1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 16 september 1985
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis i farmaci inklu-
sive åtgärder för att underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten när det gäller viss
farmaceutiskverk samhet
(85/433/EEG)
(EGT L 253, 24.9.1985, s. 37)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsdirektiv 85/584/EEG av den 20 december 1985 L 372 42 31.12.1985
►M2Rådetsdirektiv 90/658/EEG av den 4 december 1990 L 353 73 17.12.1990
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 16 september 1985
om ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra
behörighetsbevis i farmaci inklusive åtgärder för att underlättadet faktiska utövandet av etableringsrätten när det gäller viss
farmaceutiskverk samhet
(85/433/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 49 och 57 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:Enligt fördraget är all särbehandling som grundar sig på nationalitet när
det gäller etablering och tillhandahållande av tjänster förbjuden fr.o.m.övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandling somgrundar sig på nationalitet förekommer särskilt vid beviljande av detillstånd som krävs för att utöva vissa former av verksamhet samt inre-
gistrering eller medlemskap i yrkesorganisationer eller motsvarande
organ.
Det förefaller ändå önskvärt att vissa bestämmelser införs för att
underlätta det faktiska utövandet av etableringsrätten.
Enligt artikel 54.3 h i fördraget får medlemsstaterna inte bevilja någon
form av stödåtgärder som skulle kunna snedvrida etableringsvillkoren.
I artikel 57.1 i fördraget föreskrivs att direktiv skall utfärdas för
ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och andra behörig-
hetsbevis.
De nuvarande skillnaderna mellan medlemsstaterna när det gäller
utbildning i farmaci gör det nödvändigt att fastställa vissabestämmelser om samordning, så att medlemsstaterna ömsesidigt kanerkänna utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis; dennasamordning har genomförts genom rådets direktiv 85/432/EEG av den16 september 1985 om samordning av lagar och författningar som
avser viss farmaceutisk verksamhet(
4).
Som villkor för att få utöva viss farmaceutisk verksamhet krävs i några
medlemsstater förutom utbildnings-, examens- och andra behörighets-
bevisen kompletterande yrkes erfarenhet; då det ännu inte föreliggernågon överensstämmelse mellan medlemsstaterna inom detta områdebör, för att undvika svårigheter, lämplig praktisk yrkeserfarenhet avsamma längd som förvärvats i en annan medlemsstat erkännas somtillräcklig.
Inom ramen för ländernas hälso- och sjukvårdspolitik, som bl.a. går ut
på att garantera en tillfredsställande utlämning av läkemedel överallt
inom respektive lands territorium, begränsar vissa medlemsstater
antalet nya apotek som får inrättas medan det i andra länder inte finnsnågra bestämmelser av detta slag; under dessa omständigheter är detför tidigt att bestämma att följderna av ett erkännande av utbildnings-,examens- och andra behörighetsbevis i farmaci även skall omfattautövandet av apotekarverksamhet som innehavare av ett apotek som1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 35, 18.2.1981, s. 6 och
EGT nr C 40, 18.2.1984, s. 4.
(2) EGT nr C 277, 17.10.1983, s. 160.
(3) EGT nr C 230, 10.9.1981, s. 10.
(4) EGT nr L 253, 24.9.1985, s. 34.
▼B
varit öppet för allmänheten mindre än tre år; detta problem skall inom
en viss bestämd tidsfrist utredas på nytt av kommissionen och rådet.
Då ett direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis inte
nödvändigtvisinnebär likvärdighet när det gäller den utbildning s omdessa examensbevis avser, bör rätten att använda yrkestitlar på
grundval av utbildningen endast vara tillåten på språket i ursprung-
slandet eller det senaste hemvistlandet.
För att underlätta tillämpningen av detta direktiv för de nationella
myndigheterna får en medlemsstat föreskriva att den person som
uppfyller utbildningsvillkoren enligt detta direktiv samtidigt med deformella utbildningsbevisen skall förete ett intyg från de behörigamyndigheterna i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet somvisar att dessa bevis är de som avses i direktivet.
Detta direktiv påverkar inte medlemsstaternas lagar eller författningar
med bestämmelser som förbjuder bolag att utöva vissa former av verk-samhet eller ålägger dem vissa villkor för detta.
Det är svårt att bedöma i vad mån föreskrifter i syfte att underlätta
farmaceutersfrihet att tillhandahålla tjäns ter f.n. kan vara till nytta;under nuvarande omständigheter bör några föreskrifter därför inte
antas.
När det gäller kraven på god vandel och gott anseende bör skillnad
göras mellan de krav som ställs för att påbörja verksamhet inom yrket
och de krav som ställs för att få utöva yrket.
När det gäller verksamhet som anställd fastslås inte några särskilda
bestämmelser i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober
1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen som hänförsig till god vandel eller gott anseende, yrkesansvar eller användningenav yrkestitlar(
1); beroende på den enskilda medlemsstaten tillämpas
eller får dessa regler tillämpas på såväl anställda som självständigt
verksamma yrkesutövare; sådan verksamhet för vilken det i alla
medlemsstater krävs innehav av utbildnings-, examens- eller andrabehörighetsbevis i farmaci utövas av såväl anställda som självständigtverksamma yrkesutövare eller av samma personer omväxlande somanställd eller som självständigt verksam yrkesutövare under derasyrkeskarriär; för att i möjligaste mån uppmuntra dessa yrkesutövares
fria rörlighet inom gemenskapen förefaller det nödvändigt att utvidga
detta direktiv till att även omfatta anställda.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
KAPITEL I
Räckvidd
Artikel 1
Detta direktiv tillämpas på sådan verksamhet som, när det gäller rätten
att påbörja och utöva den, i en eller flera medlemsstater är underkastad
villkor, som rör yrkeskompetensen, och som står öppen för de personersom innehar något av de utbildnings-, examens- eller andra behörig-hetsbevis som avses i artikel 4.
KAPITEL II
Utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis i farmaci
Artikel 2
1. Varje medlemsstat skall erkänna de utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis som tilldelas medborgare i medlemsstaterna avövriga medlemsstater i enlighet med artikel 2 i direktiv 85/432/EEGoch som finns uppräknade i artikel 4 genom att ge dessa bevis, när1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 3
(1) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.
▼B
det gäller rätten att påbörja och utöva sådan verksamhet som avses i
artikel 1, samma innebörd inom sitt territorium som dem sommedlemsstaten själv utfärdar.
2. Medlemsstaterna är emellertid inte skyldiga att låta de utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i punkt 1
träda i kraft när det gäller att inrätta nya apotek som är öppna förallmänheten. Vid tillämpningen av detta direktiv skall apotek som variti drift kortare tid än tre år betraktass om nyinrättade.
Fem år efter utgången av den tidsfrist som fastställts i artikel 19.1 skall
kommissionen lägga fram en rapport för rådet om det sätt på vilketmedlemsstaterna har tillämpat föregående stycke och om möjligheten
att utvidga verkningarna av ett ömsesidigt erkännande av de utbild-
nings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i punkt 1.Den skall föreslå lämpliga åtgärder.
Artikel 3
1. Utan hinder av artikel 2 och utan att det påverkar tillämpningen
av artikel 45 i 1979 års anslutningsakt skall Grekland endast åläggasatt tillämpa bestämmelserna i artikel 2 om de utbildnings-, examens-och andra behörighetsbevis som utfärdas av de övriga medlemsstaterna,såvida det gäller utövande av de former av verksamhet som avses iartikel 1 som anställd i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68.
Så länge som Grekland använder denna undantagsbestämmelse och
utan att det påverkar tillämpningen av artikel 45 i 1979 årsans lut-
ningsakt skall de övriga medlemsstaterna endast åläggas att tillämpabestämmelserna i artikel 2 om de examensbevis som avses i artikel 4d, såvida det gäller utövande av de former av verksamhet som avses iartikel 1 som anställd i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68.
2. Tio år efter utgången av den tidsfrist som fastställts i artikel 19
skall kommissionen föreslå rådet lämpliga åtgärder för att utvidga verk-
ningarna av ett ömsesidigt erkännande av utbildnings-, examens- och
andra behörighetsbevis i syfte att underlätta det faktiska utövandet avetableringsrätten mellan Grekland och de övriga medlemsstaterna.Rådet skall vidta åtgärder med anledning av dessa förslag i enlighetmed det förfarande som fastställts i fördraget.
Artikel 4
De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som avses i
artikel 2 är följande:
a)I Belgien:
Le diplôme légal de pharmacien/het wettelijk diploma van apoteker
(det lagstadgade examensbeviset i farmaci) som utfärdas av univer-
sitetens medicinska och farmaceutiska fakulteter, av centrala
examensnämnden eller av de statliga examensnämnderna för univer-sitetsutbildningen.
b)I Danmark:
Bevis for bestået farmaceutisk kandidateksamen (intyg över genom-
gången farmaceutisk universitetsexamen).
c)I Tyskland:
►
M2 ◄Zeugnis über die staatliche Pharmazeutische
Prüfung (statligt examensbevis för farmaceuter) som utfärdas av
de behöriga myndigheterna.
d)I Grekland:
Πιατοποιητικό των αρµοδίων αρχών, ικανότητας άσκησης της
φαρµακευτικής, χορηγούµενο µετά κρατική εξέταση ( det intyg
som visar att innehavaren av detta är behörig att utöva verksamhet1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 4
▼M2
▼B
▼B
som farmaceut) som utfärdas av de behöriga myndigheterna efter
statsexamen;
e)I Frankrike:
Statligt examensbevis som utfärdas av universiteten eller statligt
examensbevis som farmacie doktor som utfärdas av universiteten.
f)I Irland:
Intyg som Registered Pharmaceutical Chemist .
g)I Italien:
Examensbevis eller intyg som innebär rätt att utöva verksamhet som
farmaceut och som förvärvas efter statsexamen.
h)I Luxemburg:
Statligt examensbevis som farmaceut som utfärdas av statens
examensnämnd och undertecknas av utbildningsministern.
i)I Nederländerna:
Het getuigschrift van med goed gevolg afgelegd apothekersexamen
(bevisöver genomgången farmaceutexamen).
j)I Storbritannien:
Intyg som Registered Pharmaceutical Chemist .
k)I Spanien:
Título de licenciado en farmacia (bevisom avlagd farmaceutis k
universitetsexamen) som utfärdas av ministeriet för utbildning ochvetenskap eller av universiteten.
l)I Portugal:
Carta de curso de licenciatura em Ciencias Farmacéuticas (bevis
om avlagd farmaceutisk universitetsexamen) som utfärdas av
universiteten.
Artikel 5
Om det i en medlemsstat inte bara krävs ett utbildnings-, examens-
eller annat behörighetsbevis för att påbörja eller utöva någon form avverksamhet som avses i artikel 1 utan även kompletterande yrkeserfa-
renhet, skall det landet som tillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av
de behöriga myndigheterna i ursprungslandet eller det senaste hemvist-landet som visar att personen i fråga har utövat nämnda former avverksamhet under motsvarande period i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet.
Detta godkännande skall emellertid inte tillämpas på den tvååriga yrke-
serfarenhet som krävs i Luxemburg för att tilldelas ett statligt tlllståndatt driva ett apotek som är öppet för allmänheten.
KAPITEL III
Förvärvade rättigheter
Artikel 6
►M21.◄De utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis
i farmaci som medlemsstaterna utfärdat till medborgare i medlemssta-
terna och som inte uppfyller de minimivillkor för utbildningen somfastställts i artikel 2 i direktiv 85/432/EEG skall jämställas med deexamensbevis som uppfyller dessa krav,
— om de avser utbildning som avslutats före genomförandet av
nämnda direktiv, eller
— om de avser utbildning som avslutats efter men påbörjats före
genomförandet av nämnda direktiv,
och i båda fallen,
— om de åtföljs av ett intyg som visar att innehavarna av dessa
examensbevis i en medlemsstat faktiskt på föreskrivet sätt har1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 5
▼M1
▼B
▼B
utövat någon av de former av verksamhet som avses i artikel 1.2 i
direktiv 85/432/EEG i minst tre år i följd under en femårsperiodföre dagen för utfärdandet av intyget, förutsatt att det landet
utfärdat bestämmelser som reglerar denna verksamhet.
2. De utbildnings- och examensbevis samt andra bevis från univer-
sitet eller motsvarande behörighetsbevis i farmaci som avmedlemsstaterna utfärdats till medborgare i medlemsstaterna och somuppfyller de minimivillkor för utbildningen som fastställts i artikel 2 idirektiv 85/432/EEG men som inte överensstämmer med benämning-
arna i artikel 4 skall, med avseende på detta direktivs räckvidd,
behandlas som de examensbevis som anges i den artikeln, om de åtföljsav ett intyg som visar att de intygar utbildning i enlighet medbestämmelserna i direktiv 85/432/EEG som avses i artikel 2 i dettadirektiv och skall av de medlemsstater som utfärdat dem behandlassom de benämningar som finns intagna i artikel 4 i detta direktiv.
Artikel 6a
Utbildnings- och examensbevis samt andra bevis från universitet eller
motsvarande behörighetsbevis i farmaci som intygar utbildning somfullgjorts av medborgare i medlemsstaterna inom f.d. Tyska Demokra-
tiska Republikens territorium och som inte uppfyller de minimikrav för
utbildningen som fastställts i artikel 2 i direktiv 85/432/EEG skallbehandlas som examensbevis som uppfyller dessa villkor, om
— de intygar utbildning som påbörjats före det tyska enandet,
— de berättigar innehavarna att utöva verksamhet som farmaceut inom
Tysklands hela territorium på samma villkor som enligt de bevissom utfärdas av de behöriga tyska myndigheterna och som avses i
artikel 4 c, och
— de åtföljs av ett intyg som visar att innehavarna av dessa bevis
faktiskt och författningsenligt i Tyskland utövat sådan verksamhetsom avses i artikel 1.2 i direktiv 85/432/EEG i minst tre år i följdunder en femårsperiod före tidpunkten för utfärdandet av intyget,förutsatt att sådan verksamhet regleras i medlemsstaten i fråga.
KAPITEL IV
Användning av akademisk titel
Artikel 7
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 14 skall värdlandet
se till att medborgare i medlemsstaterna som uppfyller villkoren iartikel 2, 5 och 6 får rätt att använda den erkända akademiska titelneller en eventuell förkortning av denna i ursprungslandet eller detsenaste hemvistlandet på det landets språk. Värdlandet får kräva att
denna titel åtföljs av namnet på och platsen för den institution eller
examensnämnd som utfärdat den.
2. Om den akademiska titel som används i ursprungslandet eller det
senaste hemvistlandet kan förväxlas med en titel som i värdlandet
kräver kompletterande utbildning, som personen i fråga inte har
genomgått, får värdlandet kräva att denne använder den först nämndatiteln i en lämplig form som värdlandet anger.
KAPITEL V
Bestämmelser för att underlätta det faktiska utövandet av etable-
ringsrätten
Artikel 8
1. Ett värdland s om kräver bevisom god vandel eller bevisom gott
anseende av de egna medborgare som vill påbörja sådan verksamhetsom avses i artikel 1 skall när det gäller medborgare från andramedlemsstater som tillräckligt bevis godta ett intyg utfärdat av enbehörig myndighet i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet,1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 6
▼M2
▼B
▼B
som visar att det landets krav på god vandel eller gott anseende för att
påbörja verksamheten i fråga är uppfyllda.
2. Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte
krävsbevisom god vandel eller bevisom gott ans eende för att påbörja
verksamheten i fråga, får värdlandet kräva att personen i fråga företer
utdrag ur kriminalregistret eller eventuellt motsvarande handlingutfärdad av en behörig myndighet i ursprungslandet eller det senastehemvistlandet.
3. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverkarätten att påbörja verksamheten i fråga, får det landet underrätta
ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet om detta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rättenatt i den medlemsstaten påbörja verksamheten i fråga. Myndigheterna idet landet skall avgöra vilket slags utredningar som skall göras och ivilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuellaåtgärder som de vidtar med avseende på de intyg eller handlingar som
de har utfärdat.
4. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 9
1. Om det i värdlandet finns bestämmelser i lagar och andra författ-
ningar om krav på god vandel eller gott anseende samt bestämmelser
om disciplinpåföljd i händelse av allvarligt fel i yrkesutövningen eller
fällande dom på grund av lagöverträdelser i samband med den yrke-sutövning som avses i artikel 1, skall ursprungslandet eller det senastehemvistlandet till värdlandet överlämna alla upplysningar som behövsom de åtgärder eller disciplinpåföljder av yrkesmässig eller administ-rativ karaktär som vidtagits mot personen i fråga eller om de
straffrättsliga påföljder på grund av lagöverträdelser som ådömts denne
under yrkesutövningen i ursprungslandet eller det senaste hemvist-landet.
2. Om värdlandet har ingående kunskap om ett allvarligt sakförhål-
lande som har uppstått utanför dess territorium, innan personen i frågaetablerade sig i det landet, och som sannolikt kommer att påverkarätten att inom dess territorium utöva verksamheten i fråga, får det
landet underrätta ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet om
detta.
Ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet skall kontrollera riktig-
heten av sakförhållandena, om de sannolikt kommer att påverka rättenatt i den medlemsstaten utöva verksamheten i fråga. Myndigheterna idet landet skall avgöra vilket slags utredningar som skall göras och ivilken omfattning och skall underrätta värdlandet om eventuella
åtgärder som de vidtar med avseende på de upplysningar som överläm-
natsi enlighet med punkt 1.
3. Medlemsstaterna skall garantera de lämnade upplysningarnas
konfidentiella natur.
Artikel 10
Om värdlandet kräver intyg om den fysiska och psykiska hälsan av de
egna medborgare som vill påbörja eller utöva sådan verksamhet som
avses i artikel 1, skall det landet som tillräckligt bevis godta den hand-ling som krävs i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet.
Om det i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet inte ställs
några krav av detta slag för att påbörja eller utöva verksamheten ifråga, skall värdlandet godta intyg som utfärdats av behörig myndigheti det andra landet och som motsvarar de intyg som utfärdas ivärdlandet.1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 7
▼B
Artikel 11
Handlingar som utfärdats i enlighet med artikel 8, 9 och 10 får när de
företesinte vara äldre än tre månader.
Artikel 12
1. Det förfarande som genomförs enligt artikel 8, 9 och 10 för att
personen i fråga skall beviljas tillstånd att utöva sådan verksamhetsom avses i artikel 1 avslutas snarast möjligt och senast tre månaderefter det att samtliga handlingar som rör denna person inlämnats medbeaktande av de förseningar som kan uppstå på grund av eventuella
överklaganden efter det att detta förfarande genomförts.
2. I de fall som avses i artikel 8.3 och 9.2 skall en begäran om
utredning medföra att den tidsfrist som fastställts i punkt 1 förlängs.
Det ursprungsland eller senaste hemvistland som rådfrågats skall avge
svar inom tre månader.
Efter att ha mottagit svaret eller efter tidsfristens utgång skall
värdlandet fortsätta det förfarande som avses i punkt 1.
Artikel 13
Om ett värdland kräver att de egna medborgare som vill påbörja eller
utöva den verksamhet som avses i artikel 1 avlägger ed eller avger en
högtidlig försäkran och om formen för en sådan ed eller försäkran inte
kan användas av medborgare i andra medlemsstater, skall värdlandet setill att en lämplig och likvärdig form av ed eller försäkran erbjudspersonen i fråga.
Artikel 14
Om användningen av yrkestiteln för sådan verksamhet som avses i
artikel 1 är reglerad i ett värdland, skall medborgare från andramedlemsstater som uppfyller villkoren i artikel 2, 5 och 6 användaden titel i värdlandet, som i det landet motsvarar denna utbildningsnivå,även i titelnsförkortade form.
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att göra det
möjligt för personerna i fråga att erhålla upplysningar om hälso- ochsocialförsäkringslagstiftningen och, där så är tillämpligt, om de yrkese-
tiska reglerna i värdlandet.
För detta ändamål får medlemsstaterna upprätta informationskontor där
dessa personer kan få de upplysningar som behövs. Vid etablering får
värdlandet kräva att personerna i fråga kontaktar dessa kontor.
2. Medlemsstaterna får upprätta de kontor som avses i punkt 1 vid
de behöriga myndigheterna och organen, som de måste utse inom dentidsfrist som fastställts i artikel 19.1.
3. Medlemsstaterna skall se till att, där så är lämpligt, personerna i
fråga i deras eget och deras patienters intresse förvärvar de språkkun-skaper som krävs för att utöva yrket i värdlandet.
KAPITEL VI
Slutbestämmelser
Artikel 16
Om det finnss kälig grund till tvivel får värdlandet kräva att de
behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat styrker äktheten avutbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis som utfärdats i denandra medlemsstaten och som avses i kapitel II och III samt styrker attpersonen i fråga har uppfyllt utbildningsvillkoren i direktiv 85/432/EEG.1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 8
▼B
Artikel 17
Inom den tidsfrist som fastställts i artikel 19.1 skall medlemsstaterna
utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda eller motta
utbildnings-, examens- och andra behörighetsbevis samt de handlingar
och upplysningar som avses i detta direktiv. De skall genast underättaövriga medlemsstater och kommissionen om detta.
Artikel 18
Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna
som i enlighet med förordning (EEG) nr 1612/68 i egenskap avanställda utövar eller kommer att utöva sådan verksamhet som avses iartikel 1.
Artikel 19
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
följa detta direktiv före den 1 oktober 1987. De skall genast underrätta
kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 20
Om det vid tillämpningen av detta direktiv skulle uppstå allvarligare
svårigheter för en medlemsstat inom vissa områden, skall kommis-sionen i samverkan med det landet undersöka dessa svårigheter ochbegära yttrande från den farmaceutiska nämnd som upprättats enligtbeslut 75/320/EEG(
1).
I mån av behov skall kommissionen föreslå rådet lämpliga åtgärder.
Artikel 21
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1985L0433 — SV — 12.12.1990 — 002.001 — 9
(1) EGT nr L 147, 9.6.1975, s. 23.