1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 1766/92 vad avser beviljande av
exportbidrag och de åtgärder som skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
(EGT L 147, 30.6.1995, s. 7)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Kommissionens förordning (EG) nr 2480/95 av den 25 oktober 1995 L 256 9 26.10.1995
►M2Kommissionens förordning (EG) nr 95/96 av den 23 januari 1996 L 18 10 24.1.1996
►M3Kommissionens förordning (EG) nr 1259/97 av den 1 juli 1997 L 174 10 2.7.1997
►M4Kommissionens förordning (EG) nr 2052/97 av den 20 oktober 1997 L 287 14 21.10.1997
►M5Kommissionens förordning (EG) nr 2094/98 av den 30 september 1998 L 266 61 1.10.1998
►M6Kommissionens förordning (EG) nr 2513/98 av den 20 november 1998 L 313 16 21.11.1998
►M7Kommissionens förordning (EG) nr 602/2001 av den 28 mars 2001 L 89 16 29.3.2001
►M8Kommissionens förordning (EG) nr 1163/2002 av den 28 juni 2002 L 170 46 29.6.2002
►M9ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1324/2002 av den
22 juli 2002L 194 26 23.7.2002
►M10Kommissionens förordning (EG) nr 1431/2003 av den 11 augusti 2003 L 203 16 12.8.2003
►M11Kommissionens förordning (EG) nr 777/2004 av den 26 april 2004 L 123 50 27.4.2004
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 1501/95
av den 29 juni 1995
om vissa tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr
1766/92 vad avser beviljande av exportbidrag och de åtgärder som
skall vidtas vid störningar inom spannmålssektorn
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen,
med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1766/92 av den 30 juni
1992 om den gemensamma organisationen av marknaden förspannmål (
1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike,
Finland och Sverige och genom förordning (EG) nr 3290/94 (2), särskilt
artiklarna 13.11 och 16.2 i denna, och
med beaktande av följande:
För produkter som omfattas av den gemensamma organisationen av
marknaden för spannmål måste exportbidrag, utjämningskoefficienteroch exportavgifter fastställas som en särskild åtgärd vid störningarinom spannmålssektorn enligt vissa antagna kriterier för att täcka skill-naden mellan noteringar och priser på dessa produkter inomgemenskapen och på världsmarknaden.
Med hänsyn till prisskillnaden på det spannmål som bjuds ut av de
olika exportländerna på världsmarknaden är det lämpligt att särskiltbeakta de olika speditionskostnaderna och att fastställa exportbidragenmed hänsyn tagen till skillnaden mellan de representativa priserna inom
gemenskapen och de mest förmånliga noteringarna och priserna på
världsmarknaden.
För att göra det möjligt att exportera finmalet mjöl, krossgryn, grovt
mjöl och malt bör, å ena sidan, priserna för basspannmål och de kvan-
titeter som är nödvändiga för tillverkning av produkterna i fråga ochvärdet av biprodukterna och, å andra sidan, produkternasavsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor på världsmarknadenbeaktas för att fastställa exportbidragen.
För att utjämningskoefficienten skall fungera i enlighet med föreskrif-
terna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 är detnödvändigt att de kan differentieras efter destinationen för de produktersom skall exporteras.
För en effektiv förvaltning av gemenskapens fonder och för att ta
hänsyn till exportmöjligheterna för produkterna i fråga är det lämpligtatt föreskriva att exportbidrag och exportavgifter fastställs genom ettanbudsförfarande för en bestämd kvantitet för de produkter som avsesi artikel 1.1 a och b i förordning (EEG) nr 1766/92.
De anbudsinfordringar som genomförs bör omfattas av enhetliga prin-
ciper för att säkerställa lika behandling av alla berörda parter inomgemenskapen. För detta ändamål bör offentliggörandet av beslut omanbudsinfordran i Europeiska gemenskapernas officiella tidning åtföljas
av ett meddelande om anbudsinfordran.
Anbuden måste innehålla de uppgifter som är nödvändiga för deras
värdering och åtföljas av vissa formella förpliktelser.
Ett högsta exportbidrag eller en lägsta exportavgift bör fastställas. Detta
förfarande säkerställer att alla de kvantiteter som berörs av dettafastställande tilldelas.
Marknadssituationer kan uppstå där de ekonomiska aspekterna för den
avsedda exporten leder till att en anbudsinfordran inte fullföljs iställetför att fastställa ett exportbidrag eller en exportavgift.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 2
(1) EGT nr L 181, 1.7.1992, s. 21.
(2) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.
▼B
En säkerhet bör ställa för anbudet, som skall säkerställa att den licens
som utfärdats inom ramen för anbudsinfordran används vid export avkvantiteterna. Denna förpliktelse kan bara uppfyllas om anbudet
fullföljs. Om anbudet återkallas måste säkerheten förverkas.
Närmare föreskrifter måste fastställas för meddelande av resultat av
anbudsinfordran till dem som lämnat anbud och för utfärdande av delicenser som krävs för export av de tilldelade kvantiteterna.
För att fastställa exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 i
förordning (EEG) nr 1766/92 och för att kontrollåtgärder inte skallbehöva införas för att avslöja mindre variationer i den mängdbasspannmål som används, vilka inte märkbart påverkar produktens
kvalitet är det lämpligt att anta en enhetlig värderingsmetod. Bland de
tekniska metoderna för värdering av kvantiteten basspannmål haranalysen av askinnehållet av de tillverkade produkterna visat sig varaden mest effektiva. Det är lämpligt att denna analys utförs på sammasätt inom hela gemenskapen.
Beviljande av exportbidrag för spannmål importerat från tredje länder
och återexporterat till tredje länder förefaller inte vara försvarbart.Beviljande av exportbidrag bör därför begränsas till gemenskapensprodukter.
I kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den 27 november
1987 om gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet medexportbidrag för jordbruksprodukter (
1), senast ändrad genom förord-
ning (EG) nr 1384/95 (2), krävs att, i fall av differentiering av
bidragsnivån i enlighet med destinationen, utbetalning av bidrag görsberoende av att bevis framläggs för att produkten har importerats i
oförändrat skick till det tredje land eller ett av de tredje länder för
vilket bidrag föreskrivs. Den enda bidragsnivå inom gemenskapensom är lägre än den som tillämpas för spannmålssektorn vid exporttill all tredje länder är den som fastställs för export till Schweiz ochLiechtenstein. För att inte störa flertalet av gemenskapens exportergenom att kräva ett ankomstbevis för destinationen är det lämpligt att
genom andra åtgärder säkerställa att de produkter som gynnats av ett
exportbidrag till ”alla tredje länder” inte exporteras till något av deovan nämnda länderna. För detta ändamål finns det skäl att avstå frånkrav på att uppvisa ankomstbevis för export sjövägen. Ett intyg somutfärdas av medlemsstaternas behöriga myndigheter enligt vilket
produkterna lämnat gemenskapens tullområde ombord på ett fartyg
som är lämpat för sjötransport kan anses vara ett tillräckligt bevis.
I artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 föreskrivs att lämpliga
åtgärder kan vidtas när noteringarna eller priserna på världsmarknadenför en eller flera av de produkter som anges i artikel 1 i den förord-
ningen när gemenskapens prisnivå och när denna situation kan antas
komma att bestå och förvärras och att, som en följd av detta, gemen-skapens marknad störs eller hotas att störas. Det är därför nödvändigtatt säkerställa ett tillräckligt stort utbud av spannmål. För detta ändamålbör exportavgifter tas ut och utfärdandet av exportlicenser bör tillfälligt
upphöra, helt eller delvis.
Då den situation som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92
kan uppträda inom en relativt kort tidsfrist är det nödvändigt attkommissionen vid varje tidpunkt förfogar över rätten att tillfälligtkunna upphöra med utfärdande av exportlicenser.
Bestämmelserna i kommissionens förordning (EEG) nr 1533/93(
3),
senast ändrad genom förordning (EG) nr 3304/94(4), tas in i den här
förordningen och anpassas till den aktuella situationen på marknaden.Den nämnda förordningen bör därför upphävas.
De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med
yttrandet från Förvaltningskommittén för spannmål.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 3
(1) EGT nr L 351, 14.12.1987, s. 1.
(2) EGT nr L 134, 20.6.1995, s. 14.
(3) EGT nr L 151, 23.6.1993, s. 15.
(4) EGT nr L 341, 30.12.1994, s. 48.
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG)
nr 1766/92 skall exportbidragen, de exportavgifter som avses i artikel
16 i den här förordningen och de utjämningskoefficienter som avses i
artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr 1766/92 fastställasmed hänsyn särskilt till följande:
a) De priser som användas på gemenskapens representativa marknader,
deras utveckling och noteringarna på marknaderna i tredje länder.
b) Försäljningskostnaderna och de förmånligaste transportkostnaderna
med utgångspunkt i gemenskapens representativa marknader framtill hamn eller annan exportplats och speditionskostnaderna påvärldsmarknaden.
c) Den nödvändiga kvantiteten spannmål för tillverkning av förädlade
produkter.
d) Avsättningsmöjligheter och försäljningsvillkor för de aktuella
produkterna på världsmarknaden.
e) Undvikande av störningar på gemenskapens marknad.
f) Ekonomiska aspekter för den avsedda exporten.
g) Kvantitativa och budgetära begränsningar som härrör från avtal
slutna i enlighet med artikel 228 i fördraget.
Artikel 2
Bestämmelserna i artikel 13.8 första stycket i förordning (EEG) nr
1766/92 skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c ochd i den förordningen och för de produkter som avses i artikel 1 i denförordningen och som exporteras i form av sådana varor som återges i
bilaga B till denna.
Bestämmelserna i artikel 13.8 andra stycket i förordning (EEG) nr
1766/92 skall tillämpas på varje produkt som avses i artikel 1.1 c i
den förordningen.
Artikel 3
Utjämningskoefficienterna kan differentieras efter destination.
Artikel 4
1. Exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 a och b i
förordning (EEG) nr 1766/92 och de exportavgifter som föreskrivs iartikel 15 i den här förordningen kan fastställas genom anbudsin-fordran.
Villkoren för anbudsinfordran skall garanters lika tillträde för varje
person som är etablerad inom gemenskapen.
Anbudsinfordran gäller för exportbidraget eller exportavgiften.
2. Beslut om öppnande av anbudsinfordran skall fattas i enlighet
med förfarandet i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92.
3. Anbudsinfordran skall åtföljas av ett offentliggörande av medde-
lande om anbudsinfordran som fastställs av kommissionen och i vilketdet särskilt anges de olika datum då anbud kan lämnas och till vilkabehöriga organ i medlemsstaterna de skall ges in.
4. Beslut angående anbudsinfordran och meddelandet om anbudsin-
fordran skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning.
Mellan offentliggörandet av meddelandet om anbudsinfordran och det
första datum som fastställs för att lämna in anbud skall det vara en tids-frist på minst fem dagar.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 4
▼B
Artikel 5
1. De berörda parterna skall antingen lämna ett skriftligt anbud till
medlemsstaternas behöriga organ eller skicka anbudet till dessa genomskriftlig telekommunikation.
2. I anbudet skall anges:
a) Referens avseende anbudsinfordran.
b) Anbudsgivarens namn och adress.
c) Arten och kvantiteten av den produkt som skall exporteras.
d) Exportbidragets belopp per ton eller, i förekommande fall, exportav-
giftens belopp per ton, uttrycket i ecu.
3. Anbudet är endast giltigt om
a) det före utgången av den tidsfrist som föreskrivs för att lämna
anbud, framläggs bevis om att anbudsgivaren har ställt säkerhet föranbudet,
b) det åtföljs av ett skriftligt åtagande för de tilldelade kvantiteterna,
inom två dagar efter mottagande av det meddelande om de tillde-lade kvantiteterna som avses i artikel 7.3 i denna förordning, lämnain en ansökan om exportlicens eller i förekommande fall en ansökan
om exportlicens med förutfastställelse av en exportavgift som
uppgår till samma belopp som anbudsbeloppet,
c) det inte innehåller andra villkor än de som föreskrivs i meddelandet
om anbudsinfordran.
4. Ett inlämnat anbud kan inte återkallas.
Artikel 6
Öppnandet av anbuden skall utföras av medlemsstaternas behöriga
organ, och skall inte vara offentligt. De personer som deltar i gransk-ningen har tystnadsplikt.
Anbuden meddelas anonymt och omgående till kommissionen.
Artikel 7
1. På grundval av de meddelande anbuden beslutar kommissionen i
enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 23 i förordning
(EEG) nr 1766/92 att fastställa ett högsta exportbidrag eller, i förekom-mande fall, en lägsta exportavgift eller att inte fullföljaanbudsinfordran.
2. När ett högsta exportbidrag har fastställts skall kontraktet tilldelas
den eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller lägre ändet högsta bidraget, samt den eller de anbudsgivare vars anbud avser enexportavgift.
När en lägsta exportavgift har fastställts skall kontraktet tilldelas den
eller de anbudsgivare vars anbud är på samma nivå eller högre än den
lägsta avgiften.
3. Medlemsstaterna behöriga organ meddelar skriftligen alla anbuds-
givare om resultatet av deras deltagande så snart kommissionen fattat
sitt beslut.
Artikel 8
1. Exportlicensen skall utfärdas till den anbudsgivare vars anbud
antagits och efter det att ansökan om exportlicens mottagits avmedlemsstatens behöriga organ och för de kvantiteter som tilldelatshonom.
2. Licensansökningen och licensen skall innehålla, i det fält som är
avsett för detta, de destinationer som avses i förordningen om anbud-sinfordran. Licensen är förenad med en skyldighet att exportera tilldenna destination.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 5
▼M3
▼B
▼B
Artikel 9
Den säkerhet som ställts vid anbudsinfordran skall frisläppas när
a) anbudet inte har antagits,
b) den anbudsgivare vars anbud antagits framlägger bevis för att den
säkerhet som föreskrivs i artikel 10 i kommissionens förordning(EG) nr 1162/95(
1) har ställts.
När det åtagande som avses i artikel 5.3 b inte har fullgjorts skall
säkerheten förverkas utom vid force majeure.
Artikel 10
Exportbidragen för de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i
förordning (EEG) nr 1766/92 skall fastställas minst en gång i månaden.
Artikel 11
1. Exportbidraget för vetemjöl eller mjöl av blandsäd, rågmjöl,
krossgryn, grovt vetemöjl och malt skall fastställas med hänsyn tagentill den kvantitet basspannmål som är nödvändig för tillverkning av1 000 kg av produkten ifråga. ►
M1De omräkningskoefficienter som
anger förhållandet mellan kvantitet basprodukt och kvantitet basprodukt
i den bearbetade produkten återges i bilaga I. ◄
2. Askinnehållet i mjöl skall bestämmas i enlighet med den analys-
metod som definieras i bilaga II.
Artikel 12
För de produkter som avses i artikel 1.1 a, b och c i förordning (EEG)
nr 1766/92 skall exportbidraget utbetalas när bevis framlagts för attprodukterna har sitt ursprung i gemenskapen.
Artikel 13
Utan hinder av bestämmelserna i artikel 18 i förordning (EEG) nr
3665/87 skall det inte krävas bevis för att tullformaliteterna förfrisläppande för konsumtion uppfyllts för utbetalning av det bidragsom fastställs inom ramen för en anbudsinfordran för exportbidragavseende export till alla tredje länder, om aktören framlägger bevisför att en kvantitet på minst 1 500 ton spannmål har lämnat gemenska-
pens tullområde ombord på ett fartyg som är lämpat för sjötransport.
Detta bevis framläggs genom att följande text, intygad av de behöriga
myndigheterna förs in på det kontrollexemplar som avses i artikel 6 iförordning (EEG) nr 3665/87, på det enhetsdokument eller det nation-ella dokument som visar att varorna har lämnat gemenskapenstullområde.
— Exportación de cereales por vía marítima; artículo 13 del Regla-
mento (CE) n
o1501/95
— Vývoz obilovin po mo ři—čl. 13 na řízení (ES) č. 1501/95
— Eksport af korn ad søvejen — Artikel 13 i forordning (EF) nr.
1501/95
— Ausfuhr von Getreide auf dem Seeweg — Verordnung (EG) Nr.
1501/95 Artikel 13
— Teravilja eksport meritsi — määruse (EÜ) nr 1501/95 artikkel 13—Εξαγωγή σιτηρών διά θαλάσσης —Άρθρo1 3 τoυκ α νoνισµoύ
(ΕΚ) αριθ. 1501 /95
— Export of cereals by sea — Article 13 of Regulation (EC) No 1501/
951995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 6
(1) EGT nr L 117, 24.5.1995, s. 2.▼M3
▼B
▼M11
▼M11
— Exportation de céréales par voie maritime — Règlement (CE) no
1501/95, article 13
— Esportazione di cereali per via marittima — Regolamento (CE) n.
1501/95, articolo 13
— Gabonafélékexportja tengeri úton – 1501/95/EK rendelet 13. cik k—G r ūdųeksportas j ūra — reglamento (EB) Nr. 1501/95 13 straipsnis
— Graudu izvešana pa j ūras ce ļiem — regulas (EK) Nr. 1501/95 13.
pants
— Esportazzjoni ta' ċereali bil-ba ħar — Artikolu 13 tar-Regolament
(KE) Nru 1501/95
— Uitvoer van graan over zee — Verordening (EG) nr. 1501/95,
artikel 13
— Wywóz zbó żdrogąmorsk ą— Art. 13 rozporz ądzenia (WE) nr
1501/95
— Exportação de cereais por via marítima — Artigo 13.
o, Regula-
mento (CE) n.o1501/95
— Vývoz obilnín po mori — článok13 nariadenia (ES) č. 1501/95
— Izvoz žit s pomorskim prometom - člen 13 Uredbe (EGS) št. 1501/
95
— Viljan vienti meriteitse — Asetus (EY) N:o 1501/95 13 artikla
— Export av spannmål sjövägen – Artikel 13 i förordning (EG) nr
1501/95.
Artikel 13a
1. Genom undantag från artikel 16 i kommissionens förordning (EG)
nr 800/1999 (1) skall bevis för att tullformaliteterna vid import full-
gjorts inte krävas för utbetalande av exportbidrag för de produktersom avses i bilaga IV till förordning (EG) nr 1162/95 för de destina-
tioner som anges där, om den differentierade bidragssatsen bara
innebär att inget bidrag har fastställts.
2. Vid beräkning av den lägsta bidragssatsen enligt artikel 18.2 i
förordning (EG) nr 800/1999 skall ingen hänsyn tas till att något bidraginte har fastställts för de produkter som avses i bilaga IV av förordning
(EG) nr 1162/95 i fråga om de destinationer som anges där.
Artikel 14
När aktören lägger fram bevis för att tullformaliteterna för frisläppande
för konsumtion i Schweiz eller Liechtenstein har uppfyllts skall
beloppet för exportbidraget för export till ”alla tredje länder”, somfastställs inom ramen för en anbudsinfordran, minskas med skillnadenmellan detta belopp och beloppet på det exportbidrag som gäller förovannämnda destinationer den dag då tilldelningar sker.
Artikel 15
När villkoren som avses i artikel 16 i förordning (EEG) nr 1766/92 är
uppfyllda för en eller flera produkter kan följande åtgärder vidtas:
a) Tillämpning av en exportavgift. En utjämningskoefficient kan
fastställas. Avgiften och utjämningskoefficienten kan differentieras
beroende på destinationen.
b) Tillfälligt upphörande, helt eller delvis, med utfärdande av exportli-
censer.
c) Avslag, helt eller delvis, av ansökan om exportlicens som är under
behandling.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 7
(1) EGT L 102, 17.4.1999, s. 11.▼M8
▼M11
▼B
▼M2
Exportavgift skall inte tillämpas för export av spannmål eller
spannmålsprodukter som utförs för att genomföra livsmedelsbiståndfrån gemenskapen och nationellt livsmedelsbistånd inom ramen för
internationella konventioner eller andra kompletterande program och
inte heller för genomförandet av övriga gemenskapsåtgärder för gratis-leveranser.
Artikel 16
I de fall då ingen anbudsinfordran äger rum, skall exportavgiften vara
den som tillämpas den dag då tullformaliteterna uppfylls.
På begäran av den berörda parten, varvid denna begäran skall lämnas
in samtidigt med ansökan om exportlicens, skall den exportavgift som
tillämpas den dag då ansökan om exportlicens lämnas in också tillä-
mpas på den export som skall genomföras under licensens giltighetstid.
Artikel 17
De åtgärder som avses i artikel 15 skall vidtas enligt det förfarande
som föreskrivs i artikel 23 i förordning (EEG) nr 1766/92. I nödfallkan dock dessa åtgärder vidtas av kommissionen.
Artikel 18
Förordning (EEG) nr 1533/93 upphävs.Den gäller dockfortfarande i fråga om licenser som utfärdats före den
1 juli 1995.
Artikel 19
Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1995.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 8
▼B
▼M4
▼B
▼B
BILAGA I
KN-nrFinmalet mjöl, krossgryn
och
grovtmjölmedettaskinne-
håll per 100 g (uttryckt i
mg)►M1
Omräknings-
koefficient som
anger antal kg
spannmål per 1 000
kg av produkterna i
fråga ◄
1. Finmalet mjöl av spältvete och
blandsäd1101 00 15 100 0-600 1 370
1101 00 15 130 601-900 1 280
1101 00 15 150 901-1 100 1 180
1101 00 15 170 1 101-1 650 1 0901101 00 15 180 1 651-1 900 1 020
2. Rågmjöl 1102 10 00 500 0-1 400 1 370
1102 10 00 700 1 401-2 000 1 080
3. Krossgryn och grovt mjöl från
vete1103 11 90 200 0-600 1 370
4. Krossgryn och grovt mjöl från
durumvete1103 11 10 200 0-1 300
(0,160 mm såll)1 500
1103 11 10 400 0-1 300 1 340
1103 11 10 900 större än 1 300 1 260
5. Malt som inte är rostad 1107 1019 ►
M61 270 ◄
1107 1099
Rostad malt 1107 2000 ►M61 490 ◄1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 9
▼B
BILAGA II
Metod för dosering av aska i mjöl
Apparatur
1. Laboratorievåg med en känslighet på 0,1 mg. Likvärdig vågskål.
2. Elektrisk muffelugn med tillräcklig cirkulation av luft och försedd med regle-
ringsanordning och temperaturkontroll.
3. Runda förbränningskapslar med platt botten (diameter ungefär 5 cm,
maximal höjd 2 cm) företrädesvis av en legering av guld och platina eller i
kvarts eller porslin.
4. Ecksikator (med en inre diameter av ungefär 18 cm) försedd med ett rör och
en perforerad skiva i porslin eller aluminium.
Det dehydratiserande medlet består av kalciumklorid, anhydridfosfor eller
blåfärgad silicagelé.
Metod
1. Provets vikt skall vara 5 till 6 g. När det gäller mjöl vars askinnehåll, som
anges som torrsubstans, förmodligen är högre än 1 % skall provets vikt vara
2 till 3 g. Det är tillräckligt att justera provets vikt till en noggrannhet av 10
mg. Alla de andra vägningarna bör utföras med en noggrannhet av 0,1 mg.
2. Kapslarna skall, omedelbart före användandet, värmas i muffelugnen till
förbränningstemperatur och fram till en konstant vikt. I allmänhet räcker en
tidsperiod på 15 minuter.
Kapslarna kyls sedan ned i ecksikatorn till laboratoritemperatur enligt de
villkor som anges i punkt 7.
3. För in provet i kapseln och fördela det jämnt utan att trycka ihop det. Fukta
provet med 1 till 2 ml etylalkohol omedelbart före förbränningen.
4. Placera kapslarna vid ugnen som skall ha öppen lucka. När substansen har
slutat brinna skall kapslarna skjutas in i ugnen. När luckan till ugnen är
stängd skall en tillräcklig luftström upprätthållas men den skall inte vara så
starkatt den drar med sig substansen utanför k apslarna.
5. Förbränningen skall leda till att mjölet helt förbränns, inberäknat de kolpar-
tiklar som kan vara inneslutna i askan. Den kan anses som avslutad när
återstoden är praktiskt taget vit efter nedkylning.
6. Förbränningstemperaturen bör uppgå till 900 ºC.7. När förbränningen är avslutad skall kapslarna tas ut från ugnen och ställas på
en eternitplatta för kylning under ungefär en minut och sedan föras in i
ecksokatorn (högst 4 kapslar på samma gång). Den stängda ecksikatorn förs
till analysvågen. Väg kapslarna efter komplett nedkylning (ungefär en
timme).
Resultat
1. Felaktighetsgräns: När askinnehållet inte överstiger 1 % bör inte ett provre-
sultat som utförts två gånger ha en avvikelse som överstiger 2 % av
askinnehållet. Om avvikelsen överstiger denna gräns bör provet göras om.
2. Askinnehållet återges för 100 partier torrsubstans och avrundas till 0,01.1995R1501 — SV — 01.05.2004 — 009.001 — 10