära myndigheter.
▼
M1
3. Ett elektroniskt meddelande som sänds av en institution i enlighetmed bestämmelserna i denna förordning samt tillämpningsförordningenkan inte avvisas av någon myndighet eller institution i en annanmedlemsstat med den motiveringen att det mottagits på elektronisk väg,när den mottagande institutionen väl förklarat sig vara i stånd att mottaelektroniska meddelanden. Återgivande och registrering av sådanameddelanden skall presumeras vara ett korrekt och exakt återgivande avoriginalhandlingen eller en återgivning av den information handlingengäller, om inte motsatsen bevisas.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 53
▼M1
Ett elektroniskt meddelande anses giltigt om det datasystem i vilketdetta meddelande registreras är utrustat med nödvändiga säkerhetsfunk-tioner för att förhindra att meddelandet ändras, sprids eller läses. Denregistrerade informationen skall när som helst kunna återges i direktläsbar form. När ett elektroniskt meddelande överförs från en socialför-säkringsinstitution till en annan skall lämpliga säkerhetsåtgärder vidtas ienlighet med tillämpliga gemenskapsbestämmelser.
▼
B
Artikel 86 (14)
Ansökningar, förklaringar eller överklaganden som lämnas in till en
myndighet,institutionellerdomstolienannanmedlemsstatändenbehöriga
staten
1. En ansökan, förklaring eller ett överklagande som enligt en
medlemsstats lagstiftning skulle ha kommit till en myndighet, institutioneller domstol i denna stat inom en viss tid skall anses ha kommit i rätttid om den inom samma tidsperiod kommer till en motsvarandemyndighet, institution eller domstol i en annan medlemsstat. I ett sådantfall skall myndigheten, institutionen eller domstolen som tar emotansökan, förklaringen eller överklagandet utan dröjsmål vidarebefordrahandlingen till den behöriga myndigheten, institutionen eller domstoleni den förra medlemsstaten, antingen direkt eller genom de rätta myndig-heterna i de berörda medlemsstaterna. Den dag då ansökan, förklaringeneller överklagandet kom till myndigheten, institutionen eller domstolen iden andra medlemsstaten skall anses som ankomstdag hos den rättamyndigheten, institutionen eller domstolen.
2. Om en ansökan om familjeförmåner har ingivits i en medlemsstat
av en person som är berättigad att göra en sådan ansökan i enlighet medden medlemsstatens lagstiftning och om denna stat inte i första hand ärbehörig, skall den dag som ansökan först ingavs räknas som den dagansökan inkommit till behörig myndighet, institution eller domstol,under förutsättning att en ny ansökan inges i den i första hand behörigastaten av den person som är berättigad att göra det enligt statenslagstiftning. Den andra ansökan skall inges senast inom ett år efterunderrättelse om att den första ansökan avvisats eller att förmånernaupphört att utbetalas i den första medlemsstaten.
Artikel 87
Läkarundersökningar
1. De läkarundersökningar som föreskrivs i en medlemsstats lagstift-
ning kan på den behöriga institutionens begäran utföras inom en annanmedlemsstats territorium genom institutionen på den ort där den personsom har rätt till förmåner vistas eller är bosatt enligt villkoren i dentillämpningsförordning som avses i artikel 98 eller, om sådana saknas,enligt de villkor som de behöriga myndigheterna i de berörda medlems-staterna kommer överens om.
2. Läkarundersökningar som utförs enligt villkoren i punkt 1 skall
anses utförda inom den behöriga statens territorium.
Artikel 88 (16)
Överföring från en medlemsstat till en annan av betalningar enligt denna
förordning
I sådana fall skall penningöverföringar enligt denna förordning ske
enligt de överenskommelser som gäller mellan medlemsstaterna vidtidpunkten för överföringen. (SIC! I förekommande fall skall penning-överföringar som följer av tillämpningen av denna förordning görasenligt avtal som gäller på detta område mellan de berörda medlemssta-terna vid tidpunkten för överföringen.) Om inte några sådana överens-kommelser finns mellan två medlemsstater, skall de behöriga myndighe-terna i dessa stater eller de myndigheter som svarar för internationellabetalningar gemensamt besluta om de åtgärder som behövs för att utförasådana överföringar.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 54
▼B
Artikel 89
Särskilda regler för tillämpningen av vissa lagstiftningar
Särskilda regler för tillämpningen av vissa medlemsstaters lagstiftningfinns i bilaga VI.
Artikel 90 (8)
.....
Artikel 91
Avgiftersomskallbetalasavarbetsgivareellerföretagutanfördenbehöriga
staten
En arbetsgivare skall inte vara skyldig att betala högre avgifter på grund
av att han bedriver sin verksamhet eller att hans företag har sitt säteinom en annan medlemsstats territorium än den behöriga statens.
Artikel 92
Uppbörd av avgifter
1. Uppbörd av avgifter som skall betalas till en institution i en
medlemsstat kan göras inom en annan medlemsstats territorium enligtdet administrativa förfarande och med de garantier och privilegier somgäller för uppbörd av avgift som skall betalas till en motsvarandeinstitution i den sistnämnda medlemsstaten.
2. Regler om tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall, i den
utsträckning som behövs, finnas i den tillämpningsförordning som avsesi artikel 98 eller i överenskommelser mellan två eller flera medlems-stater. Dessa regler kan även gälla indrivning av avgifter.
Artikel 93
Betalningsskyldiga institutioners rätt gentemot en skadeståndsansvarig
tredje part
1. Om en person får förmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat
för en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanstats territorium, gäller följande regler om rättsförhållandet mellan deninstitution som svarar för förmånerna och en tredje part som är skyldigatt ersätta skadan:
a) Om institutionen i kraft av den lagstiftning som den tillämpar
inträder i den rätt att kräva ersättning som förmånstagaren har gent-emot en tredje part, skall detta inträde erkännas av varje medlems-stat.
b) Om institutionen har en självständig rätt till krav gentemot en tredje
part, skall denna rätt erkännas av varje medlemsstat.
2. Om en person får förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning för
en skada till följd av en händelse som har inträffat inom en annanmedlemsstats territorium, skall bestämmelserna i denna lagstiftning, omi vilka situationer arbetsgivare eller deras anställda skall undantas fråncivilrättsligt ansvar, gälla denna person eller den behöriga institutionen.
Bestämmelserna i punkt 1 skall även gälla krav som en betalnings-
skyldig institution har gentemot en arbetsgivare eller hans anställda ifall då dessa inte är undantagna från ansvar.
3. Om enligt bestämmelserna i artikel 36.3 och/eller artikel 63.3 två
eller flera medlemsstater eller dessa staters behöriga myndigheter harkommit överens om att avstå från återbetalning mellan institutionerunder dem, gäller följande regler om krav gentemot en tredje part:
a) Om institutionen i den medlemsstat där någon vistas eller är bosatt
beviljar förmåner till honom för en skada som har inträffat inomdess territorium, kan denna institution, enligt den lagstiftning somden tillämpar, inträda i den skadades rätt eller göra gällande ensjälvständig rätt gentemot den tredje part som är skyldig att ersättaskadan.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 55
▼B
b) Vid tillämpningen av a skall
i) personen som får förmåner anses vara försäkrad hos institutionen
på vistelse eller bosättningsorten, och
ii) denna institution anses vara den som svarar för förmånerna.
c) Bestämmelserna i punkt 1 och 2 skall fortsätta att gälla för förmåner
som inte omfattas av den överenskommelse om avstående från åter-betalning som avses i denna punkt.
AVDELNING VII
ÖVERGÅNGS- OCH SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 94 (7) (8) (11) (12)
Övergångsbestämmelser för anställda
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period
före den 1 oktober 1972 eller för den dag då förordningen började gällainom den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av denstatens territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla anställ-
nings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlems-stats lagstiftning före den 1 oktober 1972 eller före den dag då förord-ningen började gälla inom denna medlemsstats territorium eller inom endel av den statens territorium skall beaktas vid fastställande av rätt tillförmåner enligt denna förordning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänförsig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 oktober 1972 ellerföre den dag då förordningen började gälla inom den berörda medlems-statens territorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efteransökan av honom beviljas eller utges från och med den 1 oktober 1972eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte harmedfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer, som har beviljats pension före den 1
oktober 1972 eller den dag då denna förordning började gälla inom denberörda medlemsstatens territorium eller inom en del av den statensterritorium, kan på begäran av den berörda personen omprövas medbeaktande av bestämmelserna i denna förordning. Denna bestämmelseskall även gälla andra förmåner som avses i artikel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från den 1 oktober 1972 eller från den dag då förordningen börjadegälla inom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättigheter somhar förvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, och bestäm-melserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkande av ellerbegränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot den berördapersonen.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in efter
utgången av tvåårsperioden efter den 1 oktober 1972 eller efter den dagdå förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatens territo-rium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit bortgenom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in, såvidainte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats lagstift-ning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 56
▼B
oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni 1992.
8. I fall av sklerogen pneumokonios skall bestämmelserna i artikel
57.5 gälla kontantförmåner för en arbetssjukdom vars kostnad inte harkunnat fördelas mellan de berörda institutionerna före den 1 oktober1972 på grund av att en överenskommelse mellan de berörda institutio-nerna saknades.
9. De familjebidrag som utbetalas till anställda i Frankrike eller
arbetslösa arbetstagare som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt fransklagstiftning för deras familjemedlemmar som är bosatta i en annanmedlemsstat den 15 november 1989 skall fortsättningsvis utbetalas medde belopp, inom de gränser och enligt de regler som gäller den dagen sålänge beloppen överstiger de förmånsbelopp som skulle ha utbetalatsfrån och med den 16 november 1989 och så länge som berörda personeromfattas av fransk lagstiftning. Därvid skall det bortses från avbrott somvarar kortare tid än en månad och från perioder för vilka arbetslöshets-eller sjukförsäkringsförmåner utbetalas.
Regler för tillämpning av denna punkt och särskilt beträffande fördel-
ningen av kostnaden för dessa förmåner skall fastställas genom överens-kommelse mellan de berörda medlemsstaterna efter yttrande från denadministrativa kommissionen.
10. Rättigheter för personer som har beviljats pension före ikrafträ-
dandet av artikel 45.6 kan omprövas på deras begäran på grundval avbestämmelserna i artikel 45.6.
Artikel 95 (6) (12)
Övergångsbestämmelser för egenföretagare
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt denna förordning för en period
före den 1 juli 1982 eller före den dag då förordningen började gällainom den berörda medlemsstatens territorium eller inom en del av denstatens territorium.
2. Alla försäkringsperioder och i förekommande fall alla anställ-
ningsperioder, perioder av verksamhet som egenföretagare eller bosätt-ningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstiftning föreden 1 juli 1982 eller före den dag då förordningen började gälla inomdenna medlemsstats territorium eller inom en del av den statens territo-rium skall beaktas vid fastställande av förmåner enligt denna förord-ning.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1, skall rätt
till förmåner enligt denna förordning förvärvas även om rätten hänförsig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juli 1982 eller dendag då förordningen började gälla inom den berörda medlemsstatensterritorium eller inom en del av den statens territorium.
4. Varje förmån som inte har beviljats eller som har innehållits på
grund av en persons medborgarskap eller bosättningsort skall efteransökan av honom beviljas eller utges på nytt från och med den 1 juli1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territorium,under förutsättning att den rätt som tidigare har fastställts inte harmedfört utbetalning av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juli
1982 eller den dag då denna förordning började gälla inom den berördamedlemsstatens territorium eller inom en del av den statens territoriumkan på begäran av personen i fråga omprövas med beaktande avbestämmelserna i denna förordning. Denna bestämmelse skall ävengälla andra förmåner som avses i artikel 78.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från den 1 juli 1982 eller från den dag då förordningen började gällainom den berörda medlemsstatens territorium, skall rättigheter som harförvärvats enligt denna förordning gälla från denna dag, och bestämmel-serna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkande av eller
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 57
▼B
begränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot personen i
fråga.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in inom två år efter den 1 juni 1992.
7. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in efter
utgången av tvåårsperioden efter den 1 juli 1982 eller efter den dag dåförordningen började gälla inom den berörda medlemsstatens territo-rium, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit bortgenom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in såvidainte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats lagstift-ning.
Samma bestämmelser gäller vid tillämpning av denna förordning inom
de territorier som blev en del av Förbundsrepubliken Tyskland den 3oktober 1990 under förutsättning att den ansökan som avses i punkt 4eller 5 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni 1992.
Artikel 95a (11)
Övergångsbestämmelserförtillämpningavförordning(EEG)nr1248/92 (1)
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1248/92 för
en period före den 1 juni 1992.
2. Alla försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt
en medlemsstats lagstiftning före den 1 juni 1992 skall beaktas vidfastställande av rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1248/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt
enligt förordning (EEG) nr 1248/92 förvärvas även om rätten hänför sigtill ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juni 1992.
4. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juni
1992 kan på ansökan av personen omprövas med beaktande av bestäm-melserna i förordning (EEG) nr 1248/92.
5. Om en ansökan som avses i punkt 4 lämnas in inom två år från
den 1 juni 1992, skall rättigheter som har förvärvats enligt förordning(EEG) nr 1248/92 gälla från denna dag, och bestämmelserna i någonmedlemsstats lagstiftning om förverkande av eller begränsning i rättentill förmåner kan inte åberopas mot personen ifråga.
6. Om ansökan som avses i punkt 4 lämnas in efter utgången av
tvåårsperioden efter den 1 juni 1992, skall rättigheter som inte harförverkats eller inte har fallit bort genom en tidsspärr, gälla från den dagdå ansökan lämnades in, såvida inte förmånligare bestämmelser gällerenligt en medlemsstats lagstiftning.
Artikel 95b (14)
Övergångsbestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 1247/
92 (2)
1. Ingen rätt förvärvas enligt förordning (EEG) nr 1247/92 för en
period före den 1 juni 1992.
2. Bosättningsperioder och anställningsperioder eller perioder som
egenföretagare som har fullgjorts på en medlemsstats territorium för den1 juni 1992 skall beaktas vid fastställande av rätten till förmåner enligtbestämmelserna i förordning (EEG) nr 1247/92.
3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall
rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1247/92 förvärvas ävenom rätten hänför sig till en händelse som inträffade före den 1 juni1992.
(1) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 7.
(2) EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 1.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 58
▼B
4. Varje särskild icke avgiftsfinansierad förmån som inte har regle-rats eller som innehållits på grund av den sökandes medborgarskapskall, på dennes begäran, beviljas eller åter börja utbetalas från och medden 1 juni 1992, under förutsättning att de tidigare rättigheterna intemedfört att betalning skett i form av ett engångsbelopp.
5. Rättigheter för personer som beviljats pension före den 1 juni
1992 kan på deras begäran omprövas enligt bestämmelserna i förord-ning (EEG) nr 1247/92.
6. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in inom två år
från och med den 1 juni 1992 skall rättigheter som har förvärvats enligtförordning (EEG) nr 1247/92 gälla från och med denna dag utan attbestämmelserna i en annan medlemsstats lagstiftning om förverkandeeller preskription av rättigheterna kan åberopas mot den berördapersonen.
7. Om en ansökan som avses i punkt 4 eller 5 lämnas in efter
utgången av två år från och med den 1 juni 1992, skall rättigheter sominte förverkats eller preskriberats, gälla från den dag ansökan lämnas in,såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt någon medlemsstatslagstiftning.
8. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra indragning av förmåner som beviljats tidigare än den 1 juni1992 av behöriga institutioner i medlemsstaterna med tillämpning avavdelning III i förordning (EEG) nr 1408/71 och för vilka förmånerartikel 10 i förordningen är tillämplig.
9. Tillämpningen av artikel 1 i förordning (EEG) nr 1247/92 får inte
medföra avslag på en ansökan om en särskild icke avgiftsfinansieradförmån som utges som pensionstillägg från en person som uppfylldevillkoren för beviljande av sådan förmån före den 1 juni 1992, även omden sökande är bosatt på en annan medlemsstats territorium än denbehöriga statens, under förutsättning att ansökan om förmånen görsinom fem år från och med den 1 juni 1992.
10. Trots vad som sågs i punkt 1, skall alla särskilda icke avgiftsfi-
nansierade förmåner som utges som pensionstillägg och som inte bevil-jats eller som innehållits på grund av den sökandes bosättning på enannan medlemsstats territorium än den behöriga statens, på begäran avden sökande beviljas eller åter börja utbetalas från och med den 1 juni1992, med i det första fallet verkan från den dag då förmånen skulle habeviljats och i det andra fallet från den dag förmånen innehållits.
11. När särskilda icke avgiftsfinansierade förmåner enligt artikel 4.2a
i förordning (EEG) nr 1408/71, under samma period och för sammaperson, enligt artikel 10a i samma förordning kan utges av den behörigainstitutionen i den medlemsstat inom vilkens territorium personen ärbosatt och enligt punkterna 1–10 i denna artikel av en annan medlems-stats behöriga institution, får personen i fråga inte sammanlagt uppbäraett belopp som är större än det högsta belopp han har rätt till somsärskild förmån enligt en av de berörda lagstiftningarna.
12. Närmare regler om tillämpningen av punkt 11, särskilt vad avser
tillämpningen av bestämmelser i en eller flera medlemsstaters lagstift-ning om minskning, innehållande eller bortfall av de i punkt 11 behand-lade förmånerna och regler om beviljande av skillnadsbelopp fastställsav Administrativa kommissionen för social trygghet för migrerandearbetare, och när så är lämpligt genom överenskommelse mellan deberörda medlemsstaterna eller deras behöriga myndigheter.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 59
▼M3
Artikel 95c
Övergångsbestämmelser för tillämpning av förordning (EG) nr1606/98
1. Ingen rätt skall förvärvas enligt förordning (EG) nr 1606/98 (1) för
en period före den 25 oktober 1998.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 25 oktober 1998 skallbeaktas vid fastställande av rätten till förmåner i enlighet med bestäm-melserna i förordning (EG) nr 1606/98.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätten till
förmåner enligt förordning (EG) nr 1606/98 förvärvas även om rättenhänför sig till en händelse som inträffat före den 25 oktober 1998.
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphört på grund av den berörda personens medborgarskap eller bosätt-ningsort skall på begäran från den berörda personen beviljas eller åter-upptas från och med den 25 oktober 1998, förutsatt att de rättigheter förvilka förmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalning av enklumpsumma.
5. En person som före den 25 oktober 1998 beviljades en pension
kan på egen begäran få sina rättigheter omprövade, med beaktande avförordning (EG) nr 1606/98. Bestämmelsen är också tillämplig på deövriga förmåner som anges i artiklarna 78 och 79 i den mån som den ärtillämplig på artikel 78 och 79a.
6. Om den begäran som avses i punkterna 4 eller 5 lämnas in inom
två år från och med den 25 oktober 1998 skall rättigheter som följer avförordning (EG) 1606/98 vara förvärvade från detta datum och bestäm-melserna i en annan medlemsstats lagstiftning om att rättigheterna ärförverkade eller förfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
7. Om den begäran som avses i punkterna 4 eller 5 lämnas in efter
utgången av den period på två år efter den 25 oktober 1998 skallrättigheter som inte är förverkade eller förfallna vara förvärvade frånoch med datumet för en sådan begäran, om inte annat följer av eventu-ella mer gynnsamma bestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
▼
M4
Artikel 95d
Övergångsbestämmelser för studerande
1. Enligt denna förordning skall inga rättigheter kunna förvärvas av
studerande, deras familjemedlemmar eller deras efterlevande för peri-oder före den 1 maj 1999.
2. Varje försäkringsperiod och, i tillämpliga fall, varje period av
anställning, eget företagande eller bosättning som fullgjorts i enlighetmed en medlemsstats lagstiftning före den 1 maj 1999 skall beaktas vidberäkningen av förvärvade rättigheter i enlighet med bestämmelserna idenna förordning.
3. Om inte annat följer av bestämmelserna i punkt 1 skall en rättighet
vara förvärvad enligt denna förordning även om den hänför sig till enhändelse som inträffade före den 1 maj 1999.
4. Eventuella förmåner som inte har beviljats eller som tillfälligt har
upphört på grund av den berörda personens medborgarskap eller bosätt-ningsort, skall på begäran från den berörda personen beviljas elleråterupptas från och med 1 maj 1999, förutsatt att de rättigheter för vilkaförmåner tidigare beviljades inte ledde till utbetalning av en klump-summa.
(1) EGT L 209, 25.7.1998, s. 1.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 60
▼M4
5. Om den begäran som avses i punkt 4 lämnas in inom två år från 1
maj 1999 skall rättigheter som följer av denna förordning vara förvär-vade till förmån för studerande, deras familjemedlemmar och derasefterlevande från detta datum och bestämmelserna i en annan medlems-stats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade eller förfaller får intetillämpas på personerna i fråga.
6. Om den begäran som avses i punkt 4 lämnas in efter utgången av
den period på två år som följer på 1 maj 1999 skall rättigheter som inteär förverkade eller förfallna vara förvärvade från och med datumet fören sådan begäran, om inte annat följer av eventuella mer gynnsammabestämmelser i en medlemsstats lagstiftning.
▼
M5
Artikel 95e
Övergångsbestämmelser för tillämpning av förordning (EG) nr 1399/
1999 (1)
1. Förordning (EG) nr 1399/1999 skall tillämpas på rättigheter för
barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna, om den föräldersom ger rättigheter till förmåner avlidit efter den 1 september 1999.
2. Varje försäkrings- och bosättningsperiod som har fullgjorts enligt
en medlemsstats lagstiftning före den 1 september 1999 skall ocksåbeaktas vid fastställande av rättigheter till förmåner enligt förordning(EG) nr 1399/1999.
3. Barn som mist en av föräldrarna eller båda föräldrarna kan, om
den förälder som ger rättigheter till förmåner avlidit före den 1september 1999, efter ansökan få sina rättigheter omprövade enligtförordning (EG) nr 1399/1999.
4. Om den ansökan som avses i punkt 3 lämnas in inom två år efter
den 1 september 1999 skall rättigheter som följer av förordning (EG) nr1399/1999 vara förvärvade från detta datum, och bestämmelserna i enmedlemsstats lagstiftning om att rättigheterna är förverkade ellerförfaller får inte tillämpas på personerna i fråga.
5. Om den ansökan som avses i punkt 3 lämnas in senare än två år
efter den 1 september 1999 skall rättigheter som inte är förverkade ellerförfallna vara förvärvade från och med datumet för en sådan ansökan,om inte annat följer av eventuella mer gynnsamma bestämmelser i enmedlemsstats lagstiftning.
▼
B
Artikel 96
Överenskommelser om ersättning institutioner emellan
De överenskommelser som slutits i enlighet med artiklarna 36.3, 63.3
och 70.3 före den 1 juli 1982 skall tillämpas på samma sätt på personersom omfattas av den här förordningen genom den utökade tillämp-ningen från och med den dagen, utom vid fall av invändning från någonav de fördragsslutande parterna till dessa överenskommelser.
En sådan invändning skall bara tas i beaktande om den behöriga
myndigheten i den medlemsstaten upplyser den behöriga myndigheten iden eller de andra berörda medlemsstaterna skriftligen före den 1oktober 1983. En kopia av detta meddelande skall sändas till denadministrativa kommissionen.
Artikel 97
Anmälan enligt vissa bestämmelser
1. De anmälningar som avses i artikel 1 j, 5 och 8.2 skall sändas till
rådets ordförande. De skall ange den dag då de berörda lagarna ochsystemen träder i kraft eller, beträffande de anmälningar som avses i
(1) EGT L 164, 30.6.1999, s. 1.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 61
▼B
artikel 1 j, den dag från och med vilken denna förordning skall tillämpaspå de system som avses i medlemsstaternas förklaringar.
2. Anmälningar enligt bestämmelserna i punkt 1 skall offentliggöras i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 98
Tillämpningsförordning
En ytterligare förordning skall ange hur denna förordning skall genom-
föras.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 62
▼B
BILAGA I (A) (B) (8) (9) (13) (14) (15)
PERSONER SOM OMFATTAS AV FÖRORDNINGEN
I.Anställda eller egenföretagare (Artikel1ai io c hi i ii förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
1. Alla som, på grund av att de utför ett arbete såsom anställda, är
omfattade av
a) lagstiftning om olycksfall i arbetet och arbetsskador under
perioden före den 1 september 1977,
b) lagstiftning om tilläggspension för anställda (arbejdsmarkedets till-
ægspension, ATP) för en period som börjat den 1 september 1977eller senare
skall betraktas som anställda enligt artike l1ai ii förordningen.
2. Alla som enligt lagen om daglig sjukpenning i händelse av sjukdom
eller moderskap har rätt till sådan ersättning på grundval av annaninkomst än lön, skall betraktas som egenföretagare enligt artike l1ai i
i förordningen.
C. TYSKLAND
Om den behöriga myndighet som ansvarar för utbetalning av familjeför-
måner enligt avdelning III kapite l 7 i förordningen är en tysk myndighet,
skall följande definitioner gälla, enligt artike l1ai ii förordningen:
a) anställd: en person som är obligatoriskt arbetslöshetsförsäkrad eller
som till följd av en sådan försäkring får sjukpenning från försäkrings-kassa eller motsvarande förmån ►
M5eller offentligt anställda som
för sin tjänst uppbär en lön som minst motsvarar den nivå som för enanställd person skulle medföra obligatorisk arbetslöshetsförsäk-ring◄.
b) egenföretagare: den som bedriver verksamhet som egenföretagare och
som ära förpliktigad att
— gå med i eller betala avgifter till ett pensionssystem för egenföre-
tagare, eller
— gå med i ett system för obligatorisk pensionsförsäkring.
D. SPANIEN
Ej tillämplig.
E. FRANKRIKE
Om en fransk institution är behörig institution vid utgivande av familje-
förmåner enligt förordningens avdelning III kapitel 7 gäller följande:
1. Med anställd i den mening som avses i förordningens artike l1ai i ,
menas varje person som är obligatoriskt försäkrad enligt socialförsäk-ringssystemet i enlighet med artikel L 311-2 i Code de la SécuritéSociale (lagen om social trygghet) och som uppfyller de minimivillkoravseende arbete och lön som föreskrivs i artikel L 313-1 i Code de laSécurité Social (lagen om social trygghet) för att få kontantförmånerfrån sjukförsäkringen, moderskaps- och invaliditetsförsäkringen ellerden person som uppbär nämnda kontantförmåner.
2. Med egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel 1
a ii menas varje person som är verksam som egenföretagare och sommåste teckna försäkring och betala avgift till ålderspensioneringen tillett system för egenföretagare.
F. GREKLAND
1. Personer som är försäkrade inom OGA−systemet och som endast
arbetar som anställda eller som omfattas, eller har omfattats, av enannan medlemsstats lagstiftning, samt endast är, eller har varit,"anställda" enligt artikel 1 a, räknas såsom anställda enligt artikel 1 aiii i förordningen.
2. Vad gäller utbetalning av nationella familjebidrag, räknas de personer
som avses i artikel 1 a i och iii som anställda enligt artikel 1 a ii i
förordningen.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 63
▼B
G. IRLAND
1. Personer som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrade enligt bestäm-
melserna i ►M2avsnitt 9, 21 och 49 i 1993 års socialvårdslag
(Social Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄skall räknas som
antällda enligt artike l1ai ii förordningen.
2. En person som är obligatoriskt eller frivilligt försäkrad enligt bestäm-
melserna i ►M2avsnitt 17 och 21 i 1993 års socialvårdslag (Social
Welfare (Consolidation) Act 1993) ◄Act 1981] skall anses vara
egenföretagare enligt förordningens artike l1ai i .
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Personer som utövar en verksamhet eller ett yrke utan anställningskon-
trakt skall räknas som egenföretagare enligt artikel 1 a ii i förordningen.
K. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Varje person som är anställd eller egenföretagare i den mening som avses
i lagstiftningen om arbetspension skall anses vara anställd respektiveegenföretagare i den mening som avses i förordningens artike l1ai i .
N. SVERIGE
Varje person som är anställd eller egenföretagare i den mening som avses
i lagstiftningen om arbetsskadeförsäkring skall anses vara anställdrespektive egenföretagare i den mening som avses i förordningens artikel1 a ii.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Personer som är "anställda" (employed earner) eller "egenföretagare"
(self−employed earner) enligt Storbritanniens eller Nordirlands lagstift-ning skall räknas som anställda respektive egenföretagare enligt artikel 1a ii. I fall där avgifter enligt Gibraltars lagstiftning betalas "för anställd"eller "för egenföretagare" skall personen i fråga räknas som anställdrespektive egenföretagare enligt artike l1ai i .
II.Familjemedlemmar (artikel 1 f andra meningen i förordningen)
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
Vid beslut om rätt till förmåner vid sjukdom eller moderskap enligt
förordningens artiklar 22.1 a och 31 avses med uttrycket "familje-medlem"
1) make till en anställd, en egenföretagare eller en annan person som har
rätt till förmåner enligt förordningen, under förutsättning att han intesjälv har rätt till förmåner enligt förordningen, eller
2) barn under 18 år som står under vårdnad av en person har rätt till
förmåner enligt förordningen.
C. TYSKLAND
Ej tillämplig.
D. SPANIEN
Ej tillämplig.
▼
M1
E. FRANKRIKE
Vid fastställande av rätten till familjebidrag eller familjeförmåner avser
uttrycket "familjemedlem" varje person som nämns i artikel L 512-3 iCode de la Sécurité Sociale (lagen om social trygghet).
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 64
▼B
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. IRLAND
För att bestämma rätten till förmåner vid sjukdom och moderskap vid
tillämpningen av förordningen, avser beteckningen "familjemedlem"varje person som för sin försörjning är beroende av den anställde elleregenföretagaren i enlighet med tillämpningen av 1947 och 1970 års lagarom hälsa (Health Acts 1947−1970).
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
K. ÖSTERRIKE
Ej tillämplig.
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapite l 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn enligt definitionen i sjukförsäkringslagen.
N. SVERIGE
Vid fastställande av rätten till vårdförmåner enligt bestämmelserna i
avdelning III kapite l 1 i förordningen avses med "familjemedlem" make
eller barn under 18 år.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
För att bestämma rätten till vårdförmåner, avser besteckningen "familje-
medlem":
1. I lagstiftningarna för Storbritannien och Nordirland
1) maken, under förutsättning att
a) personen, om denna är anställd eller egenföretagare eller om
det gäller en annan person som har rätt till förmåner enligtförordningen,
i) är bosatt tillsammans med sin make, ellerii) bidrar till dennes hushåll,
och att
b) maken
i) inte uppbär inkomst i egenskap av anställd, egenföretagare
eller person som har rätt till förmåner enligt förordningen,eller
ii) inte åtnjuter en förmån eller pension genom egen försäk-
ring,
2) varje person som har vårdnad om ett barn, förutsatt att
a) den anställde, egenföretagaren eller annan person som är berät-
tigad till förmåner enligt förordningen
i) lever med personen i fråga som man eller hustru, ellerii) bidrar till underhållet av personen i fråga,
och att
b) personen i fråga
i) inte har någon inkomst som anställd, egenföretagare, eller
som berättigad till förmåner enligt förordningen, eller
ii) inte åtnjuter förmåner eller pension genom egen försäkring,
3) alla barn för vilka personen, den anställde, egenföretagaren eller
den som har rätt till förmåner enligt förordningen erhåller ellerskulle kunna erhålla förmåner för barn.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 65
▼B
2. Når (SIC! När) det gäller lagstiftningen på Gibraltar
alla personer som någon annan anses ha försörjningsplikt för enligt
förordningen om grupp sjukförsäkring från 1973 (Group PracticeScheme Ordinance).
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 66
▼B
BILAGA II (A) (B) (8) (10) (15)
(Artikel1jo c h1ui förordningen)
I.Särskildasystemföregenföretagaresominteomfattasavförordningeni
enlighet med artike l 1 j fjärde stycket
A. BELGIEN
Ej tillämplig.
B. DANMARK
Ej tillämplig.
C. TYSKLAND
Försäkrings- och välfärdsinstitutioner (Versicherungs- und Versorgungs-
werke) för läkare, tandläkare, veterinärer, apotekare, advokater, rådgi-vare i patentfrågor (Patentanwälte), notarius publicus, revisorer (Wirt-schaftsprüfer), skattekonsulter och skatterådgivare (Steuerbevollmäch-tigte), lotsar (Seelotsen) samt arkitekter har inrättats i enlighet medförbundsländernas lagstiftning. Därtill finns andra försäkrings- ochvälfärdsinstitutioner, särskilt välfärds- fonder (Fürsorgeeinrichtungen),och systemet för ökad fördelning av arvoden (erweiterte Honorarvertei-lung).
D. SPANIEN
▼
M1 1. Egenföretagare enligt artikel 10.2c i den reviderade allmänna lagen
om social trygghet (kungligt lagdekret nr 1/1994 av den 20 juni1994) och artike l 3 i dekret nr 2530/1970 av den 20 augusti 1970
som reglerar det särskilda systemet för egenföretagare som ärmedlemmar i yrkessammanslutningar och väljer att registrera sig idet särskilda försäkringssystem som inrättats av respektive yrkessam-manslutning, i stället för att registrera sig i det särskilda socialatrygghetssystemet för egenföretagare.
▼
B
2. Sociala system och/eller system av karaktären socialhjälp eller välgö-
renhet, som administreras av institutioner som inte omfattas av denallmänna lagen om social trygghet eller lagen av den 6 december1941.
E. FRANKRIKE
1. För egenföretagare utanför jordbrukssektorn finns
a) system för tilläggspensionsförsäkring och för invaliditets- och
livförsäkring, vilka anges i artiklarna L 658, L 659, L 663-11, L663-12, L 682 och L 683-1 i lagen om social trygghet (Code de lasécurité sociale),
b) samt de tilläggsförmåner som anges i artikel 9 i lag nr 66.509 av
den 12 juli 1966.
2. För egenföretagare inom jordbrukssektorn finns
de försäkringssystem som anges i artiklarna 1049 och 1234.19 i
jordbrukslagen och som omfattar dels sjukdom, moderskap ochålderdom, dels olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar inom jord-bruket.
F. GREKLAND
Ej tillämplig.
G. IRLAND
Ej tillämplig.
H. ITALIEN
Ej tillämplig.
I. LUXEMBURG
Ej tillämplig.
J. NEDERLÄNDERNA
Ej tillämplig.
K. ÖSTERRIKE
Försäkrings- och pensionsinstitutioner (Versicherungs- und Versor-
gungswerke), andra försäkrings- och pensionsinstitutioner, särskiltsocialhjälpsfonder (Fürsorgeeinrichtungen) och systemet för breddad
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 67
▼B
honorarfördelning (erweiterte Honorarverteilung) för läkare, veterinärer,
advokater och civilingenjörer (Ziviltechniker).
L. PORTUGAL
Ej tillämplig.
M. FINLAND
Ej tillämplig.
N. SVERIGE
Ej tillämplig.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Ej tillämplig.
II.Särskilda förmåner vid barns födelse eller vid adoption som enligt
artikel1uiinte omfattas av förordningen.
A. BELGIEN
a) Bidrag vid födelse.b) Premie vid adoption.
B. DANMARK
Inga.
C. TYSKLAND
Inga.
D. SPANIEN
Inga.
E. FRANKRIKE
a) Bidrag för spädbarn under tre månader.b) Bidrag vid adoption.
F. GREKLAND
Inga.
G. IRLAND
Inga.
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
a) havandeskapsförmåner.b) moderskapsförmåner.
J. NEDERLÄNDERNA
Inga.
▼
M2
K. ÖSTERRIKE
Inga.
▼B
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Moderskapsförpackning eller moderskapsunderstöd som engångspresta-
tion med stöd av lagen om moderskapsunderstöd.
N. SVERIGE
Inga.
O. Inga.
FÖRENADE KUNGARIKET
III.Särskildaiekeavgiftsfinansieradeförmånerenligtartikel4.2bsominte
faller inom förordningens tillämpningsområde
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 68
▼B
A. BELGIEN
Inga.
B. DANMARK
Inga.
C. TYSKLAND
a) Förmåner enligt delstaternas lagstiftning som beviljas för handikap-
pade och särskilt för blinda.
b) Socialtillägget enligt lagen av den 28 juni 1990 om anpassning av
pensioner.
D. SPANIEN
Inga.
E. FRANKRIKE
Inga.
F. GREKLAND
Inga.
G. IRLAND
Inga.
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
Inga.
J. NEDERLÄNDERNA
Inga.
K. ÖSTERRIKE
Förmåner enligt delstatlig lagstiftning för handikappade och vårdbehö-
vande.
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Inga.
N. SVERIGE
Inga.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 69
▼B
BILAGA II a (B) (10) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDA ICKE AVGIFTSFINANSIERADE FÖRMÅNER
(Förordningens artikel 10 a)
A. BELGIEN
a) Förmåner till handikappade personer (lag av den 27 februari 1987).b) Garantiinkomst för äldre personer (lag av den 1 april 1969).c) Garanterade familjeförmåner (lag av den 20 juli 1971).
B. DANMARK
a) Den fasta rehabiliteringspenningen som utbetalas enligt lagen om socialt
bistånd som hjälp till försörjning av personer under rehabilitering.
b) Bostadskostnader för pensionärer (lagen om hjälp till enskilt boende, lag
nr 204 av den 29 mars 1995).
▼
M2
c) Tillfällig förmån för arbetslösa som nyligen har varit anställda i ett
"flexjobb", under tolv månader (ledighedsydelse) (Lag nr 459 av den 10juni 1997).
▼
B
C. TYSKLAND
Inga.
D. SPANIEN
a) Förmåner enligt lagen om social anpassning av handikappade personer
(lag nr 13/82 av den 7 april 1982).
b) Kontantförmåner för bistånd till äldre personer och till invalider oförm-
ögna till arbete (kungligt dekret nr 2620/81 av den 24 juli 1981).
▼M1
c) Icke avgiftsfinansierade invalid- och ålderspensioner och förmåner för
ekonomiskt beroende barn enligt artikel 38.1 c och 38. 1 d i den revide-
rade allmänna lagen om social trygghet som antagits genom kungligtlagdekret nr 1/1994 av den 20 juni 1994.
▼
B
E. FRANKRIKE
a) Tilläggsförmån från den nationella solidaritetsfonden (lag av den 30 juni
1956).
b) Förmån till handikappade vuxna (lag av den 30 juni 1975).c) den särskilda förmånen (lag av den 10 juli 1952).
F. GREKLAND
a) Särskilda förmåner för äldre personer (lag 1296/82).b) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män har inkallats till
militärtjänst (lag 1483/84, artikel 23.1).
c) Förmån för barn till icke arbetande mödrar vars män är i fängelse (lag
1483/84, artikel 23.2).
▼
M2
d) Förmån för personer som lider av medfödd hemolytisk anemi (lag nr
2362/1995, gemensam ministeriell förordning G4a/F.167/2073/82 ochgemensam ministeriell förordning P47/F.222/225 oik. 4711/94).
e) Förmån för dövstumma (undantagslag nr 421/37; gemensam ministeriell
förordning D 8b 423/73, gemensam ministeriell förordningG4/F/11.2/oik. 1929/82 och gemensam ministeriell förordningG4/F.422/oik. 1142/85).
▼
B
f) Förmån för allvarligt handikappade personer (lag−dekret 162/73)
(gemensam ministeriell förordning G4a/F.225/oik.161).
▼M2
g) Förmån för personer som lider av spasmofili (lag−dekret nr 162/73,
gemensam ministeriell förordning G4a/F.224/oik. 1434/84).
h) Förmån för personer som lider av allvarlig mental störning (lag−dekretnr
162/73; gemensam ministeriell förordning G4/F.12/oik. 1930/82,gemensam ministeriell förordning G4b/F.423/oik. 1167/84 ochgemensam ministeriell förordning GH/F.423/oik. 82/oik. 529/85).
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 70
▼M2
i) Förmån för blinda (lag nr 958/79).
▼B
G. IRLAND
▼M2 a) Arbetslöshetsunderstöd (kapite l 2 i del III i 1993 års socialvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
b) Ålderspension och pension till blinda (icke avgiftsfinansierad) (kapitel 4
och 5 i 1993 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act1993).
c) Änkepension och pension till föräldralösa barn (icke avgiftsfinansierad)
(kapitel 6 i del III i 1993 års socialvårdslag, såsom det ändrats genom del
V i 1997 års socialvårdslag) (Social Welfare [Consolidation] Act 1993respektive Social Welfare Act 1997).
d) Förmån för ensamförälder (kapite l 9 i del III i 1993 års socialvårdslag)
(Social Welfare [Consolidation] Act 1993).
e) Vårdnadsbidrag (kapitel 10 i del III i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
f) Inkomsttillägg för familjer (de l V i 1993 års socialvårdslag) (Social
Welfare [Consolidation] Act 1993).
g) Invaliditetsbidrag (del IV i 1996 års socialvårdslag) (Social Welfare Act
1996).
▼
B
h) Färdbidrag (Health Act, 1970, avsnitt 61).i) Bidrag till personer som lider av smittsamma sjukdomar (Health Act,
1947, avsnitten 5 och 44.5).
j) Bidrag för vård i hemmet (Health Act, 1970, avsnitt 61).k) Bidrag till blinda (Blind Persons Act, 1920, avsnitt 49).l) Rehabiliteringsbidrag för handikappade personer (Health Act, 1970,
avsnitten 68, 69 och 72).
H. ITALIEN
a) Social pension för obemedlade personer (lag nr 153 av den 30 april
1969).
b) Pensioner och bidrag för civila handikappade eller invalider (lag nr 118
av den 30 mars 1974, nr 18 av den 11 februari 1980 och nr 508 av den 23november 1988).
c) Pensioner och bidrag för dövstumma (lag nr 381 av den 26 maj 1970 och
nr 508 av den 23 november 1988).
d) Pensioner och bidrag för civila blinda (lag nr 382 av den 27 maj 1970
och nr 508 av den 23 november 1988).
e) Förmåner som tillägg till minimipension (lag nr 218 av den 4 april 1952,
nr 638 av den 11 november 1983 och nr 407 av den 29 december 1990).
f) Tillägg till invaliditetsförmåner (lag nr 222 av den 12 juni 1984).g) Månatliga bidrag för fortlöpande personligt bistånd till dem som uppbär
pension på grund av arbetsoförmåga (lag nr 222 av den 12 juni 1984).
▼
M2
h) Socialbidrag (Lag nr 335 av den 8 augusti 1995).
▼B
I. LUXEMBURG
a) Särskilt bidrag vid svår invaliditet (lag av den 16 april 1979).b) Moderskapsförmån (lag av den 30 april 1980).
J. NEDERLÄNDERNA
►
M2Förmåner vid arbetsoförmåga för unga människor med funktionsned-
sättning (lag av den 24 april 1997). ◄
K. ÖSTERRIKE
a) Tilläggsersättning (Lag av den 9 september 1955 om allmän socialförsäk-
ring — ASVG, Lag av den 11 oktober 1978 om socialförsäkring förpersoner verksamma inom handeln — GSVG och Lag av den 11 oktober1978 om socialförsäkring för jordbrukare — BSVG).
b) Vårdförmåner (Pflegegeld) enligt lagen om vårdförmåner (Bundespflege-
geldgesetz) med undantag för sådana vårdförmåner som betalas frånolycksfallsförsäkringar på grund av olycksfall eller sjukdom i arbetet.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 71
▼M5
L. PORTUGAL
a) Icke avgiftsfinansierat familjebidrag för barn och ungdomar med tillhö-
rande handikapptillägg (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj 1980, senaständrat genom lagdekret nr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
b) Icke avgiftsfinansierat bidrag för elever vid specialskolor (lagdekret nr
160/80 av den 27 maj 1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/97av den 30 maj 1997).
c) Icke avgiftsfinansierad barnpension (lagdekret nr 160/80 av den 27 maj
1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
d) Icke avgiftsfinansierad ålders- och invalidpension (lagdekret nr 464/80 av
den 13 oktober 1980).
e) Icke avgiftsfinansierat bidrag för stöd som ges av utomstående (lagdekret
nr 160/80 av den 27 maj 1980, senast ändrat genom lagdekret nr 133-C/97 av den 30 maj 1997).
f) Icke avgiftsfinansierad änkepension (förordning nr 52/81 av den 11
november 1981).
▼
B
M. FINLAND
a) Vårdbidrag för barn (Lag om vårdbidrag för barn 444/69).b) Handikappbidrag (Lag om handikappbidrag 124/88).c) Bostadsbidrag för pensionstagare (Lag om bostadsbidrag för pensionsta-
gare 591/78).
▼
M2
d) Arbetsmarknadsstöd (Lag om arbetsmarknadsstöd 1542/93).
▼B
N. SVERIGE
▼M1 a) Bostadstillägg till pensionärer (Lag 1994:308).
▼B
b) Handikappersättning som inte utgör tillägg till pension (Lag 1962:381,
omtryckt 1982:120).
c) Vårdbidrag (Lag 1962:381, omtryckt 1982:120).
O. FÖRENADE KUNGARIKET
a )......b) Vårdbidrag [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975, avsnitt 37
och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20 mars 1975,avsnitt 37].
c) Familjetillägg [1986 års lag om social trygghet den 25 juli 1986,
avsnitten 20–22 och 1986 års förordning om social trygghet (Nordirland)den 5 november 1986, artiklarna 21–23].
d) Biståndsförmån [1975 års lag om social trygghet den 20 mars 1975,
avsnitt 35 och 1975 års lag om social trygghet (Nordirland) den 20 mars1975, avsnitt 35].
e) Inkomsttillägg [1986 års lag om social trygghet den 25 juli 1986,
avsnitten 20–23 och 1986 års förordning om social trygghet (Nordirland)den 5 november 1986, artiklarna 21–24].
f) Invalidpension [1991 års lag om invalidpension och invaliditetsförmån
till förvärvsarbetande handikappade den 27 juni 1991, avsnitt 1 och 1991års förordning om invalidpension och invaliditetsförmån till förvärvsarbe-tande handikappade (Nordirland) den 24 juli 1991, artikel 3].
g) Förmån till förvärvsarbetande handikappade [1991 års lag om invalidpen-
sion och invaliditetsförmån till förvärvsarbetande handikappade den 27juni 1991, avsnitt 6 och 1991 års förordning om invalidpension ochinvaliditetsförmån till förvärvsarbetande handikappade (Nordirland) den24 juli 1991, arikel 8].
h) Inkomstprövade bidrag till arbetssökande [Jobseekers Act 1995 av den 28
juni 1995, avsnitt 1.2 d ii och Jobseekers (Northern Ireland) Order 1995av den 18 oktober 1995, artiklarna 3.2 d ii och 5].
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 72
▼B
BILAGA III (A) (B) (6) (7) (12) (14) (15)
BESTÄMMELSER I DE KONVENTIONER OM SOCIAL TRYGGHET
SOMFORTSÄTTERVARATILLÄMPLIGATROTSVADSOMSÄGSIARTIKEL 6 I DENNA FÖRORDNING; BESTÄMMELSER I DE
KONVENTIONEROMSOCIALTRYGGHETSOMINTEÄRTILLÄMP-LIGA PÅ ALLA PERSONER SOM OMFATTAS AV FÖRORDNINGEN
(Artiklarna 7.2 c och 3.3 i förordningen)
Allmänna anmärkningar
1. I den mån bestämmelserna i denna bilaga innehåller hänvisningar till andra
konventioner, skall dessa bytas ut mot hänvisningar till motsvarande bestäm-melser i denna förordning, såvida inte konventionernas bestämmelser ocksåfinns i bilagan.
2. Den uppsägningsklausul som ingår i en konvention om social trygghet, av
vilken några bestämmelser anges i denna bilaga, skall fortsätta att tillämpasvad gäller de bestämmelserna.
A.Bestämmelser i de konventioner om social trygghet som fortsätter vara
tillämpligatrotsvadsomsägsiartike l2idennaförordning (Artikel 7.2 c
i förordningen)
1. BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
2. BELGIEN — TYSKLAND
a) Artiklarna 3 oc h 4 i slutprotokollet till den allmänna konventionen
av den 7 december 1957, liksom i tilläggsprotokollet av den 10november 1960.
b) Tilläggsavtal nr 3 av den 7 december 1957 till den allmänna
konventionen av samma datum, liksom i tilläggsprotokollet av den10 november 1960 (utbetalning av pensioner för perioden som före-gick den allmänna konventionens ikraftträdande).
3. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
4. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Artiklarna 13, 16 och 23 i tilläggsavtalet av den 17 januari 1948 till
den allmänna konventionen av samma datum (arbetare i gruvor ochliknande företag).
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 i den allmänna konventionen av den 17 januari 1948).
c) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
5. BELGIEN — GREKLAND
Artiklarna 15.2, 35.2 och 37 i den allmänna konventionen av den 1
april 1958.
6. BELGIEN — IRLAND
Ingen konvention.
7. BELGIEN — ITALIEN
Artikel 29 i konventionen av den 30 april 1948.
8. BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 oc h 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
9. BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 oc h 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
10. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
11. BELGIEN — PORTUGAL
Artiklarna 1 oc h 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social
trygghet för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda−Urundi), enligtlydelsen i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 73
▼B
12. BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
13. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
14. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
15. DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti 1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konvention.
16. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
17. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
18. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.
19. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
20. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
21. DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
22. DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
23. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
24. DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.
25. DANMARK — FINLAND
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
26. DANMARK — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
27. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
28. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen om social trygghet av den 4
december 1973.
29. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 11.1, 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna konven-
tionen av den 10 juli 1950.
b) Artike l 9 i tilläggsavtal nr 1 av den 10 juli 1950 till den allmänna
konventionen av samma datum (arbetare i gruvor och liknandeföretag).
c) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konven-
tionen av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18juni 1955.
d) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.e) Punkt 6, 7 oc h 8 i det allmänna protokollet av den 10 juli 1950 till
konventionen av samma datum.
f) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 74
▼B
30. TYSKLAND — GREKLAND
a) Artikel 5.2 i den allmänna konventionen av den 25 april 1961.b) Artikel 8.1, 8.2 b, 8.3 och artiklarna 9–11, samt kapitel I och IV där
de anknyter till dessa artiklar, i konventionen om arbetslöshetsför-säkring av den 31 maj 1961; därtill anmärkningen i protokollet avden 14 juni 1980.
c) Protokoll av den 7 oktober 1991 i samband med konventionen av
den 6 juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikensregering och Grekland om lösning av vissa problem i pensions-frågor.
31. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
32. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2, 23.2, 26 och 36.3 i konventionen av den 5 maj 1953
(om socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-tionens ikraftträdande).
33. TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 oc h 7 i fördraget av den 11 juli 1959 (Ausgleichsver-
trag) (lösning av tvisten mellan Tyskland och Luxemburg).
34. TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.b) Artiklarna 2 oc h 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättighetersom förvärvats av nederländska arbetare under det tyska socialför-säkringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september1945).
35. TYSKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet den 22 december 1966
i dess lydelser enligt tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april 1969,tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tilläggskonventionnr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkterna 3 c, 3 d, 17, 20 a och 21 i slutprotokollet till konven-
tionen.
c) Artike l 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
d) Punkt3gislutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt
vilken olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysk-lands territorium inte ger anledning till betalning av förmåner ellerendast ger anledning till betalning av förmåner på vissa villkor närde förmånsberättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i defall då
i) förmån redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari 1994,ii) personen ifråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den
1 januari 1994 och utbetalning av pension från en pensions- ellerolycksfallsförsäkring börjar före den 31 december 1994.
Detta gäller även för perioder under vilka en annan pension, inklu-
sive efterlevandepension, som ersätter den första, har utbetalats närperioderna följer på varandra utan avbrott.
f) Punkt 1 9 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer3cid e n bestämmelsen skall den behöriga institutionen inte
beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn till demotsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
g) Artike l 2 i tilläggskonventionen nr 1 av den 10 april 1969 till
konventionen.
h) Artiklarna 1.5 oc h 8 i konventionen om arbetslöshetsförsäkring av
den 19 juli 1978.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 75
▼B
i) Punkt 10 i slutprotokollet.
36. TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
37. TYSKLAND — FINLAND
▼M5
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
▼B
38. TYSKLAND — SVERIGE
a) Artikel 4.2 i konventionen om social trygghet av den 27 februari
1976.
b) Punkt8aislutprotokollet till konventionen.
39. TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artiklarna 3.1, 3.6 och 7.2–7.6 i konventionen om social trygghet av
den 20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsäk-
ring av den 20 april 1960.
40. SPANIEN — FRANKRIKE
Inga.
41. SPANIEN — GREKLAND
Ingen konvention.
42. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
43. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 18.1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
44. SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.b) Artike l 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare av konventionen av den 8maj 1969.
45. SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
46. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november
1981, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
47. SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i.
48. SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december
1985.
49. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
50. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
51. FRANKRIKE — GREKLAND
Artikel 16 fjärde stycket och artikel 30 i den allmänna konventionen av
19 april 1958.
52. FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
53. FRANKRIKE — ITALIEN
a) Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars
1948.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 76
▼B
b) Skriftväxlingen av den 3 mars 1956 (sjukförsäkringsförmåner till
säsongsarbetare inom jordbruket).
54. FRANKRIKE — LUXEMBURG
Artiklarna 11 och 14 i tilläggsavtalet av den 12 november 1949 till den
allmänna konventionen av samma dag (arbetare i gruv- och liknandeföretag).
55. FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA
Artikel 11 i tilläggsavtalet av den 1 juni 1954 till den allmänna konven-
tionen av den 7 januari 1950 (arbetare i gruv- och liknande företag).
56. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Inga.
57. FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
58. FRANKRIKE — FINLAND
Inga.
59. FRANKRIKE — SVERIGE
Inga.
60. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om social trygghet för lärare
från Förenade kungariket som tillfälligt arbetar i Frankrike enligtkulturkonventionen av den 2 mars 1948.
61. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
62. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
63. GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
64. GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Artikel 4.2 i den allmänna konventionen av den 13 september 1966.
65. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
66. GREKLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
67. GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 och 21 i konventionen om social trygghet av den 11 mars
1988.
68. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 och 23 i konventionen om social trygghet av den 5 maj
1978 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september 1984.
69. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
70. IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
71. IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
72. IRLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
73. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 77
▼B
74. IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
75. IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
76. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
77. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 8 i avtalet av den 14 september 1971 om social trygghet.
78. ITALIEN — LUXEMBURG
Artikel 18.2 och 24 i den allmänna konventionen av den 29 maj 1951.
79. ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 21.2 i den allmänna konventionen av den 28 oktober 1952.
80. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari 1981.
b) Artike l 4 i konventionen och punk t 2 i slutprotokollet till konven-
tionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
81. ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
82. ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
83. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september
1979.
84. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
85. LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
86. LUXEMBURG — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj1973 och tilläggskonvention nr 2 den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
87. LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
88. LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
89. LUXEMBURG — SVERIGE
a) Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21
februari 1985, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Artikel 30 i konventionen.
90. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
91. NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1975 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 78
▼B
92. NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 och 31 i konventionen av den 19 juli 1979.
93. NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
94. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli
1982, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
95. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
96. ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.
97. ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
▼
M2
98. ÖSTERRIKE−SVERIGE
Konvention om social trygghet av den 21 mars 1996.
▼B
99. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artike l 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avserpersoner som är bosatta i tredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3 såvitt avser personer som inte kan göra anspråk påbehandling enligt avdelning III kapite l 1 i förordningen.
100. PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
101. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
102. PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.b) Då det gäller portugisiska anställda och för perioden från den 22
oktober 1987 till utgången av den övergångsperiod som föreskrivs iartikel 220.1 i anslutningsakten för Spanien och Portugal: artikel 26i konventionen om social trygghet den 15 november 1978, medändringar enligt skriftväxling den 28 september 1987.
103. FINLAND — SVERIGE
Artikel 10 i den nordiska konventionen om social trygghet av den 15
juni 1992.
104. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
105. SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.
B.Bestämmelseridekonventionersominteärtillämpligapåallapersoner
som omfattas av förordningen (artikel 3.3 i förordningen)
1. BELGIEN — DANMARK
Ingen konvention.
2 ......3. BELGIEN — SPANIEN
Inga.
4. BELGIEN — FRANKRIKE
a) Skriftväxlingen av den 29 juli 1953 om bidrag till äldre, anställda
personer.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 79
▼B
b) Skriftväxlingen av den 27 februari 1953 (om tillämpning av artikel
4.2 i den allmänna konventionen av den 17 januari 1948).
5. BELGIEN — GREKLAND
Inga.
6. BELGIEN — IRLAND
Inga.
7. BELGIEN — ITALIEN
Inga.
8. BELGIEN — LUXEMBURG
Artiklarna 2 oc h 4 i avtalet av den 27 oktober 1971 (social trygghet
utanför Europa).
9. BELGIEN — NEDERLÄNDERNA
Artiklarna 2 oc h 4 i avtalet av den 4 februari 1969 (yrkesverksamhet
utanför Europa).
10. BELGIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 4 april 1977,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
11. BELGIEN — PORTUGAL
Artiklarna 1 oc h 5 i konventionen av den 13 januari 1965 (social
trygghet för anställda i Belgiska Kongo och Ruanda−Urundi), enligtlydelsen i det avtal som slöts genom skriftväxling den 18 juni 1982.
12. BELGIEN — FINLAND
Ingen konvention.
13. BELGIEN — SVERIGE
Ingen konvention.
14. BELGIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
15. DANMARK — TYSKLAND
a) Punkt 15 i slutprotokollet till socialförsäkringskonventionen av den
14 augusti 1953.
b) Tilläggsavtalet av den 14 augusti 1953 till ovan nämnda konvention.
16. DANMARK — SPANIEN
Ingen konvention.
17. DANMARK — FRANKRIKE
Inga.
18. DANMARK — GREKLAND
Ingen konvention.
19. DANMARK — IRLAND
Ingen konvention.
20. DANMARK — ITALIEN
Ingen konvention.
21. DANMARK — LUXEMBURG
Ingen konvention.
22. DANMARK — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
23. DANMARK — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 16 juni 1987,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt I i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer som
är bosatta i tredje land.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 80
▼B
24. DANMARK — PORTUGAL
Ingen konvention.
25. DANMARK — FINLAND
Inga.
26. DANMARK — SVERIGE
Inga.
27. DANMARK — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
28. TYSKLAND — SPANIEN
Artikel 4.1 och 45.2 i konventionen den 4 december 1973 om social
trygghet.
29. TYSKLAND — FRANKRIKE
a) Artiklarna 16 (andra stycket) och 19 i den allmänna konventionen
av den 10 juli 1950.
b) Tilläggsavtal nr 4 av den 10 juli 1950 till den allmänna konven-
tionen av samma datum, liksom i tillfogade avsnitt nr 2 av den 18juni 1955.
c) Avdelning I och III av tillfogade avsnitt nr 2 av den 18 juni 1955.d) Punkt 6, 7 oc h 8 i det allmänna protokollet av den 10 juli 1950 till
den allmänna konventionen av samma datum.
e) Avdelning II, III och IV i avtalet av den 20 december 1963 (om
social trygghet i Saar).
30. TYSKLAND — GREKLAND
Protokoll av den 7 oktober 1991 i samband med konventionen av den 6
juli 1984 som slutits mellan Tyska demokratiska republikens regeringoch Grekland om lösning av vissa pensionsfrågor.
31. TYSKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
32. TYSKLAND — ITALIEN
a) Artiklarna 3.2 och 26 i konventionen av den 5 maj 1953 (om
socialförsäkring).
b) Tilläggsavtalet av den 12 maj 1953 till konventionen av den 5 maj
1953 (om pensionsutbetalningar för perioden som föregick konven-tionens ikraftträdande).
33. TYSKLAND — LUXEMBURG
Artiklarna 4, 5, 6 oc h 7 i fördraget av den 11 juli 1959 (lösning av
tvisten mellan Tyskland och Luxemburg).
34. TYSKLAND — NEDERLÄNDERNA
a) Artikel 3.2 i konventionen av den 29 mars 1951.b) Artiklarna 2 oc h 3 i tilläggsavtal nr 4 av den 21 december 1956 till
konventionen av den 29 mars 1951 (om reglering av de rättigheterförvärvades av nederländska arbetare under det tyska socialförsäk-ringssystemet mellan den 13 maj 1940 och den 1 september 1945).
35. TYSKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artikel 41 i konventionen om social trygghet av den 22 december
1966 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 10 april1969, tilläggskonvention nr 2 av den 29 mars 1974 och tilläggskon-vention nr 3 av den 29 augusti 1980.
b) Punkt 20 a slutprotokollet till konventionen.c) Artike l 3 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
d) Punkt3gislutprotokollet till konventionen.
e) Artikel 4.1 i konventionen såvitt avser tysk lagstiftning, enligt
vilken olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffar utanför Tysk-lands territorium och perioder som har fullgjorts utanför detta terri-torium inte ger anledning till betalning av förmåner eller endast geranledning till betalning av förmåner på vissa villkor när de förmåns-berättigade är bosatta utanför Tysklands territorium, i de fall då
i) personen redan är beviljad eller kunde beviljas den 1 januari
1994,
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 81
▼B
ii) personen i fråga har stadigvarande bosatt sig i Österrike före den
1 januari 1994 och pension från en pensions- eller olycksfallsför-säkring beviljas före utgången av år 1994.
f) Punkt 1 9 b i slutprotokollet till konventionen. Vid tillämpningen av
nummer3cid e n bestämmelsen skall den behöriga institutionen inte
beakta ett högre belopp än det som skall betalas med hänsyn till demotsvarande perioder som skall ersättas av denna institution.
36. TYSKLAND — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 6 november 1964.
37. TYSKLAND — FINLAND
▼
M5
Artikel 4 i avtalet om social trygghet av den 28 april 1997.
▼B
38. TYSKLAND — SVERIGE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 27 februari 1976.
39. TYSKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artikel 3.1, 3.6 och 7.2–6 i konventionen om social trygghet av den
20 april 1960.
b) Artiklarna 2–7 i slutprotokollet till konventionen om social trygghet
av den 20 april 1960.
c) Artiklarna 2.5 och 5.2–5.6 i konventionen om arbetslöshetsförsäk-
ring av den 20 april 1960.
40. SPANIEN — FRANKRIKE
Inga.
41. SPANIEN — GREKLAND
Ingen konvention.
42. SPANIEN — IRLAND
Ingen konvention.
43. SPANIEN — ITALIEN
Artikel 5, 1 8 1 c och 23 i konventionen om social trygghet av den 30
oktober 1979.
44. SPANIEN — LUXEMBURG
a) Artikel 5.2 i konventionen av den 8 maj 1969.b) Artike l 1 i den administrativa överenskommelsen av den 27 juni
1975 om tillämpningen på egenföretagare i konventionen av den 8maj 1969.
45. SPANIEN — NEDERLÄNDERNA
Artikel 23.2 i konventionen om social trygghet av den 5 februari 1974.
46. SPANIEN — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 6 november
1981, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
47. SPANIEN — PORTUGAL
Artikel 4.2, 16.2 och 22 i den allmänna konventionen av den 11 juni
1969.
48. SPANIEN — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 19 december
1985.
49. SPANIEN — SVERIGE
Artikel 5.2 och 16 i konventionen om social trygghet av den 4 februari
1983.
50. SPANIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
51. FRANKRIKE — GREKLAND
Inga.
52. FRANKRIKE — IRLAND
Ingen konvention.
53. FRANKRIKE — ITALIEN
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 82
▼B
Artiklarna 20 och 24 i den allmänna konventionen av den 31 mars
1948.
54. FRANKRIKE — LUXEMBURG
Inga.
55. FRANKRIKE — NEDERLÄNDERNA
Inga.
56. FRANKRIKE — ÖSTERRIKE
Ingen.
57. FRANKRIKE — PORTUGAL
Inga.
58. FRANKRIKE — FINLAND
Ingen konvention.
59. FRANKRIKE — SVERIGE
Ingen.
60. FRANKRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
Skriftväxlingen av den 27 och 30 juli 1970 om den status inom
systemet för social trygghet som lärare från Storbritannien, Nordirlandoch Gibraltar skall ha vid tillfällig tjänstgöring i Frankrike enligt kultur-konventionen av den 2 mars 1948.
61. GREKLAND — IRLAND
Ingen konvention.
62. GREKLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
63. GREKLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
64. GREKLAND — NEDERLÄNDERNA
Inga.
65. GREKLAND — ÖSTERRIKE
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 14 december
1979 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 21 maj 1986,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
66. GREKLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
67. GREKLAND — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 11 mars 1988.
68. GREKLAND — SVERIGE
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 5 maj 1978 i dess
lydelse enligt tilläggskonvention av den 14 september 1984.
69. GREKLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Ingen konvention.
70. IRLAND — ITALIEN
Ingen konvention.
71. IRLAND — LUXEMBURG
Ingen konvention.
72. IRLAND — NEDERLÄNDERNA
Ingen konvention.
73. IRLAND — ÖSTERRIKE
Artikel 4 i konventionen om social trygghet av den 30 september 1988,
såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 83
▼B
74. IRLAND — PORTUGAL
Ingen konvention.
75. IRLAND — FINLAND
Ingen konvention.
76. IRLAND — SVERIGE
Ingen konvention.
77. IRLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
78. ITALIEN — LUXEMBURG
Inga.
79. ITALIEN — NEDERLÄNDERNA
Inga.
80. ITALIEN — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.3 och 9.2 i konventionen om social trygghet av den 21
januari 1981.
b) Artike l 4 i konventionen och punk t 2 i slutprotokollet till konven-
tionen, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
81. ITALIEN — PORTUGAL
Ingen konvention.
82. ITALIEN — FINLAND
Ingen konvention.
83. ITALIEN — SVERIGE
Artikel 20 i konventionen om social trygghet av den 25 september
1979.
84. ITALIEN — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
85. LUXEMBURG — NEDERLÄNDERNA
Inga.
86. LUXEMBURG — ÖSTERRIKE
a) Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 21 december
1971 i dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 16 maj1973 och tilläggskonvention nr 2 av den 9 oktober 1978.
b) Artikel 3.2 i konventionen, såvitt avser personer som är bosatta i
tredje land.
c) Punkt III i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
87. LUXEMBURG — PORTUGAL
Artikel 3.2 i konventionen av den 12 februari 1965.
88. LUXEMBURG — FINLAND
Artikel 5.2 i konventionen om social trygghet av den 15 september
1988.
89. LUXEMBURG — SVERIGE
Artikel 4 och 29.1 i konventionen om social trygghet av den 21 februari
1985, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
90. LUXEMBURG — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
91. NEDERLÄNDERNA — ÖSTERRIKE
a) Artikel 3 i konventionen om social trygghet av den 7 mars 1974 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 5 november 1980,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 84
▼B
92. NEDERLÄNDERNA — PORTUGAL
Artikel 5.2 i konventionen av den 19 juli 1979.
93. NEDERLÄNDERNA — FINLAND
Ingen konvention.
94. NEDERLÄNDERNA — SVERIGE
Artikel 4 och 24.3 i konventionen om social trygghet av den 2 juli
1982, såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
95. NEDERLÄNDERNA — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
96. ÖSTERRIKE — PORTUGAL
Inga.
97. ÖSTERRIKE — FINLAND
a) Artike l 4 i konventionen om social trygghet av den 11 december
1985 i dess lydelse enligt tilläggskonvention av den 9 mars 1993,såvitt avser personer som är bosatta i tredje land.
b) Punkt II i slutprotokollet till konventionen, såvitt avser personer
som är bosatta i tredje land.
▼
M2
98. ÖSTERRIKE−SVERIGE
Artikel 5 i konventionen om social trygghet av den 21 mars 1996.
▼B
99. ÖSTERRIKE — FÖRENADE KUNGARIKET
a) Artike l 3 i konventionen om social trygghet av den 22 juli 1980 i
dess lydelse enligt tilläggskonvention nr 1 av den 9 december 1985och tilläggskonvention nr 2 av den 13 oktober 1992, såvitt avserpersoner bosatta i tredje land.
b) Protokoll om vårdförmåner till konventionen, med undantag för
artikel 2.3, såvitt avser personer som inte kan göra anspråk påbehandling enligt avdelning III kapite l 1 i förordningen.
100. PORTUGAL — FINLAND
Ingen konvention.
101. PORTUGAL — SVERIGE
Artikel 6 i konventionen om social trygghet av den 25 oktober 1978.
102. PORTUGAL — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 2.1 i protokollet om sjukvård av den 15 november 1978.
103. FINLAND — SVERIGE
Inga.
104. FINLAND — FÖRENADE KUNGARIKET
Inga.
105. SVERIGE — FÖRENADE KUNGARIKET
Artikel 4.3 i konventionen om social trygghet av den 29 juni 1987.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 85
▼B
BILAGA IV (B) (11) (13) (15)
(Förordningens artiklar 37.2, 38.3, 45.3, 46.1 b och 46b.2)
A.Lagstiftningar som behandlas i förordningens artikel 37.1 enligt vilka
invaliditetsförmånernas storlek är oberoende av försäkringsperiodernaslängd
A. BELGIEN
a) Lagstiftningen om det allmänna invaliditetssystemet, det särskilda
invaliditetssystemet för gruvarbetare samt det särskilda systemet försjömän i handelsflottan.
b) Lagstiftningen om försäkring mot arbetsoförmåga för egenföretagare.c) Lagstiftningen om invaliditet inom systemet för social trygghet
utanför Europa och systemet för invaliditet avseende före dettaanställda i Belgiska Kongo och Ruanda−Urundi.
B. DANMARK
Inga.
C. TYSKLAND
Inga.
▼
M3
D. SPANIEN
Lagstiftning som rör invaliditetsförsäkring inom det allmänna systemet
och inom de särskilda systemen, utom de särskilda systemen för offent-ligt anställda, armén och domstolsväsendet.
▼
B
E. FRANKRIKE
1.Anställda
All lagstiftning om invaliditetsförsäkring, med undantag för lagstift-
ningen om invaliditetsförsäkring enligt systemet för social trygghetför gruvarbetare.
2.Egenföretagare
Lagstiftning om invaliditetsförsäkring för egenföretagare inom jord-
bruket.
F. GREKLAND
Lagstiftning om försäkringssystemet för jordbruket.
▼
M2
G. IRLAND
Kapitel 15 i del II i 1993 års socialvårdslag (Social Welfare [Consolida-
tion] Act 1993).
▼B
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
Inga.
J. NEDERLÄNDERNA
a) Lag av den 18 februari 1966 om försäkring mot arbetsoförmåga, med
ändringar.
▼M2
b) Lag av den 24 april 1997 om försäkring mot arbetsoförmåga för
egenföretagare (WAZ), med ändringar.
▼B
K. ÖSTERRIKE
Inga.
L. PORTUGAL
Inga.
M. FINLAND
Folkpension till den som har ett medfött handikapp eller som blir handi-
kappad i unga år [Folkpensionslagen (547/93)].
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 86
▼B
N. SVERIGE
Inga.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
a)Storbritannien
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om social trygghet (Social Secu-
rity Act 1975).
Avsnitten 14, 15 och 16 i 1975 års lag om sociala trygghetspensioner
(Social Security Pensions Act 1975).
b)Nordirland
Avsnitten 15 och 36 i 1975 års lag om sociala trygghet (Nordirland)
(Social Security [Northern Ireland] Act 1975).
Artiklarna 16, 17 och 18 i 1975 års lag om social trygghetspensioner
(Nordirland) (Social Security Pensions [Northern Ireland] Order1975).
B.Särskildasystemföregenföretagaresomavsesiartiklarna38.3och45.3
i förordning nr 1408/71
A. BELGIEN
Inget.
B. DANMARK
Inget.
C. TYSKLAND
Åldersförsäkring för jordbrukare (Alterssicherung für Landwirte).
D. SPANIEN
System avseende lägre pensionsålder för egenföretagare som år syssel-
satta i sjöfartsverksamhet enligt beskrivning i kungligt dekret nr 2309 avden 23 juli 1970.
E. FRANKRIKE
Inget.
F. GREKLAND
Inget.
G. IRLAND
Inget.
H. ITALIEN
Pensionsförsäkringssystem för (Assicurazione pensioni per)
— läkare (medici).
— apotekare (farmacisti).— veterinärer (veterinari).— barnmorskor (ostetriche).— ingenjörer och arkitekter (ingegneri e architetti).— lantmätare (geometri).— advokater och rättegångsbiträden (avvocati e procuratori).— ekonomer (dottori commercialisti).— revisorer och industriexperter (ragionieri e periti commerciali).— arbetskonsulenter (consulenti del lavoro).— notarier (notai).— tullspeditörer (spedizionieri doganali).
I. LUXEMBURG
Inget.
J. NEDERLÄNDERNA
Inget.
K. ÖSTERRIKE
Ingen.
L. PORTUGAL
Inget.
M. FINLAND
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 87
▼B
Ingen.
N. SVERIGE
Ingen.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Inget.
C.Fall som avses i förordningens artikel 46.1 b då beräkningen av
förmåner kan ske med bortseende från förordningens artikel 46.2
A. BELGIEN
Inget.
B. DANMARK
Alla ansökningar om pension som avses i lagen om sociala pensioner,
med undantag för pensioner som nämns i bilaga IV D.
C. TYSKLAND
Inget.
D. SPANIEN
Inget.
E. FRANKRIKE
Inget.
F. GREKLAND
Inget.
▼M2
G. IRLAND
Alla ansökningar om ålderspension, (avgiftsfinansierade) ålderspensioner
och (avgiftsfinansierade) änkepensioner.
▼B
H. ITALIEN
Invalid-, ålders- och efterlevandepensioner för anställda och för följande
kategorier egenföretagare: jordbrukare, hälftenbrukare, arrendatorer,hantverkare och personer sysselsatta inom handelsverksamhet.
I. LUXEMBURG
Inget.
J. NEDERLÄNDERNA
Alla ansökningar om ålderspensioner enligt lag av den 31 maj 1956 om
allmän åldersförsäkring, med ändringar.
K. ÖSTERRIKE
Ingen.
L. PORTUGAL
Alla ansökningar om invalid-, ålders- och änkepensioner.
M. FINLAND
Ingen.
N. SVERIGE
Alla ansökningar om folkpension och tilläggspension i form av ålders-
pension, utom de som avser sådan pension som anges i bilaga IV D.
O. FÖRENADE KUNGARIKET
Alla ansökningar om ålders- och änkepension som avgjorts genom till-
ämpning av bestämmelserna i avdelning III kapite l 3 i förordningen, med
undantag för sådana för vilka
a) under loppet av ett beskattningsår som tar sin början den 6 april 1975
eller senare,
i) den sökande har fullgjort försäkrings-, anställnings- eller bosätt-
ningsperioder enligt lagstiftningen i Förenade kungariket och inågon annan medlemsstat, och
ii) ett (eller mer än ett) av de beskattningsår som avses under i inte
betraktas som kvalifikationsår enligt lagstiftningen i Förenadekungariket
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 88
▼B
b) de försäkringsperioder som fullgjorts enligt gällande lagstiftning i
Förenade kungariket för perioder för den 5 juli 1948 skall beaktasenligt artikel 46.2 i förordningen genom tillämpning av försäkrings-,anställnings- eller bosättningsperioderna enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat.
D.Förmånerochöverenskommelsersomavsesiförordningensartikel46b.2
1.Förmåner som avses i förordningens artikel 46b.2 a och vars storlek är
oberoende av försäkringsperiodernas och bosättningsperiodernas längd:
a) Invaliditetsförmåner enligt den lagstiftning som anges i bilagans del A.
b) Sådan dansk folkpension som förutsätter tio års bosättning och som
har beviljats senast den 1 oktober 1989.
c) Spanska dödsfallsersättningar och efterlevandepensioner enligt det
allmänna systemet eller enligt särskilda system.
d) Förmåner till efterlevande make enligt den franska allmänna försäk-
ringen eller försäkringen för dem som är verksamma inom jordbruket.
e) Invaliditetspension till efterlevande make enligt den franska allmänna
försäkringen eller försäkringen för dem som är verksamma inom jord-bruket, i fall då förmånen beräknas på grundval av en avliden makesinvaliditetspension enligt artikel 46.1 a i.
▼
M2
f) Nederländsk efterlevandepension enligt lagen av den 25 december
1995 om allmän försäkring för efterlevande underhållsberättigadepersoner.
▼
B
g) Sådan finsk folkpension enligt folkspensionslagen av den 8 juni 1956
som betalas med stöd av övergångsbestämmelserna till Folkpensions-lagen (547/93) ►
M5och tilläggsbeloppet i barnpensionen i enlighet
med lagen om efterlevandepension av den 17 januari 1969. ◄
h) Oavkortad svensk folkpension som utges enligt den lagstiftning om
folkpension som var tillämplig före den 1 januari 1993 och oavkortadfolkpension som utges enligt övergångsbestämmelserna till denlagstiftning som gäller från detta datum.
2.Förmåner som avses i förordningens artikel 46b.2 b och vars storlek är
beroende av en fiktiv period som skall anses ha fullgjorts mellan dagenför försäkringsfallet och en senare dag:
a) Dansk förtidspension vars storlek fastställs enligt den lagstiftning som
gällde före den 1 oktober 1984.
b) Tysk invaliditets- eller efterlevandepension som beviljas med hänsyn
till en tilläggsperiod, och tysk ålderspension som beviljas med hänsyntill en redan fullgjord tilläggsperiod.
c) Italiensk pension vid fullständig arbetsoförmåga (inabilità);d) Luxemburgsk invaliditets- och efterlevandepension.e) Finsk arbetspension som beviljas med hänsyn till framtida perioder
enligt nationell lagstiftning.
3.Avtal enligt förordningens artikel 46b. 2 b i för att undvika att samma
fiktiva period medräknas två eller flera gånger:
▼
M1
▼B
Den nordiska konventionen av den 15 juni 1992 om social trygghet.
▼M5
Avtalet om social trygghet av den 28 april 1997 mellan Förbundsrepu-
bliken Tyskland och Republiken Finland.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 89▼B
BILAGA V (15)
ÖVERENSSTÄMMELSE MELLAN MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING OM VILLKOR OM GRADEN AV INVALIDITET
(Artikel 40.4 i förordningen)
BELGIEN
System som tillämpas av belgiska institutioner för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse föreligger
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner som harSystem för gruvarbetarefattat beslut om invaliditetsgradenAllmänt system
Allmän invaliditet ArbetsinvaliditetSystem för sjömän OSSOM
FRANKRIKE 1. Allmänt system:
— Grupp 3 (tredje person)
— Grupp 2 Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
— Grupp 1
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet
— 2/3 allmän invaliditet Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
— Tredje person
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet
— Tredje personÖverensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
— ArbetsinvaliditetInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melse (SIC! Överens-stämmelse)Inte överensstäm-
melseInte överensstämmelse
4. System för sjömän
— Allmän invaliditet
— Tredje personÖverensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstämmelse
ITALIEN 1. Allmänt system
— Invaliditet - arbetare Inte överensstäm-
— Invaliditet - tjänstemän melseÖverensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga för arbete till sjöss Inte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstäm-
melseInte överensstämmelse
LUXEMBURG Invaliditet — arbetare
Invaliditet — tjänstemän Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Överensstämmelse Inte överensstämmelse
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 90▼B
FRANKRIKE
System som tillämpas av franska institutioner för vilka beslutet är bindande då överenstemmelse föreligger
Medlems-System som tillämpas av medlems- Allmänt system System för jordbrukare System för gruvarbetare System för sjömän
staterstaters institutioner som har fattat
beslut om invaliditetsgraden
Grupp I Grupp IIGrupp III
Standigv.
tillsyn2/3 invali-
ditetTotal inva-
liditetStadigv.
tillsyn2/3 allmän
invaliditetStadigv.
tillsynArbetsinva-
liditet2/3 allmän
invaliditetTotal
arbetsinva-
liditetStadigv.
tillsyn
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-stäm-
melseInte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
2. System för gruvarbe-tare
— Partiell allmän in-validitet Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse(
2)
3. System för sjömän Ö-stäm-melse(
1)Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse(
1)Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse(
1)Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ient ö-stämmelse
ITALIEN 1. Allmänt system
— Invaliditet - arbe-tare Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Invaliditet - tjän-stemän Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
2. System för sjömän
— Arbetsoförmåga för arbetetill sjöss Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
LUXEM-BURG Invaliditet — arbetare Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Ö-stäm-melse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
Invaliditet — tjänstemän Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.
(2) Endast om den belgiska institutionen har medgett att arbetare inte är i stånd att arbeta under jorden eller på marknivå.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 91▼B
ITALIEN
System som tillämpas av italienska institutioner för vilka beslutet är bindande då
överensstämmelse föreligger
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemsstaters institutioner
som har fattat beslut om invaliditetsgraden Allmänt system System för sjömän
Arbetare TjänstemänArbetsoförmåga för arbete
till sjöss
BELGIEN 1. Allmänt system Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Ö-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
FRANKRIKE 1. Allmänt system
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)
— Grupp II Ö-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet
— Partiell allmän invaliditet Ö-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsynÖ-stämmelse Ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsynInte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 92▼B
LUXEMBURG
MedlemsstaterSystem som tillämpas av medlemstaters institutioner som har fattat beslut om invali-
ditetsgradenSystem som tillämpas av Luxemburgska institutioner
för vilka beslutet är bindande då överensstämmelse
föreligger
Invaliditet — arbetare Invaliditet — tjänstemän
BELGIEN 1. Allmänt system Ö-stämmelse Ö-stämmelse
2. System för gruvarbetare
— Partiell allmän invaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
3. System för sjömän Ö-stämmelse(1) Ö-stämmelse(1)
FRANKRIKE 1. Allmänt system
— Grupp III (stadigvarande tillsyn)
— Grupp II Ö-stämmelse Ö-stämmelse
— Grupp I
2. System för jordbrukare
— Total allmän invaliditet
— 2/3 allmän invaliditet Ö-stämmelse Ö-stämmelse
— Stadigvarande tillsyn
3. System för gruvarbetare
— 2/3 allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsynÖ-stämmelse Ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
4. System för sjömän
— Partiell allmän invaliditet
— Stadigvarande tillsynÖ-stämmelse Ö-stämmelse
— Arbetsinvaliditet Inte ö-stämmelse Inte ö-stämmelse
(1) I den mån den invaliditet som den belgiska institutionen erkänner är allmän invaliditet.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 93
▼B
BILAGA VI (A) (B) (2) (7) (8) (9) (11) (12) (13) (14) (15)
SÄRSKILDAREGLERFÖRTILLÄMPNINGENAVVISSAMEDLEMS-
STATERS LAGSTIFTNING
(Artikel 89 i förordningen)
A. BELGIEN
1. Personer som har rätt till vårdförmåner enligt det obligatoriska belgiska
systemet för sjuk- och invaliditetsförsäkring för egenföretagare skall harätt till förmåner enligt bestämmelserna i avdelning III kapitel 1, därib-land artikel 35.1, i denna förordning på följande villkor:
a) Personer som vistas inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till
i) vårdförmåner vid sjukhusvård enligt lagstiftningen i den
medlemsstat i vilken de vistas,
ii) ersättning för andra vårdförmåner enligt det belgiska systemet
från den behöriga belgiska institutionen enligt den taxa somgäller enligt lagstiftningen i den stat i vilken de vistas.
b) Personer som är bosatta inom en annan medlemsstats territorium än
Belgien skall ha rätt till de vårdförmåner som utges enligt lagstift-ningen i den medlemsstat i vilken de är bosatta, under förutsättningatt de till den behöriga belgiska institutionen betalar den tilläggsav-gift för detta som gäller enligt belgiska bestämmelser.
2. Vid den behöriga belgiska institutionens tillämpning av bestämmelserna
i avdelning III kapitel 7 oc h 8 i denna förordning skall ett barn anses
växa upp i den medlemsstat inom vars territorium barnet är bosatt.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder som har
fullgjorts inom försäkringen för ålderspension enligt belgisk lagstiftningföre den 1 januari 1945 även godtas som försäkringsperioder som harfullgjorts enligt den belgiska lagstiftningen om det allmänna invaliditets-systemet och systemet för sjömän.
4. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren har varit arbets-oförmögen enligt belgisk lagstiftning.
5. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall perioder, som har
fullgjorts av egenföretagare inom försäkringen för ålderspension enligtbelgisk lagstiftningen innan lagstiftningen om arbetsoförmåga för egen-företagare trädde i kraft, godtas som perioder som har fullgjorts enligtden senare lagstiftningen.
6. För att fastställa om villkoren enligt belgisk lagstiftning för rätt till
arbetslöshetsförmåner är uppfyllda, skall endast dagar med betaldanställning beaktas; dock skall dagar som godkänns som likvärdigaenligt nämnda lagstiftning beaktas i den mån dessa dagar har föregåttsav dagar med betald anställning.
7. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 72 och 79.1 a skall anställ-
ningsperioder och/eller försäkringsperioder som har fullgjorts enligt enannan medlemsstats lagstiftning beaktas, om det för rätt till förmånenligt belgisk lagstiftning krävs att villkoren för rätt till familjeförmånerenligt systemet för anställda har uppfyllts under en bestämd föregåendeperiod.
8. Vid tillämpningen av artikel 14a. 2, 3 och 4, 14c a och 14d i förordning
(EEG) nr 1408/71, skall förvärvsintäkten under det referensår som tjänarsom underlag för fastställande av avgifter som skall betalas enligt densociala ordningen för egenföretagare beräknas genom användande avden genomsnittliga avgiftssatsen för det år under vilket denna inkomsthar uppburits.
Omräkningskursen är det årliga genomsnittet av de omräkningskurser
som offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning enligt
artikel 107.5 i förordning (EEG) nr 574/72.
9. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet för en invalidpension som
avses i förordningens artikel 46.2, skall den behöriga belgiska institu-tionen lägga till grund den inkomst som har uppburits i det yrke sompersonen senast har utövat.
10. Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad i Belgien
enligt lagstiftningen om sjuk- och invaliditetsförsäkring — som ocksågrundar beviljandet av förmåner på villkoret att personen ifråga ärförsäkrad vid försäkringsfallets inträffande — skall för tillämpningen avförordningens del III kapitel 3 anses vara fortfarande försäkrad när
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 94
▼B
försäkringsfallet inträffar om han är försäkrad mot samma risk enligt en
annan medlemsstats lagstiftning.
11. Om personen har rätt till en belgisk invaliditetsförmån enligt förord-
ningens artikel 45, skall denna förmån enligt reglerna i förordningensartikel 46.2 beviljas
a) enligt bestämmelserna i lagen den 9 augusti 1963 om upprättandet
och organiserandet av ett obligatoriskt sjuk- och invaliditetsförsäk-ringssystem om han vid tidpunkten för arbetsoförmågans inträffandevar försäkrad mot samma risk enligt en annan medlemsstats lagstift-ning som anställd i den mening som avses i förordningens artikel 1 a,
b) enligt bestämmelserna i det kungliga dekretet av den 20 juli 1971 om
upprättandet av ett försäkringssystem mot arbetsoförmåga för egen-företagare om han vid arbetsoförmågans inträffande var egenföreta-gare i den mening som avses i förordningens artikel 1 a.
▼
M3
12. Den skada som avses i artikel 1 av lagen av den 9 mars 1953 om vissa
anpassningar av militärpensioner och som beviljar militärer som invali-diserats i fredstid fri läkarvård och mediciner skall anses utgöra olycks-fall i arbetet eller arbetssjukdom enligt vad som avses i avdelning IIIkapitel 4 i förordningen.
▼
B
B. DANMARK
▼M2
▼M1 2. De personer som enligt bestämmelserna i förordningens avdelning III,
kapitel 1, har rätt till värdförmåner vid vistelse eller bosättning iDanmark skall ha rätt till dessa förmåner på samma villkor som enligtden danska lagstiftningen gäller för sådana personer som enligt lagen omoffentlig sjukförsäkring (lov om offentlig sygesikring) är försäkrade igrupp 1. De personer som flyttar till Danmark och blir inskrivna i detdanska sjukförsäkringssystemet kan dock välja att försäkras i grupp 2 påsamma villkor som danska försäkrade.
▼
B
3. a) Bestämmelserna i den danska lagstiftningen om social pension som
föreskriver att rätten till pension är beroende av att sökanden ärbosatt i Danmark gäller inte för anställda, egenföretagare eller derasefterlevande som är bosatta inom en annan medlemsstats territoriumän Danmark.
b) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts iDanmark av en gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som bosätt-ningsperioder som har fullgjorts i Danmark av efterlevande make,om den efterlevande maken under dessa perioder var gift med grän-sarbetaren eller säsongsarbetaren och de inte var separerade ellerlevde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevandemaken under dessa perioder var bosatt inom en annan medlemsstatsterritorium.
c) Vid beräkningen av pension skall sådana anställningsperioder eller
perioder av verksamhet som egenföretagare, som har fullgjorts iDanmark före den 1 januari 1984 av en anställd eller egenföretagaresom inte är gränsarbetare eller säsongsarbetare, anses som bosätt-ningsperioder som har fullgjorts i Danmark av den efterlevandemaken om den efterlevande maken, under dessa perioder var giftmed den anställde eller egenföretagaren och de inte var separeradeeller levde faktiskt åtskilda på grund av osämja och den efterlevandemaken under dessa perioder var bosatt i en annan medlemsstat.
d) Perioder som medräknas enligt b och c skall dock inte beaktas om de
sammanfaller med perioder som medräknas vid beräkningen avpension som tillkommer personen i fråga enligt lagstiftningen omobligatorisk försäkring i en annan medlemsstat eller med de perioderför vilka personen uppbar pension enligt sådan lagstiftning.
Dessa perioder skall dock beaktas om det årliga pensionsbeloppet är
mindre än hälften av den sociala pensionens grundbelopp.
4. Förordningens bestämmelser berör inte övergångsbestämmelserna i de
danska lagarna av den 7 juni 1972 om rätt till pension för danskamedborgare som har varit bosatta i Danmark under en bestämd tidspe-riod omedelbart före tidpunkten för pensionsansökan. Andra medlems-staters medborgare som har varit bosatta i Danmark under ett år omedel-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 95
▼B
bart före tidpunkten för ansökan har dock rätt till pension enligt samma
villkor som gäller för danska medborgare.
5. a) Perioder under vilka en gränsarbetare, som är bosatt inom en annan
medlemsstats territorium än Danmark, har varit förvärvsverksam iDanmark skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstift-ning. Detsamma skall gälla för perioder under vilka en gränsarbetareär utsänd till eller tillhandahåller tjänster i en annan medlemsstat änDanmark.
b) Perioder under vilka en säsongsarbetare, som är bosatt inom en
annan medlemsstats territorium än Danmark, har utfört arbete iDanmark skall anses som bosättningsperioder enligt dansk lagstift-ning. Detsamma skall gälla för perioder under vilka en säsongsarbe-tare är utsänd till en annan medlemsstat än Danmark.
6. För att fastställa om villkoren för rätt till dagpenning vid sjukdom eller
födsel enligt lag av den 20 december 1989 om dagpenning vid sjukdomoch födsel är uppfyllda, när den berörda personen inte längre omfattasav dansk lagstiftning under de referensperioder som fastställs i lagen
a) skall försäkrings- eller anställningsperioder beaktas som har full-
gjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning än Danmark undernämnda referensperioder då den berörda personen inte var omfattadav dansk lagstiftning, som om perioderna har fullgjorts enligt dansklagstiftning, och
b) anses en egenföretagare eller en anställd (om i det senare fall
inkomsten inte kan ligga till grund för beräkning av dagpenning)under de perioder som beaktas ha haft en genomsnittsinkomstmotsvarande den som ligger till grund för beräkningen av dagpen-ning för de perioder som har fullgjorts enligt dansk lagstiftning underreferensperioderna.
7. Förordningens artikel 46 a 3 d och artikel 46c 1 och 3 och tillämpnings-
förordningens artikel 7.1 skall inte tillämpas på pensioner som beviljasenligt dansk lagstiftning.
8. Vid tillämpningen av förordningens artikel 67 skall arbetslöshetsför-
måner för egenföretagare som är försäkrade i Danmark beräknas enligtdansk lagstiftning.
9. Om mottagaren av en dansk ålderspension eller förtida uttagen ålders-
pension också har rätt till en efterlevandepension från en annanmedlemsstat skall dessa pensioner, vid tillämpningen av dansk lagstift-ning, betraktas som förmåner av samma slag i den mening som avses iförordningens artikel 46a 1, dock under förutsättning att den person varsförsäkrings- eller bosättningsperioder ligger till grund för beräkningenav efterlevandepensionen också har fullgjort bosättningsperioder iDanmark.
▼
M3
10. Från en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt
anställda som är bosatt i Danmark och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2−7 inte
är tillämpliga, och
b) som inte har rätt till en dansk pension,får de behöriga myndigheterna begära betalning för kostnaden för natu-
raförmåner som beviljas i Danmark, i den mån naturaförmåner omfattasav det särskilda systemet i fråga och/eller av en kompletterandepersonlig försäkring. Detta gäller även en sådan persons make och barnunder 18 år.
▼
B
C. TYSKLAND
1. Bestämmelserna i artikel 10 i förordningen skall inte påverka de bestäm-
melser, enligt vilka olycksfall (och arbetssjukdomar) som inträffarutanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium och perioder som full-gjorts utanför detta territorium, inte leder till eller endast under vissaförhållanden leder till utbetalning av förmåner när förmånstagarna ärbosatta utanför Förbundsrepubliken Tysklands territorium.
2. a) Den standardberäknade beräkningsperioden (pauschale Anrechnungs-
zeit) bestäms uteslutande på grundval av tyska perioder.
b) För beräkning av tyska pensionsperioder inom ramen för pensions-
försäkringen för gruvarbetare är endast den tyska lagstiftningen till-ämplig.
c) För beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 96
▼M1
3. Om tillämpningen av denna förordning eller senare förordningar om
social trygghet medför exceptionella kostnader för vissa sjukförsäkrings-institutioner kan dessa kostnader helt eller delvis kompenseras. Det tyskaförbindelsesorganet(SIC! förbindelseorganet) för sjukförsäkring iutlandet (Krankenversicherung−Ausland), i Bonn och andra sjukkassorscentrala organisationer skall gemensamt komma överens om sådankompensation. Nödvändiga medel för denna kompensation skall tas utfrån samtliga sjukförsäkringsinstitutioner i förhållande till det genom-snittliga antalet medlemmar under föregående år►
M5 ◄.
▼B
4. Artike l 7 i bok VI av sociallagen skall tillämpas på medborgare i övriga
medlemsstater samt på statslösa och flyktingar som är bosatta inom deandra medlemsstaternas territorier på följande sätt:
Om de allmänna villkoren är uppfylda kan frivilliga avgifter till den
tyska pensionsförsäkringen betalas
a) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
b) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig,
c) för beräkning av tyska ersättningsperioder (Ersatzzeiten) är endast
den tyska lagstiftningen tillämplig.
5 ......6 ......7 ......8 ......9. Om kostnaderna för vårdförmåner, som utges av bosättningsortens tyska
institutioner till pensionärer eller deras familjemedlemmar som ärförsäkrade hos andra medlemsstaters behöriga institutioner, skall återbe-talas som månatliga schablonbelopp, skall dessa kostnader, för att åstad-komma ekonomisk utjämning av sjukförsäkringen för pensionärermellan tyska institutioner, betraktas som kostnader för den tyska sjukför-säkringen för pensionärer. De schablonbelopp som återbetalas till bosätt-ningsortens tyska institutioner av andra medlemsstaters behöriga institu-tioner skall betraktas som en inkomst som skall beaktas vid den ovan-nämnda ekonomiska utjämningen.
10. För beviljande av arbetslöshetsunderstöd (Arbeitslosenhilfe) till egenfö-
retagare krävs att personen, innan han har anmält sig som arbetslös, skallha arbetat minst ett är huvudsakligen som egenföretagare inomFörbundsrepubliken Tysklands territorium och att han inte bara tillfälligthar lämnat sitt arbete.
11. Försäkringsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstats
lagstiftning enligt ett särskilt åldersförsäkringssystem för jordbrukareeller, om ett sådant system saknas, som jordbrukare enligt det allmännasystemet skall beaktas för att uppfylla villkoren om minsta försäkringstidsom krävs för avgiftsplikt enligt artikel 27 i lagen om åldersförsäkringför jordbrukare (Gesetz über die Alterssicherung der Landwirte —GAL), under förutsättning att
a) den deklaration på vilken skyldigheten att betala avgifter grundas
lämnas in inom den föreskrivna tidsperioden, och
b) personen, innan han lämnade in deklarationen, senast har varit
avgiftspliktig enligt åldersförsäkringen för jordbrukare inomFörbundsrepubliken Tysklands territorium.
12. Perioder av obligatorisk försäkring, som har fullgjorts enligt en annan
medlemsstats lagstiftning, antingen enligt ett särskilt system för hant-verkare eller, om ett sådant system saknas, enligt ett särskilt system föregenföretagare eller enligt det allmänna systemet, skall beaktas för attuppfylla det krav på 18 års betalning av obligatoriska avgifter som gällerför rätten till frivilligt utträde ur pensionsförsäkringen för hantverkare.
13. Vid tillämpningen av den tyska lagstiftningen om obligatorisk sjukför-
säkring för pensionärer enligt artikel 5.1 ii i bok V i socialförsäkrings-balken (Fünftes Buch Sozialgesetzbuch — SGB V) och artikel 56 isjukförsäkringsreformlagen (Gesundheitsreformgesetz), skall försäk-rings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en annanmedlemsstats lagstiftning under vilka perioder personen i fråga varberättigad till sjukvårdsförmåner beaktas i den mån det är nödvändigt,som försäkringsperioder som har fullgjorts enligt tyska lagstiftningunder förutsättning att de inte sammanträffar med försäkringsperiodersom har fullgjorts enligt denna lagstiftning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 97
▼B
14. För beviljande av kontantförmåner enligt artikel 47.1 i bok V i den tyska
socialförsäkringsbalken (SGB V) och enligt artiklarna 200.2 och 561.1 iden tyska lagen om social trygghet (Reichsversicherungsordnung —RVO), skall de tyska institutionerna fastställa den nettoinkomst somskall beaktas vid beräkningen av förmånerna som om de försäkradepersonerna vore bosatta i Förbundsrepubliken Tyskland.
15. Grekiska lärare med ställning av statligt anställda som på grund av sin
anställning vid tyska skolor har betalat obligatoriska avgifter till dentyska lagstadgade pensionsförsäkringen utöver avgifter till det grekiskasärskilda systemet för statligt anställda och som efter den 31 december1978 har upphört att omfattas av det obligatoriska tyska systemet kanefter ansökan återfå dessa obligatoriska avgifter enligt artikel 210 i bokVI i sociallagen. Ansökan om återbetalning av avgifter skall göras inomett år efter det att denna bestämmelse har trätt i kraft. Den berördapersonen kan också utöva sin rätt inom två år efter det att han harupphört att vara omfattad av den obligatoriska försäkringen.
Artikel 210.6 i bok VI i sociallagen gäller endast perioder för vilka
obligatoriska avgifter har betalats till den tyska pensionsförsäkringenutöver de avgifter till det särskilda grekiska systemet för statligtanställda och på motsvarande försäkringsperioder som följer omedelbartefter sådana perioder för vilka obligatoriska avgifter har betalats.
1 6 ......17. För beviljande av förmåner till personer som kräver ständig vård enligt
artikel 53 och följande artiklar i bo k V i den tyska socialförsäkrings-
balken (SGB V), skall institutionen på bosättningsorten, vid utgivandeav bistånd i form av vårdförmåner, beakta försäkrings-, anställnings-eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en annan medlemsstatslagstiftning som om de var perioder som hade fullgjorts enligt den fördenna institution tillämpliga lagstiftningen.
18. En person som uppbär pension enligt tysk lagstiftning och pension enligt
en annan medlemsstats lagstiftning skall vid tillämpning av förord-ningens artikel 27 anses ha rätt till sjukvårds- och moderskapsförmånerom han enligt artikel 8.1 punkt 4 i bok V av den tyska socialförsäkrings-balken (SGB V) är undantagen från den obligatoriska sjukförsäkringen(Krankenversicherung).
19. Som en försäkringsperiod för barnuppfostran enligt tysk lagstiftning
gäller även en period under vilken den anställde har uppfostrat barn i enannan medlemsstat, om personen i fråga inte kunde utöva förvärvsverk-samhet enligt artikel 6.1 i lagen om skydd för mödrar (Mutterschutzge-setz) eller åtnjöt föräldraledighet enligt artikel 15 i den federala lagenom förmåner vid barnuppforstran (SIC! barnuppfostran) (Bundeserzie-hungsgeldgesetz) och inte utövade någon mindre (geringfügig) anställ-ning i den mening som avses i artike l 8 i SGB IV.
20. När bestämmelserna i tysk pensionslagstiftning som var i kraft den 31
december 1991 skall tillämpas, skall även bestämmelserna i bilaga VItillämpas i den version som gällde den 31 december 1991.
▼
M3
21. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2−7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på personer som har rätt tillnaturaförmåner enligt ett system för offentligt anställda eller personersom behandlas som sådana och som inte är försäkrade enligt detlagstadgade sjukförsäkringssystemet.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett system för offentligt
anställda är bosatt i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga myndig-
heter i den medlemsstat där han är bosatt att han inte önskar begagnasig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den nationellalagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så är lämpligt,får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förordningen.
22. Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 21 ovan skall bestämmel-
serna i artikel 27 i förordningen när det gäller naturaförmåner anses varatillämpliga på varje person som är berättigad till både en pension enligtBeamtenversorgungsrecht och en pension enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat.
23. Kapitel 4 skall inte tillämpas på personer som har rätt till naturaförmåner
som tillhandahålls genom olycksfallsförsäkring för offentligt anställdaoch personer som behandlas som sådana.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 98
▼B
D. SPANIEN
▼M1 1. Villkoret att en person antingen utövar avlönad verksamhet eller verk-
samhet som egenföretagare, eller tidigare har varit obligatoriskt försäkradmot samma risk enligt ett system för anställda eller egenföretagare isamma medlemsstat, vilket föreskrivs i förordningens artike l1ai vk a n
inte göras gällande mot personer som enligt bestämmelserna i det kung-liga dekretet nr 317/1985 av den 6 februari 1985 är frivilligt försäkradeinom det allmänna systemet för social trygghet i egenskap av tjänstemäneller på annat sätt anställda vid en internationell mellanstatlig organisa-tion.
2. De förmåner som föreskrivs i det kungliga dekretet nr 2805/79 av den 7
december 1979, om frivillig försäkring inom det allmänna systemet försocial trygghet, skall i enlighet med principen om lika behandlingutsträckas till andra medlemsstaters medborgare, flyktingar och statslösasom är bosatta inom gemenskapens territorium, och som upphör att varaobligatoriskt försäkrade inom det spanska systemet för social trygghet ioch med att de blir anställda vid en internationell organisation.
▼
M3
3. a) I alla spanska socialförsäkringssystem, med undantag för systemet för
offentligt anställda, militär personal och domstolspersonal, skall varjeanställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt spansklagstiftning fortfarande anses vara försäkrad vid försäkringsfalletsinträffande för tillämpningen av bestämmelserna i förordningensavdelning III kapitel 3 om han är försäkrad enligt lagstiftningen i enannan medlemsstat vid tidpunkten för försäkringsfallets inträffande,eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges för samma riskfallenligt en annan medlemsstats lagstiftning. Det senare villkoret skalldock anses vara uppfyllt i det fall som avses i artikel 48.1.
b) För genomförandet av bestämmelserna i avdelning III kapitel 3 i
förordningen skall de år arbetstagaren saknar för att uppnå den ålder,då det är möjligt eller obligatoriskt att gå i pension enligt artikel 31.4 iden konsoliderade texten till lagen om statlig pension, räknas sompensionsgrundande endast om han, vid den tidpunkt då den riskförverkligas som utlöser invalid- eller efterlevandepension, omfattasav det spanska särskilda systemet för offentligt anställda eller utövaren verksamhet som medför samma rättigheter enligt det systemet.
▼
B
4. a) Enligt förordningens artikel 47 skall beräkningen av den teoretiska
spanska förmånen ske på grundval av den försäkrades faktiska avgifterunder åren närmast före betalningen av den sista avgiften till denspanska socialförsäkringen.
▼
M2
b) Det fastställda pensionsbeloppet skall ökas med beloppet på de
uppräkningar och ökningar som beräknas för varje påföljande år förpensioner av samma slag.
▼
M3
5. Perioder som har fullgjorts i andra medlemsstater och som måste räknas
in i det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal ochdomstolspersonal kommer, i enlighet med artikel 47 i förordningen, attbehandlas på samma sätt som perioder som ligger närmast den tid somhar fullgjorts som offentligt anställd i Spanien.
6. Enligt det särskilda systemet för offentligt anställda, militär personal och
domstolspersonal avser uttrycket ’acto de servicio’ (i tjänsten) olycksfall iarbetet och arbetssjukdomar inom meningen för och tillämpningen avbestämmelserna i avdelning III kapite l 4 i förordningen.
7. a) I den utsträckning de gäller naturaförmåner, skall avsnitten 2−7 i
avdelning III kapitel 1 inte tillämpas på de förmånstagare inom detsärskilda systemet för offentligt anställda, militär personal ochdomstolspersonal som omfattas av Spaniens ’Mutualismo administra-tivo’.
b) Om emellertid en person som omfattas av ett av dessa system är bosatt
i en medlemsstat enligt vars lagstiftning
— rätten att få naturaförmåner inte är förenad med villkor avseende
försäkring eller anställning, och
— ingen pension skall utbetalas,
skall han av sin sjukkassa rådas till att upplysa vederbörliga myndig-
heter i den medlemsstat där han är bosatt att han inte önskar begagnasig av den rätt till naturaförmåner som ges enligt den nationella
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 99
▼M3
lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt. Om så är lämpligt,
får detta göras med hänvisning till artikel 17a i förordningen.
8. Utan att det påverkar bestämmelserna i punkt 7 ovan skall bestämmel-
serna i artikel 27 i förordningen när det gäller naturaförmåner anses varatillämpliga på personer som är berättigad till både en pension enligtsärskilda system för offentligt anställda, militär personal och domstolsper-sonal och en pension enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat.
▼
M4
9. Det spanska särskilda systemet för studerande (Seguro escolar) är, för
erhållande av förmåner, inte grundat på fullgörande av försäkrings-,anställnings- och bosättningsperioder såsom dessa uttryck definieras iartikel 1 r, s oc hsaiförordningen. De spanska institutionerna kan därför
inte utfärda intyg som gör sammanläggning av perioder möjligt.
Det spanska särskilda systemet kommer ändå att gälla för studenter som
är medborgare i andra medlemsstater och som studerar i Spanien, påsamma villkor som för studenter som är spanska medborgare.
▼
B
E. FRANKRIKE
1. a) Bidrag till äldre anställda, bidrag till äldre egenföretagare och ålders-
bidrag till jordbrukare skall utges enligt de villkor som gäller förfranska arbetare enligt fransk lagstiftning till alla anställda eller egen-företagare som är medborgare i andra medlemsstater och vilka vidtidpunkten för sin ansökan är bosatta inom franskt territorium.
b) Detsamma skall gälla flyktingar och statslösa personer.c) Bestämmelserna i denna förordning skall inte påverka de bestäm-
melser i fransk lagstiftning enligt vilka uteslutande perioder av arbetesom anställd eller perioder som jämställs med sådana eller, i förekom-mande fall, perioder av arbete som egenföretagare inom den franskarepublikens europeiska departement och utomeuropeiska departement(Guadeloupe, Guyana, Martinique och Réunion) skall ge rätt tillbidrag till äldre anställda.
2. Det särskilda bidraget och den kumulativa ersättningen enligt den
särskilda lagstiftningen om social trygghet i gruvor skall endast utges tillanställda i franska gruvor.
3. Lag nr 65—555 av den 10 juli 1965, som ger franska medborgare som är
eller har varit förvärvsverksamma i utlandet rätt att ansluta sig till detfrivilliga åldersförsäkringssystemet, skall gälla medborgare i andramedlemsstater på följande villkor:
— Den förvärvsverksamhet som ger rätt till frivillig försäkring enligt det
franska systemet får inte bedrivas eller ha bedrivits inom fransktterritorium eller inom en annan medlemsstats territorium, i vilken statden anställde eller egenföretagaren är medborgare.
— Den anställde eller egenföretagaren skall, när han ansöker om försäk-
ring enligt lagen, styrka att han antingen har varit bosatt i Frankrike iminst tio år, i en följd eller sammanlagt under flera perioder, eller atthan oavbrutet har varit omfattad av fransk lagstiftning, obligatoriskteller genom frivillig fortsättningsförsäkring, under lika lång tid.
4. En person som omfattas av fransk lagstiftning enligt förordningens artikel
14.1 eller artikel 14a.1 har för de familjemedlemmar som följer medhonom till den medlemsstat inom vars territorium han är förvärvsverksamrätt till följande familjeförmåner:
a) förmåner för små barn som utbetalas till tre månaders ålder,
b) familjeförmåner som utbetalas enligt artikel 73 i förordningen.
5. Vid beräkningen av det teoretiska beloppet enligt i artikel 46. 2 a i denna
förordning inom system i vilka ålderspensioner beräknas på grundval avpensionspoäng skall den behöriga institutionen, för alla försäkringsår somhar fullgjorts enligt en annan medlemsstats lagstiftning, beakta det antalpensionspoäng som fås genom att dividera antalet pensionspoäng som harförvärvats enligt den lagstiftning som denna tillämpar med antalet år sommotsvarar dessa poäng.
6. a) Gränsarbetare som är förvärvsverksamma som anställda inom en
annan medlemsstats territorium än Frankrike och som är bosatta i defranska departementen Haut−Rhin, Bas−Rhin och Moselle skall inomdessa departement vid tillämpningen av artikel 19 i denna förordningha rätt till vårdförmåner som föreskrivs i det lokalaAlsace−Lorraine−systemet enligt dekret nr 46—1428 av den 12 juni1946 och nr 67—814 av den 25 september 1967.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 100
▼B
b) Dessa bestämmelser gäller också personer som har rätt till förmåner
enligt artikel 25.2, 25.3, 28 och 29 i denna förordning.
▼M2
7. Utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 73 och 74 i förord-
ningen, skall bostadsförmåner, förmåner för vård av barn i hemmet,familjeförmån för att anställa en registrerad barnskötare och vårdbidragtill föräldrar utges endast till berörda personer och till deras familjemed-lemmar som är bosatta inom franskt territorium.
▼
B
8. Varje anställd som inte längre är försäkrad enligt det franska allmänna
socialförsäkringssystemet om änkepensionsförsäkring eller systemet förlantarbetare skall vid till lämpningen av reglerna i förordningens avdel-ning III kapitel 3 anses ha samma status som en försäkrad som anställdenligt en annan medlemsstats lagstiftning vid tidpunkten för försäkrings-fallets inträffande eller om så inte är fallet, om en efterlevandepensionkan utges enligt en annan medlemsstats lagstiftning för anställda. Dettavillkor skall dock anses vara uppfyllt i det fall som avses i artikel 48.1.
F. GREKLAND
1 ....
2. Lagen nr 1469/84 om frivillig anslutning till pensionsförsäkringssystemet
för grekiska medborgare och för utländska medborgare med grekiskhärkomst gäller enligt nedanstående bestämmelser för medborgare i andramedlemsstater, statslösa och flyktingar som är bosatta inom en medlems-stats territorium.
Under förutsättning att övriga villkor i nämnda lag är uppfyllda får
avgifter betalas.
a) om personen i fråga har sitt hemvist eller är bosatt inom en medlems-
stats territorium och någon gång tidigare har varit obligatorisktansluten till det grekiska pensionssystemet, eller
b) om personen, oavsett vistelse- eller bostadsort, antingen tidigare har
varit bosatt i Grekland under 10 år oavsett om det har varit i följd ellerinte, eller tidigare har varit omfattad av den grekiska lagstiftningen,obligatoriskt eller frivilligt, under en period om 1 500 dagar.
3. Trots gällande bestämmelser som tillämpas av OGA, skall perioder under
vilka förmåner utbetalas till följd av olycksfall i arbetet eller vid arbets-sjukdom enligt en medlemsstats lagstiftning som har en särskild försäk-ringsgren för sådana riskfall, anses som försäkringsperioder enligt denlagstiftning som OGA tillämpar och i den mening som avses i förord-ningens artikel 1 r, under förutsättning att de sammanfaller med syssel-sättningsperioder inom jordbrukssektorn i Grekland.
4. Enligt grekisk lagstiftning är tillämpningen av förordningens artikel 49.2
förenad med villkor att den nya beräkningen som avses i nämnda artikelinte leder till ett ogynnsamt resultat för personen.
5. När det enligt stadgebestämmelserna för de grekiska tilläggspensionsför-
säkringskassorna ( επικουρικά ταµεία ) är möjligt att erkänna obligato-
riska ålderspensionsförsäkringsperioder som fullgjorts hos grekiska, insti-tutioner för grundförsäkring ( κύριας ασφάλισης ), skall dessa bestäm-
melser också tillämpas på obligatoriska pensionsförsäkringsperioder somfullgjorts enligt lagstiftningen i alla andra medlemsstater som ligger inomdenna förordnings faktiska tillämpningsområde.
6. Arbetstagare som till och med den 31 december 1992 omfattats av en
annan medlemsstats obligatoriska pensionsförsäkring och som för förstagången anslutit sig till den obligatoriska grekiska socialförsäkringen efterden 1 januari 1993 skall betraktas som en "tidigare försäkrad" enligtbestämmelserna i lag nr 2084/92.
▼
M1
7. Offentligt anställda tjänstemän som är yrkesverksamma eller pensione-
rade, personer som behandlas som sådana, samt deras familjemedlemmarsom är försäkrade inom ett särskilt hälsovårdssystem, kan erhålla vårdför-måner vid sjukdom och moderskap om de har omedelbart behov avsjukvård under en vistelse inom en annan medlemsstats territorium, ellernär de beger sig dit för att få den vård deras hälsotillstånd kräver medförhandstillstånd från den behöriga grekiska institutionen, enligt villkoreni artikel 22.1 a och 22.1 c, artikel 22.3 och artikel 31a i den härförordningen, på samma villkor som anställda och egenföretagare somtäcks av den grekiska lagstiftningen om social trygghet (lagstadgadesystem).
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 101
▼M1
8. Artikel 22b skall på motsvarande sätt gälla alla offentligt anställda tjän-
stemän, personer som behandlas som sådana, samt deras familjemed-lemmar som omfattas av ett särskilt grekiskt hälsovårdssystem.
▼
M3
7. (SIC! 9.) När det gäller offentligt anställda och personer som behandlas
som sådana och som har anställts fram till och med den 31 december1982, skall bestämmelserna i avdelning III kapitel 2−3 i förordningentillämpas analogt på de berörda personerna om de har fullgjort försäk-ringsperioder i en annan medlemsstat inom ramen antingen för ett särskiltpensionsförsäkringssystem för offentligt anställda eller personer sombehandlas som sådana, eller inom ett allmänt system, under förutsättningatt de berörda personerna har varit offentligt anställda eller personer sombehandlas som sådana i enlighet med den grekiska lagstiftningen.
8. (SIC! 10.) Tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 43a.2 och 51a.2
skall, när inga pensionsrättigheter har förvärvats enligt ett särskilt systemför offentligt anställda eller personer som behandlas som sådana, intepåverka tillämpningen av grekisk lagstiftning (lag om civila och militärapensioner) när det gäller överföring av försäkringsperioder från ett särskiltsystem för offentligt anställda till det allmänna försäkringssystemet föranställda genom betalning av de erforderliga bidragen.
▼
B
G. IRLAND
1. De anställda, egenföretagare, arbetslösa personer, pensionssökande och
pensionärer samt deras familjemedlemmar som avses i artikel 19.1, 22.1,22.3, 25.1, 25.3, 26.1, 28a, 29 och 31 i förordningen och som är bosattaeller vistas i Irland, skall kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård somföreskrivs i irländsk lagstiftning när kostnaden för denna vård skallbetalas av en institution i en annan medlemsstat än Irland.
2. Familjemedlemmar till en anställd eller egenföretagare som omfattas av
en annan medlemsstats lagstiftning än Irlands och som uppfyller dennalagstiftnings villkor för rätt till förmåner, i förekommande fall medbeaktande av förordningens artikel 18, skall, om de är bosatta i Irland,kostnadsfritt ha rätt till all läkarvård som föreskrivs i irländsk lagstift-ning.
Kostnaden för dessa förmåner skall betalas av den institution hos vilken
den anställde eller egenföretagaren är försäkrad.
Om hustrun till den anställde eller egenföretagaren, eller den person som
sköter barnen, är förvärvsverksam i Irland skall dock förmåner tillfamiljemedlemmarna fortsatt betalas av den irländska institutionen i denutsträckning som rätten till sådana förmåner har förvärvats uteslutandeenligt bestämmelser i irländsk lagstiftning.
3. Om en anställd som omfattas av irländsk lagstiftning har lämnat en
medlemsstats territorium för att under sin anställning bege sig till enannan medlemsstats territorium och råkar ut för ett olycksfall innan hankommer dit, skall hans rätt till förmåner med anledning av olycksfalletfastställas
a) som om detta olycksfall hade inträffat inom Irlands territorium, och
b) utan att man beaktar att han inte befann sig inom Irlands territorium,
när man avgör om han till följd av sin anställning var försäkradenligt denna lagstiftning.
4 .......
▼
M2
5. Vid beräkning av inkomsten som underlag för beviljande av den sjuk-
eller arbetslöshetsförmån som föreskrivs i den irländska lagstiftningen,skall, utan att det påverkar tillämpningen av artiklarna 23.1 och 68.1 iförordningen, ett belopp som är lika med den genomsnittliga veckolönenför året i fråga för antingen manliga eller kvinnliga arbetstagare,beroende på vem som berörs, tillgodoräknas den anställde för varjevecka som han eller hon fullgjort som anställd enligt en annan medlems-stats lagstiftning under referensperioden.
▼
B
6. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast sådana perioder
beaktas under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbetsoför-mögen enligt irländsk lagstiftning.
7. Vid tillämpningen av artikel 44.2 i fall då det för rätt till ålderspension
krävs att man avstår från förvärvsarbete skall en anställd anses uttryck-ligen ha begärt uppskov med beviljande av ålderspension till vilken hanskulle ha rätt enligt Irlands lagstiftning om han fortsätter att förvärvsar-beta.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 102
▼B
8 .......
9. En arbetslös person som återvänder till Irland efter utgången av den
tremånadersperiod under vilken han har fortsatt att uppbära förmånerenligt lagstiftningen i Irland vid tillämpning av förordningens artikel69.1 skall ha rätt till arbetslöshetsförmåner oavsett artikel 69.2, om hanuppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
10. En period som skall omfattas av irländsk lagstiftning enligt förord-
ningens artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt den bestämmelsen som en period omfattad av irländsk
lagstiftning vid tillämpningen av förordningens avdelning III,
eller
ii) göra Irland till behörig stat för utgivande av förmåner som avses i
förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
▼
M5
11. Rätten att få tillägg till familjeinkomst enbart enligt irländsk lagstiftning
skall innehållas när under samma period och för samma familjemedlemfamiljeförmåner betalas ut enbart enligt Förenade kungarikets lagstift-ning, eller med tilläHampning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller 78a iförordningen med det belopp dessa förmåner uppgår till.
▼
B
H. ITALIEN
Inga.
I. LUXEMBURG
1. Oavsett förordningens artikel 94.2 skall försäkringsperioder eller perioder
som behandlas som sådana och som har fullgjorts av anställda elleregenföretagare enligt luxemburgsk lagstiftning om pensionsförsäkring vidinvaliditet, ålderdom och vid dödsfall, antingen före den 1 januari 1946eller före den tidigare dag som föreskrivs i en bilateral konvention,beaktas vid tillämpning av denna lagstiftning endast om personen i frågakan bevisa att han har fullgjort sex försäkringsmånader enligt det luxem-burgska systemet efter ifrågavarande dag. Om flera bilaterala konven-tioner är tillämpliga skall försäkringsperioder eller perioder sombehandlas som sådana beaktas från och med den dag som ligger längsttillbaka i tiden.
2. Vid beviljandet av den fasta delen av luxemburgska pensioner skall
försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstiftning, som har fullgjorts avanställda eller egenföretagare som inte är bosatta inom luxemburgsktterritorium, från den 1 oktober 1972 anses som bosättningsperioder.
3. Artikel 22.2 andra stycket i denna förordning påverkar inte bestämmel-
serna i luxemburgsk lagstiftning enligt vilken sjukkassans godkännade avbehandling utomlands inte kan vägras då den nödvändiga behandlingeninte kan ges i storhertigdömet Luxemburg.
4. För att beakta den försäkringsperiod som föreskrivs i artikel 171.7 i
socialförsäkringsbalken (Code des Assurances Sociales) skall den luxem-burgska institutionen erkänna försäkringsperioder som har fullgjorts avpersonen i fråga enligt lagstiftningen i varje annan medlemsstat som omde var perioder som hade fullgjorts enligt den lagstiftning som dentillämpar. Denna bestämmelse skall tillämpas endast om personen i frågasenast har fullgjort försäkringsperioder enligt luxemburgsk lagstiftning.
▼
M3
5. För en offentligt anställd som inte är underkastad luxemburgsk lagstift-
ning när han lämnar sin anställning skall beräkningsgrunden för tilldel-ning av pension vara slutlönen för den berörda personen då han lämnarluxemburgsk offentligt tjänst och denna lön skall fastställas i enlighetmed den lagstiftning som gäller då pensionen faller ut.
6. När en person flyttar från ett luxemburgskt lagstadgat system till ett
särskilt system för offentligt anställda eller personer som behandlas somsådana i en annan medlemsstat, skall bestämmelserna i den luxemburgskalagstiftningen om retroaktiv försäkring upphöra att gälla.
7. Godkännandet av perioderna i det luxemburgska lagstadgade systemet
skall endast vara grundade på de perioder som fullgjorts i Luxemburg.
▼
M4
8. De personer som åtnjuter sjukförsäkringsskydd i Storhertigdömet Luxem-
burg och som bedriver sina studier i en annan medlemsstat befrias frånanslutning enligt lagstiftningen i det land där studierna bedrivs.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 103
▼B
3. (SIC! J.) NEDERLÄNDERNA
1.Sjukvårdskostnadsförsäkring
a) Då det gäller rätt till vårdförmåner enligt nederländsk lagstiftning
avses med personer som har rätt till vårdförmåner personer som ärförsäkrade eller medförsäkrade enligt det försäkringssystem somomfattas av den nederländska lagen om sjukförsäkring för tillämpningav kapite l 1 i avdelning III (Ziekenfondswet).
b )......c) Vid tillämpningen av förordningen artikel 27—34 behandlas följande
pensioner som pensioner som utbetalas enligt de lagbestämmelser somnämns i b (invaliditet) och c (ålderdom) i Nederländernas förklaring
enligt artike l 5 i förordningen:
— Pensioner enligt lagen den 6 juni 1966 (Staatsblad 6) om nya
regler för tjänstemän och deras efterlevande (Algemene Burger-lijke Pensioenwet).
— Pensioner enligt lagen den 6 oktober 1966 (Staatsblad 445) om
nya regler om pensioner för militär personal och deras efterle-vande (Algemene militaire Pensioenwet).
— Pensioner enligt lagen den 15 februari 1967 (Staatsblad 138) om
nya regler om pension för anställda vid de nederländska järnvä-garna och deras efterlevande (Spoorwegpensioenwet).
— Pensioner enligt förordningen om anställningsvillkoren vid de
nederländska järnvägarna (Reglement Dienstvoorwaarden Neder-landse Spoorwegen) (RDV 1964 NS).
— Förmåner vid pensionering före 65 års ålder enligt ett pensions-
system som syftar till hjälp till anställda och tidigare anställdaeller förmåner vid förtidspension enligt ett system för förtidspen-sionering inrättat av staten eller genom eller enligt ett kollektiv-avtal eller ett system som utformas av sjukförsäkringsrådet.
d) Familjemedlemmar enligt artikel 19.2, vilka är bosatta i Nederlän-
derna, och anställda eller egenföretagare och deras familjemedlemmarenligt artikel 22.1 b och 22.3 jämförda med artikel 22.1 b och 22.3jämförda med artikel 22.1 b och artiklarna 25—26, som har rätt tillförmåner enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat, skall inte varaförsäkrade enligt algemene Wet Bizondere Ziektekosten (Lagen omallmän försäkring mot särskilda medicinska utgifter) (AWBZ).
2.Tillämpning av Nederländsk lagstiftning om allmän åldersförsäkring
(AOW)
a) Den minskning som avses i artikel 13.1 i lagen om åldersförsäkring
(AOW) skall inte tillämpas på kalenderår eller delar därav före den 1januari 1957, under vilka en pensionsberättigad som inte uppfyllervillkoren för att få sådana år betraktade som försäkringsperioder varbosatt inom Nederländernas territorium i åldern 15—65 år, eller undervilka han vid bosättning inom en annan medlemsstats territoriumutövade verksamhet som anställd i Nederländerna för en arbetsgivare idet landet.
Personer som var bosatta eller arbetade enligt ovannämnda villkor
endast före den 1 januari 1957 skall oavsett artike l 7 i AOW anses
vara pensionsberättigade.
b) Den minskning som avses i artikel 13.1 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti 1989 under vilka denperson som är eller var gift — mellan 15 och 65 års ålder — inte varförsäkrad enligt nämnda lagstiftning trots att han var bosatt inom enannan medlemsstats territorium än Nederländerna, om dessa kalen-derår eller delar därav sammanfaller, å ena sidan med de försäkrings-perioder som personens make har uppfyllt enligt den lagstiftningenförutsatt att parets äktenskap bestod under dessa perioder, och å andrasidan med de kalenderår eller delar därav som enligt a skall beaktas.
Utan hinder av bestämmelserna i artike l 7 i AOW skall personen
ifråga anses vara pensionsberättigad.
c) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 1 januari 1957 under vilka denpensionsberättigades make, som inte uppfyller de villkor som gerhonom rätt att få dessa år behandlade som försäkringsperioder, varbosatt i Nederländerna mellan 15 och 65 års ålder, trots att maken varbosatt inom en annan medlemsstats territorium och utövade verk-samhet som anställd i Nederländerna för en arbetsgivare där.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 104
▼B
d) Den minskning som avses i artikel 13.2 i AOW skall inte tillämpas på
kalenderår eller delar därav före den 2 augusti 1989 under vilka denpensionsberättigades make var bosatt i en annan medlemsstat änNederländerna mellan 15 och 65 års ålder och inte var försäkrad enligtnämnda lagstiftning, såvitt avser kalenderår eller delar därav somsammanfaller, å ena sidan med de försäkringsperioder som personensmake har uppfyllt enligt denna lagstiftning förutsatt att parets äkten-skap bestod under dessa perioder, och å andra sidan med de kalen-derår eller delar därav som enligt a skall beaktas.
e) Punkterna a, b, c och d är endast tillämpliga på en person som har
varit bosatt inom en eller flera medlemsstaters territorium efter att hauppnått en ålder av 59 år och så länge som denna person är bosattinom något av dessa medlemsstaters territorium.
f)►
M2Som ett undantag från bestämmelserna i artikel 45.1 i AOW
och artikel 63.1 i den allmänna lagen om försäkring för efterlevandeunderhållsberättigade personer (ANW), skall en make till en anställdeller egenföretagare som omfattas av ett obligatoriskt försäkrings-system, och som bor i en annan medlemsstat än Nederländerna, ha rättatt vara frivilligt försäkrad enligt denna lagstiftning men endast förperioder efter den 2 augusti 1989 under vilka den anställde elleregenföretagaren är eller var obligatoriskt försäkrad enligt nämndalagstiftning. Denna rätt upphör att gälla den dag då den anställdes elleregenföretagarens obligatoriska försäkring upphör. ◄
Nämnda rätt upphör dock inte om den anställdes eller egenföretaga-
rens obligatoriska försäkring upphör till följd av hans död och omhans änka endast uppbär pension enligt den ►
M2allmänna lagen om
försäkring för efterlevande underhållsberättigade personer ◄
(AWW).
Under alla omständigheter upphör rätten till frivillig försäkring den
dag då den frivilligt försäkrade uppnår 65 års ålder.
Den avgift som måste betalas för nämnda frivilliga försäkring för en
anställds eller en egenföretagares make som är obligatoriskt försäkradenligt den nederländska lagstiftningen om allmän åldersförsäkring(AOW) och ►
M2allmänna lagen om försäkring för efterlevande
underhållsberättigade personer ◄(AWW) skall fastställas enligt
bestämmelserna om fastställande av avgift till den obligatoriskaförsäkringen, under förutsättning att makens inkomst i detta fall skallanses vara förvärvad i Nederländerna.
För make till en anställd eller egenföretagare som var obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti 1989 eller därefter skall avgiften fastställasenligt bestämmelserna om fastställande av avgifter till frivillig försäk-ring enligt den nederländska lagstiftningen ►
M2allmänna lagen om
försäkring för efterlevande underhållsberättigade personer. ◄
g) Den rätt som avse s i f gäller endast om maken till en anställd eller
egenföretagare, inom ett år efter det den obligatoriska försäkringenbörjat gälla, har informerat Socialförsäkringsbanken (Sociale Verze-keringsbank) om avsikten att ansluta sig till den frivilliga försäk-ringen.
För make till en anställd eller egenföretagare som blev obligatoriskt
försäkrad den 2 augusti 1989 eller omedelbart dessförinnan börjarettårsfristen att löpa den 2 augusti 1989.
Den rätt som avse s i f fjärde stycket gäller inte en make — som inte är
bosatt i Nederländerna — till en anställd eller egenföretagare påvilken bestämmelserna i artikel 14.1, artikel 14a.1 eller artikel 17 iförordningen är tillämpliga, om maken i enlighet med bestämmelsernai Nederländernas lagstiftning är eller var berättigad till att ensamteckna en frivillig försäkring.
h) Punkterna a, b, c, d, och f skall inte tillämpas på vare sig de perioder
som sammanfaller med perioder som får beaktas vid beräkningen avpension enligt lagstiftningen av pension enligt lagstiftningen omförsäkring för ålderspension i en annan medlemsstat än Nederländernaeller på de perioder under vilka personen i fråga uppbar en ålderspen-sion enligt sådan lagstiftning.
i) Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall endast försäk-
ringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den neder-ländska lagstiftningen om allmän försäkring (AOW) beaktas somförsäkringsperioder.
▼
M2
3.Tillämpning av Nederländernas allmänna lag om försäkring för efterle-
vande underhållsberättigade personer.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 105
▼M2
a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre omfattas av den
nederländska allmänna lagen om försäkring för efterlevande under-hållsberättigade personer skall för tillämpningen av bestämmelserna iavdelning III kapite l 3 i förordningen anses vara försäkrad enligt
denna lag när försäkringsfallet inträffar, om personen är försäkrad motsamma risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning, eller om så inteär fallet, om en efterlevandeförsäkring kan utges enligt en annanmedlemsstats lagstiftning. Det senare villkoret skall dock anses varauppfyllt i det fall som avses i artikel 48.1.
b) Om en änka enligt a har rätt till änkepension enligt den nederländska
allmänna lagen om försäkring för efterlevande underhållsberättigadepersoner skall denna pension beräknas enligt artikel 46.2 i förord-ningen.
För tillämpningen av dessa bestämmelser skall försäkringsperioder
som har fullgjorts före den 1 oktober 1959 under vilka den anställdeeller egenföretagaren var bosatt inom nederländskt territorium före 15års ålder eller under vilka han vid fortsatt bosättning inom en annanmedlemsstats territorium har förvärvsarbetat i Nederländerna för enarbetsgivare i det landet, också betraktas som försäkringsperioder somhar fullgjorts enligt nämnda nederländska lagstiftning.
▼
B
c) Hänsyn skall inte tas till perioder som skall beaktas enligt b, vilka
sammanfaller med försäkringsperioder som har fullgjorts enligt enannan medlemsstats lagstiftning om efterlevandepension.
▼
M2
d) Vid tillämpningen av artikel 46.2 i förordningen skall endast försäk-
ringsperioder som har fullgjorts efter 15 års ålder enligt den neder-ländska lagstiftningen betraktas som fullgjorda försäkringsperioder.
4.Tillämpningen av de nederländska lagarna om arbetsoförmåga.
▼
B a) Varje anställd eller egenföretagare som inte längre är försäkrad enligt
lagen av den 18 februari 1966 om försäkring mot arbetsoförmåga(WAO) och/eller enligt lagen av den 11 december 1975 om arbets-oförmåga (AAW) ►
M2och lagen av den 24 april 1997 om försäk-
ring för egenföretagare vid arbetsförmåga ◄(SIC!
►M2arbetsoförmåga ◄) skall anses vara fortfarande försäkrad vid
tidpunkten för försäkringsfallets inträffande för tillämpningen avbestämmelserna i förordningens avdelning III kapitel 3 om han ärförsäkrad mot samma risk enligt en annan medlemsstats lagstiftning,eller om så inte är fallet, om en förmån kan utges enligt en annan statslagstiftning för samma riskfall. Det senare villkoret skall dock ansesvara uppfyllt i det fall som avses i artikel 48.1.
b) Om personen enligt a har rätt till en nederländsk invaliditetsförmån
skall denna förmån enligt reglerna i förordningens artikel 46.2 beviljas
i) enligt bestämmelserna i den ovannämnda lagen av den 18 februari
1966 (WAO) om han vid tidpunkten för försäkringsfallets inträf-fande var försäkrad mot samma risk enligt en annan medlemsstatslagstiftning som anställd i den mening som avses i förordningensartikel 1 a,
ii) enligt bestämmelserna i ►
M2lagen av den 24 april 1997 om
försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga ◄om han vid
arbetsoförmågans inträde
— var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men inte som anställd i den mening som avses iförordningens artikel 1 a, eller
— inte var försäkrad mot denna risk enligt en annan medlemsstats
lagstiftning men kan göra anspråk på förmåner enligt en annanmedlemsstats lagstiftning.
►
M2 ◄
c) Vid beräkning av förmåner som har beviljats enligt ►M2lagen av
den 24 april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbetsoför-måga◄eller enligt den ovannämnda lagen av den 11 december 1975
(AAW) skall de nederländska institutionerna beakta
— perioder med betald sysselsättning och perioder som betraktas som
sådana och som har fullgjorts i Nederländerna före den 1 juli1967,
— försäkringsperioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda
lagen av den 18 februari 1966 (WAO),
— försäkringsperioder som har fullgjorts av personen i fråga efter
femton års ålder enligt den ovannämnda lagen av den 11 december1975 (AAW) i den mån de inte sammanfaller med försäkringspe-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 106
▼B
rioder som har fullgjorts enligt den ovannämnda lagen av den 18
februari 1966 (WAO).
▼M2
— försäkringsperioder som fullgjorts i enlighet med lagen av den 24
april 1997 om försäkring för egenföretagare vid arbetsoförmåga(WAZ).
▼
B
d) Vid beräkningen av den nederländska invaliditetsförmånen enligt
förordningens artikel 40.1 skall de nederländska institutionerna intebeakta tillägg som kan beviljas enligt bestämmelserna i lagen omtillägg. Rätten till detta tillägg och storleken av detta beräknas endastpå grundval av bestämmelserna i lagen om tillägg.
5.Tillämpning av nederländsk lagstiftning om familjebidrag
a) En anställd eller egenföretagare som blir omfattad av nederländsk
lagstiftning om familjeförmåner under ett kvartal och som förstadagen i detta kvartal omfattas av en annan medlemsstats motsvarandelagstiftning skall anses försäkrad enligt nederländsk lagstiftning frånoch med denna första dag.
b) Storleken på de familjeförmåner, till vilka en anställd eller en egenfö-
retagare som enligt a anses försäkrad enligt nederländsk lagstiftningom familjeförmåner har rätt, skall fastställas enligt närmare regler iden tillämpningsförordning som avses i förordningens artikel 98.
6.Tillämpning av vissa övergångsbestämmelser
Artikel 45.1 skall inte gälla fastställande av rätt till förmåner enligt
övergångsbestämmelserna i lagstiftningarna om allmän åldersförsäkring(artikel 46), om allmän försäkring för änkor och för barn, som mist en avföräldrarna eller båda föräldrarna, och om allmän försäkring mot arbets-oförmåga.
▼
M5
7. Tillämpning av avdelning II i förordningen på en ”directeur grootandeel-
houder” (direktör/största aktieägare) i ett andelsbolag:
Den person som, utöver en verksamhet inom ramen för en arbetsrelation,
i Nederländerna utövar en verksamhet för ett andelsbolags räkning i vilkethan har ett enligt nederländsk lagstiftning ”ansenligt intresse” (dvs. ettintresse som ger mer än 50 % av rösterna), skall enligt bestämmelserna iavdelning II i förordningen betraktas som anställd.
▼
B
K. ÖSTERRIKE
▼M3
1. Vid tillämpningen av förordningen skall den österrikiska lagstiftningen
om överföring av försäkringsperioder genom att en övergångssummabetalas fortsätta att gälla när ett utbyte äger rum mellan ett allmänt systemoch ett särskilt system för tjänstemän.
▼
B
2. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall bortses från tillägg
till avgifterna för tilläggsförsäkring och tilläggsförmån för gruvarbetareenligt österrikisk lagstiftning. I dessa fall skall det belopp som har beräk-nats enligt förordningens artikel 46.2 ökas genom tillägg till avgifternaför tilläggsförsäkring och tilläggsförmån till gruvarbetare.
3. Vid tillämpningen av förordningens artikel 46.2 skall för österrikisk
lagstiftning den dag som gäller pension (Stichtag) anses som den dag dåförsäkringsfallet inträffar.
4. Tillämpningen av förordningens bestämmelser skall inte innebära någon
reduktion i rätten till förmåner enligt österikisk lagstiftning med avseendepå personer vilkas socialförsäkringssituation har påverkats av politiskaeller religiösa skäl eller på grund av deras härkomst.
▼
M2
5. Bestämmelserna i artikel 22.1 a i förordningen skall även tillämpas på
personer som omfattas av en sjukförsäkring enligt en österrikisk lag omskydd för särskilda offer (Versorgungsgesetze).
▼
M3
6. Vid tillämpning av förordningen skall förmåner enligt lagen om skydd av
väpnade styrkor (Heeresversorgungsgesetz — HVG) behandlas somförmåner vid olycksfall i arbetet och arbetssjukdomar.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 107
▼M3
L. PORTUGAL
När det gäller personer som omfattas av det särskilda systemet för offentligt
anställda och personer som behandlas som sådana vilka inte längre arbetarför den portugisiska förvaltningen när de går i pension eller när deraspensionsrättigheter bestäms, skall den sista lönen som de mottog från denförvaltningen beaktas vid uträkningen av pensionen.
▼
B
M. FINLAND
1. För att fastställa om perioden mellan försäkringsfallets inträffande och
pensionsåldern (antagandeperiod) skall beaktas vid beräkning av denfinska arbetspensionen skall försäkrings- eller bosättningsperioder enligten annan stats lagstiftning, för vilken denna förordning gäller, beaktassåvitt avser villkoret om bosättning i Finland.
2. Om anställning eller verksamhet som egenföretagare i Finland har uppfört
och försäkringsfallet inträffar under anställning eller verksamhet somegenföretagare i en annan medlemsstat och om pensionen enligt denfinska lagstiftningen om arbetspension inte längre omfattar periodenmellan försäkringsfallet och pensionsåldern (antagan- detid) skall försäk-ringsperioder enligt lagstiftningen i en annan medlemsstat beaktas vadavser villkoren för antagandetid som om de vore försäkringsperioder iFinland.
3. Om enligt finländsk lagstiftning tillägg skall betalas av en institution i
Finland på grund av försening i handläggningen av en ansökan omförmån, skall en ansökan som har lämnats till en institution i en annanmedlemsstat för tillämpning av bestämmelserna i den finska lagstift-ningen avseende sådant tillägg anses ha lämnats den dag då ansökantillsammans med alla nödvändiga bilagor när den behöriga institutionen iFinland.
▼
M2
4. Vid tillämpningen av bestämmelserna i avdelning III kapite l 3 i förord-
ningen skall den anställde eller den egenföretagare som inte längre ärförsäkrad enligt det nationella försäkringssystemet fortfarande betraktassom försäkrad enligt denna lag om han är försäkrad enligt lagstiftningen ien annan medlemsstat när försäkringsfallet inträffar eller, när detta inte ärfallet, om han har rätt till en motsvarande pension enligt samma villkorenligt lagstiftningen i en annan medlemsstat. Det senare villkoret skalländå anses vara uppfyllt i det fall som avses i artikel 48.1.
▼
M3
5. I de fall då en person som omfattas av ett särskilt system för offentligt
anställda är bosatt i Finland och
a) bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2−7 inte tillämpas
och
b) personen inte har rätt till pension från Finland,skall personen ansvara för kostnaderna för de naturaförmåner som han
eller någon av hans familjemedlemmar beviljas i Finland i den mån deersätts genom det särskilda systemet för offentligt anställda och enkompletterande personlig försäkring.
▼
B
N. SVERIGE
1. Vid tillämpningen av artikel 18.1 skall, för fastställande av en persons rätt
till föräldrapenning, försäkringsperioder som har fullgjorts i en annanmedlemsstat anses baserade på samma genomsnittsinkomster som desvenska försäkringsperioder med vilka de sammanräknas.
2. Förordningens bestämmelser om sammanläggning av försäkringsperioder
skall inte tillämpas på övergångsbestämmelserna i den svenska lagstift-ningen om rätt till förmånligare beräkning av folkpension för personersom är bosatta i Sverige under en fastställd period före pensionsansökan.
3. Vid fastställandet av rätten till förtids- eller efterlevandepension som
delvis baseras på framtida antagna försäkringsperioder skall en personanses uppfylla försäkrings- och inkomstvillkoren i den svenska lagstift-ningen om han som anställd eller egenföretagare omfattas av ett försäk-ringssystem eller ett system som grundas på bosättning i en annanmedlemsstat.
4. År med vård av små barn skall enligt förerskrivna villkor i den svenska
lagstiftningen anses som försäkringsperioder för tilläggspension även ombarnet och personen i fråga är bosatt i en annan medlemsstat under
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 108
▼B
förutsättning att den person som vårdar barnet är föräldraledig enligt
bestämmelserna i lagen om ledighet för vård av barn.
▼M3
5. En person som omfattas av ett särskilt system för offentligt anställda som
är bosatt i Sverige och
a) på vilken bestämmelserna i avdelning III, kapitel 1, avsnitt 2−7inte är
tillämpliga, och
b) som inte har rätt till svensk pension,skall ansvara för betalningen av sjukvård som tillhandahålls i Sverige till
de belopp som enligt svensk lagstiftning tillämpas på personer som inte ärbosatta i landet i den mån som den vård som tillhandahålls omfattas avdet särskilda systemet i fråga och/eller av det personliga försäkringssys-temet som kompletterar det. Detta tillämpas också en sådan persons makeoch barn under 18 år.
▼
B
O. FÖRENADE KUNGARIKET
1. När en person som normalt är bosatt i Gibraltar, eller som sedan han
senast anlände till Gibraltar har varit skyldig att betala avgifter enligtGibraltars lagstiftning, såsom anställd ansöker om befrielse från betal-ningen av avgifter under en viss tid till följd av arbetsoförmåga,moderskap eller arbetslöshet och begär att avgifter för denna periodskall gottskrivas honom, skall vid prövningen av hans ansökan varjeperiod under vilken han har arbetat inom en annan medlemsstatsterritorium än Förenade kungarikets betraktas som en period undervilken han har varit anställd i Gibraltar och för vilken han har betalatavgifter som anställd enligt Gibraltars lagstiftning.
2. En person har rätt till ålderspension enligt Förenade kungarikets
lagstiftning, om
a) tidigare makes avgifter beaktas som om de vore personens egna
avgifter, eller
b) de gällande avgiftsvillkoren uppfylls av personens make eller tidi-
gare make.
Dessutom gäller i båda fallen att om maken eller tidigare maken är
eller har varit omfattad av lagstiftningen i två eller flera medlemsstatersom anställd eller egenföretagare, bestämmelserna i förordningensavdelning III kapitel 3 skall tillämpas vid fastställandet av rätten tillförmån enligt Förenade kungarikets lagstiftning. I sådant fall skallvarje hänvisning i nämnda kapitel 3 till försäkringsperioder anses somen hänvisning till försäkringsperioder som har fullgjorts av
i) make eller tidigare make, om ansökan görs av en gift kvinna, av en
änkling eller av en person vars äktenskap har upphört av annanorsak än genom makens död, eller
ii) tidigare make, om ansökan görs av en änka, som inte uppbar
efterlevandepension omedelbart före uppnåendet av pensionsålderneller som endast uppbar en åldersbestämd änkepension beräknadenligt förordningens artikel 46.2.
3. a) Om en arbetslöshetsförmån enligt Förenade kungarikets lagstift-
ning utges till en person enligt förordningens artikel 71.1 a ii ellerb ii, skall försäkrings- eller anställningsperioder eller perioder somegen- företagare, som har fullgjorts av denna person enligt enannan medlemsstats lagstiftning, betraktas som perioder av vistelsei Storbritannien eller, i förekommande fall i Nordirland, för attuppfylla kraven på en viss vistelseperiod i Storbritannien eller, iförekommande fall Nordirland, för rätt till barnförmåner enligtFörenade kungarikets lagstiftning.
b) Om Förenade kungarikets lagstiftning enligt förordningens avdel-
ning II med undantag för artikel 13.2 f skall tillämpas på enanställd eller egenföretagare som inte uppfyller ett villkor ombarnförmåner (child benefit) i den lagstiftningen, gäller följande:
i) Om villkoret avser vistelse i Storbritannien eller, i förekom-
mande fall Nordirland, skall han, vid prövningen av om vill-koret är uppfyllt, behandlas som om han vistades där.
ii) Om villkoret avser en vistelseperiod i Storbritannien eller, i
förekommande fall, Nordirland, skall sådana försäkrings- elleranställningsperioder eller perioder av verksamhet som egenfö-retagare, som personen har fullgjort enligt en annan medlems-stats lagstiftning, anses som vistelseperioder i Storbritannien
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 109
▼B
eller, i förekommande fall, Nordirland vid prövningen av om
villkoret är uppfyllt.
c) För rätt till familjebidrag (family allowances) enligt Gibraltars
lagstiftning skall bestämmelsern a i a och b ovan gälla på motsva-
rande sätt.
4. De änkeförmåner som utges enligt Förenade kungarikets lagstiftning
skall vid tillämpningen av förordningens kapitel 3 betraktas som enefterlevandepension.
5. För tillämpning av artikel 10a.2 på bestämmelserna om rätt till
biståndsförmån, vårdbidrag vid invaliditet och invalidpension skallanställningsperiod, period av verksamhet som egenföretagare ellerbosättningsperiod som har fullgjorts inom en annan medlemsstats terri-torium än Storbritanniens beaktas till den del det är nödvändigt för attuppfylla vistelsekravet i Storbritannien före den dag då rätten tillförmånen ifråga först uppkommer.
6. Om en anställd, som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning
råkar ut för en olycka efter att ha lämnat en medlemsstats territoriumför att i sin anställning resa till en annan medlemsstats territorium meninnan han kommer dit, skall hans rätt till förmåner till följd av dettaolycksfall bestämmas
a) som om olycksfallet hade inträffat inom Förenade kungarikets
territorium, och
b) fastställandet av om han var anställd (employed earner) enligt
Storbritanniens eller Nordirlands lagstiftning eller en anställd(employed person) enligt Gibraltars lagstiftning skall ske utanhänsyn till hans bortovaro från Storbritanniens, Nordirlands ellerGibraltars territorier.
7. Förordningen gäller inte bestämmelser i Förenade kungarikets lagstift-
ning om ikraftträdande av avtal om social trygghet som har slutitsmellan Förenade kungariket och en tredje stat.
8. Vid tillämpningen av förordningens avdelning III kapitel 3 skall
progressiva avgifter som betalas av den försäkrade personen enligtFörenade kungarikets lagstiftning eller progressiva pensionsförmånersom utbetalas enligt denna lagstiftning inte beaktas. Beloppet av deprogressiva förmånerna skall läggas till beloppet av de förmåner sombetalas ut enligt Förenade kungarikets lagstiftning och som fastställsenligt det nämnda kapitlet. Summan av dessa två belopp skall utgöraden förmån som faktiskt skall utges till personen.
9 . ......10. Vid tillämpningen av författningen om avgiftsfri socialförsäkrings-
förmån och arbetslöshetsförsäkring (Gibraltar), skall varje person somomfattas av denna förordning anses vara normalt bosatt i Gibraltar, omhan är bosatt i en medlemsstat.
▼
M1
11. Vid tillämpningen av förordningens artiklar 27, 28, 28a, 29, 30 och 31
skall förmåner som betalas ut utanför Förenade kungariket endast pågrundval av artikel 95b.8 i den här förordningen anses som en invalidi-tetsförmån.
▼
B
12. Vid tillämpningen av förordningens artikel 10.1 skall varje förmånsta-
gare enligt Förenade kungarikets lagstiftning som vistas inom en annanmedlemsstats territorium behandlas som om han under denna vistelsevore bosatt inom denna andra medlemsstats territorium.
13.1. Vid beräkning av en inkomstfaktor för fastställande av rätten till
förmåner enligt Förenade kungarikets lagstiftning skall, om inte annatföljer av punkt 15, varje vecka under vilken en anställd eller egenföre-tagare har varit omfattad av en annan medlemsstats lagstiftning ochsom började under det ifrågavarande inkomstskatteåret beaktas iförhållande till Förenade kungarikets lagstiftning på följande sätt:
a) Perioder mellan 6 april 1975 och 5 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen i fråga anses ha betalat avgifter somanställd på grundval av inkomster som motsvarar två tredje-delar av den övre inkomstgränsen för detta år,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen anses ha betalat klass 2-avgiftersom egenföretagare.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 110
▼B
b) Perioder från och med den 6 april 1987:
i) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
anställd skall personen i fråga anses ha uppburit en veckoin-komst och betalat avgifter som anställd motsvarande två tredje-delar av den övre inkomstgränsen för denna vecka,
ii) för varje försäkrings-, verksamhets- eller bosättningsvecka som
egenföretagare skall personen i fråga anses ha betalat klass2-avgifter som egenföretagare.
c) Före varje full vecka under vilken han har fullgjort en period som
har ansetts som försäkringsperiod, anställningsperiod, period avverksamhet som egenföretagare eller bosättningsperiod, skallpersonen i fråga anses ha haft tillgodoräknade avgifter ellerinkomster, allt efter omständigheterna, i den utsträckning somkrävs för att hans totala inkomstfaktor för detta skatteår skall nåden nivå som behövs för att detta skatteår skall tillgodoräknasenligt Förenade kungarikets lagstiftning om tillgodoräknande avavgifter eller inkomster.
13.2. Vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 b gäller följande:
a) Om en anställd under något inkomstskatteår som börjar den 6 april
1975 eller senare har fullgjort försäkrings-, anställnings- ellerbosättningsperioder uteslutande i en annan medlemsstat än Före-nade kungariket och tillämpningen av punk t1aieller b i medför
att detta år räknas som kvalifikationsår enligt Förenade kungariketslagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 a, skallhan anses ha varit försäkrad i 52 veckor under detta år i den andramedlemsstaten.
b) Då varje inkomstskatteår som börjar den 6 april 1975 eller senare
inte skall räknas som kvalifikationsår enligt Förenade kungariketslagstiftning vid tillämpning av förordningens artikel 46.2 a skallvarje försäkrings-, anställnings- eller bosättningsperiod som harfullgjorts under sådant år inte beaktas.
13.3. För att omvandla en inkomstfaktor till försäkringsperioder skall
inkomstfaktorn för det aktuella beskattningsåret enligt Förenadekungarikets lagstiftning divideras med detta års lägsta inkomstgräns.Resultatet skall anges som ett helt tal utan hänsyn till återståendedecimaler. Det tal som har beräknats på detta sätt skall anses motsvaraantalet försäkringsveckor som har fullgjorts enligt Förenade kungari-kets lagstiftning under detta år, under förutsättning att talet inte över-stiger det antal veckor under vilka personen under året var omfattad avdenna lagstiftning.
14. Vid tillämpningen av artikel 40.3 a ii skall endast perioder beaktas
under vilka den anställde eller egenföretagaren var arbetsoförmögenenligt Förenade kungarikets lagstiftning.
15.1. Vid beräkningen enligt artikel 46.2 a av det teoretiska beloppet för den
del av pensionen som består av en tilläggsdel enligt Förenade kungari-kets lagstiftning
a) skall uttrycket "inkomster, avgifter eller ökningar" i förordningens
artikel 47.1 b förstås som ett överskott i inkomstfaktorer som dettadefinieras i lagen om socialförsäkringspensioner (Social SecurityPensions Act 1975) eller, i förekommande fall, författningen omsocialförsäkringspensioner (Nordirland), [Social Security Pensions(Northern Ireland) Order 1975],
b) skall det genomsnittliga överskottet i inkomstfaktorer beräknas
enligt förordningens artikel 47.1 b, tolkad på det sätt som anges i aovan, genom att de sammanlagda överskotten som har registreratsenligt lagstiftning divideras med det antal beskattningsår enligtFörenade kungarikets lagstiftning (inklusive beskattningsår meddelinkomst) som har fullgjorts enligt denna lagstiftning sedan den 2april 1978 och som ligger inom den aktuella försäkringsperioden.
15.2. Uttrycket "försäkrings- eller bosättningsperioder" i förordningens
artikel 46.2 skall vid beräkningen av storleken av den del avpensionen, som består av en tilläggsdel enligt Förenade kungariketslagstiftning, förstås som försäkrings- eller bosättningsperioder som harfullgjorts sedan den 6 april 1978.
16. En arbetslös person som återvänder till Förenade kungariket, efter
utgången av den tremånadersperiod under vilken han har fortsatt attuppbära förmåner enligt lagstiftningen i Förenade kungariket enligtförordningens artikel 69.1 skall ha fortsatt rätt till arbetslöshetsför-måner oavsett bestämmelserna i artikel 69.2, om han uppfyller devillkor som föreskrivs i nämnda lagstiftning.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 111
▼B
17. För rätt till förmåner vid svår invaliditet skall en anställd eller egenfö-
retagare som är eller har varit omfattad av Förenade kungariketslagstiftning i enlighet med förordningens avdelning II, med undantagför artikel 13.2 f
a) anses ha vistats eller ha varit bosatt i Förenade kungariket under
hela den period då han var anställd eller verksam som egenföreta-gare och var omfattad av Förenade konungarikets lagstiftning ävennär han vistades eller var bosatt i en annan medlemsstat,
b) ha rätt att få försäkringsperioder som anställd eller egenföretagare,
som har fullgjorts inom en annan medlemsstats territorium ochenligt denna medlemsstats lagstiftning, tillgodoräknade somvistelse- eller bosättningsperioder i Förenade kungariket.
18. En period som omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning i enlighet
med förordningens artikel 13.2 f får inte
i) beaktas enligt denna bestämmelse som en period omfattad av Före-
nade kungarikets lagstiftning vid tillämpningen av förordningensavdelning III,
eller
ii) medföra att Förenade kungariket blir behörig stat för utgivande av
de förmåner som avses i förordningens artikel 18, 38 eller 39.1.
19. Om inte annat följer av de konventioner som slutits med individuella
medlemsstater skall Förenade konungarikets lagstiftning, vid tillämp-ning av förordningens artikel 13.2 f och tillämpningsförordningensartikel 10b, upphöra att gälla för varje person som tidigare har varitomfattad av Förenade kungarikets lagstiftning som anställd eller egen-företagare, den sista av följande tre dagar:
a) Den dag då personen i fråga bosätter sig i den andra medlemsstat
som anges i artikel 13.2 f.
b) Den dag då anställningen eller verksamheten som egenföretagare,
under vilken personen i fråga var omfattad av Förenade kungari-kets lagstiftning, upphör, antingen varaktigt eller tillfälligt.
c) Den sista dagen i varje period då personen i fråga uppbär brittiska
förmåner vid sjukdom eller moderskap (inklusive vårdförmåner förvilka Förenade kungariket är behörig stat) eller arbetslöshetsför-måner, om perioden
i) började före den dag då personen i fråga bosatte sig i en annan
medlemsstat, eller, om perioden började senare,
ii) följde omedelbart efter den period då personen i fråga var
anställd eller verksam som egenföretagare i en annan medlems-stat och då var omfattad av Förenade kungarikets lagstiftning.
20. Den omständigheten att en person har blivit omfattad av en annan
medlemsstats lagstiftning i enlighet med förordningens artikel 13.2 f,tillämpningsförordningens artikel 10b och punkt 19 ovan, skall intehindra att
a) Förenade kungariket som behörig stat på denna person tillämpar de
bestämmelser som avser anställda eller egenföretagare i förord-ningens avdelning III kapitel 1, kapitel 2 avsnitt 1 eller artikel 40.2,om han kvarstår som anställd eller egenföretagare i förhållande tilldessa bestämmelser och i denna egenskap senast var försäkradenligt Förenade kungarikets lagstiftning,
b) denna person behandlas som anställd eller egenföretagare vid till-
lämpningen av förordningens avdelning III kapitel 7 och 8 ellertillämpningsförordningens artikel 10 eller 10a, förutsatt att denbritiska förmånen enligt avdelning III kapitel 1 kan betalas tillhonom i enlighet med a.
▼
M4
21. När det gäller antingen en studerande eller en studerandes familjemed-
lemmar eller efterlevande skall artikel 10 a.2 i förordningen inte gällaförmåner som är avsedda att enbart vara särskilt skydd för människormed funktionshinder.
▼
M5
21. Rätten till familjetillägg enbart enligt Förenade kungarikets lagstiftning
skall innehållas när under samma period och för samma familje-medlem familjeförmåner betalas ut enbart enligt Irlands lagstiftning,eller med tillämpning av artiklarna 73, 74, 77, 78 eller 78a i förord-ningen med det belopp dessa förmåner uppgår till.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 112
▼M5
▼BBILAGA VII (B) (2) (5) (6) (15)
TILLFÄLLEN VID VILKA EN PERSON SAMTIDIGT SKALL
OMFATTAS AV LAGSTIFTNINGEN I TVÅ MEDLEMSSTATER
(Förordningens artikel 14c b)
1. När en person är egenföretagare i Belgien och anställd i en annan medlems-
stat.
2. När en person som är bosatt i Danmark är egenföretagare i Danmark och
anställd i en annan medlemsstat.
3. Vad avser olycksfallsförsäkringen inom jordbruket och ålderspensionsför-
säkringen för jordbrukare: när en person är egenföretagare inom jordbruket iTyskland och anställd i en annan medlemsstat.
4. När en person som är bosatt i Spanien är egenföretagare i Spanien och
anställd i en annan medlemsstat.
5. När en person är egenföretagare i Frankrike och anställd i en annan
medlemsstat än Luxemburg.
6. När en person är egenföretagare inom jordbruket i Frankrike och anställd i
Luxemburg.
7. Vad avser pensionsförsäkringssystemet för egenföretagare: när en person är
egenföretagare i Grekland och anställd i en annan medlemsstat.
8. När en person är egenföretagare i Italien och anställd i en annan medlems-
stat.
▼
M5
▼B
10. När en person är egenföretagare i Portugal och anställd i en annan medlems-
stat.
11. När en person är bosatt i Finland är egenföretagare i Finland och anställd i
en annan medlemsstat.
12. När en person som är bosatt i Sverige är egenföretagare i Sverige och
anställd i en annan medlemsstat.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 113
▼M5
BILAGA VIII
(Artikel 78a i förordningen)
SYSTEM AVSEDDA ENBART FÖR FAMILJEBIDRAG ELLER TILL-
lÄGGSBIDRAG ELLER SÄRSKILDA BIDRAG FÖR BARN SOM MIST
EN AV FÖRÄLDRARNA ELLER BÅDA FÖRÄLDRARNA
A. BELGIEN
a) Familjetillägg enligt de samordnade lagarna om familjetillägg för
anställda.
b) Familjeförmåner enligt lagstiftningen om familjeförmåner för egenföreta-
gare.
c) Familjeförmåner enligt systemet för f.d. tjänstemän i Belgiska Kongo och
Rwanda–Urundi.
B. DANMARK
”De särskilda barnbidrag och de ordinarie och extra barnbidrag som beviljas
när vårdnadshavaren är ensamförsörjare.
Dessutom barnfamiljetillägg, som beviljas till alla barn under 18 år när de
bor i Danmark och när vårdnadshavaren är fullt skattepliktig enligt dansklag.”
C. TYSKLAND
Inget
D. SPANIEN
Inget
E. FRANKRIKE
Samtliga bassystem för social trygghet, med undantag för de särskilda
systemen för anställda (tjänstemän, offentligt anställda, sjömän, notarier,anställda vid EDF-GDF, SNCF och RATP, personalen vid Operan och vidComédie française, etc.), dock ej systemet för gruvarbetare.
F. GREKLAND
Inget
G. IRLAND
Förmåner för barn, förmåner (avgiftsfinansierade) för barn som mist en av
föräldrarna eller båda föräldrarna och höjningar av änkepensioner (avgiftsfi-nansierade) som skall utges för behöriga barn enligt Social Welfare (Consoli-dation) Act 1993 med ändringar.
H. ITALIEN
Inget
I. LUXEMBURG
Inget
J. NEDERLÄNDERNA
Inget
K. ÖSTERRIKE
Inget
L. PORTUGAL
Inget
M. FINLAND
Inget
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 114
▼M5
N. SVERIGE
Inget
O. FÖRENADE KUNGARIKET
”1.Storbritannien och Nordirland
Bestämmelser enligt Social Security Contributions and Benefits Act
1992 (Lagen om socialförsäkringsavgifter och förmåner) och SocialSecurity Contributions and Benefits (Northern Ireland) Act 1992 omförmåner för barn (däribland alla högre belopp för ensamståendeföräldrar); bidrag för barn vars vårdnadshavare är pensionär och bidragtill vårdnadshavare.”
2.Gibraltar
Bestämmelser enligt Social Security (Open Long-Term Benefits
Scheme) Ordinance 1997 och Social Security (Closed Long-Term Bene-fits Scheme) Ordinance 1996 om ökning av bidrag för barn vars vård-nadshavare är pensionär och bidrag till vårdnadshavare.
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 115
Tillägg
LISTA ÖVER ÄNDRINGSAKTER — RÅDETS FÖRORDNINGAR 1408/
71 OCH 574/72
A. Anslutningsakten för Spanien och Portugal (EGT nr L 302, 15.11.1985, s.
2).
B. Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige (EGT nr C 241,
29.8.1994, s. 1), anpassad genom beslut 95/1/EG (EGT nr L 1, 1.1.1995, s.
1).
1. Uppdatering har gjorts efter rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2
juni 1983 (EGT nr L 230, 22.8.1983, s. 6).
2. Rådets förordning (EEG) nr 1660/85 av den 13 juni 1985 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text:DO Edición especial, 1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO EdiçaoEspecìal, 1985 (04.F4) p. 142; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994,område 05 (04) s. 67; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s.61).
3. Rådets förordning (EEG) nr 1661/85 av den 13 juni 1985 om teknisk
anpassning av gemenskapens regler om social trygghet för migrerande arbe-tare avseende Grönland (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning(EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 160, 20.6.1985, s. 1; spansk text: DO Ediciónespecial, 1985 (05.V4) p. 148; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985(04.F4) p. 148; svensk text; EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 67;finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 67).
4. Kommissionens förordning (EEG) nr 513/86 av den 26 februari 1986 om
ändring av bilagorna 1, 4, 5 och 6 till rådets förordning (EEG) nr 574/72 omtillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemenför social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-lemmar flyttar inom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 51, 28.2.1986, s. 44; svensk text;EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 73; finsk text: EYVL:n erityis-painos 1994, alue 05 (04), s. 73).
5. Rådets förordning (EEG) nr 3811/86 av den 11 december 1986 om ändring
av dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen försocial trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmarflyttar inom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpningav förordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 335, 16.12.1986, s. 5; svensk text;EGT, Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 86; finsk text: EYVL:n erityis-painos 1994, alue 05 (04), s. 86).
6. Rådets förordning (EEG) nr 1305/89 av den 11 maj 1989 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 131, 13.5.1989, s. 1; svensk text; EGT,Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 143; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (04), s. 143).
7. Rådets förordning (EEG) nr 2332/89 av den 18 juli 1989 om ändring av dels
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 224, 2.8.1989, s. 1; svensk text; EGT,Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 154; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (04), s. 154).
8. Rådets förordning (EEG) nr 3427/89 av den 30 oktober 1989 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 331, 16.11.1989, s. 1; svensk text; EGT,Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 165; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (05), s. 165).
9. Rådets förordning (EEG) nr 2195/91 av den 25 juni 1991 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-
1971R1408 — SV — 01.01.2000 — 001.002 — 116
ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 206, 29.7.1991, s. 2; svensk text; EGT,
Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 46; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (05), s. 46).
10. Rådets förordning (EEG) nr 1247/92 av den 30 april 1992 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG)nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 2; svensk text; EGT, Specialutgåva1994, område 05 (05) s. 124; finsk text: EYVL:n erityispainos 1994, alue 05(05), s. 124).
11. Rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5. 1992, s. 7; svensk text; EGT,Specialutgåva 1994, område 05 (05) s. 130; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (05), s. 130).
12. Rådets förordning (EEG) nr 1249/92 av den 30 april 1992 om ändring av
dels förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, dels förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning avförordning (EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning (EEG) nr 1408/71 (EGT nr L 136, 19.5.1992, s. 28; svensk text; EGT,Specialutgåva 1994, område 05 (06) s. 151; finsk text: EYVL:n erityispainos1994, alue 05 (06), s. 151).
13. Rådets förordning (EEG) nr 1945/93 av den 30 juni 1993 om ändring av
förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för socialtrygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttarinom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förord-ning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om ändring av förordning(EEG) nr 1408/71. (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr1408/71 (EGT nr L 181, 23.7.1993, s. 1; spansk text: DO Edición especial1985 (05.V4) p. 142; portugisisk text: JO Ediçao Especìal, 1985 (04.F4) p.142; svensk text; EGT Specialutgåva 1994, område 05 (04) s. 63; finsk text:EYVL:n erityispainos 1994, alue 05 (04), s. 63).
14. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3095/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemenför social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-lemmar flyttar inom gemenskapen, förordning (EEG) nr 574/72 om tillämp-ning av förordning 1408/71 och förordning (EEG) nr 1247/92 om ändring avförordning (EEG) nr 1408/71 samt förordning (EEG) nr 1945/93 om ändringav förordning (EEG) nr 1247/92. (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 1).
15. Rådets förordning (EEG) (SIC! (EG)) nr 3096/95 av den 22 december 1995
om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemenför social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-lemmar flyttar inom gemenskapen och förordning (EEG) nr 574/72 omtillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 335, 30.12.1995, s. 10.)
16. Rådets förordning (EG) nr 118/97 av den 2 december 1996 om ändring och
uppdatering av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemenför social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemed-lemmar flyttar inom gemenskapen, samt av förordning (EEG) nr 574/72 omtillämpning av förordning 1408/71. (EGT nr L 28, 30.1.1997, s. 1.)