2009R0073 — SV — 30.10.2009 — 002.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:









▼B

RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 73/2009

av den 19 januari 2009

om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, om ändring av förordningarna (EG) nr 1290/2005, (EG) nr 247/2006 och (EG) nr 378/2007 samt om upphävande av förordning (EG) nr 1782/2003







EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36, 37 och 299.2, med beaktande av 1979 års anslutningsakt, särskilt punkt 6 i protokoll nr 4 om bomull, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europaparlamentets yttrande ( 1 ), efter att ha hört Europeiska ekonomiska och sociala kommittén ( 2 ), efter att ha hört Regionkommittén ( 3 ), och av följande skäl: (1) De reformer av den gemensamma jordbrukspolitiken som fastställdes 2003 och 2004 innehöll bestämmelser om hur effektiviteten av dem skulle bedömas. Med anledning av detta lade kommissionen fram meddelandet Förberedelser inför ”hälsokontrollen” av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken, för Europaparlamentet och rådet den 20 november 2007. Det meddelandet och de efterföljande diskussionerna av Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén, liksom ett stort antal bidrag från allmänna konsultationer bör tas i beaktande. (2) Erfarenheterna av genomförandet av förordning (EG) nr 1782/2003 av den 29 september 2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem ( 4 ) visar tydligt att vissa delar av stödmekanismen behöver anpassas. Framför allt bör frikopplingen av direktstödet utvidgas och systemet med samlat gårdsstöd förenklas. Det bör också noteras att förordning (EG) nr 1782/2003 har ändrats väsentligt vid flera tillfällen. Mot bakgrund av denna utveckling och av tydlighetsskäl bör den upphävas och ersättas med denna förordning. (3) I förordning (EG) nr 1782/2003 fastställs det att jordbrukare som inte uppfyller vissa krav på områdena folkhälsa, djurhälsa och växtskydd, miljö och djurskydd ska få minskat direktstöd eller bli uteslutna. Detta system med tvärvillkor utgör en integrerad del av gemenskapens direktstöd och bör därför bibehållas. Erfarenheten visar emellertid att ett antal av de krav som omfattas av tvärvillkoren inte är tillräckligt relevanta för jordbruksverksamheten eller jordbruksmarken, eller snarare rör de nationella myndigheterna än jordbrukarna. Tvärvillkorens tillämpningsområde bör därför anpassas. (4) För att kunna se till att jordbruksmark inte läggs ned och för att säkerställa att marken hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, fastställs i förordning (EG) nr 1782/2003 en gemenskapsram inom vilken medlemsstaterna ska anta normer med hänsyn till de berörda arealernas särskilda kännetecken, däribland markförhållanden, klimatförhållanden, nuvarande brukningssystem (markanvändning, växtföljd, brukningsmetoder) och jordbrukets struktur. Denna ram bör behållas. Erfarenheten har dock visat att vissa normers relevans och positiva effekter inte räcker för att motivera att de genomförs i alla medlemsstater. Sådana normer bör därför vara frivilliga för medlemsstaterna. För att säkerställa att ramen blir så enhetlig som möjligt bör emellertid en norm inte vara frivillig om den berörda medlemsstaten redan före 2009 har fastställts ett minimikrav på grundval av en sådan norm eller om det finns nationella bestämmelser om en sådan norm. (5) Avskaffandet av obligatoriska arealuttag inom systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med denna förordning kan i vissa fall ha negativa konsekvenser för miljön, särskilt för vissa inslag i landskapet. Därför bör gemenskapsbestämmelserna förstärkas som syftar till att skydda angivna inslag i landskapet. I vissa situationer bör det även vara möjligt för en medlemsstat att besluta om upprättande och/eller bibehållande av livsmiljöer. (6) Vattenskydd och vattenförvaltning i samband med jordbruksverksamhet har blivit ett allt större problem i vissa områden. Därför bör också gemenskapsramarna för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden förstärkas i syfte att skydda vattnet mot föroreningar och avrinning och att förvalta vattenförbrukningen. (7) I förordning (EG) nr 1782/2003 erkändes de positiva miljöeffekterna av permanent betesmark. Åtgärderna i den förordningen för att främja bevarandet av befintlig permanent betesmark och se till att omvandling till åkermark i stor skala kan undvikas bör bibehållas. (8) För att kunna uppnå bättre balans mellan de politiska verktyg som avser att främja ett hållbart jordbruk och de som avser att främja landsbygdsutveckling, införs genom förordning (EG) nr 1782/2003 ett system för obligatorisk progressiv minskning av direktstöden (modulering). Detta system bör bibehållas men inte tillämpas på direktstöd på upp till 5 000 EUR. (9) De besparingar som görs genom modulering ska användas för att finansiera åtgärder för landsbygdsutveckling. Sedan förordning (EG) nr 1782/2003 antogs har jordbrukssektorn ställts inför ett antal nya och krävande utmaningar, såsom klimatförändringarna, bioenergins ökande betydelse liksom behovet av bättre vattenförvaltning och effektivare skydd av den biologiska mångfalden. Gemenskapen har i egenskap av part i Kyotoprotokollet ( 5 ) uppmanats att anpassa sin politik av klimathänsyn. Efter allvarliga problem med vattenbrist och torka anser rådet i sina slutsatser om vattenbrist och torka av den 30 oktober 2007 dessutom att vattenförvaltningsfrågor bör behandlas ytterligare. Rådet har även i sina slutsatser Att stoppa förlusten av biologisk mångfald till 2010 av den 18 december 2006 betonat att det fortfarande är en stor utmaning att skydda den biologiska mångfalden, och att trots att betydande framsteg gjorts krävs det ytterligare ansträngningar om Europeiska gemenskapens mål för den biologiska mångfalden 2010 ska kunna nås. Eftersom dessutom innovation särskilt kan bidra till utveckling av ny teknik, produkter och processer kommer den att stödja insatserna för att möta dessa nya utmaningar. Att systemet med mjölkkvoter enligt rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter ( 6 ) löper ut 2015 kommer att kräva att mjölkproducenterna gör särskilda insatser för att anpassa sig till de ändrade villkoren, särskilt i missgynnade regioner. Det är därför lämpligt att även beteckna denna särskilda situation som en ny utmaning som medlemsstaterna bör ha möjlighet att hantera i syfte att säkerställa en ”mjuklandning” för mjölksektorn. (10) Gemenskapen bekräftar att de nya utmaningarna bör hanteras inom ramen för dess politikområden. Ett lämpligt redskap på jordbruksområdet är de program för landsbygdsutveckling som har antagits i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1698/2005 av den 20 september 2005 om stöd för landsbygdsutveckling från Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) ( 7 ). För att ge medlemsstaterna möjlighet att se över sina program för landsbygdsutveckling i enlighet härmed, utan att behöva inskränka sin pågående verksamhet på andra landsbygdsutvecklingsområden, bör ytterligare medel tillgängliggöras. Budgetplanen för 2007–2013 tillhandahåller emellertid inte de finansiella medel som är nödvändiga för att förstärka gemenskapens landsbygdsutvecklingspolitik i den utsträckning som krävs. Under dessa omständigheter bör en stor del av de medel som krävs tillhandahållas genom en gradvis ökad minskning av direktstöden genom modulering. (11) Fördelningen av det direkta inkomststödet mellan jordbrukarna kännetecknas av att en stor del av stödet tilldelas ett ganska litet antal större mottagare. Det är tydligt att större stödmottagare inte behöver få lika stort stöd per enhet för att syftet med inkomststödet ska uppnås. Förmågan att anpassa sig gör det dessutom lättare för större stödmottagare att vara verksamma med lägre stöd per enhet. Det är därför rimligt att jordbrukare som tar emot stora stödbelopp ger ett särskilt bidrag till finansieringen av de landsbygdsutvecklingsåtgärder som ska hantera de nya utmaningarna. Därför bör en mekanism införas som innebär att de högre bidragen minskas mer och där behållningen används för att klara de nya utmaningarna inom ramen för landsbygdsutveckling. (12) De yttersta randområdenas särskilda geografiska läge liksom deras ökaraktär, ringa storlek och besvärliga terräng- och klimatförhållanden gör situationen extra besvärlig för jordbrukssektorn där. För att kunna mildra effekten av dessa svårigheter och begränsningar bör jordbrukarna i de yttersta randområdena beviljas undantag från kravet att tillämpa moduleringsminskningen. (13) De medlemsstater som valde att tillämpa frivillig modulering måste beakta de ökade andelarna obligatorisk modulering. Rådets förordning (EG) nr 378/2007 av den 27 mars 2007 om fastställande av bestämmelser för frivillig modulering av direktstöd enligt förordning (EG) nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare ( 8 ) bör därför ändras i enlighet med detta. (14) De belopp som uppkommer vid tillämpning av de 5 procentenheter som motsvarar moduleringsminskningarna enligt förordning (EG) nr 1782/2003 bör fördelas mellan medlemsstaterna i enlighet med samma kriterier som fastställs enligt den förordningen, dvs. i enlighet med objektiva kriterier, och det bör då fastställas att en viss procentandel av beloppen ska stanna kvar i de medlemsstater där de genererades. Inför de strukturanpassningar som följer av att råginterventionen avskaffas bör särskilda åtgärder behållas för vissa rågproducerande regioner, som finansieras med en del av de belopp som genereras genom modulering. Dessutom bör de belopp som frigörs vid varje eventuell ytterligare moduleringsminskning göras tillängliga för de medlemsstater där de genererades. (15) För att kunna underlätta moduleringen, framför allt när det gäller förfarandena för att bevilja direktstöd till jordbrukare och överföringarna till programmen för landsbygdsutveckling, bör det för varje medlemsstat fastställas nettotak för att begränsa de stöd som utgår till jordbrukarna efter moduleringen. För att ta hänsyn till särdragen för stödet från den gemensamma jordbrukspolitiken i de yttersta randområdena och det faktum att direktstödet inte omfattas av modulering, bör nettotaket för de berörda medlemsstaterna inte inkludera direktstödet i dessa regioner. Rådets förordning (EG) nr 1290/2005 av den 21 juni 2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 9 ) bör därför ändras i enlighet med detta. (16) Jordbrukarna i de nya medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 maj 2004 eller senare får direktstöd i enlighet med en infasningsmekanism som fastställs i deras respektive anslutningsakter. För att kunna uppnå den rätta balansen mellan verktyg som är utformade för att främja ett hållbart jordbruk och de som har utformats för att främja landsbygdsutveckling, bör moduleringssystemet inte omfatta jordbrukare i de nya medlemsstaterna förrän nivån på de direktstöd som tillämpas i de medlemsstaterna är lika hög som den nivå som gäller i övriga medlemsstater. (17) Moduleringen bör inte minska det nettobelopp som utbetalas till en jordbrukare i en ny medlemsstat så mycket att det understiger det belopp som utbetalas till motsvarande jordbrukare i de övriga medlemsstaterna. När sedan moduleringen omfattar jordbrukarna i de nya medlemsstaterna bör minskningssatsen därför begränsas till skillnaden mellan nivån under infasningen och nivån i övriga medlemsstater efter moduleringen. För de jordbrukare i de nya medlemsstaterna som omfattas av modulering bör det nationella direktstödet beakta moduleringen. (18) För att kunna säkerställa att de belopp som ska finansiera den gemensamma jordbrukspolitiken är förenliga med de årliga tak som fastställs i budgetplanen bör man bibehålla den finansiella mekanismen i förordning (EG) nr 1782/2003, varigenom nivån på direktstödet justeras när prognoserna visar att undertaket i rubrik 2, med en säkerhetsmarginal på 300 000 000 EUR, har överskridits ett visst budgetår. Med hänsyn till de nivåer som direktstödet för jordbrukarna i de nya medlemsstaterna kommer att ligga på till följd av infasningen, och inom ramen för tillämpningen av infasningsmekanismen på alla direktstöd som beviljas i de nya medlemsstaterna, bör instrumentet för finansiell disciplin inte tillämpas i de medlemsstaterna förrän nivån för direktstöd där åtminstone är lika hög som i övriga medlemsstater. Med beaktande av den särskilda betydelse i Europeiska gemenskapernas allmänna budget som det medel har som omnämns i artikel 2.1 c i rådets beslut 2007/436/EG, Euratom av den 7 juni 2007 om systemet med gemenskapernas egna medel ( 10 ) är det lämpligt att, som ett undantag, medge att rådet antar det nödvändiga beslutet att tillämpa instrumentet finansiell disciplin, på förslag av kommissionen. (19) För att kunna hjälpa jordbrukare att uppfylla de normer som gäller för ett modernt, högkvalitativt jordbruk, är det nödvändigt att medlemsstaterna fortsätter att använda det omfattande system för rådgivning till kommersiella jordbruksföretag som fastställs i förordning (EG) Nr 1782/2003. Systemet för jordbruksrådgivning bör hjälpa jordbrukare att bli mer medvetna om sådana materialflöden och processer på gården som berör normer för miljö, livsmedelssäkerhet, djurhälsa och djurskydd utan att på något sätt påverka deras skyldighet och ansvar att följa dessa normer. (20) Medlemsstaterna måste, i enlighet med förordning (EG) nr 1290/2005, vidta nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att de insatser som finansieras genom Europeiska garantifonden för jordbruket (EGFJ) verkligen genomförs korrekt, och förhindrar och ingriper mot oegentligheter. Därför bör de använda sig av ett integrerat system för administration och kontroll av direktstöd. För att kunna göra gemenskapsstödet effektivare och för att förbättra kontrollen av det, bör medlemsstaterna få tillstånd att använda det integrerade systemet även när gemenskapssystemen inte omfattas av denna förordning. (21) Huvudbeståndsdelarna i det integrerade systemet för administration och kontroll bör bibehållas, framför allt bestämmelserna om en elektronisk databas, ett identifieringssystem för jordbruksskiften, stödansökningar från jordbrukare, ett samordnat kontrollsystem samt, inom systemet med samlat gårdsstöd, ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter. (22) Hantering av små belopp är en betungande uppgift för de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna. För att de administrativa bördorna inte ska bli alltför betungande bör medlemsstaterna i regel inte bevilja direktstöd när stödet skulle bli lägre än 100 EUR eller när de stödberättigande arealerna på ett jordbruksföretag omfattar mindre än en hektar. Men eftersom strukturerna för medlemsstaternas jordbruksekonomier avsevärt varierar och kan skilja sig väsentligt från den genomsnittliga jordbruksstrukturen i gemenskapen bör det antas särskilda bestämmelser för att göra det möjligt för medlemsstaterna att tillämpa minimitrösklar som återspeglar deras särskilda situation. På grund av den mycket specifika jordbruksstrukturen i de yttersta randområdena och på Egeiska öarna bör någon minimitröskel inte tillämpas för dessa regioner. Medlemsstaterna bör dessutom ges frihet att välja att genomföra en av de två typerna av minimitröskel för att de ska kunna beakta särdragen i sina jordbrukssektorer. Eftersom särskilda stödrättigheter tilldelades jordbrukare med så kallade jordbruksföretag utan mark är den hektarbaserade tröskeln inte tillämplig. Dessa jordbrukare bör därför beviljas ett genomsnittligt stödrelaterat minimibelopp. För att säkerställa likabehandling för jordbrukare vars direktstöd omfattas av infasning bör minimitröskeln grundas på de slutliga belopp som ska beviljas i slutet av infasningsprocessen. (23) Erfarenheterna av tillämpningen av systemet med samlat gårdsstöd visar att frikopplat inkomststöd i flera fall har beviljats stödmottagare vars jordbruksverksamhet endast utgjorde en obetydlig del av deras totala ekonomiska verksamhet eller vars yrkesmässiga verksamhet inte eller endast marginellt utgjordes av jordbruksverksamhet. För att förhindra att inkomststöd inom jordbruket tilldelas sådana stödmottagare och säkerställa att gemenskapsstödet uteslutande används för att tillförsäkra jordbruksbefolkningarna en skälig levnadsstandard, bör medlemsstaterna ges befogenhet att inte bevilja sådana juridiska eller fysiska personer direktstöd i enlighet med denna förordning. (24) De behöriga nationella myndigheterna bör betala ut allt stöd enligt gemenskapens stödsystem i dess helhet till stödmottagarna, efter eventuella minskningar som föreskrivs i denna förordning och inom föreskrivna tidsperioder. För att göra förvaltningen av direktstöd mer flexibel bör medlemsstaterna få rätt att dela upp stödet i högst två utbetalningar per år. (25) I stödsystemen inom den gemensamma jordbrukspolitiken ingår ett direkt inkomststöd i första hand för att upprätthålla en rimlig levnadsstandard bland jordbruksbefolkningen. Detta syfte är nära förknippat med syftet att bevara landsbygdsområdena. För att undvika felaktig användning av gemenskapens medel bör inga stödutbetalningar göras till jordbrukare som på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådant stöd. (26) För att den gemensamma jordbrukspolitikens mål ska kunna uppnås, måste gemensamma stödsystem kunna anpassas till ändrade omständigheter, om nödvändigt på kort tid. Stödmottagare kan därför inte förlita sig på att stödvillkoren förblir oförändrade, och de bör vara förberedda på översyner av systemen, framför allt mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen eller budgetläget. (27) Genom förordning (EG) nr 1782/2003 införs ett system med samlat gårdsstöd som för samman de olika befintliga stödmekanismerna till ett enda system med frikopplat direktstöd. Erfarenheterna av tillämpningen av systemet med samlat gårdsstöd visar att vissa delar kan förenklas till fördel för både jordbrukare och administration. Eftersom systemet med samlat gårdsstöd nu har genomförts av alla medlemsstater som ålades att göra det, har ett antal bestämmelser som var knutna till dess ursprungliga genomförande blivit föråldrade och de bör därför anpassas. Mot bakgrund av detta har en betydande underanvändning av stödrättigheter upptäckts i vissa fall. För att undvika detta och för att ta hänsyn till att jordbrukarna redan känner till hur systemet med samlat gårdsstöd fungerar, bör den period som ursprungligen fastställdes för återlämnande av oanvända betalningsrättigheter till den nationella reserven kortas ned till två år. (28) Huvuddelarna av systemet med samlat gårdsstöd bör bibehållas. Framför allt bör fastställandet av nationella tak säkerställa att den totala nivån stöd och stödrättigheter inte överskrider rådande budgetmässiga begränsningar. Medlemsstaterna bör också ha en nationell reserv som används för att underlätta för nya jordbrukare att delta i systemet eller för att ta hänsyn till särskilda behov i vissa regioner. Bestämmelser om överföring och användning av stödrättigheter bör fastställas för att förhindra spekulativa överföringar och ackumulering av stödrättigheter utan grund i motsvarande jordbruksareal. (29) Integreringen steg-för-steg av ytterligare sektorer i systemet med samlat gårdsstöd gör det nödvändigt att se över definitionen av mark som berättigar till stöd från systemet eller som berättigar till aktivering av stödrättigheter. Bestämmelser bör fastställas för att utesluta stöd för arealer där frukt och grönsaker odlas när medlemsstater har valt att skjuta upp integreringen av denna sektor i systemet med samlat gårdsstöd. Dessutom bör särskilda åtgärder fastställas för hampa för att förhindra att stöd beviljas för olagliga grödor. (30) Obligatoriska uttag av jordbruksmark infördes för att reglera utbudet. Marknadsutvecklingen inom sektorn för jordbruksgrödor tillsammans med införandet av frikopplat stöd har inneburit att detta instrument inte längre är berättigat och det bör därför avskaffas. Arealuttagsrättigheter som fastställts i enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003 bör därför aktiveras för hektar på samma stödvillkor som gäller för alla andra stödrättigheter. Avskaffandet av kravet på arealuttag kan leda till att mark som tidigare var stödberättigande i syfte att aktivera arealuttagsrättigheter inte längre är stödberättigande. För att marken ska fortsätta att vara stödberättigande bör det föreskrivas att vissa beskogade områden, inbegripet områden som beskogats i enlighet med nationella system som uppfyller de relevanta bestämmelserna i förordning (EG) nr 1698/2005 eller områden som omfattas av vissa miljöåtaganden, berättigar till stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd. (31) Efter integreringen av det tidigare kopplade marknadsstödet i systemet med samlat gårdsstöd baseras värdet på stödrättigheterna i de medlemsstater som valde en historisk genomförandemodell på den individuella nivån på tidigare stöd. Allt eftersom åren går sedan införandet av systemet med samlat gårdsstöd och efter en successiv integrering av ytterligare sektorer i det systemet, blir det allt svårare att motivera avsevärda skillnader i stödnivå endast utifrån tidigare stöd. Av denna anledning bör de medlemsstater som valde en historisk genomförandemodell på vissa villkor tillåtas se över de stödrättigheter de tilldelats i syfte att gå över till schablonberäkning av enhetsvärdet, samtidigt som de måste se till att de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen och målen med den gemensamma jordbrukspolitiken efterlevs. Medlemsstaterna får då ta hänsyn till de geografiska områdenas särdrag när de fastställer enhetligare värden. Anpassningen av stödrättigheterna bör göras under en lämplig övergångsperiod och antalet minskningar bör begränsas för att jordbrukarna ska få möjlighet att så långt som möjligt anpassa sig till de ändrade stödnivåerna. (32) I enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003 fick medlemsstaterna möjlighet att tillämpa systemet med samlat gårdsstöd genom historiskt eller regionalt genomförande. Sedan dess har medlemsstaterna haft möjlighet att bedöma både de ekonomiska och administrativa konsekvenserna av sitt val. Medlemsstaterna bör därför få möjlighet att se över sina ursprungliga val mot bakgrund av sina erfarenheter. Därför bör de medlemsstater som valde den historiska modellen utöver möjligheten att utjämna värdet på stödrättigheterna också tillåtas att byta till en regionaliserad tillämpning av systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med de alternativ som redan föreskrivs i förordning (EG) nr 1782/2003. Medlemsstaterna bör särskilt tillåtas att ändra den geografiska fördelningen av direktstödet genom att gradvis flytta en del av det mellan regionerna. Detta alternativ skulle ge medlemsstaterna ökad flexibilitet för att rikta direktstödet på lämpligaste sätt i enlighet med målen i artikel 33 i fördraget och på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, t.ex. jordbrukspotentialen och miljömässiga kriterier. Dessutom bör de medlemsstater som valde den regionala modellen ges möjlighet att se över sina beslut på vissa villkor i syfte att schablonberäkna värdet på stödrättigheterna på i förväg fastställda årliga steg, samtidigt som de allmänna principerna för gemenskapslagstiftningen och målen med den gemensamma jordbrukspolitiken efterlevs. Sådana ändringar bör genomföras under en lämplig övergångsperiod och inom ett begränsat intervall minskningar för att jordbrukarna ska få möjlighet att så långt som möjligt anpassa sig till de ändrade stödnivåerna. (33) Genom förordning (EG) nr 1782/2003 införs ett frikopplat system med samlat gårdsstöd och medlemsstaterna ges möjlighet att helt eller delvis utesluta vissa stöd från det systemet. Den förordningen innehåll också bestämmelser om översyn och eventuell revidering av detta alternativ mot bakgrund av marknadsutvecklingen och den strukturella utvecklingen. Vid en analys av erfarenheten på området visar det sig att frikoppling leder till flexibilitet vid valet av produkter som odlas och gör det möjligt för jordbrukarna att fatta produktionsbeslut utifrån lönsamhet och marknadens reaktioner. Detta gäller särskilt sektorerna för jordbruksgrödor och humle samt i viss mån nötkötts- och utsädessektorerna. Därför bör de delvis kopplade stöden inom sektorerna jordbruksgrödor och humle integreras i systemet med samlat gårdsstöd från och med 2010. Förordning (EG) nr 1782/2003 gav medlemsstaterna möjlighet att bevilja en del av stödet till humle till erkända producentorganisationer. För att producentorganisationerna ska kunna fortsätta som tidigare, fastställs i förordning (EG) nr 1234/2007, ändrad genom förordning (EG) nr 72/2009 av den 19 januari 2009 om ändring av den gemensamma jordbrukspolitiken ( 11 ) lika stora belopp för de berörda medlemstaterna som tidigare för samma aktiviteter. Dessa belopp bör därför dras av från de nationella tak som fastställs för medlemsstaten i den här förordningen. För att jordbrukarna i nötkötts- och utsädessektorerna gradvis ska kunna anpassa sig till de nya stödordningarna bör det föreskrivas en integrering senast 2012 av det särskilda nötkötts- och utsädesstödet. Eftersom de delvis kopplade stöden inom frukt- och grönsakssektorerna infördes alldeles nyligen och endast som övergångsåtgärder kan sådana utbetalningar fortsätta att undantas från systemet med samlat gårdsstöd men medlemsstaterna bör dock ha möjlighet att ompröva sina beslut i syfte att öka graden av frikoppling. (34) För jordbruksekonomierna i vissa regioner kan det emellertid fortfarande vara nödvändigt att behålla en miniminivå på jordbruksproduktionen inom sektorerna am- och dikor samt får- och getkött. Framför allt gäller detta regioner där jordbrukarna saknar andra ekonomiska alternativ. Därför bör medlemsstaterna få möjlighet att behålla det kopplade stödet antingen på nuvarande nivå eller på en lägre nivå. I detta fall bör särskilda bestämmelser fastställas för efterlevnaden av identifierings- och registreringskraven i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1760/2000 av den 17 juli 2000 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av nötkreatur samt märkning av nötkött och nötköttsprodukter ( 12 ) och rådets förordning (EG) nr 21/2004 av den 17 december 2003 om upprättande av ett system för identifiering och registrering av får och getter ( 13 ), framför allt i syfte att säkerställa djurens spårbarhet. (35) Medlemsstaterna bör tillåtas använda upp till 10 % av sina nationella tak för systemet med samlat gårdsstöd för att bevilja särskilt stöd i klart definierade fall. Detta stöd bör göra det möjligt för medlemsstaterna att hantera miljö- och djurskyddsfrågor samt förbättra jordbruksprodukternas kvalitet och saluföringen av dem. Särskilt stöd bör också vara tillgängligt för att mildra konsekvenserna av utfasningen av mjölkkvoterna och frikopplingen av stöd inom särskilt känsliga sektorer. Eftersom effektiv riskhantering blir allt viktigare bör medlemsstaterna ges möjlighet att bidra ekonomiskt till de premier jordbrukarna betalar för skörde-, djur- och växtförsäkringar och till finansiering av ersättning för vissa ekonomiska förluster i samband med djur- eller växtsjukdomar och miljöolyckor. För att kunna fullgöra gemenskapens internationella åtaganden bör de medel som skulle kunna användas för kopplade stödåtgärder begränsas till en lämplig nivå samtidigt som övergångsbestämmelser godtas för medlemsstater som ställs inför särskilda svårigheter. De villkor som ska tillämpas för de ekonomiska bidragen till skörde-, djur- och växtförsäkringspremier och ersättning i samband med djur- och växtsjukdomar och miljöolyckor bör fastställas i enlighet därmed. Dessutom bör medlemsstater som utnyttjat artikel 69 i förordning (EG) nr 1782/2003 ges en tillräckligt lång övergångsperiod för att de ska få en smidig övergång till de nya reglerna om särskilt stöd. (36) Erfarenheterna visar att medlemsstaterna för närvarande inte helt utnyttjar de disponibla medlen under de nationella taken för systemet med samlat gårdsstöd, särskilt i de fall när stödrättigheterna inte har aktiverats. För att uppnå ett effektivare utnyttjande av medlen bör medlemsstaterna tillåtas att bevilja stöd över sina nationella tak upp till ett visst belopp som bör garantera att det kommer att kvarstå inom marginalerna för underutnyttjandet av deras nationella tak. Dessa belopp bör beräknas på grundval av budgetens underutnyttjanden för det senast tillgängliga året och bör inte leda till att de totala nettotaken för direktstödet per medlemsstat inte iakttas. Av detta skäl och för att säkerställa att jordbrukare inte ställs inför oförutsedda sänkningar av stöden, bör beräkningarna göras med vissa säkerhetsmarginaler. Beloppen bör utnyttjas antingen för finansiering av särskilda stödåtgärder eller överföras till EJFLU. (37) Direktstöden inom systemet för samlat gårdsstöd baserades på referensbelopp för de direktstöd som tidigare mottogs, eller på regionaliserat stöd per hektar. Jordbrukare i de nya medlemsstaterna erhöll inget direktstöd från gemenskapen och hade inga historiska referenser för kalenderåren 2000, 2001 och 2002. Därför fastställs det i förordning (EG) nr 1782/2003 att systemet med samlat gårdsstöd i de nya medlemsstaterna ska baseras på regionaliserade belopp per hektar. När de nya medlemsstaterna nu har varit med i gemenskapen i ett antal år, skulle referensperioder kunna användas för dem som ännu inte har gått över till systemet med samlat gårdsstöd. I syfte att underlätta övergången till systemet med samlat gårdsstöd och framför allt för att förhindra spekulationer, bör de nya medlemsstaterna vid beräkningen av stödrättigheter inom systemet med samlat gårdsstöd ha rätt att beakta de arealer för vilka historiskt stöd har beviljats inom systemet för enhetlig arealersättning. (38) Enligt alternativet med regionalisering av systemet med samlat gårdsstöd bör de nya medlemsstaterna ha möjlighet att anpassa värdet av stödrättigheterna per hektar utifrån objektiva kriterier för att kunna säkerställa likabehandling av jordbrukarna och undvika snedvridningar av marknaden. (39) De nya medlemsstaterna bör ha samma möjligheter som andra att delvis genomföra systemet med samlat gårdsstöd. (40) Frikopplingen av direktstödet och införandet av systemet med samlat gårdsstöd var viktiga delar av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Emellertid fanns det 2003 flera anledningar att behålla det särskilda stödet för ett antal grödor. Erfarenheterna av tillämpningen av förordning (EG) nr 1782/2003 tyder dock, liksom marknadsutvecklingen, på att stödordningar som 2003 hölls utanför systemet med samlat gårdsstöd nu kan integreras i det systemet för att främja ett mer marknadsorienterat och hållbart jordbruk. Detta gäller särskilt olivoljesektorn, där endast begränsad koppling tillämpades, och de kopplade stöden för durumvete, proteingrödor, ris, potatisstärkelse och nötter som har blivit allt mindre effektiva, vilket talar för alternativet med frikopplade stöd. När det gäller lin och hampa, torkat foder och potatisstärkelse är det också lämpligt att frikoppla stödet för beredning och att integrera de berörda beloppen i systemet med samlat gårdsstöd. För att producenterna ska kunna anpassa sig förefaller det lämpligt, när det gäller proteingrödor, ris, potatisstärkelse, nötter, lin och hampa, att integrera stödet för dessa sektorer i systemet med samlat gårdsstöd från och med 2012, och samtidigt, men med undantag av de bearbetningsstöd som regleras i förordning (EG) nr 1234/2007, tillåta medlemsstaterna att besluta om en tidigare integrering. Medlemsstaterna bör även fortsättningsvis tillåtas att koppla den nationella delen av stödet för nötter för att dämpa effekterna av frikopplingen. (41) Till följd av integreringen av ytterligare sektorer i systemet med samlat gårdsstöd, bör det fastställas hur den nya nivån av individuellt inkomststöd ska beräknas inom det systemet. När det gäller nötter, potatisstärkelse, lin och hampa samt torkat foder bör en sådan ökning utgå från det stöd jordbrukarna har tagit emot under senare år. Vid integrering av stöd som varit delvis uteslutna från systemet med samlat gårdsstöd, bör medlemsstaterna emellertid få möjlighet att använda de ursprungliga referensperioderna. För de belopp som kan fördelas i Tyskland och Nederländerna för potatisstärkelse bör man ta hänsyn till de gränsöverskridande leveranser av potatisstärkelse som produceras i en av dessa medlemsstater för bearbetning i den andra. Dessutom bör medlemsstaterna, i syfte att tillgodose särskilda behov inom sina jordbrukssektorer och för att se till att det stöd som jordbrukarna tidigare erhöll inte drastiskt minskar, få rätt att inom vissa gränser använda de medel som ska integreras i systemet med samlat gårdsstöd för att hjälpa jordbrukare som utövade viss jordbruksverksamhet inom andra sektorer under samma år, t.ex. utnyttjande av gräsmark eller djurhållning. (42) Genom förordning (EG) nr 1782/2003 införs särskilt stöd för energigrödor för att stödja utvecklingen av denna sektor. Det finns inte längre tillräckliga anledningar att bevilja särskilt stöd för energigrödor på grund av den senaste tidens utveckling inom sektorn för bioenergi, och framför allt den stora efterfrågan på sådana produkter på de internationella marknaderna och införandet av bindande mål för bioenergins andel av den totala bränsleförbrukningen senast år 2020. (43) När bomullssektorn integrerades i systemet med samlat gårdsstöd ansågs det nödvändigt att fortsätta att ha en del av stödet knutet till bomullsodlingen i form av ett grödspecifikt stöd per stödberättigande hektar för att inte riskera produktionsavbrott i regioner med bomullsproduktion. Detta bör bibehållas i enlighet med målen i protokoll nr 4 om bomull, som åtföljer 1979 års anslutningsakt. (44) För att kunna mildra effekterna av omstruktureringen i medlemsstater som har beviljats det omstruktureringsstöd som föreskrivs i rådets förordning (EG) nr 320/2006 av den 20 februari 2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen ( 14 ), bör stödet till producenter av sockerbetor och sockerrör under högst fem på varandra följande år bibehållas. (45) När frukt och grönsaker integrerades i systemet med samlat gårdsstöd föreskrevs det ett tillfälligt kopplat arealstöd för jordgubbar och hallon. Det är lämpligt att förlänga detta stöd utöver dess ursprungliga tidsfrist och samtidigt frikoppla det från produktionen. De nationella taken bör anpassas för att ta hänsyn till detta. (46) Det förenklade inkomststödsystemet av övergångskaraktär för beviljande av direktstöd i de nya medlemsstaterna som grundar sig på areal, dvs. systemet för enhetlig arealersättning, har visat sig vara ett effektivt och enkelt system för att bevilja jordbrukare i de nya medlemsstaterna inkomststöd. För enkelhetens skull bör de nya medlemsstater som valt att tillämpa systemet få fortsätta att tillämpa det till och med utgången av 2013. (47) Efter de respektive reformerna av sektorerna för socker och frukt och grönsaker samt integreringen av dessa i systemet med samlat gårdsstöd bör de medlemsstater som valde att tillämpa systemet för enhetlig arealersättning nu tillåtas att bevilja inkomststöd till odlare av sockerbetor, sockerrör och cikoriarot och till producenter av viss frukt och vissa grönsaker i form av separata stöd. På samma sätt bör dessa medlemsstater tillåtas utbetala separat särskilt stöd på villkor som motsvarar de som gäller för övriga medlemsstater. (48) Till följd av infasningen av direktstöden i de nya medlemsstaterna fick dessa rätt att bevilja kompletterande nationella direktstöd. Villkoren för beviljandet av sådant stöd bör bibehållas. (49) Vid medlemsstaternas första fördelning av stödrättigheterna ledde vissa fel till särskilt höga stöd till jordbrukare. För denna överträdelse ska normalt sett en ekonomisk korrigering tillämpas tills korrigeringsåtgärder vidtagits. Med hänsyn till den tid som har gått sedan den första fördelningen av stödrättigheterna gjordes skulle den nödvändiga korrigeringen leda till oproportionerliga rättsliga och administrativa begränsningar för medlemsstaterna. För att skapa ett entydigt rättsläge bör därför fördelningen av sådana stöd regleras. (50) I enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003 har Spanien, Frankrike och Portugal beslutat att utesluta vissa direktstöd från systemet med samlat gårdsstöd, nämligen direktstöden i de franska utomeuropeiska departementen, Azorerna och Madeira och Kanarieöarna, och bevilja dem på de villkor som fastställs i avdelning IV i den förordningen. En del av de stöd som föreskrivs i den avdelningen har integrerats fullständigt i systemet för samlat gårdsstöd. Av förenklingsskäl och för att kunna beakta de särskilda omständigheter som råder i de yttersta randområdena, bör sådant stöd förvaltas inom de stödprogram som upprättas genom förordning (EG) nr 247/2006 av den 30 januari 2006 om särskilda åtgärder inom jordbruket till förmån för unionens yttersta randområden ( 15 ). Därför bör dessa medel överföras från de nationella taken för direktstöd till det belopp som avses i den förordningen. För att göra det möjligt för berörda medlemsstater att anpassa stödprogrammen bör sådana överföringar enbart göras under 2010. Under mellantiden kommer direktstöd att tillämpas i de yttersta randområdena enligt villkoren i förordning (EG) nr 1782/2003. Förordning (EG) nr 247/2006 bör därför ändras i enlighet med detta. (51) Det bör anges att de bestämmelser i den här förordningen som skulle kunna föranleda medlemsstaterna att vidta åtgärder som kan jämställas med statligt stöd, såvida inget annat föreskrivs i den här förordningen, ska uteslutas från tillämpningen av bestämmelserna om statligt stöd, om bestämmelserna i fråga innehåller lämpliga villkor för stödbeviljande eller föreskriver att kommissionen ska fastställa sådana villkor, i syfte att förhindra konkurrensstörningar. (52) De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut 1999/468/EG ( 16 ) av den 28 juni 1999 om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter. (53) För att den mekanism om förenkling som införs genom denna förordning, särskilt avskaffandet av kravet på arealuttag, ska vara till gagn för både medlemsstater och jordbrukare, bör denna förordning gälla från och med den 1 januari 2009. De bestämmelser som kan minska jordbrukarnas rättigheter eller införa nya krav, bland annat kraven på tvärvillkor, som jordbrukarna måste uppfylla under hela året, bör emellertid endast tillämpas från och med 2010 och, när det gäller normen för upprättande av buffertremsor längs vattendrag, senast den 1 januari 2012. Dessutom bör medlemsstaterna ges tillräckligt med tid att genomföra bestämmelserna om ytterligare frikoppling av direktstöd och bestämmelserna om översyn av de beslut som fattades inom ramen för 2003 års reform. Därför bör bestämmelserna i den här förordningen tillämpas från och med 2010 och den upphävda förordningen (EG) nr 1782/2003 bör tillämpas under 2009 på de stödordningar som kommer att integreras i systemet med samlat gårdsstöd först från och med 2010. av följande skäl: HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.







AVDELNING I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Tillämpningsområde

I denna förordning fastställs

a) gemensamma bestämmelser om direktstöd,

b) ett inkomststöd för jordbrukare (nedan kallat systemet med samlat gårdsstöd),

c) ett förenklat inkomststödsystem av övergångskaraktär för jordbrukare i de nya medlemsstaterna enligt definitionen i artikel 2 g (nedan kallat systemet för enhetlig arealersättning),

d) stödsystem för jordbrukare som producerar ris, stärkelsepotatis, proteingrödor, nötter, utsäde, bomull, socker, frukt och grönsaker, får- och getkött samt nöt- och kalvkött,

e) ett ramverk som gör det möjligt för de nya medlemsstaterna enligt definitionen i artikel 2 g att komplettera direktstöden.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

a) jordbrukare: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, oavsett gruppens eller dess medlemmars juridiska ställning enligt nationell lagstiftning, vars jordbruksföretag ligger inom gemenskapens territorium, enligt artikel 299 i fördraget, och som bedriver jordbruksverksamhet,

b) jordbruksföretag: samtliga produktionsenheter som drivs av en jordbrukare och som är belägna i en och samma medlemsstat,

c) jordbruksverksamhet: produktion, uppfödning eller odling av jordbruksprodukter, inbegripet skörd, mjölkning, djuruppfödning och djurhållning för animalieproduktion, och verksamhet för att bevara god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden i enlighet med artikel 6,

d) direktstöd: ett stöd som beviljas direkt till jordbrukare enligt ett stödsystem som förtecknas i bilaga I,

e) stöd under ett visst kalenderår eller stöd under den representativa perioden: stöd som har beviljats eller kommer att beviljas för berörda år, inbegripet alla stöd avseende perioder som inleds under det eller de kalenderåren,

f) jordbruksprodukter: produkter förtecknade i bilaga I till fördraget, inbegripet bomull, men med undantag av fiskeriprodukter,

g) nya medlemsstater: Bulgarien, Tjeckien, Estland, Cypern, Lettland, Litauen, Ungern, Malta, Polen, Rumänien, Slovenien och Slovakien,

h) jordbruksareal: den totala areal som upptas av åkermark, permanent betesmark eller permanenta grödor.

Artikel 3

Finansiering av direktstöd

De stödsystem som förtecknas i bilaga I till denna förordning ska finansieras i enlighet med artikel 3.1 c i förordning (EG) nr 1290/2005.







AVDELNING II

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM DIREKTSTÖD







KAPITEL 1

Tvärvillkor

Artikel 4

Grundläggande krav

1. En jordbrukare som får direktstöd ska iaktta de föreskrivna verksamhetskraven i förteckningen i bilaga II samt god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden enligt artikel 6.

Skyldigheterna i punkt 1 ska tillämpas endast i den mån som berör jordbrukarens jordbruksverksamhet eller jordbruksföretagets jordbruksareal.

2. Den behöriga nationella myndigheten ska, bl.a. på elektronisk väg, förse jordbrukaren med en förteckning över föreskrivna verksamhetskrav och över god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden som ska iakttas.

Artikel 5

Föreskrivna verksamhetskrav

1. De föreskrivna verksamhetskrav som förtecknas i bilaga II ska fastställas genom gemenskapslagstiftning på områdena

a) folkhälsa, djurhälsa och växtskydd,

b) miljö,

c) djurskydd.

2. De rättsakter som avses i bilaga II ska tillämpas med den gällande lydelsen och, i fråga om direktiv, på det sätt som de genomförts av medlemsstaterna.

Artikel 6

God jordbrukshävd och goda miljöförhållanden

1. Medlemsstaterna ska sörja för att all jordbruksmark, i synnerhet mark som inte längre används för produktion, hålls i enlighet med god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden. Medlemsstaterna ska på nationell och regional nivå fastställa minimikrav för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden utifrån den ram som fastställs i bilaga III, med hänsyn till särskilda förhållanden i de områden som berörs, däribland jordmån, klimatförhållanden och befintliga jordbrukssystem, markanvändning, växtföljd, jordbruksmetoder och företagsstrukturer. Medlemsstaterna får inte fastställa några minimikrav som inte föreskrivs inom denna ram.

De normer som anges i den tredje kolumnen i bilaga III ska vara frivilliga utom om

a) en medlemsstat före den 1 januari 2009 för en sådan norm hade fastställt ett minimikrav för god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden,

b) det tillämpas nationella bestämmelser avseende den normen i medlemsstaten.

2. Alla medlemsstater utom de nya medlemsstaterna ska se till att mark som var permanent betesmark vid tidpunkten för ansökan om arealstöd för 2003 bibehålls som permanent betesmark. De nya medlemsstaterna med undantag av Bulgarien och Rumänien ska se till att mark som var permanent betesmark den 1 maj 2004 bibehålls som permanent betesmark. Bulgarien och Rumänien ska se till att mark som var permanent betesmark den 1 januari 2007 bibehålls som permanent betesmark.

I välgrundade fall får en medlemsstat avvika från bestämmelserna i första stycket, under förutsättning att den vidtar åtgärder för att förhindra en betydande minskning av den totala permanenta betesmarksarealen.

Första stycket ska inte gälla permanent betesmark som ska beskogas, om sådan beskogning är förenlig med miljön, dock med undantag av planteringar av julgranar och snabbväxande arter som odlas på kort sikt.







KAPITEL 2

Modulering och finansiell disciplin

Artikel 7

Modulering

1. Allt direktstöd som under ett visst kalenderår kommer att beviljas en jordbrukare och som överskrider 5 000 EUR ska varje år fram till 2012 minskas med följande procentsatser:

a) 2009: 7 %,

b) 2010: 8 %,

c) 2011: 9 %,

d) 2012: 10 %.

2. Minskningarna i punkt 1 ska ökas med 4 procentenheter för belopp som överstiger 300 000 EUR.

3. Punkterna 1 och 2 ska inte gälla direktstöd som beviljas jordbrukare i de franska utomeuropeiska departementen, på Azorerna och Madeira samt på Kanarieöarna och de Egeiska öarna.

Artikel 8

Nettotak

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 11 i denna förordning ska de totala nettobelopp i direktstöd som får beviljas i en medlemsstat för ett kalenderår – efter tillämpning av artiklarna 7 och 10 i denna förordning och artikel 1 i förordning (EG) nr 378/2007, med undantag av direktstöd som beviljas enligt förordningarna (EG) nr 247/2006 och (EG) nr 1405/2006, inte överstiga de tak som fastställs i bilaga IV till denna förordning. Vid behov ska medlemsstaterna linjärt minska beloppen för det direktstöd som är föremål för den minskning som anges i artiklarna 7 och 10 i denna förordning och artikel 1 i förordning (EG) nr 378/2007, så att de stämmer överens med de tak som fastställs i den bilagan.

2. Kommissionen ska i enlighet med förfarandet i artikel 141.2 se över de tak som fastställs i bilaga IV i denna förordning för att beakta

a) ändringar av de totala maximibeloppen för de direktstöd som får beviljas,

b) ändringar av det frivilliga moduleringssystem som anges i förordning (EG) nr 378/2007,

c) strukturella förändringar i jordbruksföretagen,

d) överföringar till Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU) i enlighet med artikel 136.

Artikel 9

Belopp som frigörs till följd av modulering

1. Belopp som frigörs genom tillämpning av minskningarna i artikel 7 i denna förordning, i andra medlemsstater än de nya medlemsstaterna, ska i enlighet med villkoren i den här artikeln göras tillgängliga som ytterligare gemenskapsstöd för åtgärder inom ramen för de landsbygdsutvecklingsprogram som i enlighet med förordning (EG) nr 1698/2005 finansieras inom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (EJFLU).

2. De belopp som motsvarar 1 procentenhet ska tilldelas de medlemsstater där motsvarande belopp genererats. De belopp som motsvarar minskningen med 4 procentenheter ska fördelas mellan de berörda medlemsstaterna i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2 på grundval av följande kriterier:

a) jordbruksareal,

b) sysselsättning inom jordbruket,

c) bruttonationalprodukt (BNP) per capita i köpkraft.

Alla berörda medlemsstater ska emellertid erhålla minst 80 % av de totala belopp enligt första stycket som genererats i respektive medlemsstat.

3. Om andelen råg i genomsnitt översteg 5 % av den totala spannmålsproduktionen i en medlemsstat under perioden 2000–2002 och denna medlemsstats andel av gemenskapens totala rågproduktion översteg 50 % under samma period ska, trots vad som föreskrivs i punkt 2 andra stycket, åtminstone 90 % av de belopp som moduleringen genererar i den berörda medlemsstaten tilldelas den medlemsstaten till och med 2013.

Utan att de möjligheter som föreskrivs i artikel 68 åsidosätts, ska i sådana fall åtminstone 10 % av det belopp som tilldelas den berörda medlemsstaten vara tillgängliga för de åtgärder som avses i punkt 1 i den här artikeln i rågproducerande regioner.

I denna punkt avses med spannmål de produkter som förtecknas i bilaga V.

4. Det återstående beloppet från tillämpningen av artikel 7.1 och de belopp som frigörs vid tillämpningen av artikel 7.2 ska tilldelas de medlemsstater där motsvarande belopp har genererats, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2. Det ska användas i enlighet med artikel 69.5a i förordning (EG) nr 1698/2005.

Artikel 10

Särskilda bestämmelser för modulering i de nya medlemsstaterna

1. Artikel 7 ska endast omfatta jordbrukare i en ny medlemsstat under ett visst kalenderår om nivån på direktstödet i den medlemsstaten under det året i enlighet med artikel 121 motsvarar minst den nivå som tillämpas i andra medlemsstater än de nya medlemsstaterna, med beaktande av eventuella minskningar i enlighet med artikel 7.1.

2. Om artikel 7 omfattar jordbrukare i en ny medlemsstat ska den procentsats som är tillämplig i enlighet med artikel 7.1 begränsas till skillnaden mellan nivån på de direktstöd som tillämpas i enlighet med artikel 121 och nivån i andra medlemsstater än de nya medlemsstaterna, med beaktande av eventuella minskningar i enlighet med artikel 7.1.

3. Om något belopp återstår efter tillämpningen av artikel 7.1 och 7.2 ska det tilldelas den nya medlemsstat där motsvarande belopp har genererats, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2. Det ska användas i enlighet med artikel 69.5a i förordning (EG) nr 1698/2005.

Artikel 11

Finansiell disciplin

1. För att kunna säkerställa att de belopp som ska finansiera den gemensamma jordbrukspolitikens marknadsrelaterade utgifter och direktstöd som för närvarande återfinns under rubrik 2 i bilaga I till det interinstitutionella avtalet mellan Europaparlamentet, rådet och kommissionen om budgetdisciplin och sund ekonomisk förvaltning ( 17 ), inte överskrider de årliga tak som fastställs i beslut 2002/929/EG av företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet av den 18 november 2002 om slutsatserna från Europeiska rådet i Bryssel den 24–25 oktober 2002 ( 18 ), ska en anpassning av direktstöden fastställas när prognoserna för finansieringen av de ovannämnda åtgärderna under rubrik 2, för ett visst budgetår, ökad med de belopp som anges i artiklarna 134 och 135 i denna förordning och före tillämpningen av moduleringen i artiklarna 7 och 10 i denna förordning och artikel 1.1 i förordning (EG) nr 387/2007, tyder på att det tillämpliga årliga taket – med beaktande av en marginal på 300 000 000 EUR under det taket – kommer att överskridas.

2. Rådet ska fastställa de anpassningar som avses i punkt 1 senast den 30 juni det kalenderår under vilket anpassningarna ska gälla, på förslag av kommissionen som ska läggas fram senast den 31 mars samma år.

3. Vid tillämpningen av den tabell för höjningar som fastställs i artikel 121 på allt direktstöd som beviljas i de nya medlemsstaterna, ska punkt 1 i den här artikeln inte tillämpas på de nya medlemsstaterna förrän från och med det kalenderår för vilket den nivå på direktstödet som gäller i de nya medlemsstaterna är lika hög som den nivå som då gäller i de andra medlemsstaterna.







KAPITEL 3

Jordbruksrådgivning

Artikel 12

Jordbruksrådgivning

1. Medlemsstaterna ska tillämpa ett system för rådgivning till jordbrukare angående markskötsel och jordbruksdrift (nedan kallat jordbruksrådgivning), som ska handhas av en eller flera utsedda myndigheter eller av privata organ.

2. Jordbruksrådgivningen ska omfatta åtminstone föreskrivna verksamhetskrav samt god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden enligt kapitel 1.

3. Jordbrukare får delta i jordbruksrådgivningen på frivillig basis.

Medlemsstaterna får, i enlighet med objektiva kriterier, fastställa vilka prioriterade kategorier av jordbrukare som ska få jordbruksrådgivning.

4. Senast den 31 december 2010 ska kommissionen lägga fram en rapport för rådet om tillämpningen av jordbruksrådgivningen, vilken vid behov ska åtföljas av lämpliga förslag.

Artikel 13

Skyldigheter för utsedda myndigheter och privata organ

Om inte annat föreskrivs i den nationella lagstiftningen om allmänhetens tillgång till handlingar, ska medlemsstaterna se till att de utsedda myndigheter och privata organ som avses i artikel 12.1 inte röjer de personuppgifter eller uppgifter om enskilda som de inhämtar i samband med rådgivningen som rör andra personer än den jordbrukare som driver det berörda jordbruksföretaget, med undantag av oegentligheter och överträdelser, särskilt brottslig verksamhet, som upptäcks under verksamheten och som omfattas av skyldighet enligt gemenskapslagstiftningen eller den nationella lagstiftningen att informera en offentlig myndighet.







KAPITEL 4

Integrerat administrations- och kontrollsystem

Artikel 14

Tillämpningsområde

Alla medlemsstater ska inrätta och använda sig av ett integrerat administrations- och kontrollsystem (nedan kallat det integrerade systemet).

Det integrerade systemet ska omfatta de stödsystem som förtecknas i bilaga I.

I den utsträckning som krävs ska det även gälla administration och kontroll av de bestämmelser som fastställs i kapitlen 1 och 2 i denna avdelning.

Artikel 15

Det integrerade systemets beståndsdelar

1. Det integrerade systemet ska omfatta

a) en elektronisk databas,

b) ett identifieringssystem för jordbruksskiften,

c) ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter,

d) stödansökningar,

e) ett integrerat kontrollsystem,

f) ett enhetligt system för att registrera varje jordbrukare som lämnar in en stödansökan.

2. När artiklarna 52 och 53 i denna förordning tillämpas, ska det integrerade systemet innefatta ett system för identifiering och registrering av djur, upprättat i enlighet med förordningarna (EG) nr 1760/2000 och (EG) nr 21/2004.

3. Medlemsstaterna får låta identifieringssystemet för jordbruksskiften omfatta ett geografiskt informationssystem för olivodlingar.

Artikel 16

Elektronisk databas

1. I den elektroniska databasen ska för varje jordbruksföretag de uppgifter registreras som erhållits från stödansökningarna.

Denna databas ska framför allt göra det möjligt att, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för kalenderåren och/eller regleringsåren från och med år 2000. Det ska också vara möjligt att, direkt och omedelbart, få tillgång till uppgifter från de fyra föregående åren.

2. Medlemsstaterna får inrätta decentraliserade databaser under förutsättning att dessa, och de administrativa förfarandena för att registrera och få tillgång till uppgifter, utformas på ett enhetligt sätt inom medlemsstatens hela territorium och är kompatibla med varandra så att det går att samköra uppgifterna.

Artikel 17

Identifieringssystem för jordbruksskiften

Identifieringssystemet för jordbruksskiften ska upprättas på grundval av kartor, dokument i fastighetsregister eller annat kartografiskt referensmaterial. Datoriserade geografiska informationssystem ska användas, helst inklusive ortofoto från flyg- eller satellitfoto, med en enhetlig standard som garanterar en noggrannhet som åtminstone är likvärdig med kartor i skala 1:10 000.

Artikel 18

System för identifiering och registrering av stödrättigheter

1. Ett system för identifiering och registrering av stödrättigheter ska inrättas för att göra det möjligt att verifiera stödrättigheterna och samköra uppgifterna med stödtillämpningarna och identifieringssystemet för jordbruksskiften.

2. Det system som avses i punkt 1 ska göra det möjligt att direkt och omedelbart, via medlemsstatens behöriga myndighet, få tillgång till uppgifter för minst fyra föregående kalenderåren i följd.

Artikel 19

Stödansökningar

1. Varje år ska jordbrukaren lämna in en ansökan om direktstöd som i tillämpliga fall innehåller uppgifter om

a) jordbruksföretagets alla jordbruksskiften och, om medlemsstaten tillämpar artikel 15.3, antalet olivträd och deras läge på skiftet,

b) beteckningen på sådana stödrättigheter som har anmälts för aktivering,

c) all övrig information som fastställs genom denna förordning eller av den berörda medlemsstaten.

2. Medlemsstaterna ska, bl.a. på elektronisk väg, tillhandahålla förtryckta formulär utifrån de arealer som fastställts föregående år samt grafiskt material som anger läget för dessa arealer och, i tillämpliga fall, olivträdens läge. Medlemsstaterna får besluta att en stödansökan endast behöver innehålla ändringar i förhållande till den stödansökan som lämnades in föregående år.

3. En medlemsstat får besluta att en samlad stödansökan ska omfatta flera av eller alla de stödsystem som förtecknas i bilaga I eller andra stödsystem.

Artikel 20

Kontroll av villkor för stödberättigande

1. Medlemsstaterna ska utföra administrativa kontroller av stödansökningarna för att kontrollera att stödvillkoren uppfylls.

2. De administrativa kontrollerna ska kompletteras med kontroller på plats av stödvillkoren. För detta ändamål ska medlemsstaterna upprätta en urvalsplan för jordbruksföretag.

Medlemsstaterna får använda fjärranalys och det globala systemet för satellitnavigering (GNSS) som hjälpmedel för kontroller på plats av jordbruksskiften.

3. Varje medlemsstat ska utse en myndighet som ansvarar för samordningen av de kontroller som föreskrivs i detta kapitel.

Om en medlemsstat delegerar vissa delar av det arbete som ska utföras enligt detta kapitel till specialiserade organ eller företag, ska den utsedda myndigheten behålla kontrollen över och ansvaret för detta arbete.

Artikel 21

Minskning och uteslutning vid överträdelse av stödvillkoren

1. Om det konstateras att en jordbrukare inte uppfyller de stödvillkor som fastställs i denna förordning, ska hela eller en del av det stöd som har beviljats eller kommer att beviljas, och för vilket stödvillkoren har uppfyllts, omfattas av minskningar och uteslutningar som ska fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2; detta ska dock inte påverka tillämpningen av minskningar eller uteslutningar enligt artikel 23.

2. Procentsatserna för minskning ska avpassas med hänsyn till hur allvarlig eller omfattande överträdelserna har varit, deras varaktighet och hur ofta de förekommit och kan gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem under ett eller flera kalenderår.

Artikel 22

Kontroller av tvärvillkor

1. Medlemsstaterna ska utföra kontroller på plats för att kontrollera om jordbrukarna uppfyller de skyldigheter som anges i kapitel 1.

2. Medlemsstaterna får använda sina befintliga administrations- och kontrollsystem för att se till att de föreskrivna verksamhetskraven, liksom kraven på god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden uppfylls.

Dessa system, framför allt systemet för identifiering och registrering av djur som är upprättat i enlighet med rådets direktiv 2008/71/EG av den 15 juli 2008 om identifikation och registrering av svin ( 19 ) och förordningarna (EG) nr 1760/2000 och (EG) nr 21/2004, ska vara förenliga med det integrerade system som föreskrivs i artikel 26.1 i den här förordningen.

Artikel 23

Minskning eller uteslutning vid överträdelse av bestämmelserna om tvärvillkor

1. Om föreskrivna verksamhetskrav eller god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden inte iakttas vid någon tidpunkt under ett givet kalenderår (nedan kallat kalenderåret i fråga), och det beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den jordbrukare som lämnade in stödansökan avseende kalenderåret i fråga, ska det sammanlagda beloppet av direktstöd som har beviljats eller kommer att beviljas den jordbrukaren efter tillämpning av artiklarna 7, 10 och 11, minskas eller dras in i enlighet med de närmare föreskrifter som anges i artikel 24.

Första stycket ska också tillämpas när överträdelsen beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den person som antingen överlät jordbruksmarken eller som den överläts till.

I denna punkt avses med överläts varje typ av transaktion där jordbruksmark upphör att stå till den överlåtande partens förfogande.

Med avvikelse från det andra stycket ska dock den som vidtog åtgärden eller gjorde sig skyldig till försumlighet, om denne är direkt ansvarig, från och med 2010 minskningen eller uteslutningen tillämpas på de direktstödsbelopp som har beviljats eller skulle beviljats denne om en stödansökan har lämnats in för det berörda året.

2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1 och i enlighet med villkoren i de närmare föreskrifter som avses i artikel 24.1 i denna förordning får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa en minskning eller uteslutning på 100 EUR eller mindre per jordbrukare och kalenderår.

Om en medlemsstat beslutar att använda sig av den möjlighet som ges i det första stycket ska den behöriga myndigheten nästkommande år vidta de åtgärder som krävs för att säkerställa att jordbrukaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Jordbrukaren ska underrättas om konstaterandet och de korrigeringsåtgärder som ska vidtas.

Artikel 24

Närmare föreskrifter för minskning och uteslutning vid överträdelser av bestämmelserna om tvärvillkor

1. Närmare föreskrifter för minskningar och uteslutningar enligt artikel 23 ska fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2. I detta sammanhang ska hänsyn tas till hur allvarliga eller omfattande överträdelserna har varit, deras varaktighet och hur ofta de förekommit samt de kriterier som anges i punkterna 2, 3 och 4 i den här artikeln.

2. Vid försummelse ska procentsatsen för minskning inte vara högre än 5 % eller, vid upprepade överträdelser, 15 %.

I vederbörligen motiverade fall får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa någon minskning när en överträdelse betraktas som mindre mot bakgrund av dess allvar, omfattning och varaktighet. Överträdelser som utgör en direkt folk- eller djurhälsorisk ska emellertid inte betraktas som mindre.

Om jordbrukaren inte vidtar omedelbara åtgärder för att hejda den konstaterade överträdelsen, ska den behöriga myndigheten göra vad som krävs, i tillämpliga fall begränsat till en administrativ kontroll, för att säkerställa att jordbrukaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Jordbrukaren ska informeras om de mindre överträdelser som konstaterats och om de korrigeringsåtgärder som ska vidtas.

3. Vid avsiktliga överträdelser ska procentsatsen för minskning i princip inte vara lägre än 20 %, och får gå ända till fullständig uteslutning från ett eller flera stödsystem under ett eller flera kalenderår.

4. Det sammanlagda beloppet minskningar eller uteslutningar under ett kalenderår ska inte i något fall överskrida det sammanlagda belopp som avses i artikel 23.1.

Artikel 25

Belopp som frigörs till följd av tvärvillkor

De belopp som frigörs genom tillämpning av minskningar och uteslutningar vid överträdelse av bestämmelserna i kapitel 1 ska krediteras Europeiska garantifonden för jordbruket. Medlemsstaterna får behålla 25 % av dessa belopp.

Artikel 26

Stödsystemens förenlighet med det integrerade systemet

1. Vid tillämpning av de stödsystem som förtecknas i bilaga VI ska medlemsstaterna se till att de administrations- och kontrollförfaranden som används för dessa system är förenliga med det integrerade systemet avseende

a) den elektroniska databasen,

b) systemen för identifiering av jordbruksskiften,

c) de administrativa kontrollerna.

Därför ska den databas, de systemen och de kontroller som avses i punkt 1 a, b och c utformas så att de fungerar tillsammans utan problem eller konflikter och så att uppgifter kan utbytas mellan dem.

2. Medlemsstaterna får, för tillämpning av gemenskapens eller egna stödsystem utöver dem som förtecknas i bilaga VI, införliva en eller flera beståndsdelar av det integrerade systemet i sina administrations- och kontrollförfaranden.

Artikel 27

Information och kontroll

1. Kommissionen ska regelbundet informeras om tillämpningen av det integrerade systemet.

Den ska organisera utbyte av synpunkter med medlemsstaterna med avseende på detta.

2. I enlighet med artikel 37 i förordning (EG) nr 1290/2005 och efter att i tid ha informerat de berörda behöriga myndigheterna, får godkända företrädare utsedda av kommissionen genomföra

a) undersökningar och kontroller av de åtgärder som har vidtagits för att upprätta och genomföra det integrerade systemet,

b) kontroller hos de specialiserade organ och företag som avses i artikel 20.3.

3. Utan att det påverkar medlemsstaternas ansvar för genomförandet och tillämpningen av det integrerade systemet, får kommissionen anlita specialiserade organ eller personer för att underlätta upprättandet, övervakningen och användningen av det integrerade systemet, särskilt för att kunna ge teknisk rådgivning till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna om dessa begär det.







KAPITEL 5

Andra allmänna bestämmelser

Artikel 28

Minimikrav för erhållande av direktstöd

1. Från och med 2010 ska medlemsstaterna inte bevilja direktstöd till en jordbrukare i följande fall:

a) när totalbeloppet för de direktstöd som ansökts om eller som kommer att beviljas före de minskningar och utslutningar som fastställs i artiklarna 21 och 23 under ett visst kalenderår, är mindre än 100 EUR,

b) när jordbruksföretagets stödberättigande areal, för vilken direktstöd ansöks om eller kommer att beviljas, före de minskningar och utslutningar som fastställs i artikel 21 är mindre än en hektar.

För att kunna ta hänsyn till sina jordbruksekonomiers strukturer kan medlemsstaterna anpassa de trösklar som anges i leden a och b inom de ramar som anges i bilaga VII.

Jordbrukare med särskilda stödrättigheter i enlighet med artikel 44.1 ska omfattas av villkoret i led a i den här punkten.

De berörda medlemsstaterna kan besluta att inte tillämpa denna punkt i de franska utomeuropeiska departementen, på Azorerna och Madeira samt på Kanarieöarna och de Egeiska öarna.

Om det belopp som utbetalas minskas till följd av att direktstöd införs stegvis enligt artikel 121 i denna förordning, i punkt K i bilaga VII till förordning (EG) nr 1782/2003, eller i punkt C i bilaga IX till denna förordning, ska det belopp som det ansöks om eller kommer att beviljas beräknas på grundval av det slutliga stödbelopp som jordbrukaren erhåller.

2. Från och med 2010 får medlemsstaterna fastställa lämpliga objektiva och icke-diskriminerande kriterier för att säkerställa att inga direktutbetalningar beviljas till någon fysisk eller juridisk person vars

a) jordbruksverksamhet endast utgör en obetydlig del av dennes ekonomiska verksamhet, eller

b) vars huvudsakliga mål med verksamheten eller företaget inte är att utöva jordbruksverksamhet.

3. Stödrättigheter som inte ger rätt till utbetalningar under två på varandra följande år beroende på tillämpningen av punkterna 1 och 2 ska återgå till den nationella reserven.

Artikel 29

Utbetalning

1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning ska utbetalningar från stödsystem som förtecknas i bilaga I göras i sin helhet till stödmottagarna.

2. Utbetalningarna ska göras två gånger per år under perioden den 1 december–30 juni följande kalenderår.

3. Inga utbetalningar ska göras från de stödsystem som förtecknas i bilaga I förrän medlemsstaterna har avslutat kontrollerna av om stödvillkoren uppfylls i enlighet med artikel 20.

4. Genom avvikelse från punkt 2 i denna artikel och i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2, får kommissionen

a) tillhandahålla förskott,

b) ge medlemsstaterna tillstånd, beroende på budgetläget, att före den 1 december betala ut förskott i regioner där jordbrukare på grund av extrema förhållanden står inför allvarliga ekonomiska svårigheter i) på upp till 50 % av stödet, eller ii) på upp till 80 % av stödet om förskott redan har tillhandahållits.

Artikel 30

Bestämmelse om kringgående

Utan att det påverkar tillämpningen av särskilda bestämmelser i individuella stödsystem, får inga utbetalningar göras till stödmottagare för vilka det har fastställts att de på ett konstlat sätt har skapat de förutsättningar som krävs för att få sådant stöd, i syfte att erhålla en förmån i strid med målen för stödsystemet.

Artikel 31

Force majeure eller exceptionella omständigheter

I denna förordning gäller att fall av force majeure eller exceptionella omständigheter ska erkännas av den behöriga myndigheten, t.ex. när

a) jordbrukaren avlider,

b) jordbrukaren blir arbetsoförmögen under en längre tid,

c) en allvarlig naturkatastrof inträffar som i väsentlig grad påverkar jordbruksföretagets jordbruksmark,

d) byggnaderna för djur på jordbruksföretaget förstörs oavsiktligt,

e) en epizooti drabbar hela jordbrukarens djurbesättning eller en del av denna.

Artikel 32

Översyn

Stödsystemen som förtecknas i bilaga I ska tillämpas utan att det påverkar en eventuell översyn som vid något tillfälle kan göras mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen och budgetläget.







AVDELNING III

SYSTEMET MED SAMLAT GÅRDSSTÖD







KAPITEL 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 33

Stödrättigheter

1. Jordbrukarna ska få stöd inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd om de

a) innehar stödrättigheter som de har erhållit i enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003,

b) inom ramen för den här förordningen erhåller stödrättigheter i) genom överlåtelse, ii) från den nationella reserven, iii) i enlighet med bilaga IX, iv) i enlighet med artiklarna 47.2, 59, 64.2 tredje stycket, 65 och 68.4 c.

2. I artiklarna 47.2, 57.6, 64.2 och 65 anses en jordbrukare inneha stödrättigheter om stödrättigheter har beviljats eller definitivt överlåtits till den jordbrukaren.

3. Arealuttagsrättigheter i enlighet med artiklarna 53.2, 63.2 och 71j i förordning (EG) nr 1782/2003 ska inte vara förenade med tidigare krav på uttag av jordbruksmark.

Artikel 34

Aktivering av stödrättigheter per stödberättigande hektar

1. Inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd ska jordbrukare beviljas stöd vid aktivering av en stödrättighet per stödberättigande hektar. Aktiverade stödrättigheter ska ge rätt till utbetalning av de belopp som anges i dem.

2. Med stödberättigande hektar avses följande:

a) Alla jordbruksföretagets jordbruksarealer och arealer planterade med skottskog med kort omloppstid (KN-nummer ex060290 41), som används för jordbruksverksamhet eller, om arealer även används för annan verksamhet än jordbruksverksamhet, som huvudsakligen används för jordbruksverksamhet.

b) Alla arealer som gav rätt till stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd och systemet för enhetlig arealersättning 2008 och som i) inte är förenliga med definitionen på stödberättigande till följd av genomförandet av rådets direktiv 79/409/EEG av den 2 april 1979 om bevarande av vilda fåglar ( 20 ) och rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter ( 21 ) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG av den 23 oktober 2000 om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på vattenpolitikens område ( 22 ), eller ii) under den tid som den enskilde jordbrukarens aktuella åtagande varar beskogas i enlighet med artikel 31 i rådets förordning (EG) nr 1257/1999 av den 17 maj 1999 om stöd till utveckling av landsbygden från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) ( 23 ) eller artikel 43 i förordning (EG) nr 1698/2005 eller enligt ett nationellt system vars villkor motsvarar artikel 43.1, 43.2 och 43.3 i den förordningen, eller iii) under den tid som den enskilde jordbrukarens aktuella åtagande varar är uttag av träda enligt artiklarna 22, 23 och 24 i förordning (EG) nr 1257/1999 eller artikel 39 i förordning (EG) nr 1698/2005.

Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2 fastställa tillämpningsföreskrifter om användning av stödberättigande hektar för annan verksamhet än jordbruksverksamhet.

De stödberättigande hektaren ska uppfylla stödvillkoren under hela kalenderåret utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter.

Artikel 35

Anmälan av stödberättigande hektar

1. Jordbrukaren ska uppge vilka skiften som motsvarar de bidragsberättigande hektar som åtföljer varje stödrättighet. Utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter ska jordbrukaren förfoga över dessa skiften vid ett datum som fastställs av medlemsstaten, dock senast det datum som fastställts i medlemsstaten för ändring av stödansökan.

2. Medlemsstaterna får i välgrundade fall tillåta jordbrukaren att ändra sina uppgifter förutsatt att denne håller fast vid det antal hektar som motsvarar stödrättigheterna och villkoren för att bevilja samlat gårdsstöd för den berörda arealen.

Artikel 36

Ändring av stödrättigheter

Stödrättigheterna per hektar ska inte ändras, utom när så föreskrivs i den här förordningen.

Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2 fastställa närmare föreskrifter för ändring från och med 2010 av stödrättigheter, särskilt vid delrättigheter.

Artikel 37

Flera ansökningar

Den areal som motsvarar antalet stödberättigande hektar och för vilken en ansökan om samlat gårdsstöd lämnats in, får omfattas av en ansökan om alla andra former av direktstöd samt allt annat stöd som inte omfattas av denna förordning, såvida inte annat föreskrivs i den här förordningen.

Artikel 38

Markanvändning vid uppskjuten integrering av sektorn för frukt och grönsaker

När en medlemsstat har beslutat att utnyttja den möjlighet som ges i artikel 51 andra stycket i förordning (EG) nr 1782/2003 (nedan kallad uppskjuten integrering) ska skiften i regioner som berörs av beslutet, fram till och med den 31 december 2010, inte vara stödberättigande om de används för

a) produktion av frukt och grönsaker,

b) produktion av matpotatis, eller

c) plantskolor.

Vid uppskjuten integrering får medlemsstaterna emellertid besluta att sekundärgrödor får odlas på de stödberättigande hektaren under en period av högst tre månader från och med den 15 augusti varje år. På begäran av en medlemsstat får dock detta datum ändras i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2 för regioner där spannmål normalt skördas tidigare av klimatskäl.

Artikel 39

Markanvändning för produktion av hampa

1. Arealer som används för produktion av hampa ska endast vara stödberättigande om de sorter som används har en tetrahydrokannabinolhalt som inte överstiger 0,2 %. Medlemsstaterna ska inrätta ett system för att kontrollera halten av tetrahydrokannabinol i grödan på minst 30 % av de med hampa odlade arealerna. Om en medlemsstat inför ett system med förhandsgodkännande av sådan odling ska dock den minsta kontrollerade arealen uppgå till 20 %.

2. I enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2, ska stöd beviljas på villkor att certifierat utsäde av vissa sorter används.

Artikel 40

Nationella tak

1. Summan av alla tilldelade stödrättigheter för varje medlemsstat varje år och de tak som fastställts i enlighet med artiklarna 51.2 och 69.3 i den här förordningen, eller för år 2009, i enlighet med artikel 64.2 i förordning (EG) nr 1782/2003 får inte vara högre än de nationella tak som fastställs i bilaga VIII till den här förordningen.

När stödrättigheter tilldelas vinodlare ska kommissionen med beaktande av de senaste uppgifter som meddelats av medlemsstaterna i enlighet med artiklarna 9 och 102.6 i rådets förordning (EG) nr 479/2008 av den 29 april 2008 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin ( 24 ), anpassa de nationella tak som anges i bilaga VIII till den här förordningen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2 i den här förordningen. Senast den 1 december under det år som föregår det år då de nationella taken anpassas ska varje medlemsstat meddela kommissionen det regionala genomsnittliga värdet av de stödrättigheter som avses i punkt B i bilaga IX till denna förordning.

2. Vid behov ska medlemsstaten göra en linjär minskning av stödrättigheterna så att taket i bilaga VIII inte överskrids.

Artikel 41

Nationell reserv

1. Varje medlemsstat ska ha en nationell reserv i vilken mellanskillnaden mellan

a) de nationella tak som anges i bilaga VIII till denna förordning, och

b) det sammanlagda värdet av de tilldelade stödrättigheterna och de tak som fastställts i enlighet med artiklarna 51.2 och 69.3 i den här förordningen ska ingå, eller för år 2009, de tak som fastställts enligt artikel 64.2 i förordning (EG) nr 1782/2003.

2. Medlemsstaterna får använda de nationella reserverna för att, med prioritet, enligt objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och störningar på marknaden och snedvridning av konkurrensen undviks, tilldela stödrättigheter till jordbrukare som etablerar sin jordbruksverksamhet.

3. De medlemsstater som inte tillämpar artikel 68.1 c får använda de nationella reserverna för att, enligt objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukare kan garanteras och störningar på marknaden och snedvridning av konkurrensen undviks, fastställa stödrättigheter för jordbrukare i de områden som omfattas av omstrukturerings- och/eller utvecklingsprogram som rör någon av formerna för offentlig intervention i syfte att säkerställa jordbruksmark inte läggs ned och/eller i syfte att kompensera jordbrukare för specifika nackdelar i de områdena.

4. Medlemsstaterna ska använda den nationella reserven för att, i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukarna kan garanteras och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks, tilldela stödrättigheter till jordbrukare som befinner sig i en särskild situation av det slag som ska definieras av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2.

5. Vid medlemsstaternas tillämpning av denna artikel får de öka enhetsvärdet på stödrättigheterna och/eller det antal stödrättigheter som tilldelas jordbrukarna.

Artikel 42

Outnyttjade stödrättigheter

Varje stödrättighet som inte har aktiverats i enlighet med artikel 34 under en tvåårsperiod ska läggas till den nationella reserven, utom i fall av force majeure eller exceptionella omständigheter. När det gäller 2009 ska dock stödrättigheter som inte aktiverats under tvåårsperioden 2007–2008 inte läggas till den nationella reserven om de aktiverades under 2006 och för 2010 ska stödrättigheter som inte aktiverats under tvåårsperioden 2008-2009 inte läggas till den nationella reserven om de aktiverades under 2007.

Artikel 43

Överföring av stödrättigheter

1. Stödrättigheter får endast överföras till en jordbrukare som är etablerad i samma medlemsstat, med undantag för överföring genom faktiskt eller förtida arv.

Även vid faktiskt eller förtida arv får emellertid stödrättigheter endast användas i den medlemsstat där stödrättigheterna fastställdes.

En medlemsstat får besluta att stödrättigheter endast får överföras eller användas inom en och samma region.

2. Stödrättigheter kan överföras genom försäljning eller genom varje annan slutgiltig överföring med eller utan mark. Däremot får arrende eller liknande typer av transaktioner tillåtas endast om de överförda stödrättigheterna åtföljs av en överföring av ett lika stort antal stödberättigande hektar.

3. Vid försäljning av stödrättigheter med eller utan mark får medlemsstaterna, med beaktande av de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att en del av de stödrättigheter som säljs ska återgå till den nationella reserven eller att deras enhetsvärde ska minskas till förmån för den nationella reserven enligt kriterier som ska anges av kommissionen i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2.

Artikel 44

Villkor för särskilda stödrättigheter

1. Om inget annat föreskrivs i denna förordning ska de stödrättigheter som avses i avdelning III kapitel 3 avsnitt 2 och artikel 71m i förordning (EG) nr 1782/2003 samt artikel 60 och artikel 65 fjärde stycket i den här förordningen, nedan kallade särskilda stödrättigheter, omfattas av de villkor som föreskrivs i punkterna 2 och 3 i den här artikeln.

2. Genom undantag från artikel 34.1 ska en jordbrukare som har särskilda stödrättigheter få tillstånd av medlemsstaten att avvika från skyldigheten att aktivera stödrättigheterna genom att ta i bruk motsvarande antal stödberättigande hektar, under förutsättning att jordbrukaren behåller

a) minst 50 % av den jordbruksverksamhet som genomfördes under den referensperiod som avses i förordning (EG) nr 1782/2003, uttryckt i djurenheter, eller när det gäller särskilda stödrättigheter enligt artikel 60,

b) minst 50 % av den jordbruksverksamhet som genomfördes före övergången till systemet med samlat gårdsstöd, uttryckt i djurenheter, eller

c) när det gäller artikel 65, minst 50 % av den jordbruksverksamhet som genomförts vid tillämpning av artiklarna 67 och 68 i förordning (EG) nr 1782/2003, uttryckt i djurenheter.

När en jordbrukare har tilldelats särskilda stödrättigheter enligt förordning (EG) nr 1782/2003 och enligt den här förordningen ska denne emellertid få behålla åtminstone 50 % av de högsta nivån av den verksamhet som avses i första stycket.

Villkoret i första stycket ska inte gälla för Malta.

3. Vid överföring av särskilda stödrättigheter under 2009, 2010 och 2011 får den övertagande parten utnyttja det undantag som avses i punkt 2 endast om alla särskilda stödrättigheter överförs. Från och med 2012 får den övertagande parten inte utnyttja undantaget utom om det är fråga om faktiskt eller förtida arv.

Det första stycket ska inte gälla för Malta.

Artikel 45

Ändring av stödrättigheter

1. Medlemsstater som har infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitlen 1–4 i förordning (EG) nr 1782/2003 får i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, i vederbörligen motiverade fall, under 2010 eller senare besluta att gå över till tillnärmning av värdet av stödrättigheterna.

Om beslutet ska tillämpas från och med 2010 ska det antas senast den 1 augusti 2009. I annat fall ska beslutet fattas senast den 1 augusti 2010.

2. Vid tillämpning av punkt 1 första stycket får stödrättigheterna årligen ändras i enlighet med objektiva icke-diskriminerande kriterier. Om ändringarna medför att värdet på stödrättigheterna minskar, får de göras i tre på förhand fastställda etapper varje år.

Ingen av de årliga etapper som avses i första stycket får leda till en minskning av värdet på stödrättigheterna som är större än 50 % av skillnaden mellan ingångsvärdet och utgångsvärdet. Om minskningen uppgår till mindre än 10 % av ingångsvärdet får medlemsstaterna använda färre etapper än tre.

3. Medlemsstaterna får besluta att tillämpa denna artikel

a) på lämplig geografisk nivå, vilken ska fastställas på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier som institutionell struktur, administrativ struktur och/eller jordbrukspotential, eller,

b) vid tillämpning av artikel 46.4, i den region som definierats i enlighet med artikel 46.2.







KAPITEL 2

Regionalt och partiellt genomförande







Avsnitt 1

Regionalt genomförande

Artikel 46

Regional fördelning av de nationella tak som avses i artikel 40

1. Efter att har infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 14 i förordning (EG) nr 1782/2003 får en medlemsstat besluta att från och med 2010 tillämpa systemet på regional nivå i enlighet med de villkor som anges i detta avsnitt.

Om beslutet tillämpas från och med 2010 ska det antas senast den 1 augusti 2009. I alla andra fall ska beslutet fattas senast den 1 augusti 2010.

2. Medlemsstaterna ska definiera regionerna på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, som institutionell eller administrativ struktur och regional jordbrukspotential.

Medlemsstater får betrakta hela sitt territorium som en enda region.

3. Medlemsstaterna ska fördela de nationella tak som anges i artikel 40 mellan regionerna i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier. Medlemsstaterna får besluta att årligen stegvis ändra dessa regionala tak i enlighet med högst tre i förväg fastställda årliga etapper och objektiva och icke-diskriminerande kriterier såsom jordbrukspotentialen eller miljömässiga kriterier.

4. Om en medlemsstat som tillämpar punkterna 1, 2 och 3 beslutar att inte tillämpa artikel 47, ska den, i den utsträckning som behövs för att respektera de tillämpliga regionala taken, justera värdet av stödrättigheterna i varje region. För detta ändamål ska stödrättigheternas värde omfattas av linjära minskningar eller ökningar. Den totala minskningen av värdet av stödrättigheterna enligt denna punkt ska begränsas till 10 % av deras ursprungliga värde.

5. Om en medlemsstat beslutar att tillämpa både artikel 45 och denna artikel ska de minskningar av stödrättigheternas värde som avses i punkt 4 i denna artikel beaktas vid beräkningen av de begränsningar som anges i artikel 45.2.

Artikel 47

Regionalisering av systemet med samlat gårdsstöd

1. Medlemsstaterna får i vederbörligen motiverade fall besluta att inte dela upp mer än 50 % av det regionala tak som avses i artikel 46 mellan samtliga jordbrukare vars jordbruksföretag är belägna i den berörda regionen, inklusive de som inte har några stödrättigheter.

2. Jordbrukarna ska tilldelas stödrättigheter vilkas enhetsvärde ska beräknas genom att man dividerar motsvarande del av det regionala tak som fastställs enligt artikel 46 med antalet stödberättigande hektar som har fastställts på regional nivå.

Stödrättigheternas värde ska ökas i de fall då en jordbrukare före tillämpningen av denna artikel innehar stödrättigheter. Det regionala enhetsvärdet för var och en av jordbrukarens stödrättigheter ska därför ökas med ett belopp som ska beräknas på grundval av det sammanlagda värdet av de stödrättigheter som jordbrukaren innehade ett visst datum som ska fastställas av den berörda medlemsstaten. Ökningen får inte vara större än vad som återstår av det regionala taket efter tillämpning av punkt 1 i denna artikel.

3. Antalet stödrättigheter per jordbrukare ska vara lika stort som det antal hektar som jordbrukaren deklarerar för året då systemet med samlat gårdsstöd på regional nivå börjar tillämpas som det anges i artikel 46.1 i enlighet med artikel 34.2, utom i fall av force majeure och exceptionella omständigheter.

4. De stödberättigheter som jordbrukarna innehar innan uppdelningen enligt punkterna 1 och 2 görs ska utgå och ersättas med nya stödrättigheter enligt punkt 3.

Artikel 48

Ändring av stödrättigheter

1. I vederbörligen motiverade fall får de medlemsstater som tillämpar artikel 47, i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, besluta att under året efter det år då systemet med samlat gårdsstöd på regional nivå börjat tillämpas enligt artikel 46.1, gå över till schablonberäkning av värdet av de stödrättigheter som fastställs i detta avsnitt.

Om beslutet ska tillämpas från och med 2010 ska det antas senast den 1 augusti 2009. I alla andra fall ska beslutet fattas senast den 1 augusti 2010.

Vid tillämpningen av första stycket får stödrättigheterna årligen ändras i enlighet med objektiva icke-diskriminerande kriterier. Om ändringarna medför att värdet på stödrättigheterna minskar, ska de göras i minst två på förhand fastställda etapper varje år.

2. Medlemsstater som har infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 5 eller 6 avsnitt 1 i förordning (EG) nr 1782/2003 får i enlighet med de allmänna principerna i gemenskapslagstiftningen, i vederbörligen motiverade fall, under 2010 eller senare besluta att gå över till schablonberäkning av värdet av stödrättigheterna.

Om beslutet ska tillämpas från och med 2010 ska det antas senast den 1 augusti 2009. I alla andra fall ska beslutet fattas senast den 1 augusti 2010.

Vid tillämpning av första stycket ska stödrättigheterna årligen ändras i enlighet med objektiva icke-diskriminerande kriterier. Om ändringarna medför att värdet på stödrättigheterna minskar, får de göras i minst tre på förhand fastställda etapper varje år.

Första stycket ska tillämpas utan att det påverkar tillämpningen av de beslut som medlemsstaterna fattar enligt artikel 63.3 i förordning (EG) nr1782/2003. De berörda medlemsstaterna får avvika från det minsta antal steg som anges i första stycket och de begränsningar som fastställs i punkt 3 i den här artikeln.

3. Ingen av de årliga etapper som avses i punkterna 1 och 2 får sänka en stödrättighets värde med mer än 50 % av skillnaden mellan ingångsvärdet och utgångsvärdet. Om värdesänkningen är mindre än 10 % av ingångsvärdet får medlemsstaterna tillämpa färre än tre etapper.

4. Medlemsstaterna får besluta att tillämpa punkterna 1, 2 och 3 på lämplig geografisk nivå, vilken ska fastställas enligt objektiva och icke-diskriminerande kriterier som institutionell och/eller administrativ struktur och regional jordbrukspotential.

Artikel 49

Gräsmark

Vid tillämpning av artikel 47 får medlemsstaterna, på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier och inom det regionala taket enligt artikel 46 eller en del av detta, fastställa olika enhetsvärden för de stödrättigheter som ska beviljas jordbrukare enligt artikel 47.1

a) i fråga om hektar gräsmark, och eventuella andra stödberättigande hektar, den dag som har fastställts för arealstödsansökningarna för 2008, eller

b) i fråga om hektar permanent betesmark, och eventuella andra stödberättigande hektar, den dag som har fastställts för arealstödsansökningarna för 2008.

Artikel 50

Villkor för stödrättigheter enligt detta avsnitt

1. Stödrättigheter som fastställs i enlighet med detta avsnitt, med avdelning III kapitel 5 avsnitt 1 eller avdelning III kapitel 6 i förordning (EG) nr 1782/2003, får endast överföras till eller utnyttjas i en och samma region eller överföras till och utnyttjas i en annan region där värdet på stödrättigheterna per hektar är detsamma.

2. Om inget annat föreskrivs i detta avsnitt ska övriga bestämmelser i denna avdelning vara tillämpliga.







Avsnitt 2

Partiellt genomförande

Artikel 51

Allmänna bestämmelser

1. De medlemsstater som har beviljat stöd till får- och getköttssektorn eller till nöt- och kalvköttssektorn i enlighet med avdelning III kapitel 5 avsnitt 2 i förordning (EG) nr 1782/2003 får senast den 1 augusti 2009 besluta att fortsätta att bevilja dessa stöd enligt de villkor som anges i detta avsnitt. De får också besluta att fastställa den del av dess nationella tak som är avsedd för att bevilja detta stöd på en lägre nivå än den som beslutats enligt artikel 64.2 i förordning (EG) nr 1782/2003. Om en medlemsstat inte fattar ett sådant beslut ska stödet integreras i systemet med samlat gårdsstöd från och med 2010 i enlighet med artikel 66 i den här förordningen.

I fråga om det nöt- och kalvköttsbidrag som avses i artikel 53.2 får medlemsstaterna också senast den 1 augusti 2010 besluta att inte bevilja dessa stöd och att integrera dem i systemet med samlat gårdsstöd från och med 2011 i enlighet med artikel 66.

Om en medlemsstat helt eller delvis utesluter frukt- och grönsaksstöden från systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med artikel 68b i förordning (EG) nr 1782/08 får den

a) från och med 2010 bevilja frukt- och grönsaksstödet på de villkor som anges i detta avsnitt och i överensstämmelse med det beslut som fattats i enlighet med artikel 68a.1 och 68a.2 eller 143bc.1 och 143bc.2 i förordning (EG) nr 1782/2003, eller

b) senast den 1 augusti 2009 besluta att integrera det frukt- och grönsaksstöd som uteslutits från systemet med samlat gårdsstöd enligt artikel 68b i förordning (EG) nr 1782/2003 i detta system i enlighet med artikel 66 i denna förordning, eller

c) senast den 1 augusti 2009 beslut att bevilja övergångsstödet för frukt och grönsaker på de villkor som fastställs i detta avsnitt på en lägre nivå än vad som fastställts med tillämpning av artikel 68b i förordning (EG) nr 1782/2003.

De nya medlemsstater som tillämpade systemet för enhetlig arealersättning får när systemet med samlat gårdsstöd införs besluta att bevilja det stöd som avses i första stycket på de villkor som anges i detta avsnitt. När det gäller övergångsstödet för frukt och grönsaker får de nya medlemsstater som inte har tillämpat artikel 143bc i förordning (EG) nr 1782/2003 inte tillämpa artikel 54 i denna förordning. När det gäller övergångsstödet för frukt och grönsaker ska de nya medlemsstaterna dessutom, i förekommande fall, beakta artikel 128.3 i denna förordning.

2. Med utgångspunkt i det val som varje medlemsstat gör ska kommissionen, i enlighet med det förfarande som avses i artikel 141.2, fastställa ett tak för vart och ett av de direktstöd som avses i artiklarna 52, 53 och 54.

Taket ska motsvara den del varje typ av direktstöd utgör inom de nationella taken enligt artikel 40, multiplicerat med den procentuella minskning som tillämpas av medlemsstaterna i enlighet med artiklarna 52, 53 och 54.

Artikel 52

Får- och getköttsbidrag

Medlemsstaterna får hålla inne högst 50 % av den del av nationella tak som avses i artikel 40 i den här förordningen och som motsvarar de stöd till får- och getköttssektorn som finns förtecknade i bilaga VI till förordning (EG) nr 1782/2003. I sådana fall ska medlemsstaterna på årsbasis bevilja jordbrukarna ett extra stöd.

Detta extra stöd ska beviljas jordbrukare som föder upp får och getter på de villkor som avses i avdelning IV kapitel 1 avsnitt 10 i denna förordning och i enlighet med de tak som fastställts i enlighet med artikel 51.2 i den här förordningen.

Artikel 53

Nöt- och kalvköttsbidrag

1. De medlemsstater som tillämpade artikel 68.2 a i i förordning (EG) nr 1782/2003 och de nya medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning får hålla inne hela eller delar av de nationella tak som avses i artikel 40 i denna förordning och som motsvarar am- och dikobidraget enligt bilaga VI till förordning (EG) nr 1782/2003. I sådana fall ska medlemsstaterna på årsbasis bevilja jordbrukarna ett extra stöd.

Detta extra stöd ska beviljas för uppfödning av am- och dikor på de villkor som avses i avdelning IV kapitel 1 avsnitt 11 i denna förordning och ska ligga inom det tak som fastställs i enlighet med artikel 51.2 i den här förordningen.

2. Under 2010 och 2011 får de medlemsstater som tillämpade artikel 68.1, 68.2 a ii eller 68.2 b i förordning (EG) nr 1782/2003 och de nya medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning hålla inne hela eller delar av de nationella tak som avses i artikel 40 i denna förordning och som motsvarar slaktbidraget för kalvar, slaktbidraget för andra nötkreatur än kalvar och det särskilda bidraget för handjur av nötkreatur. I sådana fall ska de bevilja jordbrukarna extra stöd. Detta extra stöd ska beviljas för slakt av kalvar, slakt av andra nötkreatur än kalvar och för uppfödning av handjur av nötkreatur och på de villkor som anges i avdelning IV kapitel 1 avsnitt 11 i den här förordningen och ska ligga inom den gräns som fastställs i enlighet med artikel 51.2 i denna förordning.

Artikel 54

Övergångsstöd för frukt och grönsaker

1. Medlemsstaterna får fram till och med den 31 december 2011 hålla inne högst 50 % av den del av de nationella taken som avses i artikel 40 och som motsvarar stöd till produktion av tomater.

I detta fall och inom det tak som fastställs enligt artikel 51.2 ska den berörda medlemsstaten på årsbasis bevilja jordbrukarna ett extra stöd.

Det extra stödet ska beviljas jordbrukare som producerar tomater enligt de villkor som föreskrivs i avdelning IV kapitel I avsnitt 8.

2. Medlemsstaterna får

a) fram till och med den 31 december 2010 hålla inne upp till 100 % av den del av de nationella tak som aves i artikel 40 i denna förordning som motsvarar stöd till produktion av andra frukt- och grönsaksgrödor än de ettåriga grödor som förtecknas i tredje stycket i denna punkt, vilka levereras för bearbetning och var bidragsberättigande enligt de stödordningar som föreskrivs i förordningarna (EG) nr 2201/96 och (EG) nr 2202/96, och

b) från och med den 1 januari 2011 och fram till och med den 31 december 2012 hålla inne upp till 75 % av den del av de nationella tak som avses i artikel 40 i denna förordning som motsvarar stöd till produktion av andra frukt- och grönsaksgrödor än de ettåriga grödor som förtecknas i tredje stycket i denna punkt, vilka levereras för bearbetning och var bidragsberättigande enligt de stödordningar som föreskrivs i förordningarna (EG) nr 2201/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker ( 25 ) och (EG) nr 2202/96 rådets förordning av den 28 oktober 1996 om att inrätta ett system med stöd till producenter av vissa citrusfrukter ( 26 ).

I detta fall och inom det tak som fastställs enligt artikel 51.2 i denna förordning ska den berörda medlemsstaten på årsbasis bevilja jordbrukarna ett extra stöd.

Detta extra stöd ska beviljas jordbrukare som producerar en eller flera av följande frukter och grönsaker enligt vad den berörda medlemsstaten har fastställt och på de villkor som anges i avdelning IV kapitel 1 avsnitt 8:

a) fikon, färska,

b) citrusfrukter, färska,

c) bordsdruvor,

d) päron,

e) persikor och nektariner,

f) plommon härledda från ”d'Ente-plommon”.

3. De delar av de nationella taken som avses i punkterna 1 och 2 ska vara de som föreskrivs i bilaga X.







KAPITEL 3

Genomförande i de nya medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning

Artikel 55

Införande av systemet med samlat gårdsstöd i de medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning

1. Om inget annat anges i detta kapitel ska denna avdelning gälla för de nya medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning enligt avdelning V kapitel 2.

Artikel 41 och avsnitt 1 i kapitel 2 ska inte gälla.

2. Varje ny medlemsstat som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning ska fatta de beslut som avses i artiklarna 51.1 och 69.1 senast den 1 augusti året före det år under vilket medlemsstaten kommer att tillämpa systemet med samlat gårdsstöd för första gången.

3. Varje ny medlemsstat som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning utom Bulgarien och Rumänien, får föreskriva att utöver villkoren för stödberättigande enligt artikel 34.2 ska med stödberättigande hektar avses varje del av jordbruksföretagets jordbruksareal som den 30 juni 2003 har hållits i god jordbrukshävd, oavsett om den är uppodlad eller ej vid den tidpunkten.

Artikel 56

Ansökan om stöd

1. Jordbrukarna ska ansöka om stöd enligt systemet med samlat gårdsstöd senast det datum som beslutas av den nya medlemsstaten, dock inte senare än den 15 maj.

2. Utom i fall av force majeure eller exceptionella omständigheter, ska stödrättigheter enbart tilldelas de jordbrukare som har ansökt om samlat gårdsstöd senast den 15 maj det första året som systemet med samlat gårdsstöd tillämpas.

Artikel 57

Nationell reserv

1. Varje ny medlemsstat ska göra en linjär procentuell minskning av sitt nationella tak så som anges i artikel 40 för att upprätta en nationell reserv.

2. De nya medlemsstaterna ska använda den nationella reserven för att, i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukarna kan garanteras och snedvridning av