1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 97/7/EG
av den 20 maj 1997
om konsumentskydd vid distansavtal
(EGT L 144, 4.6.1997, s. 19)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/65/EG av den 23 september
2002L 271 16 9.10.2002
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 97/7/EG
av den 20 maj 1997
om konsumentskydd vid distansavtal
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100 a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2),
i enlighet med det i artikel 189 b i fördraget angivna förfarandet(3),
och mot bakgrund av det gemensamma utkastet godkänt av förliknings-kommittén den 27 november 1996, och
med beaktande av följande:
1.Åtgärder bör vidtas för att inom ramen för genomförandet av
den inre marknadens målsättningar gradvis befästa den inre
marknaden.
2.Den fria rörligheten för varor och tjänster rör inte enbart affärs-verksamhet, utan även privatpersoner. Den innebär att
konsumenterna bör få tillgång till annan medlemsstats varor ochtjänster på samma villkor som befolkningen i den staten.
3.Distansförsäljningöver g ränserna skulle för konsumenternakunna vara ett av de främsta konkreta resultaten av den inremarknadens slutförande, vilket bl. a. har konstaterats i kommis-sionens meddelande till rådet med titeln ”Mot en inre marknadpå distributionens område”. För att den inre marknaden skall
fungera väl är det absolut nödvändigt att konsumenterna kan
vända sigtill ett företagutanför sitt eg et land, även om dettaföretaghar ett dotterbolagi det land där konsumenten är bosatt.
4.Införandet av nya tekniker medför en mångdubbling av de medelsom står till konsumenternas förfogande för att få kännedom omerbjudanden överallt inom gemenskapen och för att göra sinabeställningar. Vissa medlemsstater har redan vidtagit olika elleravvikande åtgärder för att skydda konsumenterna vid
distnsförsäljning, vilket har negativa återverkningar på konkur-
rensen mellan företagen på den inre marknaden. Det ärföljaktligen nödvändigt att på gemenskapsnivå införa ettminimum av gemensamma regler på detta område.
5.Punkterna 18 och 19 i bilagan till rådets resolution av den 14april 1975 om ett preliminärt program för Europeiska ekono-miska gemenskapens politik rörande konsumentskydd ochkonsumentinformation(
4) visar på behovet att skydda köparna
av varor och tjänster mot krav på betalningför icke beställda
varor och mot aggressiva försäljningsmetoder.
6.I kommissionens meddelande till rådet med titeln ”En ny impulsför konsumentskyddspolitiken”, som godkändes i rådets resolu-tion av den 23 juni 1986(
5), anges i punkt 33 att kommissionen
kommer att lägga fram förslag om användningen av nya infor-mationstekniker som gör det möjligt för konsumenterna att frånhemmet beställa från en leverantör.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 156, 23.6.1992, s. 14, och EGT nr C 308, 15.11.1993, s. 18.
(2) EGT nr C 19, 25.1.1993, s. 111.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 26 maj 1993 (EGT nr C 176, 28.6.1993,
s. 95), rådets gemensamma ståndpunkt av den 29 juni 1995 (EGT nr C 288,30.10.1995, s. 1) och Europaparlamentets beslut av den 13 december 1995
(EGT nr C 17, 22.1.1996, s. 51). Europaparlamentets beslut av den 16
januari 1997 och rådets beslut av den 20 januari 1997.
(
4) EGT nr C 92, 25.4.1975, s. 1.
(5) EGT nr C 167, 5.7.1986, s. 1.
▼B
7.I rådets resolution av den 9 november 1989 om framtida priori-
teringar för att återge konsumentskyddspolitiken(1) dess vikt
uppmanas kommissionen att i första hand prioritera de områdensom anges i bilagan till den resolutionen. I denna bilaga nämnsnya tekniker som inbegriper TV-köp. Kommissionen har följtresolutionen genom att anta en treårig handlingsplan för konsu-mentskyddspolitiken inom Europeiska ekonomiska gemenskapen
(1990 - 1992) och i denna plan föreskrivs att det skall antas ett
direktiv.
8.Frågan och vilka språk som skall användas i samband meddistansavtal är en fråga för medlemsstaterna.
9.Ett distansavtal inbegriper användandet av en eller flera teknikerför distanskommunikation. De olika kommunikationsteknikernaanvänds inom ramen för ett organiserat system för försäljning
eller tillhandahållande av tjänster på distans utan att leverantören
och konsumenten är samtidigt närvarande. Den ständiga utveck-lingen av dessa kommunikationstekniker gör att det inte går attgöra upp en uttömmande förteckning över dem, utan det krävsatt principer som är giltiga även för sådana tekniker som ännuinte används annat än i begränsad utsträckning fastställs.
10.En transaktion som omfattar på varandra följande handlingar
eller en serie separata handlingar under en viss tid kan ge
upphov till olika rättsliga rubriceringar beroende på lagstift-ningen i medlemsstaterna. Bestämmelserna i detta direktiv fårinte tillämpas på olika sätt till följd av lagstiftningen i medlems-staterna, med förbehåll för medlemsstaternas användningav
artikel 14. Det finns således anledningtill att det åtminstone
måste föreligga överensstämmelse med bestämmelserna i dettadirektiv vid den första handlingen i en serie av på varandraföljande handlingar eller vid den första handlingen i en serieseparata handlingar under en viss tid vilka kan anses utgöra enhehet vare sig denna handling eller serie av handlingar ingår i
ett enda avtal eller i på varandra följande separata avtal.
11.Användningav tekniker för distanskommunikation får inte leda
till någon minskning av den information som tillhandahållskonsumenten. Det är därför nödvändigt att slå fast vilken infor-mation som måste skickas till konsumenten oavsett vilkenkommunikationsteknik som används. Den lämnade informa-
tionen måste dessutom vara utformad i enlighet med andra
tillämpliga gemenskapsregler och i synnerhet med dem i rådetsdirektiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmningav medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilsele-dande reklam(
2). Om det finns undantagfrån skyldig heten att
tillhandhålla information är det konsumenten som, efter egen
bedömning, får begära viss grundläggande information såsom
leverantörens identitet, varans eller tjänstens väsentliga egen-skaper och dess pris.
12.Vid telefonkommunikation är det lämpligt att konsumenten fårtillräckligt mycket information i början av samtalet för att kunnabesluta om han skall fortsätta samtalet eller inte.
13.Den information som sprids med hjälp av viss elektronisk teknik
är ofta kortlivad eftersom den inte tas emot på ett varaktigt
medium. Konsumenten måste därför i god tid få ett skriftligtmeddelande om den information som är nödvändigför att avtaletskall kunna fullgöras på riktigt sätt.
14.Konsumenten har ingen faktisk möjlighet att se varan eller fånärmare kännedom om tjänstens särdragföre avtalets ing ående.Därför bör, om inte annat sägs i detta direktiv, bestämmelser
om ångerrätt fastställas. För att denna ångerrätt inte enbart skall
vara formell måste konsumentens kostnader, om det finns någrasådana, för att utnyttja ångerrätten begränsas till direkta kost-1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 3
(1) EGT nr C 294, 22.11.1989, s. 1.
(2) EGT nr L 250, 19.9.1984, s. 17.
▼B
nader för att skicka tillbaka varan. Denna ångerrätt får inte
påverka konsumentens rättigheter enligt nationell lagstiftning,särskilt när det gäller mottagandet av skadade varor eller bristfäl-
liga tjänster eller av varor och tjänster som inte överensstämmer
med varu- eller tjänstebeskrivningen i erbjudandet. Det åliggermedlemsstaterna att bestämma de övriga villkoren och konse-kvenserna av utnyttjande av ångerrätten.
15.Det är även nödvändigt att föreskriva en frist för fullgörande av
avtalet om en sådan inte har bestämts vid beställningen.
16.Den säljfrämjande teknik som inbegriper att sända konsumenten
en produkt eller utföra en tjänst åt denne mot betalning, utanföregående beställning eller uttryckligt samtycke från dennessida, kan inte tillåtas — om det inte rör sigom en ersättning s-
leverans.
17.Principerna som anges i artiklarna 8 och 10 i Europakonven-
tionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och degrundläggande friheterna av den 4 november 1950 är tillämpliga.Konsumenten bör tillerkännas en rätt till skydd för privatlivet,
särskilt såvitt avser skydd gentemot vissa särskilt påträngande
kommunikationstekniker, och följaktligen bör tydliga gränserför användningen av sådana tekniker fastställas. Medlemsstaternabör vidta lämpliga åtgärder för att effektivt skydda de konsu-menter som inte önskar bli kontaktade genom vissakommunikationsmedel från att bli kontaktade på detta sätt. Detta
påverkar inte tillämpningen av det särskilda skydd som konsu-
menten åtnjuter enligt gemenskapslagstiftningen om skydd avpersonuppgifter och privatlivet.
18.Det är viktigt att de tvingande minimireglerna i detta direktiv vidbehov kompletteras med frivilliga åtgärder från näringsidkarnas
sida i enlighet med kommissionens rekommendation 92/295/
EEG av den 7 april 1992 om handlingsregler för skydd avkonsumenterna vid distansavtal(
1).
19.För bästa möjliga konsumentskydd är det viktigt att konsumen-terna på ett tillfredsställande sätt informeras om bestämmelserna
i detta direktiv samt om eventuella uppförandekoder som finns
på detta område.
20.Bristande efterlevnad av bestämmelserna i detta direktiv kanskada inte endast konsumenten, utan också konkurrenterna. Detbör därför fastställas bestämmelser som gör det möjligt föroffentliga organ eller företrädare för dem eller konsumentorgani-
sationer, vilka enligt nationell lagstiftning har ett legitimt
intresse av att skydda konsumenterna, eller företagar- och arbets-tagarorganistioner som har ett legitimt intresse av att vidtaåtgärder, att övervaka deras tillämpning.
21.Med hänsyn till konsumentskyddet är det av vikt att behandla
frågan om gränsöverskridande reklamationer så snart som detta
låter sig göras. Kommissionen offentliggjorde den 14 februari1996 en handlingsplan för tvistelösning på konsumentområdetinom den inre marknaden. Den handlingsplanen omfattarsärskilda initiativ för att främja utomrättsliga förfaranden. Objek-
tiva kriterier (bilaga II) föreslås för att säkerställa att dessa
förfaranden blir tillförtlitliga och möjligheter skapas föranvändande av standardiserade reklamationsformulär (bilaga III).
22.Vid användningav nya tekniker behärskar konsumenten inte deanvända kommunikationsteknikerna. Det är därför nödvändigt attföreskriva att bevisbördan får vila på leverantören.
23.Det finns en risk att konsumenten, i vissa fall, berövas det skyddsom ges genom detta direktiv genom att ett tredje lands rätt väljssom tillämpligrätt med avseende på avtalet. Följaktlig en bör idetta direktiv antas bestämmelser som syftar till att undvikadenna risk.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 156, 10.6.1992, s. 21.
▼B
24.En medlemsstat får, med hänsyn till allmänintresset, förbjuda
saluförande med hjälp av distansavtal av vissa varor och tjänster
på sitt territorium. Detta förbud måste följa gemenskapsreglerna.Det finns redan bestämmelser med sådana förbud, särskilt i frågaom läkemedel enligt rådets direktiv 89/552/EEG av den 3oktober 1989 om samordningav vissa bestämmelser somfastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om
utförandet av sändningsverksamhet för television(
1) och rådets
direktiv 92/28/EEG av den 31 mars 1992 om marknadsföringav humanläkemedel(
2).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Syfte
Syftet med detta direktiv är en tillnärmningav medlemsstaternas lag ar
och andra författningar om distansavtal mellan konsumenter och leve-
rantörer.
Artikel 2
Definitioner
I detta direktiv avses med
1.distansavtal: avtal om varor eller tjänster som ingås mellan en leve-
rantör och en konsument inom ramen för ett system fördistansförsäljningeller erbjudande av tjänster på distans, org aniseratav leverantören, vid vilket avtal, ända fram till avtalets ingående,inbegripet ingåendet av själva avtalet, endast en eller flera tekniker
för distanskommunikation används,
2.konsument: en fysisk person som, med avseende på avtal som
omfattas av detta direktiv, handlar för ändamål som ligger utanförhans näringsverksamhet, affärsverksamhet eller yrke,
3.leverantör: en fysisk eller juridisk person som, med avseende på
avtal som omfattas av detta direktiv, handlar för ändamål som liggerinom ramen för hans handels- eller yrkesverksamhet,
4.tekniker för distanskommunikation: varje teknik som, utan att leve-
rantören och konsumenten samtidigt är fysiskt närvarande, kan
användas för ingående av ett avtal mellan dessa parter. En vägle-dande förteckningöver de tekniker som omfattas av detta dirketivfinns i bilaga I,
5.distributör av kommunikationsteknik: varje offentligeller privat
fysisk eller juridisk person, vars näringsverksamhet, affärsverk-samhet eller yrke innefattar att stäla en eller flera tekniker för
distanskommunikation till leverantörernas förfogande.
Artikel 3
Undantag
1. Detta direktiv skall inte tillämpas på avtal
— som avser en finansiell tjänst som omfattas av Europaparlamentets
och rådets direktiv 2002/65/EG av den 23 september 2002 omdistansförsäljningav finansiella tjänster till konsumenter och omändringav rådets direktiv 90/619/EEG samt direktiven 97/7/EGoch 98/27/EG(
3),1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 5
(1) EGT nr L 298, 17.10.1989, s. 23.
(2) EGT nr L 113, 30.4.1992, s. 13.
(3) EGT L 271, 9.10.2002, s. 16.▼M1
▼B
— som ingås med hjälp av varuautomater eller automatiserade affärs-
lokaler,
— som ingås med distributörer av telekommunikationer genom
användningav offentlig a telefonautomater,
— som ingås för uppförande och försäljning av fast egendom eller som
avser andra rättigheter som är knutna till fast egendom, medundantagav hyresavtal,
— som ingås vid auktioner.
2. Artiklarna 4, 5, 6 och artikel 7.1 skall inte tillämpas på
— avtal om leverans av livsmedel, drycker eller andra varor för daglig
konsumtion, vilka levereras till en konsuments bostad eller arbets-plats av distributörer genom regelbunden utkörning,
— avtal om tillhandahållande av tjänster som avser inkvartering, trans-
port, serveringsverksamhet eller fritidsaktiviteter, om leverantören,
när avtalet ingås, åtar sig att tillhandahålla dessa tjänster en
bestämd dag eller under en angiven tidsperiod. I undantagsfall kanleverantören, vid fritidsevenemangsom äg er rum utomhus,förbehålla sigrätten att under särskilda omständig heter inte tillämpaartikel 7.2.
Artikel 4
Förhandsinformation
1. I god tid innan ett distansavtal ingås skall konsumenten få infor-
mation om följande:
a) Leverantörens identitet, och när det gäller avtal där förskottsbetal-
ningkrävs, dennes adress.
b) Varans eller tjänstens väsentliga egenskaper.
c) Varans eller tjänstens pris, inbegripet alla skatter.
d) Eventuella leveranskostnader.
e) Sättet för betalning, leverans eller fullgörande.
f) Ångerrätt, utom i de fall som avses i artikel 6.3.
g) Kostnaden för att använda tekniker för distanskommunikation, när
kostnaden inte är beräknad efter normaltaxa.
h) Den tid under vilken erbjudandet eller priset gäller.
i) I tillämpliga fall, avtalens minsta löptid när det gäller avtal för leve-
rans av varor eller utförande av tjänster som fullgörs ständigt ellerregelbundet.
2. Den information som anges i punkt 1 och vars kommersiella syfte
klart skall framgå, skall ges på ett klart och begripligt sätt i någon formsom är lämpligför den teknik för distanskommunikation som används,under särskilt hänsynstagande till principerna om god sed i affärstran-saktioner och om skydd för personer som enligt den nationella
lagstiftningen inte kan ge ett giltigt samtycke, exempelvis underåriga.
3. När det gäller telefonkommunikation skall dessutom leverantörens
identitet och samtalets kommersiella syfte uttryckligen göras klart förkonsumenten vid början av varje samtal med konsumenten.
Artikel 5
Skriftlig bekräftelse av informationen
1. Konsumenten skall, på ett tidigt stadium i samband med fullgö-
randet av avtalet och, såvitt avser varor som inte är avsedda att
levereras till tredje man, senast vid leveranstillfället få skriftligbekräftelse i annan varaktig form som är tillgänglig för honon på deninformation som nämns i artikel 4.1 a - f, om inte denna informationredan innan avtalet ingicks har lämnats honom skriftligen eller i annanvaraktigform som är tillg änligför honom.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 6
▼B
Under alla omständigheter måste följande information ges:
— Skriftliginformation om villkoren och förfarandet för att utnyttja
ångerrätten enligt artikel 6, inbegripet i de fall som avses i artikel6.3 första strecksatsen.
— Den geografiska adress till leverantörens företag som konsumenten
kan vända sigtill för reklamation.
— Information om service efter köpet och om existerande garantier.— Villkoren för att säga upp avtalet när dess varaktighet är obestämd
eller längre än ett år.
2. Punkt 1 är inte tillämpligpå tjänster, där själva fullg örandet sker
med hjälp av en teknik för distanskommunikation, när dessa tjänstertillhandahålls vid ett enda tillfälle och faktureras av distributören avkommunikationstekniken. Konsumenten skall dock under allaomständigheter kunna få kännedom om den geografiska adress tillleverantörens företagsom han kan vända sigtill för reklamation.
Artikel 6
Ångerrätt
1. Vid varje distansavtal skall konsumenten ha rätt till en frist på
minst sju arbetsdagar för att frånträda avtalet, utan påföljd och utan
att ange några skäl. Den enda kostnad som får läggas på konsumentenpå grund av att han utövar sin ångerrätt är den direkta kostnaden för attskicka tillbaka varan.
För utövande av denna rätt löper fristen
— för varor från och med den dagdå konsumenten mottar dem, när
skyldigheterna i artikel 5 har uppfyllts,
— för tjänster från och med den dag då avtalet ingås eller, om skyldig-
heterna i artikel 5 har uppfyllts efter avtalets ingående, från ochmed den dagdå skyldig heterna i artikel 5 uppfylldes, underförutsättningatt den frist på tre månader som ang es i följandestycke inte överskrids.
Om leverantören inte uppfyller de skyldigheter som anges i artikel 5, är
fristen tre månader. Denna frist löper
— för varor från och med den dagdå konsumenten mottar dem,
— för tjänster från och med den dagdå avtalet ing ås.
Om den information som avses i artikel 5 lämnas inom den nämnda
tremånadersfristen, börjar den i första stycket nämnda fristen på minst
sju arbetsdagar vid den tidpunkten.
2. När konsumenten utövar sin ångerrätt i enlighet med den här arti-
keln, skall leverantören kostnadsfritt återbetala de belopp somkonsumenten har betalat. Den enda kostnad som får läggas på konsu-
menten på grund av att han utövar sin ångerrätt är den direkta
kostnaden för att skicka tillbaka varan. Denna återbetalningskallgöras snarast möjligt och i varje fall inom 30 dagar.
3. Om inte parterna har kommit överens om annat, får konsumenten
inte utöva ångerrätten enligt punkt 1 vid avtal om
— tillhandahållande av tjänster, fullgörandet av vilka har påbörjats
med konsumentens samtycke före utgången av den i punkt 1
angivna fristen på sju arbetsdagar,
— tillhandahållande av varor eller tjänster, vilkas pris beror på fluktu-
ationer på finansmarknaden som leverantören inte kan kontrollera,
— tillhandahållande av varor som har tillverkats enligt konsumentens
anvisningar eller som har fått en tydlig personlig prägel eller som
på grund av sin beskaffenhet inte kan återlämnas eller som snabbt
kan försämras eller bli för gamla,
— tillhandahållande av ljud- eller bildinspelningar eller datorprogram
vars plomberingbrutits av konsumenten,
— tillhandahållande av tidningar och tidskrifter,— tips- och lotteritjänster.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 7
▼B
4. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning tillförsäkra att kreditav-
talet skall återgå utan påföljd om konsumenten utövar sin ångerrätt ienlighet med punkt 1.
— om priset på en vara eller tjänst helt eller delvis betalas med en
kredit som leverantören lämnat, eller
— om priset helt eller delvis betalas med en kredit som beviljats
konsumenten av tredje man på grundval av ett avtal mellan tredjeman och leverantören.
Medlemsstaterna skall bestämma om de detaljerade bestämmelserna för
återgång av kreditavtalet.
Artikel 7
Fullgörande
1. Om inte parterna har kommit överens om annat, skall leveran-
tören utföra beställningen senast inom 30 dagar från den dag dåkonsumenten lämnade sin beställningtill leverantören.
2. Om leverantören underlåter att fullgöra sin del av avtalet på
grund av att den beställda varan eller tjänsten inte är tillgängliga, skallkonsumenten informeras om detta och skall snarast möjligt, och i varjefall inom 30 dagar, få tillbaka de belopp som han har betalat.
3. Medlemsstaterna får emellertid föreskriva att leverantören får till-
handahålla konsumenten med en vara eller tjänst av likvärdigkvalitetoch till likvärdigt pris, under förutsättning att denna möjlighet överens-koms före avtalets ingående eller i avtalet. Konsumenten skallinformeras om denna möjlighet på ett klart och begripligt sätt. Kostna-derna för att skicka tillbaka varan vid utövande av ångerrätten åvilar i
detta fall leverantören och konsumenten skall informeras om detta. I
sådana fall kan leverans av en vara eller utförande av en tjänst inteanses innebära leverans utan föregående beställning enligt artikel 9.
Artikel 8
Betalning med kort
Medlemsstaterna skall säkerställa att det finns lämpliga åtgärder som
gör det möjligt för en konsument att
— begära annulering av en betalning vid bedräglig användning av hans
betalkort inom ramen för ett distansavtal som omfattas av dettadirektiv,
— vid bedräglig användning återkrediteras de utbetalda beloppen eller
få dem återbetalade.
Artikel 9
Leverans utan föregående beställning
Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att
— förbjuda leverans av varor eller utförande av tjänster till en konsu-
ment utan att denne har beställt dem, när leveransen ellertillhandahållandet innefattar ett krav på betalning,
— befria konsumenten från fullgörande av motprestation vid leverans
utan föregående beställning eftersom ett uteblivet svar inte är likty-
digt med samtycke.
Artikel 10
Begränsningar i användningen av vissa tekniker för distanskommu-
nikation
1. En leverantörs användningav följande tekniker förutsätter att
konsumenten givit samtycke på förhand:
— Automatiska uppringningssystem utan mänsklig betjäning (uppring-
ningsautomat).
— Telefax.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 8
▼B
2. Medlemsstaterna skall säkerställa att sådana andra tekniker för
distanskommunikation än de som anges i punkt 1, och som möjliggörindividuell kommunikation endast får användas när konsumenten inte
klart motsätter sigdetta.
Artikel 11
Rättelse
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det i konsumenternas
intresse finns tillräckliga och effektiva medel för att säkerställa efter-levnaden av bestämmelsena i detta direktiv.
2. De medel som avses i punkt 1 skall omfatta bestämmelser vari-
genom ett eller flera av följande organ, såsom de definierats i
nationell lag, enligt den nationella lagen får väcka talan inför domstoleller behöriga förvaltningsmyndigheter för att säkerställa att de nation-ella bestämmelserna för genomförandet av dessa direktiv tillämpas av
a) offentliga organ eller deras företrädare,
b) konsumentorganisationer som har ett legitimt intresse av att skydda
konsumenter,
c) företagar- och arbetstagarorganisationer som har ett legitimt intresse
av att vidta åtgärder.
3 a) Medlemsstaterna får föreskriva att skyldigheten att bevisa att
förhandsinformation eller skriftligbekräftelse har lämnats elleratt tidsfristerna följts eller att konsumenten givit sitt samtyckekan åläggas leverantören.
b) Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att
säkerställa att leverantörer och distributörer av kommunikations-tekniker, när det är möjligt, upphör att använda metoder som
inte är i överensstämmelse med åtgärder som antagits i enlighet
med direktiv.
4. Medlemsstaterna får föreskriva att den frivilliga kontroll av efter-
levnaden av bestämmelserna i detta direktiv som anförtros självständigaorgan och möjligheterna att vända sig till sådana organ för lösande av
tvister fogas till de medel som medlemsstaterna måste tillhandahålla för
att säkerställa efterlevnaden av bestämmelserna i detta direktiv.
Artikel 12
Bestämmelsernas bindande karaktär
1. Konsumenten kan inte avstå från de rättigheter som han får
genom att detta direktiv införlivas med nationell lag.
2. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att
säkerställa att konsumenten inte berövas det skydd som ges i detta
direktiv genom att ett tredje lands lag väljs som tillämplig rätt med
avseende på avtalet om avtalet har nära anknytningtill en eller fleramedlemsstaters territorium.
Artikel 13
Gemenskapsregler
1. Bestämmelserna i detta direktiv skall tillämpas i den utsträckning
det inte finns särskilda gemenskapsregler som reglerar vissa typer avdistansavtal i deras helhet.
2. När särskilda gemenskapsregler innehåller bestämmelser som
endast reglerar vissa aspekter av tillhandahållande av varor ellerutförande av tjänster skall dessa bestämmelser snarare än bestämmel-serna i detta direktiv tillämpas på dessa särskilda aspekter avdistansavtal.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 9
▼B
Artikel 14
Minimiklausul
Medlemsstaterna får, för att säkerställa en högre skyddsnivå för konsu-
menten på det område som omfattas av detta direktiv, anta eller behålla
strängare bestämmelser som är förenliga med fördraget. Dessa
bestämmelser skall, i förekommande fall och med hänsyn till allmänin-tresset, inbegripa ett förbud mot saluförande genom distansavtal påderas territorier av vissa varor och tjänster, i synnerhet läkemedel,med vederbörlig hänsyn tagen till fördraget.
Artikel 15
Genomförande
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast tre år efterdet att direktivet trätt i kraft. De skall genast underrätta kommissionen
om detta.
2. När en medlemsstat antar de bestämmelser som anges i punkt 1
skall de innehålla en hänvisningtill detta direktiv eller åtföljas av ensådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hurdenna hänvisningskall g öras skall varje medlemsstat själv utfärda.
3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texten till de
nationella bestämmelser som de antar inom det område som omfattas
av detta direktiv.
4. Senast fyra år efter ikraftträdandet av detta direktiv skall kommis-
sionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådet omgenomförandet av detta direktiv, vid behov åtföljd av ett förslag tillrevideringav detta.
Artikel 16
Konsumentinformation
Medlemsstaterna skall tillhandahålla lämpliga åtgärder för att informera
konsumenten om den nationella lagi vilken detta direktiv införlivasoch skall, där så är lämpligt, uppmuntra företagar- och arbetstagarorga-
nisationer att informera konsumenter om deras uppförandekoder.
Artikel 17
Reklamationssystem
(…) Kommissionen skall undersöka möjligheten att upprätta effektiva
medel för att behandla reklamationer från konsumenterna avseende
distansköp. Inom två år efter det att detta direktiv trätt i kraft skallkommissionen lägga fram en rapport för Europaparlamentet och rådetom resultatet av undersökningarna, åtföljda, om det är lämpligt, avförslag.
Artikel 18
Detta direktiv träder i kraft samma dagsom det offentlig g örs i Europe-
iska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 19
Detta direktiv riktar sigtill medlemsstaterna.1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 10
▼B
BILAGA I
Kommunikationstekniker som avses i artikel 2.4
— Oadresserad trycksak
— Adresserad trycksak
— Standardbrev
— Tidningsannons med beställningskupong— Katalog— Telefon med mänskligbetjäning— Telefon utan mänsklig betjäning (uppringningsautomater, audiotext)— Radio— Bildtelefon (telefon med bildskärm)— Videotext (mikrodator och TV-ruta) med tangentbord eller beröringsskärm— Elektronisk post— Telefax
— Television (teleshopping).1997L0007 — SV — 09.10.2002 — 001.001 — 11
▼M1