1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV
avden27september1977
omtillnärmningavmedlemsstaternaslagstiftningomsiktfältetimotorfordon
(77/649/EEG)
(EGT L 267, 19.10.1977, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Kommissionens direktiv 81/643/EEG av den 29 juli 1981 L 231 41 15.8.1981
▼B
RÅDETSDIREKTIV
avden27september1977
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om siktfältet i
motorfordon
(77/649/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och
med beaktande av följande:
De tekniska krav som motorfordon måste uppfylla enligt nationell
lagstiftning gäller bland annat förarens siktfält.
Dessa krav skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna. Det är därför
nödvändigt att alla medlemsstater antar samma krav, antingen somtillägg till eller i stället för sina nuvarande bestämmelser, särskilt för att
därmed för alla fordonstyper medge det förfarande för EEG-typgodkän-
nande som beskrivs i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännandeav motorfordon och släpvagnar till dessa fordon (
3).
Det är önskvärt att utforma de tekniska kraven så att de har samma mål
som det arbete som utförs i ämnet inom FNs ekonomiska kommissionför Europa.
Dessa krav gäller för motorfordon i kategori M
1(den internationella
klassificering av motorfordon som anges i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG).
Tillnärmningen av den nationella lagstiftningen om motorfordon
innefattar medlemsstaternas ömsesidiga erkännande av de kontrollersom utförs av var och en av dem på grundval av gemensamma krav.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv avses med fordon varje motorfordon i kategori M1(definierat i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG) som är avsett att
användas på väg, med minst fyra hjul och som är konstruerat för enhögsta hastighet som överstiger 25 km/tim.
Artikel 2
Ingen medlemsstat får vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller ett
nationellt typgodkännande för ett fordon av skäl som hänför sig till
förarens siktfält om detta uppfyller de krav som fastställs i bilagorna 1, 3
och 4.
Artikel 3
Ingen medlemsstat får vägra att registrera ett fordon eller förbjuda att det
saluförs, tas i bruk eller används av skäl som hänför sig till förarenssiktfält om detta uppfyller de krav som fastställts i bilagorna 1, 3 och 4.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 125, 8.6.1976, s. 49.
(2) EGT nr C 197, 23.8.1976, s. 10.
(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
▼B
Artikel 4
Den medlemsstat som beviljat ett typgodkännande skall vidta de
åtgärder som är nödvändiga för att se till att den får kännedom om varje
ändring av en del eller egenskap som nämns i avsnitt 2.2 i bilaga 1.
Medlemsstatens behöriga myndigheter skall besluta om nya provningarskall utföras på det ändrade fordonet och om en ny rapport skallutarbetas. Om sådana provningar visar att kraven i detta direktiv inte haruppfyllts, skall ändringen inte godkännas.
Artikel 5
Varje ändring som behövs för att anpassa kraven i bilagorna 1, 3, 4 och
5 till den tekniska utvecklingen skall antas enligt det förfarande somfastställts i artikel 13 i direktiv 70/156/EEG.
Detta förfarande skall emellertid inte tillämpas för ändringar som inför
bestämmelser som berör något annat siktfält än siktfältet 180º framåt.
Artikel 6
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är
nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagen föranmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall se till att till kommissionen överlämna
texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som deantar inom det område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 7
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 3
▼B
Bilageförteckning
Bilaga 1: Räckvidd, definitioner, ansökan om EEG-typgodkännande,
EEG-typgodkännande, föreskrifter, provningsförfa-
rande (1).
(Bilaga 2)
Bilaga 3: Förfarande för bestämning av H-punkten och den faktiska
ryggstödsvinkeln och för kontroll av R-och H-punkternas
relativa lägen och förhållandet mellan den konstruktivt
bestämda ryggstödsvinkeln och den faktiska ryggstödsvin-
keln (1).
Bilaga 4: Metod för bestämning av måttförhållandena mellan fordo-
nets primära referenspunkter och det tredimensionella
referensrutnätet (1).
Bilaga 5: Bilaga till EEG-fordonstypgodkännandeintyget med avse-
ende på förarens siktfält.
(1) De tekniska kraven i denna bilaga är lika med dem i berört förslag till förordning från
FNs ekonomiska kommission för Europa. Särskilt gäller att uppdelningen i avsnitt ärdensamma. Där ett avsnitt i förslaget till förordning inte har någon motsvarighet ibilagorna till detta direktiv, anges dess nummer inom parentes för fullständighets skull.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 4
▼B
BILAGA 1
RÄCKVIDD, DEFINITIONER, ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄN-
NANDE, EEG-TYPGODKÄNNANDE, FÖRESKRIFTER,
PROVNINGSFÖRFARANDE
1. RÄCKVIDD
1.1 Detta direktiv gäller för förarens siktfält 180º framåt i fordon i kategori
M1.
1.1.1 Direktivets syfte är att säkerställa ett lämpligt siktfält då vindrutan och
andra glasytor är torra och rena.
1.2 Kraven i detta direktiv är formulerade så att de gäller för fordon i
kategori M1där föraren sitter till vänster. För fordon i kategori M1där
föraren sitter till höger skall dessa krav tillämpas genom att uppgifterna
i förekommande fall inverteras.
2. DEFINITIONER
(2.1)
2.2Fordonstypmedavseendepåsiktfältet
Medfordonstypmed avseende p å siktfältet avses fordon som inte skiljer
sig åt i fråga om sådana väsentliga avseenden som
2.2.1 de yttre och inre formerna och anordningarna inom det område som
anges i avsnitt 1 och som kan påverka sikten, och
2.2.2 vindrutans form och mått samt dess montering.
2.3Tredimensionelltreferensrutnät
Medtredimensionellt referensrutnät avses ett referenssystem som
består av ett vertikalt längdplan x-z, ett horisontellt plan x-y och ett
vertikalt tvärplan y-z (se bilaga 4, tillägg, figur 5). Rutnätet används för
att bestämma måttförhållandena mellan konstruktionspunkternas lägen
på ritningarna och deras lägen på det faktiska fordonet. Förfarandet för
utplacering av fordonet i förhållande till rutnätet beskrivs i bilaga 4.
Alla koordinater som utgår från marknollpunkten skall baseras på ett
fordon i körklart skick (enligt definitionen i avsnitt 2.6 i bilaga 1 till
direktiv 70/156/EEG) med en framsätespassagerare som väger
75 kg ± 1%.
2.3.1 Fordon som är utrustade med en upphängningsanordning som möjliggör
reglering av avståndet från marken skall provas under av tillverkaren
angivna normala användningsförhållanden.
2.4Primära referenspunkter
Medprimära referenspunkter avses hål, ytor, märken och identifi-
eringstecken på fordonets karosseri. Referenspunktens typ och läget för
varje punkt i förhållande till x-, y- och z-koordinaterna på det
tredimensionella referensrutnätet och i förhållande till ett konstruktivt
bestämt markplan skall anges av fordonstillverkaren. Dessa punkter kan
vara de styrpunkter som används för sammansättningen av karosseriet.
2.5Ryggstödsvinkel
(Se bilaga 3, avsnitt 1.3.)
2.6Faktiskryggstödsvinkel
(Se bilaga 3, avsnitt 1.4.)
2.7Konstruktivtbestämdryggstödsvinkel
(Se bilaga 3, avsnitt 1.5.)
2.8V-punkter
MedV-punkter avses punkter i passagerarutrymmet vars lägen bestäms
med hjälp av vertikala längdplan genom mittpunkterna på de yttersta
konstruktivt bestämda sittplatserna på framsätet och i förhållande till R-1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 5
▼B
punkten och ryggstödets konstruktivt bestämda vinkel, och dessa
punkter används för kontroll av överensstämmelsen med kraven för
siktfältet.
2.9R-punkteller sittreferenspunkt
(Se bilaga 3, avsnitt 1.2.)
2.10H-punkt
(Se bilaga 3, avsnitt 1.1.)
2.11Vindrutansreferenspunkter
Medvindrutans referenspunkter avses skärningspunkterna mellan
vindrutan och linjer som strålar ut framåt från V-punkterna mot
vindrutans yttre yta.
2.12Genomskinligyta
Medgenomskinlig yta avses den yta på en fordonsvindruta eller annan
glasad yta som har en ljusgenomsläpplighet på minst 70% mätt i rät
vinkel mot ytan.
2.13P-punkter
MedP-punkter avses de punkter som förarens huvud vrider sig runt då
han tittar på föremål på horisontalplanet i ögonnivå.
2.14E-punkter
MedE-punkter avses punkter som representerar mittpunkterna på
förarens ögon och används för att bedöma i vilken utsträckning A-
stolparna skymmer siktfältet.
2.15A-stolpe
MedA-stolpe avses varje takstöd som befinner sig framför ett vertikalt
tvärplan 68 mm framför V-punkterna och innehåller ogenomskinligaföremål, till exempel vindruteinfattningar och dörramar, som är
fastsatta i eller i närheten av ett sådant stöd.
2.16Sätetshorisontellainställningsområde
Medsätets horisontella inställningsområde avses det område för
normala körställningar som fordonstillverkaren konstruerat för inställ-
ning av förarsätet i x-axelns riktning (se 2.3).
2.17Sätetsutökadeinställningsområde
Medsätets utökade inställningsområde avses det område som
fordonstillverkaren avsett för inställning av sätet i x-axelns riktning
(se 2.3) utöver området för normala körställningar enligt 2.16 och som
används för att omvandla sätena till bäddar eller för att underlätta på-
och avstigning.
(2.18)3. ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE
3.1 Ansökan om EEG-typgodkännande för en fordonstyp med avseende på
förarens siktfält skall lämnas in av fordonstillverkaren eller dennes
representant.
3.2 Ansökan skall åtföljas av följande dokument i tre exemplar och av
följande uppgifter:
3.2.1 En beskrivning av fordonet med avseende på de detaljer som anges i
2.2, tillsammans med måttritningar och antingen ett fotografi eller en
sprängskiss av passagerarutrymmet. De nummer och/eller symboler
som identifierar fordonstypen skall anges.
3.2.2 Tillräckligt detaljerade uppgifter om de primära referenspunkterna så
att dessa kan identifieras klart och så att deras lägen i förhållande till
varandra och i förhållande till R-punkten kan kontrolleras.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 6
▼B
3.3 Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som skall
godkännas skall tillhandahållas den tekniska tjänst som skall utföra
godkännandeprovningarna.
4. EEG-TYPGODKÄNNANDE
(4.1)
(4.2)
4.3 Ett intyg som överensstämmer med mallen i bilaga 5 skall bifogas
EEG-typgodkännandeintyget.
(4.4) — (4.4.1) — (4.4.2)
(4.5)
(4.6)
(4.7)
(4.8)
5. SPECIFIKATIONER
5.1Förarenssiktfält
5.1.1 Vindrutans genomskinliga yta skall åtminstone innefatta vindrutans
referenspunkter. Dessa utgörs av följande:
5.1.1.1 En horisontell referenspunkt framför V1och 17º till vänster (se bilaga 4,
tillägg, figur 1).
5.1.1.2 En övre vertikal referenspunkt framför V1och 7º ovanför horisontal-
planet. Denna vinkel skall dock minskas till 5º fram till den 30
september 1981.
5.1.1.3 En nedre vertikal referenspunkt framför V2och 5º nedanför horisontal-
planet.
5.1.1.4 För kontroll av överensstämmelse med kravet på framåtsikt på motsatt
halva av vindrutan, används tre ytterligare referenspunkter, symmet-
riska med de punkter som anges i 5.1.1.1 — 5.1.1.3 i förhållande till
fordonets symmetrilängdplan.
5.1.2 Vinkeln där sikt med båda ögonen hindras får för varje A-stolpe inte
överstiga följande värden på nivån för huvudets vridpunkter P1och P2(se bilaga 4, tillägg, figur 2):
Till och med den 30 september 1981:7º.
Från och med den 1 oktober 1981:6º.
5.1.2.1 Vinkeln där sikt med båda ögonen hindras skall mätas på ett
horisontalplan mellan tangenterna som förbinder
5.1.2.1.1 E1med baksidan och E2med framsidan av vänster A-stolpe, och
5.1.2.1.2 E3med framsidan och E4med baksidan av höger A-stolpe.
5.1.2.2 Inget fordon får ha mer än två A-stolpar.
5.1.3 Det får inte finnas några hinder utöver de som utgörs av A-stolpar,
stolpar för fasta eller rörliga ventilationsfönster, yttre radioantenner,
backspeglar och vindrutetorkare inom förarens direkta siktfält 180º
framåt nedanför ett horisontalplan genom V1och ovanför tre plan
genom V2, varav ett är vinkelrätt mot planet X-Z och lutar framåt och
nedåt med 4º från horisontalplanet medan de två andra är vinkelräta mot
planet Y-Z och lutar nedåt med 4º från horisontalplanet (se bilaga 4,
figur 3).
Följande skall inte betraktas som hinder för siktfältet:
— Inlagda eller påtryckta ”radioantennsledare” med följande största
bredder:
— Inlagda ledare:0,5 mm.
— Påtryckta ledare:1,0 mm.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 7
▼M1
▼M1
Dessa ”radioantennsledare” får inte passera genom zon A enligt
definitionen i direktiv 78/318/EEG om torkar- och spolarsystem för
motorfordon (1). Två ”radioantennsledare” får dock passera genom
zon A om deras bredd inte överstiger 0,3 mm, och detta värde får
ökas till 0,5 mm då en enda ledare passerar genom zon A.
— ”Avfrostnings/avimnings-ledare” som normalt har sicksackform
eller sinusform och har följande mått:
— Största synliga bredd:0,030 mm.
— Minsta avstånd mellan ledare
(mellanrum):2,0 mm.
5.1.3.1 Ett hinder som skapas av rattringen och instrumentpanelen innanför
rattringen tolereras om ett plan genom V2, vinkelrätt mot planet x-z och
tangerande rattringens översta del, lutar nedåt med minst 1º från
horisontalplanet.
5.2V-punkternaslägen
5.2.1 V-punkternas lägen i förhållande till R-punkten, angivet med xyz-
koordinater på det tredimensionella referensrutnätet, framgår av
tabellerna 1 och 4.
5.2.1.1 Tabell 1 anger grundkoordinaterna för en konstruktivt bestämd
ryggstödsvinkel på 25º. Koordinaternas positiva riktning anges i bilaga
4, tillägg, figur 1.
TABELL 1
V-punkt X Y Z
V168 mm — 5 mm 665 mm
V268 mm — 5 mm 589 mm
5.3P-punkternaslägen
5.3.1 P-punkternas lägen i förhållande till R-punkten, angivet med xyz-
koordinater på det tredimensionella referensrutnätet, framgår av
tabellerna 2, 3 och 4.
5.3.1.1 Tabell 2 anger grundkoordinaterna för en konstruktivt bestämd
ryggstödsvinkel på 25º. Koordinaternas positiva riktning anges i bilaga
4, tillägg, figur 1.
TABELL 2
P-punkt X Y Z
P135 mm — 20 mm 627 mm
P263 mm 47 mm 627 mm
5.3.1.2 Tabell 3 anger de ytterligare korrigeringar som skall göras för x-
koordinaterna för P1och P2då sätets horisontella inställningsområde
enligt 2.16 överstiger 108 mm. Koordinaternas positiva riktning anges i
bilaga 4, tillägg, figur 1.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 8
(1) EGT nr L 81, 28.3.1978, s. 49.▼B
▼B
TABELL 3
Sätets horisontella inställning-
sområde∆x
108 till 120 mm — 13 mm
121 till 132 mm — 22 mm
133 till 145 mm — 32 mm
146 till 158 mm — 42 mm
mer än 158 mm — 48 mm
5.4Korrigering för andra konstruktivt bestämda ryggstödsvinklar än
25º
Tabell 4 anger de ytterligare korrigeringar som skall göras för x- och z-
koordinaterna för varje P-punkt och varje V-punkt då den konstruktivt
bestämda ryggstödsvinkeln inte är 25º. Koordinaternas positiva riktning
anges i bilaga 4, tillägg, figur 1.
TABELL 4
Ryggstödsvinkel
(i º)Horisontella koordi-
nater
∆XVertikala koordinater
∆Z
5 − 186 mm 28 mm
6 − 177 mm 27 mm
7 − 167 mm 27 mm
8 − 157 mm 27 mm
9 − 147 mm 26 mm
10 − 137 mm 25 mm
11 − 128 mm 24 mm
12 − 118 mm 23 mm13 − 109 mm 22 mm
1 4 −9 9m m 2 1m m
1 5 −9 0m m 2 0m m
1 6 −8 1m m 1 8m m
1 7 −7 2m m 1 7m m
1 8 −6 2m m 1 5m m
1 9 −5 3m m 1 3m m
2 0 −4 4m m 1 1m m
21 − 35 mm 9 mm
22 − 26 mm 7 mm
23 − 18 mm 5 mm
24 − 0 mm 3 mm
25 0 mm 0 mm
2 6 9m m −3m m
27 17 mm − 5 mm
28 26 mm − 8 mm
29 34 mm − 11 mm
30 43 mm − 14 mm
31 51 mm − 18 mm
32 59 mm − 21 mm
33 67 mm − 24 mm34 76 mm − 28 mm
35 84 mm − 32 mm
36 92 mm − 35 mm
37 100 mm − 39 mm1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 9
▼B
Ryggstödsvinkel
(i º)Horisontella koordi-
nater
∆XVertikala koordinater
∆Z
38 108 mm − 43 mm
39 115 mm − 48 mm
40 123 mm − 52 mm
5.5E-punkternaslägen
5.5.1 E1och E2ligger vardera 104 mm från P1.
E2ligger 65 mm från E1(se bilaga 4, tillägg, figur 4).
5.5.2 Linjen som förbinder E1och E1vrids runt P2tills den blir vinkelrät mot
fordonets symmetrilängdplan under förutsättning att
5.5.2.1 en tangent från E1till bakkanten på vänster A-stolpe bildar en vinkel på
120º eller mindre med linjen E1-E2i detta läge.
5.5.2.2 När den sålunda innefattade vinkeln blir större än 120º skall vridningen
av linjen E1-E2runt P1justeras så att den resulterande innefattade
vinkeln blir 120º (se bilaga 4, tillägg, figur 2 i det senare fallet).
5.5.3 E3och E4ligger vardera 104 mm från P2.E3ligger 65 mm från E4(Se
bilaga 4, tillägg, figur 4).
5.5.4 Linjen E3-E4vrids runt P2tills den bildar en vinkel på 120º med
tangenten från E4till bakkanten på höger A-stolpe (se bilaga 4, tillägg,
figur 2).
6. PROVNINGSFÖRFARANDE6.1Förarenssiktfält
6.1.1 Måttförhållandena mellan fordonets primära referenspunkter och det
tredimensionella referensrutnätet skall bestämmas med det förfarande
som föreskrivs i bilaga 4.
6.1.2 Lägena för punkterna V
1och V2bestäms i förhållande till R-punkten,
anges med xyz-koordinater på det tredimensionella referensrutnätet och
framgår av tabell 1 under 5.2.1.1 och tabell 4 under 5.4. Vindrutans
referenspunkter skall sedan bestämmas från de korrigerade V-punkterna
såsom föreskrivs i 5.1.1.
6.1.3 Förhållandet mellan P-punkterna, R-punkten och mittlinjen för förarens
sittplats, angivet med xyz-koordinater på det tredimensionella refe-
rensrutnätet, skall bestämmas från tabellerna 2 och 3 i 5.3. Korrigering
för andra konstruktivt bestämda ryggstödsvinklar än 25º framgår av
tabell 4 under 5.4.
6.1.4 Vinkeln där sikt med båda ögonen hindras (se 5.1.2) skall mätas på
horisontalplanet enligt bilaga 4, tillägg, figur 2. Förhållandet mellan P1och P2, som är förbundna med E1och E2respektive E3och E4, framgår
av bilaga 4, tillägg, figur 4.
6.1.4.1 Linjen E1-E2skall ställas in enligt 5.5.2. Vinkeln där sikt med båda
ögonen hindras skall sedan mätas mellan tangenten som förbinder E1med ytterkanten på vänster A-stolpe och tangenten som förbinder E2med innerkanten på vänster A-stolpe.
6.1.4.2 Linjen E3-E4skall ställas in enligt 5.5.4. Vinkeln där sikt med båda
ögonen hindras skall sedan mätas mellan tangenten som förbinder E4med ytterkanten på höger A-stolpe och tangenten som förbinder E3med
innerkanten på höger A-stolpe.
(7.)(8.)(9.)(10.)1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 10
▼B
(BILAGA 2)1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 11
▼B
BILAGA 3
FÖRFARANDE FÖR BESTÄMNING AVH-PUNKTEN OCH DEN
FAKTISKA RYGGSTÖDSVINKELN OCH FÖR KONTROLL AV R-
OCH H-PUNKTERNAS RELATIVA LÄGEN OCH FÖRHÅLLANDET
MELLAN DEN KONSTRUKTIVT BESTÄMDA RYGGSTÖDSVINKELN
OCHDENFAKTISKARYGGSTÖDSVINKELN
1. DEFINITIONER
1.1H-punkt
H-punkten, som anger läget för en sittande person i passagerarutrymmet,
utgörs av skärningspunkten på ett vertikalt längdplan mellan den teoretiska
rotationsaxeln mellan låren och överkroppen hos en människa som
representeras av den provdocka som beskrivs i avsnitt 3.
1.2R-punkteller sittreferenspunkt
R-punkten ellersittreferenspunkten är den referenspunkt som anges av
fordonstillverkaren och som
1.2.1 har koordinater som bestäms i förhållande till fordonsstommen,
1.2.2 motsvarar det teoretiska läget för överkroppens/lårens vridningspunkt (H-
punkt) för den lägsta och bakersta normala kör- eller åkställning som
angetts av fordonstillverkaren för varje sittplats som angetts av honom.
1.3Ryggstödsvinkel
Medryggstödsvinkel avses ryggstödets lutning i förhållande till lodplanet.
1.4Faktiskryggstödsvinkel
Medfaktisk ryggstödsvinkel avses den vinkel som bildas av lodplanet
genom H-punkten och överkroppsreferenslinjen genom den människokropp
som representeras av provdockan som beskrivs i avsnitt 3.
1.5Konstruktivtbestämdryggstödsvinkel
Medkonstruktivt bestämd ryggstödsvinkel avses den vinkel som föreskrivs
av tillverkaren och som
1.5.1 bestämmer ryggstödsvinkeln för den lägsta och bakersta normala kör- eller
åkställning som angetts av fordonstillverkaren för varje sittplats som
angetts av honom,
1.5.2 bildas i R-punkten av lodplanet och överkroppsreferenslinjen, och1.5.3 teoretiskt motsvarar den faktiska ryggstödsvinkeln.
2. BESTÄMNING AV H-PUNKTER OCH FAKTISKA RYGGSTÖDS-
VINKLAR
2.1 En H-punkt och en faktisk ryggstödsvinkel skall bestämmas för varje
sittplats som angetts av fordonstillverkaren. Om sittplatserna i samma rad
kan betraktas som likadana (bänksäte, identiska säten osv.) skall endast en
H-punkt och en faktisk ryggstödsvinkel bestämmas för varje sätesrad med
provdockan som beskrivs i avsnitt 3 sittande på en plats som anses
representantiv för raden. Denna plats skall vara
2.1.1 förarplatsen när det gäller den främre raden,
2.1.2 en ytterplats när det gäller den eller de bakre raderna.
2.2 När en H-punkt och en faktisk ryggstödsvinkel bestäms skall det aktuella
sätet vara placerat i den lägsta och bakersta kör- eller åkställning som
fordonstillverkaren angett för detta. Ryggstödet skall, om dess lutning är
inställbar, vara spärrat så som tillverkaren angett, eller vid avsaknad av
sådan angivelse, i ett läge som motsvarar en faktisk ryggstödsvinkel som är
så nära 25º som möjligt.
3. BESKRIVNING AV PROVDOCKAN
3.1 En tredimensionell provdocka med vikt och kontur som motsvarar en
vuxen man av medellängd skall användas. En sådan provdocka är avbildad
i figurerna 1 och 2 i tillägget till denna bilaga.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 12
▼B
3.2 Provdockan skall bestå av följande:
3.2.1 Två delar, en som föreställer ryggen och en som föreställer kroppens
sätesdel, vilka är vridbara på en axel som motsvarar vridningsaxeln mellan
överkroppen och låret. Skärningspunkten mellan denna axel och sittplatsens
vertikala symmetrilängdplan bestämmer H-punkten.
3.2.2 Två delar som föreställer benen och som är vridbart förbundna med den del
som föreställer kroppens sätesdel.
3.2.3 Två delar som föreställer fötterna och som är förbundna med benen genom
vridbara leder som föreställer vristerna.
3.2.4 Dessutom skall den del som föreställer kroppens sätesdel vara försedd med
ett vattenpass som medger kontroll av delens tvärläge.
3.3 Kroppsdelsvikter skall fästas på lämpliga punkter som motsvarar de
aktuella tyngdpunkterna så att provdockans totala vikt blir 75 kg ± 1%.
Uppgifter om de olika vikterna anges i tabellen i figur 2 i tillägget till denna
bilaga.
3.4 Referenslinjen för provdockans torso representeras av en rak linje som
löper genom leden mellan låret och överkroppen och den teoretiska leden
mellan halsen och bröstkorgen (se tillägget till denna bilaga, figur 1).
4. UPPSÄTTNING AV PROVDOCKAN
Det tredimensionella referensrutnätet skall ställas in på följande sätt:
4.1 Fordonet skall placeras på ett horisontalplan och sätena ställas in så som
föreskrivs i 2.2.
4.2 Det säte som skall provas skall täckas med ett tygstycke för att underlätta
en riktig uppsättning av provdockan.
4.3 Provdockan skall placeras på det aktuella sätet så att dess vridningsaxel blir
vinkelrät mot fordonets symmetrilängdplan.
4.4 Provdockans fötter skall placeras enligt följande:4.4.1 I framsätena på ett sådant sätt att vattenpasset som medger kontroll av
tvärläget hos provdockans sätesdel hamnar horisontellt.
4.4.2 I baksätena så långt som möjligt på ett sådant sätt att de kommer i kontakt
med framsätena. Om fötterna då vilar på delar av golvet som ligger på olika
nivåer skall den fot som först kommer i beröring med framsätet fungera
som referenspunkt medan den andra foten skall ställas in så att vattenpasset
som medger kontroll av tvärläget hos provdockans sätesdel hamnar
horisontellt.
4.4.3 Om H-punkten bestäms för ett mittsäte skall fötterna placeras på ömse sidor
om tunneln.
4.5 Vikterna skall placeras på benen. Vattenpasset som medger kontroll av
tvärläget hos provdockans sätesdel skall ställas in horisontellt och
lårvikterna skall placeras på den del som motsvarar provdockans sätesdel.
4.6 Provdockan skall tas bort från ryggstödet med hjälp av knäledsstången och
provdockans rygg skall fällas framåt. Provdockan skall åter placeras på
fordonssätet genom att den skjuts bakåt på sätet tills ett motstånd erhålls,
varefter provdockans rygg åter placeras mot ryggstödet.
4.7 En horisontell kraft på 10 ± 1 daN skall anbringas två gånger på
provdockan. Kraftens riktning och angreppspunkt visas med en svart pil på
figur 2 i tillägget.
4.8 Sätesdelsvikter skall placeras på höger och vänster sida, varefter
torsovikterna skall sättas på plats. Provdockans tvärvattenpass skall hållas
horisontellt.
4.9 Medan provdockans tvärvattenpass hålls horisontellt skall provdockans
rygg fällas framåt tills torsovikterna ligger ovanför H-punkten så att en
eventuell friktion mot ryggstödet undviks.
4.10 Provdockans rygg skall försiktigt föras bakåt för att fullborda uppsättningen
av dockan. Provdockans tvärvattenpass skall vara horisontellt. Om
tvärvattenpasset inte är horisontellt skall ovanstående förfarande upprepas.
5. RESULTAT
5.1 Sedan provdockan satts upp enligt beskrivningen i avsnitt 4 utgörs det
aktuella fordonssätets H-punkt och faktiska ryggstödsvinkel av H-punkten
och lutningsvinkeln för torsons referenslinje på provdockan.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 13
▼B
5.2 H-punktens koordinater i förhållande till tre ömsesidigt vinkelräta plan, och
den faktiska ryggstödsvinkeln, skall mätas för en jämförelse med uppgifter
som tillhandahållits av fordonstillverkaren.
6. KONTROLL AV R- OCH H-PUNKTERNAS RELATIVA LÄGEN OCH
FÖRHÅLLANDET MELLAN DEN KONSTRUKTIVT BESTÄMDARYGGSTÖDSVINKELN OCH DEN FAKTISKA RYGGSTÖDSVIN-
KELN
6.1 Resultaten av mätningarna enligt 5.2 för H-punkten och den faktiska
ryggstödsvinkeln skall jämföras med R-punktens koordinater och den
konstruktivt bestämda ryggstödsvinkel som angetts av fordonstillverkaren.
6.2 R-punktens och H-punktens relativa lägen och förhållandet mellan den
konstruktivt bestämda rygg-stödsvinkeln och den faktiska ryggstödsvinkeln
skall betraktas som godtagbar för sittplatsen i fråga, om H-punkten,
definierad med sina koordinater, ligger inom en längsgående rektangel vars
horisontella och vertikala sidor är 30 mm respektive 20 mm, och vars
diagonaler skär varandra i R-punkten, och om den faktiska ryggstödsvin-
keln avviker mindre än 3º från den konstruktivt bestämda ryggstödsvinkeln.
6.2.1 Om dessa villkor uppfylls, skall R-punkten och den konstruktivt bestämda
ryggstödsvinkeln användas för provningen och om det behövs skall
provdockan ställas in så att H-punkten sammanfaller med R-punkten och
så att den faktiska ryggstödsvinkeln sammanfaller med den konstruktivt
bestämda ryggstödsvinkeln.
6.3 Om H-punkten eller den faktiska ryggstödsvinkeln inte uppfyller kraven i
6.2, skall H-punkten eller den faktiska ryggstödsvinkeln bestämmas två
gånger till (tre gånger totalt). Om resultaten från två av dessa tre åtgärder
uppfyller kraven skall provningsresultaten betraktas som godtagbara.
6.4 Om minst två av de tre provningsresultaten inte uppfyller kraven i 6.2, skall
provningsresultaten betraktas som inte godtagbara.
6.5 Om den situation som beskrivs i 6.4 uppkommer, eller om kontrollen inte
kan utföras för att fordonstillverkaren inte tillhandahållit upplysningar om
R-punktens läge eller om den konstruktivt bestämda ryggstödsvinkeln, kan
medelvärdet av resultaten från de tre provningarna användas och betraktas
som tillämpligt i samtliga fall där R-punkten eller den konstruktivt
bestämda ryggstödsvinkeln nämns i detta direktiv.
6.6 För kontroll av R-punktens och H-punktens relativa lägen och förhållandet
mellan den konstruktivt bestämda ryggstödsvinkeln och den faktiska
ryggstödsvinkeln på ett serietillverkat fordon, skall den rektangel som
nämns i 6.2 ersättas med en kvadrat med sidan 50 mm och den faktiska
ryggstödsvinkeln får inte avvika med mer än 5º från den konstruktivt
bestämda ryggstödsvinkeln.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 14
▼B
Tillägg
DEN TREDIMENSIONELLA PROVDOCKANS DELAR
Figur 11977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 15
▼B
PROVDOCKANS MÅTT OCH MASSA
Provdockans massa Kg
Delar som föreställer kroppens rygg och sätesdel 16
Torsovikternas massa 31Sätesdelsvikternas massa 8
Lårvikternas massa 7
Benvikternas massa 13
Totalt:75
Figur 21977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 16
▼B
BILAGA 4
METOD FÖR BESTÄMNING AVMÅTTFÖRHÅLLANDENA MELLAN
FORDONETSPRIMÄRAREFERENSPUNKTEROCHDETTREDIMEN-
SIONELLAREFERENSRUTNÄTET
1. FÖRHÅLLANDE MELLAN REFERENSRUTNÄTET OCH FORDONETS
PRIMÄRA REFERENSPUNKTER
För kontroll av vissa mått på eller inom ett fordon som tillhandahållits för
typgodkännande enligt detta direktiv skall förhållandet mellan koordinaterna
på det tredimensionella referensrutnätet, definierat i 2.3 i bilaga 1, vilka
fastställts under den första konstruktionsfasen för fordonet, och lägena för de
primära referenspunkter som definierats i 2.4 i bilaga 1 bestämmas noggrant så
att vissa punkter på fordonstillverkarens ritningar kan identifieras på ett fordon
som tillverkats från dessa ritningar.
2. METOD FÖR UPPRÄTTANDE AV FÖRHÅLLANDET MELLAN REFE-
RENSRUT-NÄTET OCH REFERENSPUNKTERNA
För detta ändamål skall ett markreferensplan konstrueras och förses med
graderade x- och y-axlar. Metoden för detta anges i figur 6 i tillägget till denna
bilaga, och referensplanet skall vara en hård, jämn och horisontell yta som
fordonet står på och som har två skalor ordentligt fastsatta på ytan. Skalorna
skall vara graderade i millimeter och x-skalan skall vara minst åtta meter lång
och y-skalan minst fyra meter lång. De två skalorna skall vara vinkelräta mot
varandra enligt figur 6 i tillägget till denna bilaga. Skärningspunkten mellan
skalorna utgör marknollpunkten.
3. UNDERSÖKNING AV REFERENSPLANET
För att medge mindre ojämnheter på referensplanet eller provningsytan är det
nödvändigt att mäta avvikelserna från marknollpunkten längs både x- och y-
skalorna med 250 mm mellanrum och att anteckna erhållna avläsningar så att
korrigeringar kan utföras vid kontroll av fordonet.
4. FAKTISK PROVNINGSUPPSTÄLLNING
För att medge mindre ändringar i hjulupphängningshöjd osv. är det nödvändigt
att ha tillgång till ett hjälpmedel som kan sätta de primära referenspunkterna i
riktiga koordinatlägen i förhållande till den konstruktivt bestämda uppställ-
ningen innan ytterligare mätningar görs. Dessutom skall det vara möjligt att
justera fordonets läge något i sidled och/eller längsled så att det placeras exakt
i förhållande till referensrutnätet.
5. RESULTAT
Sedan fordonet placerats rätt i förhållande till referensrutnätet och i sin
konstruktivt bestämda uppställning kan lägena hos de nödvändiga punkterna
för kontroll av kraven för framåtsikten lätt bestämmas.
Provningsmetoderna för att bestämma dessa krav kan innefatta användandet av
teodoliter, ljuskällor eller skugganordningar, eller någon annan metod som kan
visas ge likvärdiga resultat.1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 17
▼B
Figur 1
BESTÄMNING AV V-PUNKTER
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 18
▼B
Figur 2
SIKTHINDER I FORM AV STOLPAR
RitningsomvisarP-ochE-punkternasplaceringvidsiktmotvänsterochhögerstolpe
(specialfall som nämns i avsnitt 5.5.2.2 i bilaga 1)
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 19
▼B
Figur 3
UTVÄRDERING AV HINDER I FÖRARENS DIREKTA SIKTFÄLT 180º FRAMÅT
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 20
▼B
Figur 4
MÅTTRITNING SOM VISAR E- OCH P-PUNKTERNAS RELATIVA LÄGEN
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 21
▼B
Figur 5
TREDIMENSIONELLT REFERENSRUTNÄT
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 22
▼B
Figur 6
PLANT ARBETSUTRYMME
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 23
▼B
BILAGA 5
MALL
1977L0649 — SV — 18.08.1981 — 001.001 — 24