Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2450/98
av den 13 november 1998
om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av stänger av rostfritt stål med ursprung i Indien
och om slutgiltigt uttag av den provisoriska tullen
(EGT L 304, 14.11.1998, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Rådets förordning (EG) nr 2049/1999 av den 27 september 1999 L 255 8 30.9.1999
"M2 Rådets förordning (EG) nr 298/2001 av den 12 februari 2001 L 44 1 15.2.20011998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 1
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2450/98
av den 13 november 1998
om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av stänger av
rostfritt stål med ursprung i Indien och om slutgiltigt uttag av den
provisoriska tullen
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997
om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i
Europeiska gemenskapen (
1), särskilt artikel 15 i denna,
med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med
rådgivande kommittén, och
av följande skäl:
A. PROVISORISKA ÅTGÄRDER
(1) Genom kommissionens förordning (EG) nr 1556/98 (2) (nedan kallad
”förordningen om provisorisk tull”) infördes provisoriska utjämnings-
tullar på import till gemenskapen av stänger av rostfritt stål (nedan
kallade ”stänger” eller ”den berörda produkten”) som omfattas avKN-nummer 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 och 7222 20 81med ursprung i Indien. Åtgärderna utformades som värdetullar på
mellan 0 och 25 % och en övrig tull på 25 %.
(2) De preliminära antidumpningstullar som ursprungligen infördes
genom kommissionens förordning (EG) nr 1084/98 (
3) reducerades
genom förordningen om provisorisk tull i enlighet med artikel 12.1 iförordning (EG) nr 2026/97 (nedan kallad ”grundförordningen”).
Denna ändring av antidumpningstullarna var nödvändig för att undvika
att produkten skulle omfattas av både antidumpningstullar ochutjämningstullar i syfte att råda bot på en och samma situation som
uppstått till följd av dumpning eller exportsubvention.
B. EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE
(3) Efter antagandet av förordningen om provisorisk tull lämnade ett
flertal berörda parter skriftliga synpunkter. De parter som så begärde
gavs möjlighet att höras av kommissionen.
(4) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som
ansågs nödvändiga för de slutgiltiga avgörandena.
(5) Parterna underrättades om de viktigaste omständigheter och över-
väganden som låg till grund för avsikten att rekommendera ett
införande av en slutgiltig utjämningstull och ett slutgiltigt uttag av debelopp för vilka säkerhet ställts i form av provisoriska tullar. Debeviljades också en period efter detta utlämnande av uppgifter inom
vilken de kunde lämna synpunkter.
(6) De muntliga och skriftliga synpunkter som lämnades av de berörda
parterna beaktades, och de slutgiltiga avgörandena ändrades i enlighetmed detta i de fall det ansågs lämpligt.
C. PRODUKT SOM ÄR FÖREMAL FÖR UNDERSÖKNING
OCH LIKADAN PRODUKT
(7) Den produkt som berörs av denna undersökning är stänger av rostfritt
stål, tillformade eller färdigbehandlade i kallt tillstånd men inte vidare
bearbetade, innehållande minst 2,5 viktprocent nickel, med runttvärsnitt och andra tvärsnitt.
(8) Efter antagandet av förordningen om provisorisk tull hävdade några
indiska exporterande tillverkare att de produkter som exporterades till
gemenskapen inte var jämförbara med de produkter som såldes på!B
(1) EGT L 288, 21.10.1997, s. 1.
(2) EGT L 202, 18.7.1998, s. 40.
(3) EGT L 155, 29.5.1998, s. 3.1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 2
Indiens inhemska marknad, t.ex. i fråga om kemiska egenskaper, och
att dessa båda grupper av produkter således inte kunde betraktas somlikadana produkter.
(9) Detta påstående kunde inte godtas eftersom det konstaterades att de
stänger som tillverkades och såldes på Indiens inhemska marknad ochde indiska stänger som såldes på gemenskapsmarknaden hade samma
grundläggande fysiska, tekniska och kemiska egenskaper och använd-
ningsområden.
(10) En e xporterande tillverkare gjorde gällande att produkter som
motsvarade normen DIN 1013 omfattas av det nuvarande antisubven-
tionsförfarandet och följaktligen skulle beaktas. Det konstateradesdock att dessa produkter var varmvalsade stänger och därför inteomfattades av undersökningen i enlighet med tillkännagivandet om
inledande av förfarandet (
1) och förordningen om provisorisk tull.
Dessutom noterades att dessa produkter inte omfattas av deKN-nummer som är föremål för åtgärder. Således kunde påståendet
inte godtas.
(11) Några ytterligare argument lades inte fram och därför bekräftas de
avgöranden som träffas i skälen 8-11 i förordningen om provisorisk
tull.
D. SUBVENTIONER
1.”Passbook-systemet”
(12) Indiens offentliga myndigheter hävdade att detta system, som beskrivs
i skälen 16-24 i förordningen om provisorisk tull, inte var utjämnings-bart eftersom det var ett tillåtet restitutionssystem i den mening somavses i bilagorna I i, II och III i grundförordningen. Vidare hävdade de
att det i bilaga I i inte föreskrivs att importerade insatsvaror skall
användas för tillverkning för export.
I bilaga I i anges dock klart att importerade insatsvaror måste antingen
förbrukas vid tillverkning av exportprodukten (dvs. ett restitutions-system i överensstämmelse med bilaga II) eller förekomma i sammakvantitet och ha samma kvalitet och egenskaper som insatsvaror från
den inhemska marknaden (dvs. ett restitutionssystem som tillåter
substitution i överensstämmelse med bilaga III). Passbook-systemetmedger faktiskt tullfri import av varor som varken är insatsvaror somanvänds för att tillverka exportvaror eller förekommer i samma
kvantitet och har samma kvalitet och egenskaper som insatsvaror från
den inhemska marknaden vilka införlivas i den exporterade produkten.Följaktligen anses att Passbook-systemet inte utgör ett tillåtet
restitutionssystem eller restitutionssystem som tillåter substitution
enligt bestämmelserna i grundförordningen.
(13) Fyra indiska exporterande tillverkare gjorde gällande att systemet i
praktiken fungerade som ett legitimt tullrestitutionssystem och att
detta bevisas av att justeringar av normalvärdet på grund avPassbook-systemet har beviljats i det parallella antidumpningsför-farandet. En sådan justering är emellertid inte relevant vid bedöm-
ningen av huruvida Passbook-systemet är utjämningsbart, vilket det av
de orsaker som anges i skäl 12 anses vara på grundval avbestämmelserna i grundförordningen. När väl en sådan utjämningsbar
subvention konstaterats förekomma utgörs förmånen för mottagaren av
hela beloppet på de tullar som den exporterande tillverkaren intebehöver betala i fråga om samtliga importtransaktioner. I dettasammanhang är det inte riktigt att rekonstruera värden enligt
Passbook-systemet för att fastställa vilka produkter som är fysiskt
införlivade eller ej.
(14) Indiens offentliga myndigheter uppgav också att man hade ett
kontrollförfarande som baserades på de ”standardnormer för ’Input/
Output’” som beskrivs i skäl 19 i förordningen om provisorisk tull.Dessa normer utfärdas för exportprodukter och fastställer de kvan-
titeter normalt importerade råmaterial som behövs för att tillverka en
enhet av den färdiga produkten. Indiens offentliga myndigheterhävdade att detta förfarande syftade till att se till att restitutionen avimporttullar inte var för stor enligt vad som föreskrivs i bilagorna I i, II
och III i grundförordningen, samt att kommissionen kunde kontrollera!B
(1) EGT C 264, 30.8.1997, s. 2.1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 3
alla faktiska transaktioner i syfte att fastställa huruvida restitutionen
var för stor.
Detta argument kan inte godtas eftersom frågan huruvida tullefter-
giften är för stor endast uppkommer i samband med bedömningen av
vederbörligen inrättade restitutionssystem eller system för restitution
som tillåter substitution, och det har fastställts att Passbook-systemetinte är ett sådant system i den mening som avses i bilagorna I i, II ochIII i grundförordningen.
(15) Indiens offentliga myndigheter anförde att kravet på det minsta
förädlingsvärde som måste läggas till enligt standardnormerna för”Input/Output” inte innebär att Passbook-systemet utgör en subventionav importsubstitution eftersom det inte finns något minimikrav på den
mängd inhemska insatsvaror som måste användas och minimiför-
ädlingsvärdet även kan uppnås genom användning av exempelvisimporterade insatsvaror.
Eftersom Passbook-systemet anses vara utjämningsbart redan på grund
av att det är knutet till exportresultat på det sätt som avses i artikel 3.4 a
i grundförordningen, är det inte nödvändigt att avgöra huruvida detföreligger en subvention av importsubstitution.
(16) Indiens offentliga myndigheter begärde att förmånerna enligt Pass-
book-systemet inte skulle utjämnas eftersom systemet hade avskaffats
från och med den 31 mars 1997 och endast ett begränsat antal företagkunde fortsätta att utnyttja tidigare beviljade krediter. Indiensoffentliga myndigheter hänvisade till artikel 17 i grundförordningen,
enligt vilken en utjämningsåtgärd skall vara i kraft endast så länge och
i den utsträckning som krävs för att kompensera för de utjämningsbarasubventioner som orsakar skada, samt till gemenskapspraxis. Fyraindiska exporterande tillverkare ansåg det vara i högsta grad
diskutabelt att ett inte längre i kraft varande system kunde betraktas
som utjämningsbart.
Det bör dock noteras att även om Passbook-systemet har avskaffats
kan företag fortfarande begära krediter enligt detta system för
exporttransaktioner som gjorts fram till den 31 mars 1997, och i
undersökningen fastställdes det att dessa företag kan utnyttja dessakrediter fram till den 31 mars 2000. Avsevärda förmåner på grundval
av detta system kan således beviljas fram till den tidpunkten och dessa
utgör utjämningsbara subventioner. Vad gäller frågan om förmånerfortsätter att vara utjämningsbara eller ej, anses principen i artikel 5 igrundförordningen vara tillämplig, dvs. att storleken på utjämnings-
bara subventioner skall beräknas som den förmån som mottagaren
konstateras få under undersökningsperioden. Under denna periodavskaffades Passbook-systemet, enligt uppgift från Indiens offentligamyndigheter, och ersattes med tullkreditsystemet, vilket också anses
vara utjämningsbart (se skäl 34 i förordningen om provisorisk tull).
Eftersom förmåner kommer att beviljas även i framtiden på grundvalav tullkreditsystemet, anses det nödvändigt att införa åtgärder som
baseras på de sammanlagda förmåner som mottas under under-
sökningsperioden på grundval av både Passbook-systemet och tull-kreditsystemet, av det skälet att det enligt artikel 17 i grundförordningenfortfarande är nödvändigt att kompensera för de utjämningsbara
subventioner som orsakar skada.
(17) I anslutning till ovannämnda begäran lämnade Indiens offentliga
myndigheter uppgifter om att handelsministeriet i juli 1998 hadelämnat instruktioner om att de indiska tillverkarna endast kunde begära
krediter enligt Passbook-systemet fram till den 30 september 1998, och
inte fram till den 31 mars 2000 som tidigare föreskrivet (se skäl 16).Indiens offentliga myndigheter begärde därför att detta skulle beaktas idet slutgiltiga fastställandet.
För det första kan sägas att eftersom denna uppgift inkom i ett mycket
sent skede i undersökningen är det inte möjligt att kontrollera denpraktiska tilllämpningen av denna instruktion. Dessutom, vilketförklaras ovan, har Passbook-systemet ersatts med ett annat system,
tullkreditsystemet (vilket också anses vara en utjämningsbar subven-
tion), och förmåner kommer att beviljas även i framtiden på grundvalav tullkreditsystemet, och därmed är det inte riktigt att bortse frånförmåner som under undersökningsperioden beviljades exportörer på
grundval av Passbook-systemet. Följaktligen bör åtgärder införas
avseende förmåner som under undersökningsperioden beviljats på!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 4
grundval av både Passbook-systemet och tullkreditsystemet. Varje
annat tillvägagångssätt skulle göra det möjligt för subventionerandemyndigheter att undvika utjämningsåtgärder genom att enbart ändrabeteckningen på ett system under undersökningsperioden.
(18) Fyra indiska exporterande tillverkare gjorde gällande att de krediter
som beviljats för exportomsättningen under undersökningsperioden i
fråga om de berörda produkterna borde ha använts vid beräkningen av
subventionen i stället för de debiteringar som bokförts i ”passboken”.De anförde att principen att basera förmånsbeloppet på debiteringar idetta fall hade lett till ett överskattat subventionsbelopp i förhållande
till den faktiska exportvolymen till gemenskapen, vilket hänger
samman med när i tiden en förmån verkligen utnyttjas.
Subventionsbeloppet fastställs på grundval av den förmån som det
mottagande företaget konstateras få under undersökningsperioden. Det
är först när debiteringen görs i ”passboken” som den kredit somerhållits på grundval av tidigare exportvolym faktiskt utnyttjas, och
följaktligen är det först vid denna tidpunkt som mottagaren erhåller en
förmån i form av befrielse från den importtull som i andra fall hadetagits ut.
(19) Fyra indiska exporterande tillverkare gjorde gällande att dubbel-
räkning hade förekommit vid fastställandet av de preliminära dump-ningsmarginalerna och de provisoriska subventionsbeloppen. I syn-
nerhet hävdade de att de delar av förmånerna enligt Passbook-systemet
för vilka justeringar inte hade gjorts i antidumpningsförfarandet ocksåhade räknats med i subventionsbeloppet, och att dumpningsmarginalendärför var för stor.
För det första bör det påpekas att frågan om justeringar i ett
antidumpningsförfarande respektive frågan om storleken på denutjämningsbara subventionen i ett antisubventionsförfarande kräver
olika analyser eftersom dessa förfaranden baseras på olika grundför-
ordningar. I artikel 2.1 a ii i grundförordningen föreskrivs att befrielseför en exporterad produkt från tullar eller skatter inte skall betraktas
som en subvention under förutsättning att en sådan befrielse beviljas i
enlighet med bestämmelserna i bilagorna I-III i grundförordningen.Passbook-systemet anses vara utjämningsbart av de skäl som anges iskäl 25 i förordningen om provisorisk tull, och den utjämningsbara
förmånen för exportörerna har beräknats på grundval av det tullbelopp
som normalt skulle ha betalats för all import under undersöknings-perioden men som inte betalades på grundval av Passbook-systemet.Fastställandet av ett subventionsbelopp respektive av en dumpnings-
marginal baseras således på helt olika beräkningar.
Dessutom bör det erinras om att eftersom alla undersökta system
befanns utgöra exportsubventioner enligt artikel 3.4 a i grundför-
ordningen reducerades de preliminäre antidumpiningstullarna medbeloppet för utjämningstullen.
(20) Slutligen anförde Indiens offentliga myndigheter att medräkningen av
ett belopp för ränta i den totala förmånen för de företag som utnyttjadedetta system saknar stöd i Avtalet om subventioner och utjämnings-
åtgärder (nedan kallat ”subventionsavtalet”) inom ramen för Världs-
handelsorganisationen (WTO). De hävdade även att det inte vargemenskapens normala praxis att ta med ett sådant belopp vidberäkning av förmåner för de företag som utnyttjar sådana subven-
tionssystem.
Ett belopp för ränta läggs till i syfte att avspegla den fördel som det
subventionerade företaget får av att inte behöva anskaffa motsvarande
belopp från kommersiella finansieringskällor. I artikel 6 i grundför-ordningen (som återger artikel 14 i subventionsavtalet) föreskrivs klartatt riktlinjen för beräkning av subventionen skall vara kostnaden för ett
likvärdigt kommersiellt lån. Sedan WTO-avtalet har trätt i kraft har
gemenskapen som praxis i detta avseende att lägga till ett belopp förränta vid beräkningen av den totala förmånen, vilket har skett i ett antalsenare fall. Detta påstående avvisas således.
2.Förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapital-
varor
(21) Indiens offentliga myndigheter framlade flera krav rörande systemet
med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror,
vilket beskrivs i skälen 36-39 i förordningen om provisorisk tull. Dessa!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 5
handlade om bedömningen av systemet som en subvention och
beräkningen av subventionens storlek.
(22) Man anförde att det i lagen inte föreskrivs att kapitalvaror som köps
enligt detta system enbart måste användas för tillverkning av
exportvaror, vilket innebär att befrielsen från importavgifter på varorsom importeras enligt detta system inte kan betraktas en utjämningsbarsubvention.
Beträffande detta krav har undersökningen visat att ett företag som
önskar utnyttja detta system måste åta sig att exportera varor till ett
visst värde under en viss tidsperiod. Detta system är således rättsligen
knutet till exportresultat, eftersom förmånen inte kan erhållas utan ettåtagande om att exportera varor. Därigenom kan systemet betraktassom selektivt enligt bestämmelserna i artikel 3.4 a i grundför-
ordningen, och således utjämningsbart. Mot bakgrund av detta är det
inte relevant huruvida kapitalvarorna endast används för tillverkningav exportvaror eller ej.
(23) Det gjordes även gällande att omfattningen av begreppet ”insatsvaror”
i led i i bilaga I (Förteckning över exempel på exportsubventioner) igrundförordningen också omfattar kapitalvaror och att eftergift av tull i
enlighet med detta led inte i sig kan betraktas som en subvention
såvida eftergiften inte överstiger tullens nivå.
Det är dock så att kapitalvaror inte utgör ”insatsvaror” i den mening
som avses i grundförordningen eftersom de inte införlivas fysiskt i de
exporterade produkterna.
(24) Indiens offentliga myndigheter invände mot att kommissionen vid
beräkningen av subventionsbeloppet per enhet i samband med deprovisoriska avgörandena hade fördelat förmånerna av systemet endastpå exportomsättningen. Indien anförde att eftersom kapitalvaror som
importeras enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte
vid import av kapitalvaror används för såväl tillverkning för export-marknaden som för den inhemska marknaden borde förmånerna avsystemet fördelas på den totala omsättningen.
Det har fastställts att detta system är knutet endast till exportresultat
(se skäl 22). I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen börförmånen av detta system fördelas endast på exportomsättningen
eftersom subventionen endast beviljas på grundval av ett visst
exportvärde under en viss period. Begäran att förmånerna av systemetskall fördelas på den totala omsättningen avvisas således.
(25) En indisk exporterande tillverkare hävdade att den avskrivningstid som
användes i de provisoriska avgörandena (dvs. 15,5 år enligt skäl 42 iförordningen om provisorisk tull) var felaktig, och att en avskriv-
ningstid på 21 år, motsvarande den period som företaget brukade
använda för avskrivning av sina fasta tillgångar, skulle användas istället.
I samband med de provisoriska avgörandena användes den normala
avskrivningstiden för kapitalvaror i den berörda industrin för rostfrittstål, dvs. 15,5 år, som är ett genomsnitt beräknat på grundval av
uppgifter från de samarbetsvilliga, indiska exporterande tillverkarna.
Detta är i överensstämmelse med artikel 7.3 i grundförordningen, ivilken det föreskrivs att om subventionen kan knytas till förvärv avfasta tillgångar skall den utjämningsbara subventionens storlek
beräknas genom att subventionen fördelas över en period som
motsvarar en normal avskrivningstid för sådana tillgångar i denifrågavarande industrin. Mot bakgrund av denna bestämmelse är detinte riktigt att använda företagets särskilda avskrivningstider. Begäran
avvisas således.
(26) En indisk exporterande tillverkare begärde att förmånen för vissa
maskiner inte borde ha beaktats eftersom dessa maskiner inte hade
tagits i tjänst under undersökningsperioden. En ytterligare granskning idetta avseende visade att företaget faktiskt fått en förmån av dettasystem, i form av en befrielse från importtull som normalt skulle ha
debiterats under undersökningsperioden. Det faktum att maskinerna
kanske inte varit fullt driftsdugliga under undersökningsperiodenpåverkar inte denna slutsats.
(27) Slutligen hävdade Indiens offentliga myndigheter att medräkningen av
ett belopp för ränta i den totala förmånen för de företag som utnyttjade!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 6
detta system saknar stöd i subventionsavtalet inom ramen för WTO. De
anförde också att det inte var gemenskapens praxis att inkludera ettsådant belopp vid beräkningen av förmånens storlek för de företag somutnyttjade detta subventionssystem.
Detta argument avvisas av de orsaker som anges i skäl 20.
3.Befrielse från inkomstskatt
(28) Indiens företagsinkomstskatt, som beskrivs i skälen 44-48 i förord-
ningen om provisorisk tull, har minskats sedan beskattningsåret
1996/1997 (dvs. den period på vilken kommissionen baserade sinaprovisoriska avgöranden om detta system). Denna lägre skattesats börbeaktas vid beräkningen av förmånerna för de berörda indiska
exporterande tillverkarna.
I artikel 5 i grundförordningen föreskrivs att storleken på utjämnings-
bara subventioner skall beräknas i förhållande till den förmån som
mottagaren konstateras få under den tid som subventionsundersök-ningen avser. I samband med de provisoriska avgörandena beräknade
kommissionen förmånen på grundval av beskattningsåret 1996/1997
(dvs. 1 april 1996-31 mars 1997) som närmast motsvarade under-sökningsperioden. Under detta beskattningsår var företagsskattesatsen43 %. Påföljande beskattningsår (dvs. 1 april 1997-31 mars 1998)
sänktes skatten till 35 %. Eftersom en del av detta senare beskatt-
ningsår ingår i undersökningsperioden för detta förfarande, börberäkningen av storleken på de utjämningsbara subventionerna baseraspå ett proportionellt genomsnitt av de två skattesatser som tillämpades
under undersökningsperioden. I överensstämmelse med detta justera-
des subventionens storlek för de företag som utnyttjade detta system.
(29) Indiens offentliga myndigheter hävdade att medräkningen av ett
belopp för ränta i samband med de provisoriska avgörandena vidberäkningen av den totala förmånen för de företag som utnyttjade detta
system stred mot gemenskapspraxis, subventionsavtalet samt grundför-
ordningen.
Det skattebelopp som ett företag inte behövde betala för det
beskattningsår som närmast motsvarar undersökningsperioden varden lämpligaste grundvalen för beräkningen av förmånen av dettasystem för ett företag. Detta belopp anses motsvara ett engångsbidrag
som är tillgängligt för ett företag under undersökningsperioden. Av de
orsaker som anges i skäl 20 läggs ett belopp för ränta till detta bidrag,och Indiens begäran måste således avvisas.
4.De utjämningsbara subventionernas storlek
(30) Mot bakgrund av de slutgiltiga avgörandena rörande de olika system
som beskrivs ovan fastställs följande storlekar på de utjämningsbara
subventionerna för var och en av de undersökta exporterandetillverkarna:
Passbook- sy-
stemetTullkredit- sy-
stemetFörmånstullar i
exportfrämjan-
de syfte vid
import av ka-
pitalvarorInkomst- be-
skattningTotal
Bhansali Bright Bars 13,7 % 0,7 % 14,4 %
Facor (Ferro Alloys Corp.) 84,5 % 1,1 % 85,6 %Grand Foundry 84,5 % 84,5 %Isibars 38,7 % 1,1 % 1,2 % 41,0 %
Mukand 18,1 % 0,1 % 1,4 % 19,6 %
Parekh 0,4 % 0,4 %
Panchmahal Steel 0,2 % 0,7 % 0,9 %Raajratna Metal Industries 44,2 % 2,7 % 46,9 %Venus Wire Industries 22,9 % 1,8 % 24,7 %!
B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 7
Passbook- sy-
stemetTullkredit- sy-
stemetFörmånstullar i
exportfrämjan-
de syfte vid
import av ka-
pitalvarorInkomst- be-
skattningTotal
Viraj Impoexpo 25,6 % 1,4 % 27,0 %
(31) Subventionens storlek, uttryckt i procent av nettopriset fritt gemen-
skapens gräns, för andra indiska företag än de som var samarbets-villiga i denna undersökning fastställs slutgiltigt till 88,3 %, vilket är
summan av det högsta belopp som beviljats en samarbetsvillig
exportör inom ramen för vart och ett av systemen.
(32) En exporterande tillverkare, Chandan Steel Ltd. var samarbetsvillig i
antidumpningsförfarandet, inom ramen för vilket en individuelldumpningsmarginal och en individuell skademarginal prelimärt fast-ställdes, men var inte fullt samarbetsvillig i antisubventionsförfarandet.
Vid fastställandet av subventionens storlek inom ramen för detta
förfarande bör artikel 28 i grundförordningen tillämpas, och för dettaföretag är subventionens storlek 88,3 %, uttryckt i procent av
nettopriset fritt gemenskapens gräns. Det bör dock tas hänsyn till att
detta företag var samarbetsvilligt i antidumpningsförfarandet, och denslutgiltiga utjämningstullen bör baseras på den nivå för undanröjandeav skada som fastställts för detta företags export av den berörda
produkten till gemenskapen under antidumpningsförfarandets under-
sökningsperiod, eftersom denna nivå är lägre än subventionens storlek.
(33) För den nya exportör som nämns i skäl 6 i förordningen om preliminär
antidumpningstull (Sindia Steel Ltd.) ansågs det lämpligt att denvägda, genomsnittliga subventionsstorlek som konstaterats för desamarbetsvilliga indiska företagen tillämpas på detta företag. För detta
företag fastställs således den slutgiltiga subventionsstorleken till
34,5 %, uttryckt i procent av nettopriset fritt gemenskapens gräns.
E.SKADA
1.Gemenskapsindustrin
(34) Efter ytterligare kontroll konstaterades att gemenskapsindustrins
sammanlagda produktion av stänger svarade för 38 % av gemen-
skapens totala produktionsvolym, och inte 45 %, vilket felaktigt
angivits i förordningen om provisorisk tull. Denna andel är docktillräcklig för att villkoren i artiklarna 9.1 och 10.8 i grundför-ordningen skall anses uppfyllda.
2.Förbrukning i gemenskapen, marknadsandelar och importvo-
lym från Indien
(35) Efter utlämnandet av uppgifter mottogs inga synpunkter avseende
förbrukningen av stänger i gemenskapen eller avseende marknads-andelarna för och importvolymen från Indien, följaktligen bekräftas deavgöranden som träffats i skälen 53-56 i förordningen om provisorisk
tull.
3.Priser på subventionerad import från Indien och prisunder-
skridande
a)Beräkning av prisunderskridandemarginaler
(36) Som framgår av förordningen om provisorisk tull (skälen 57-65)
gjordes en detaljerad analys av prisunderskridandet avseende var och
en av de berörda indiska tillverkarna, och det framgick av dessa
analyser att marginalerna för prisunderskridande var betydande.Prisunderskridandemarginalerna beräknades genom att man för varjeproduktslag jämförde de vägda genomsnittliga exportpriserna vid
gemenskapens gräns med gemenskapsindustrins vägda genomsnittliga
försäljningspris fritt fabrik till icke-närstående företag. De indiskaproduktslag för vilka det inte fanns något motsvarande produktslag i
gemenskapen undantogs från beräkningen sedan det fastställts att de
kvarstående transaktionerna var tillräckligt representativa. Om expor-ten skedde via närstående företag, gjordes vederbörliga justeringar av!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 8
exportpriserna för kostnader som tillkommit mellan importen och
försäljningen till första oberoende kund i gemenskapen, samt för vinst.Gemenskapsindustrins försäljningspriser justerades för transportkost-nader inom gemenskapen. Under det att de indiska exportörerna
uteslutande sålde till handlare, sålde gemenskapsindustrin både till
handlare och slutanvändare. Gemenskapsindustrins försäljningsprisertill slutanvändare justerades därför till nivån för handlare. Vidarejusterades de indiska exportpriserna för hanteringskostnader vid
gemenskapens gräns.
(37) Flera indiska tillverkare framförde på nytt sin begäran om justering för
skillnader mellan Indien och gemenskapen vad gäller tidsutdräkten
mellan order och leverans och för skillnader i pålitlighet när det gälleratt leverera i tid. De hävdade bland annat att det var vanligt att demåste utfärda kreditnotor till sina kunder på grund av leverans-
förseningar. Kreditnotor för försenade leveranser är emellertid inget
bevis för att längre tidsutdräkt i Indien eller opålitlighet i fråga omleveranstider påverkade försäljningspriserna när prisförhandlingarnaägde rum. Denna begäran om justering kunde följaktligen inte
tillmötesgås. Härvid beaktades att de avtalsbundna leveranstiderna
för de indiska tillverkarna ofta varierade mellan fyra till sex månaderutan att detta påverkade det avtalade försäljningspriset.
(38) Samtliga indiska tillverkare förnyade sin begäran om en justering för
kvalitetsskillnader. De hävdade i synnerhet att de stänger somgemenskapstillverkarna producerade hade högre grad av bearbetbarhet
och menade att detta förkortade produktionscykeln vid den fortsatta
bearbetningen av stängerna. I detta avseende konstaterades att vissagemenskapstillverkare faktiskt sålde en viss andel av produkterna
under ett varumärke som antydde en högre bearbetbarhet. Det
konstaterades emellertid att det inte fanns något konsekvent pris-mönster som tydde på att produkter med högre bearbetbarhet såldes tillhögre priser och sålunda skulle ha ett högre marknadsvärde. En
justering kunde följaktligen inte beviljas, eftersom någon verkan på
priser och prisjämförbarhet inte kunde fastställas. Vidare noterades attsamtliga indiska tillverkare hade framfört ett identiskt krav påjustering, oberoende av potentiella kvalitetsskillnader mellan deras
produkter.
(39) Ett indiskt företag hävdade att gemenskapsindustrins försäljningspriser
var sammansatta av ett baspris och ett så kallat legeringspåslag, dvs. en
priskomponent för de legeringar som ingår i stänger av rostfritt stål.Företaget begärde att legeringspåslaget skulle räknas av från gemen-skapsindustrins försäljningspriser vid beräkningen av prisunderskri-
dande och målprisunderskridande. Denna begäran kunde inte till-
mötesgås, eftersom legeringspåslaget var en del av det försäljningsprissom betalades av kunderna. Det noterades härvidlag att även deindiska försäljningspriserna innefattade en komponent för innehållet
av legeringar, även om det inte uttryckligen hänvisades till detta i
fakturan.
(40) Med beaktande av ovannämnda justeringar uppgår prisunderskridande-
marginalerna till följande:
— Bhansali Bright Bars Pvt Ltd/Bhansali Ferromet Pvt Ltd,
Mumbai: 14, 5 %
— Chandan Steel Ltd, Umbergaon: 14,9 %— Facor (Ferro Alloys Corp. Ltd), Nagpur: 13,0 %— Grand Foundry Ltd, Mumbai: 13,2 %— Isibars Ltd, Mumbai: 19,4 %— Mukand Ltd, Mumbai: 17,8 %— Panchmahal Steel Ltd, Baroda: 13,9 %— Parekh Bright Bars Pvt Ltd, Thane: 5,8 %— Raajratna Metal Industries Ltd, Ahmedabad: 15,8 %— Venus Wire Industries Ltd, Mumbai: 12,8 %— Viraj Alloys Ltd/Viraj Impoexpo Ltd, Mumbai: 15,7 %
(41) Den beräknade vägda genomsnittliga prisunderskridandemarginalen
för Sindia Steel Ltd (jfr skäl 33) var 16,8 %. Slutsatsen drogs att dessa
prisunderskridandemarginaler är betydande.!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 9
b)Påstått konkurrensbegränsande beteende
(42) Efter utlämnandet av uppgifterna fortsatte de indiska företagen att i
sina synpunkter hävda att det med hänsyn till kommissionens beslut (1)
konkurrensärendet IV/35.814 - Legeringspåslag skulle vara menings-löst att i denna undersökning beräkna prisunderskridandemarginaler
och att träffa avgöranden beträffande andra skadefaktorer, orsaks-
samband och gemenskapens intresse. I detta beslut angavs attgemenskapstillverkarna av platta produkter av rostfritt stål på ettsamordnat sätt hade ändrat referensvärdena i beräkningsmetoden för
legeringspåslaget, vilket har till syfte och resultat att konkurrensen på
den gemensamma marknaden hade begränsats och snedvridits.
(43) Härvidlag erinras om att beslutet hänförde sig till platta produkter av
rostfritt stål, inte till stänger av rostfritt stål, vilka tillhör kategorinlånga produkter av rostfritt stål. I flertalet fall är det inte sammaföretag som tillverkar platta produkter av rostfritt stål som tillverkar
stänger av rostfritt stål, och antalet tillverkare av stänger av rostfritt stål
är betydligt större än antalet tillverkare av platta stålprodukter.
(44) De indiska tillverkarna har emellertid på nytt hävdat att det finns ett
samordnat förfarande även för stänger av rostfritt stål. Några av dessaföretag har också, med stöd av artikel 3 i förordning nr 17 (
2), ingivit
ett formellt klagomål beträffande stänger av rostfritt stål till
kommissionen. Till stöd för sina påståenden påstod de indiskaföretagen att en av de nationella stålbranschföreningarna i gemen-skapen varje månad sände ut en förteckning till sina medlemmar över
de legeringspåslag som den största tillverkaren i landet tillämpade. De
framhöll vidare att denna tillverkare tillämpade samma koefficient(s.k. avkastningsfaktor) som en handlare i en annan medlemsstat för attberäkna legeringspåslaget för stänger av rostfritt stål på grundval av
legeringspåslaget för platta produkter. De hävdade att de uppgifter som
lämnats utgjorde avgörande bevis för förekomsten av ett samordnatförfarande på marknaden för stänger av rostfritt stål.
(45) Det är i detta avseende väsentligt att notera att det i sig inte är olagligt
att tillämpa en ordning med legeringspåslag, inbegripet en s.k.avkastningsfaktor. En sådan ordning gör det möjligt för en tillverkare
av rostfritt stål att - fullt lagligt - låta variationer i marknadspriserna för
legeringar återspeglas i de försäljningspriser som tas ut av kundernaoch att på så sätt skydda sig mot risken för betydande fluktuationer i
tillverkningskostnader. Det konstaterades också att legeringspåslag
tillämpas också på andra stålmarknader utanför gemenskapen och atten sådan ordning, med ett kortare avbrott, har tillämpats i gemen-skapen i många år. För EKSG-produkter konstaterades vidare att,
enligt artikel 60 i EKSG-fördraget och gemenskapens genomförande-
lagstiftning, tillverkare i gemenskapen till kommissionen och allaövriga intresserade måste anmäla den ordning för legeringspåslag somtillämpas (artikel 6 b i beslut nr 37-54) (
3).
(46) Följaktligen, och i enlighet med kommissionens beslut i ärende
IV/35.814, skulle en ordning med legeringspåslag vara olaglig endast
om ordningen tillämpades på ett samordnat, dvs. konkurrensbegrän-
sande, sätt. Inga avgörande bevis härför påträffades emellertid underundersökningen.
(47) Det konstaterades också att det slutpris för identiska produkter som
tillverkarna i gemenskapen tillämpade för jämförbara kunder under enoch samma tidsperiod varierade, vilket ledde till olika lönsamhets-
nivåer inom gemenskapsindustrin.
(48) Mot bakgrund av ovanstående drogs slutsatsen att avgörandena
beträffande skada och gemenskapens intresse, inbegripet beräkningen
av prisunderskridandemarginalerna, inte, som de indiska företagenhävdade, var meningslösa. Det indiska kravet på att undersökningenomedelbart skulle avslutas kunde följaktligen inte tillmötesgås. Det var
inte heller möjligt att skjuta på antisubventionsundersökningen till dess
att kommissionen hade avslutat sin undersökning beträffande detpåstådda konkurrensbegränsande beteendet, eftersom enligt artikel
11.9 i grundförordningen antisubventionsundersökningar måste av-
slutas inom högst 13 månader efter det att de inletts.!B
(1) EGT L 100, 1.4.1998, s. 55.
(2) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.
(3) EGT 18, 1.8.1954, s. 470/54.1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 10
(49) Det noterades emellertid att kommissionen fortsätter sin undersökning
beträffande det påstådda konkurrensbegränsande beteendet. Omkommissionen skulle komma fram till att det förekommer ettsamordnat förfarande, föreligger förutsättningarna för att inleda en
översyn på eget initiativ. En sådan översyn kommer att genomföras
skyndsamt, dvs. inom högst tolv månader, i syfte att undersöka om,och i vilken utsträckning, de relevanta avgörandena beträffande skada,orsakssamband och gemenskapens intresse påverkas av det kon-
kurrensbegränsande förfarandet.
4.Gemenskapsindustrins situation
(50) Inga synpunkter framfördes, efter det att förordningen om provisorisk
tull hade antagits, beträffande gemenskapsindustrins situation med
avseende på tillverkningsvolym, kapacitet och kapacitetsutnyttjande,
försäljningsvolym, marknadsandel, försäljningspriser, lönsamhet, sys-selsättning och lager. De avgöranden som redovisas i skälen 67-78 i
förordningen om provisorisk tull bekräftas därför.
Indiens offentliga myndigheter ifrågasatte dock de slutsatser som
dragits på grundval av dessa avgöranden, och i synnerhet hävdades att
nedgången i gemenskapens tillverkning inte kunde skyllas på denminskande importen från Indien. Detta argument handlar om orsaks-
samband, vilket behandlas nedan. Indiens offentliga myndigheter
gjorde vidare gällande att gemenskapsindustrin hade ökat sinförsäljning till närstående företag under perioden från 1994 till”undersökningsperiod 12” (se skäl 52 i förordningen om provisorisk
tull). Detta påverkar dock inte avgörandena och slutsatserna om den
totala försäljningen (i synnerhet vad gäller försämrade marknads-andelar från och med 1994) och om försäljningen till icke-närståendeföretag, vilka också används för beräkningen av prisunderskridandet.
5.Slutsatser
(51) På grundval av ovanstående dras slutsatsen att gemenskapsindustrin,
såsom anförs i skäl 79 i förordningen om provisorisk tull, liderväsentlig skada.
F.ORSAKSSAMBAND
(52) Några indiska företag ifrågasatte, efter det att förordningen om
provisorisk tull hade antagits, huruvida den skada som gemenskaps-industrin orsakats verkligen hade orsakats av den subventionerade
importen från Indien. De hävdade i synnerhet att skadan orsakades av
andra faktorer, nämligen lågprisimport från andra länder. De gjordeockså gällande att andra gemenskapstillverkare inte hade följt samma
utveckling som gemenskapsindustrin.
(53) I detta avseende är det värt att notera att den indiska importen hade
betydande volymer under hela den granskade perioden och som mest
hade en marknadsandel på 9,1 % under 1996. Det fastställdes också attdenna import skedde till priser som avsevärt underskred gemenskaps-
industrins priser. Hänsyn togs även till att ett flertal handlare köper
stänger både från Indien och i gemenskapen, vilket medför attmarknaden är öppen och priskänslig.
Det noterades att ovan beskrivna utveckling av importen från Indien
sammanföll med försämringen av gemenskapsindustrins situation,
särskilt dess förlust av marknadsandel och prisfallet efter 1995. På
grund av den subventionerade importen av stänger med ursprung iIndien under undersökningsperioden hade gemenskapsindustrin tving-ats sänka sina priser i betydande mån, oavsett följderna för
lönsamheten. Följaktligen fastställdes att det fanns ett orsakssamband
mellan den subventionerade importen och den väsentliga skada somgemenskapsindustrin lidit.
(54) Det undersöktes vidare om andra faktorer än den subventionerade
importen hade kunnat bidra till den skada som gemenskapsindustrin
lidit. I detta avseende konstaterades det att importen från andra länder
gällde antingen kvantiteter under eller nära de tröskelnivåer somfastställs i artikel 14.4 i grundförordningen och/eller import till högrepriser än den indiska importen. Denna import kan alltså inte ha brutit
orsakssambandet mellan den subventionerade importen från Indien
och den skada som gemenskapsindustrin lidit.!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 11
(55) Vidare undersöktes några indiska tillverkares påstående om att
situationen för andra gemenskapstillverkare var väsentligt bättre änför gemenskapsindustrin. Härvidlag bör erinras om att detaljerade ochkontrollerade uppgifter endast är tillgängliga avseende gemenskaps-
industrin. Med hänsyn till den öppenhet och priskänslighet som råder
på marknaden för stänger i gemenskapen framstod det emellertid intesom orimligt att dra slutsatsen att andra gemenskapstillverkaresannolikt hade följt en utveckling som liknade gemenskapsindustrins,
särskilt i prishänseende.
(56) Slutligen hävdades att nedgången i gemenskapsindustrins försäljnings-
priser för stänger sedan 1995 var en följd av de minskade priserna pålegeringar. I detta avseende noterades dock att förändrade världsmark-nadspriser på legeringar i lika hög grad påverkade de indiska
tillverkarna, och följaktligen inte inverkade på det prisunderskridande
som konstaterats. Dessutom fastställdes det att gemenskapsindustrinäven hade sänkt sina baspriser väsentligt.
(57) Mot bakgrund av ovanstående bekräftas de avgöranden som redovisas i
förordningen om provisorisk tull (skälen 80-88), dvs. att densubventionerade lågprisimporten från Indien, beaktad separat, har
orsakat gemenskapsindustrin väsentlig skada.
G. GEMENSKAPENS INTRESSE
(58) Det inkom, efter det att förordningen om provisorisk tull hade antagits,
inga välgrundade synpunkter vad gäller den analys av gemenskapensintresse som redovisas i skälen 89-94 i förordningen om provisorisk
tull.
(59) Därför dras slutsatsen att införandet av åtgärder kommer att leda till att
det återupprättas en effektiv konkurrens, som gör att gemenskaps-
industrin kan återta förlorade marknadsandelar och förbättra sinlönsamhet.
(60) I avsaknad av reaktion från användarnas och importörernas sida, och
med beaktande också av nivån på den föreslagna tullen, bedömdes
inverkan av den eventuella prisökning som kunde förväntas komma att
bli begränsad. När det gäller företag i tidigare förädlingsled drogsslutsatsen att återupprättandet av rättvis handel skulle leda till att deraskonkurrenskraft förbättrades.
(61) Sammanfattningsvis drogs slutsatsen att de avgöranden som redovisas i
skälen 89-93 i förordningen om provisorisk tull kan bekräftas. Det
finns i synnerhet inga tvingande skäl till varför det inte skulle vara i
gemenskapens intresse att åtgärder införs.
H. UTJÄMNINGSÅTGÄRDER
(62) På grundval av slutsatserna ovan beträffande subventionering, skada,
orsakssamband och gemenskapens intresse övervägdes vilken form
och nivå på de slutgiltiga utjämningsåtgärderna som skulle krävas för
att undanröja den snedvridning av handeln som följer av den skadligasubventioneringen och för att återställa en effektiv konkurrens pågemenskapens marknad för stänger.
(63) Som utvecklas närmare i skälen 96-98 i förordningen om provisorisk
tull beräknades en icke-skadevållande prisnivå, dvs. en nivå vid vilken
gemenskapsindustrin skulle bli i stånd att täcka sina tillverkningskost-nader och erhålla en rimlig avkastning på sin försäljning av denberörda produkten.
(64) Ett indiskt företag hävdade att beräkningen av den icke-skadliga
prisnivån var felaktig, eftersom vinstmarginalen var identisk för
samtliga produktslag. Det bör påpekas att den icke-skadliga prisnivån
beräknades på grundval av de genomsnittliga försäljningspriserna perproduktslag med avdrag för gemenskapsindustrins faktiska vägdagenomsnittliga vinstmarginal och med tillägg för en rimlig vinst enligt
ovan. Detta tillvägagångssätt bedömdes som det mest lämpliga i denna
undersökning.
(65) Jämförelsen mellan de icke-skadliga prisnivåerna och de indiska
tillverkarnas exportpriser gav följande skademarginaler, uttryckta iprocent av priset fritt gemenskapens gräns:
— Bhansali Bright Bars Pvt Ltd/Bhansali Ferromet Pvt Ltd,
Mumbai: 18,4 %!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 12
— Chandan Steel Ltd, Umbergaon: 19,0 %
— Facor (Ferro Alloys Corp. Ltd, Nagpur: 16,5 %— Grand Foundry Ltd, Mumbai: 16,6 %— Isibars Ltd, Mumbai: 25,5 %— Mukand Ltd, Mumbai: 25,3 %— Panchmahal Steel Ltd, Baroda: 17,6 %— Parekh Bright Bars Pvt Ltd, Thane: 7,5 %— Raajratna Metal Industries Ltd, Ahmedabad: 19,8 %— Venus Wire Industries Ltd, Mumbai: 16,1 %— Viraj Alloys Ltd/Viraj Impoexpo Ltd, Mumbai: 20,2 %
(66) För Sindia Steels Ltd tillämpas det vägda genomsnittet av skademar-
ginalerna för de samarbetsvilliga indiska företagen. Detta ger en
skademarginal på 22,1 %.
(67) I enlighet med artikel 15.1 i grundförordningen skall tullsatsen
motsvara subventionsbeloppet, såvida skademarginalen inte är lägre.
Detta gav följande tullsatser för de samarbetsvilliga tillverkarna:
— Bhansali Bright Bars Pvt Ltd/Bhansali Ferromet Pvt Ltd,
Mumbai: 14,4 %
— Chandan Steel Ltd, Umbergaon: 19,0 %— Facor (Ferro Alloys Corp. Ltd), Nagpur: 16,5 %— Grand Foundry Ltd, Mumbai: 16,6 %— Isibars Ltd, Mumbai: 25,5 %— Mukand Ltd, Mumbai: 19,6 %— Panchmahal Steel Ltd, Baroda: 0,0 %— Parekh Bright Bars Pvt Ltd, Thane: 0,0 %— Raajratna Metal Industries Ltd, Ahmedabad 19,8 %— Venus Wire Industries Ltd, Mumbai 16,1 %— Viraj Alloys Ltd/Viraj Impoexpo Ltd, Mumbai: 20,2 %
(68) Tullsatsen för Sindia Steels Ltd bör vara 22,1 %.
(69) För att undvika att belöna bristande samarbetsvilja och för att se till att
utjämningsåtgärderna inte kringgås, bedömdes det lämpligt attfastställa tullsatsen för de icke-samarbetsvilliga företagen på nivånför den högsta tullsats som införs, dvs. 25,5 %, eftersom de indiska
exporterande tillverkarna visade stor samarbetsvilja.
I.ÅTAGANDEN
(70) Vid ett sent skede i undersökningen gjorde flera indiska företag
åtaganden. Företagen erbjöd sig att i framtiden inte utnyttja deexportsubventioner som befunnits vara utjämningsbara i fråga om sin
export till gemenskapen. Företagen uppgav att dessa åtaganden skulle
leda till en betydande höjning av exportpriserna.
Detta erbjudande kunde inte godtas. För det första skulle dessa företag
fortsätta att erhålla utjämningsbara subventioner på grundval av export
till länder utanför gemenskapen samt i fråga om import av råmaterialoch kapitalvaror som används för tillverkning av andra produkter änstänger. Följaktligen verkar det råda oöverstigliga svårigheter med att
övervaka ett sådant åtagande, vilket gör det sannolikt att kringgående
kommer att äga rum.
För det andra ingick i åtagandena inga villkor rörande priser, och
således skulle den skadliga verkan av den subventionerade importen
inte undanröjas genom ett godtagande av dessa åtaganden.
Efter utgången av tidsfristen för erbjudande av åtaganden lämnade en
annan exporterande tillverkare ett förslag till ett åtagande. Detta
företag åtog sig att respektera vissa minimipriser. Detta åtagande
granskades och det konstaterades att det till följd av det stora antaletolika berörda produkttyper och de avsevärda prisfluktuationerna för!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 13
den berörda produkten skulle vara svårt att fastställa priser som skulle
kunna undanröja den skadliga verkan av den subventioneradeimporten. Därför kunde inte heller detta åtagande godtas.
J.UTTAG A V DE PROVISORISKA TULLARNA
(71) Mot bakgrund av storleken på de utjämningsbara subventioner som
konstaterats för de exporterande tillverkarna och den allvarliga skadasom gemenskapsindustrin orsakats, anses det nödvändigt att de belopp
för vilka säkerhet ställts i form av provisoriska utjämningstullar i
enlighet med förordning (EG) nr 1556/98 slutgiltigt tas ut till den nivåsom motsvarar de slutgiltiga tullarna, såvida de provisoriska tull-satserna inte är lägre, och i vilket fall den provisoriska tullsatsen bör
gälla.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. En slutgiltig utjämningstull skall införas på import av stänger av rostfritt
stål som omfattas av KN-nummer 7222 20 11, 7222 20 21, 7222 20 31 och7222 20 81 med ursprung i Indien.
2. De produkter som tillverkas av nedanstående företag skall omfattas av
följande tullsatser, som skall tillämpas på nettopriset fritt gemenskapens
gräns:
TillverkareTullsats
(%)Taric-tilläggsnummer
Bhansali Bright Bars Pvt Ltd/Bhansali Ferromet Pvt Ltd, Mumbai 14,4 8226
Chandan Steel Ltd, Umbergaon 19,0 8593Facor (Ferro Alloys Corp. Ltd), Nagpur 16,5 8400Grand Foundry Ltd, Mumbai 16,6 8401
Hindustan Stainless, Plot No. 165, Road No. 1, Kalomboli Warehous-
ing Complex, Kalamboli, Taluka – Panvel, Dist – Raigad, Indien 16,1 8407
Isibars Ltd, Mumbai 25,5 8402
— Meltroll Engineering Ltd, Mumbai 5,5 A021Mukand Ltd, Mumbai 19,6 8403
Panchmahal Steel Ltd, Baroda 0 8404Parekh Bright Bars Pvt Ltd, Thane 0 8594
Raajratna Metal Industries Ltd, Ahmedabad 19,8 8405
Sindia Steels Ltd, Nashik "
M1123 8406
Venus Wire Industries Ltd, Mumbai 16,1 8407Viraj Impoexpo Ltd/Viraj Alloys Ltd, Mumbai 20,2 8410Alla andra företag 25,5 8900
3. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tullar tillämpas.!B
!M2
!B
!M1
!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 14
Artikel 2
De belopp för vilka säkerhet ställts i form av provisoriska utjämningstullar i
enlighet med förordning (EG) nr 1556/98 skall tas ut slutgiltigt till en nivå
som motsvarar de provisoriska tullarna om dessa är lägre än de slutgiltiga
tullsatserna. I övriga fall skall de tas ut till en nivå som motsvarar deslutgiltiga tullsatserna. Säkerställda belopp som överstiger de slutgiltigatullsatserna skall frisläppas.
Artikel 3
Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B1998R2450 — SV — 16.02.2001 — 002.001 — 15