2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2001/80/EG
av den 23 oktober 2001
om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från stora förbränningsanläggningar
(EGT L 309, 27.11.2001, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1 Akt om villkoren för Republiken Tjeckiens, Republiken Estlands, Repu-
bliken Cyperns, Republiken Lettlands, Republiken Litauens, RepublikenUngerns, Republiken Maltas, Republiken Polens, Republiken Sloveniens
och Republiken Slovakiens anslutning till de fördrag som ligger till
grund för Europeiska Unionen och om anpassning av fördragenL 236 33 23.9.2003
Rättat genom:
►C1 Rättelse, EGT L 319, 23.11.2002, s. 30 (2001/80/EG)
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 2001/80/
EG
av den 23 oktober 2001
om begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från
stora förbränningsanläggningar
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 175.1 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
efter att ha hört Regionkommittén,i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (
3), mot bakgrund av
det gemensamma utkast som godkändes av förlikningskommittén den 2augusti 2001, och
av följande skäl:
1. Rådets direktiv 88/609/EEG av den 24 november 1988 om
begränsning av utsläpp till luften av vissa föroreningar från storaförbränningsanläggningar (
4) har bidragit till minskningen och
begränsningen av utsläpp till luften från stora förbränning-sanläggningar. Det bör omarbetas för klarhetens skull.
2. I femte miljöhandlingsprogrammet (5) fastställs målen att de
kritiska belastningarna och nivåerna av vissa försurande förore-ningar som svaveldioxid (SO
2) och kväveoxider (NOx) aldrig
någonsin skall överskridas och att, med avseende på luftkvali-teten, alla människor effektivt skall skyddas mot kända
hälsorisker som uppkommer genom luftförorening.
3. Samtliga medlemsstater har undertecknat Göteborgsprotokollet
av den 1 december 1999 till Förenta nationernas ekonomiskakommissions för Europa (FN/ECE) konvention om långvägagränsöverskridande luftföroreningar för minskning av försurning,
eutrofiering och marknära ozon från år 1979, vilken bl.a.
omfattar åtaganden att minska utsläppen av svaveldioxid ochkväveoxider.
4. Kommissionen har offentliggjort ett meddelande om engemensam strategi för att bekämpa försurning, där en översyn
av direktiv 88/609/EEG anges vara en del av denna strategi
med det långsiktiga målet att minska utsläppen av svaveldioxidoch kväveoxider tillräckligt mycket för att få ned nivåerna förnedfall och koncentrationer under de kritiska belastningarna ochnivåerna.
5. I enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget kanmålet att minska de försurande utsläppen från stora förbränning-sanläggningar inte uppnås i tillräckligt hög grad avmedlemsstaterna var för sig och insatser som inte samordnasger ingen garanti för att det eftersträvade målet uppnås. Med
tanke på behovet av att minska de försurande utsläppen i hela
gemenskapen är det effektivare att vidta åtgärder på gemens-kapsnivå.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 2
(1) EGT C 300, 29.9.1998, s. 6 och EGT C 212 E, 25.7.2000, s. 36.
(2) EGT C 101, 12.4.1999, s. 55.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 14 april 1999 (EGT C 219, 30.7.1999,
s. 175), rådets gemensamma ståndpunkt av den 9 november 2000 (EGT C
375, 28.12.2000, s. 12) och Europaparlamentets beslut av den 14 mars2001 (ännu ej offentliggjort i EGT). Europaparlamentets beslut av den 20
september 2001 och rådets beslut av den 27 september 2001.
(
4) EGT L 336, 7.12.1988, s. 1. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv
94/66/EG (EGT L 337, 24.12.1994, s. 83).
(5) EGT C 138, 17.5.1993, s. 1.
▼B
6. Befintliga stora förbränningsanläggningar bidrar väsentligt till
utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider i gemenskapen och det
är nödvändigt att minska dessa utsläpp. Det är därför nödvändigtatt anpassa metoden i förhållande till de olika egenskaper somsektorn för stora förbränningsanläggningar uppvisar i medlems-staterna.
7. I rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 omsamordnade åtgärder för att förebygga och begränsa förore-
ningar (
1) fastställs en samordnad metod för att förebygga och
begränsa föroreningar, som tar hänsyn till alla aspekter av enanläggnings miljöprestanda som en helhet. Förbränningsanlägg-ningar med en installerad tillförd effekt på mer än 50 MWomfattas av det direktivet. I enlighet med artikel 15.3 i detdirektivet skall kommissionen vart tredje år på grundval av
uppgifter som lämnas av medlemsstaterna offentliggöra en
förteckning över huvudsakliga utsläpp och källorna till dessa. Ienlighet med artikel 18 i samma direktiv skall rådet på förslagav kommissionen, i enlighet med de förfaranden som föreskrivsi fördraget, fastställa utsläppsgränsvärden för de utsläpp för vilka
behovet av insatser på gemenskapsnivå har fastställts, särskilt på
grundval av det informationsutbyte som avses i artikel 16 i detdirektivet.
8. Att de utsläppsgränsvärden som fastställs i detta direktiv ejöverskrids, bör betraktas som ett nödvändigt men inte tillräckligtvillkor för att kraven i direktiv 96/61/EG om användning avbästa tillgängliga teknik skall anses vara uppfyllda. Efterlev-
naden av det direktivet kan innebära strängare
utsläppsgränsvärden, utsläppsgränsvärden för andra ämnen ochandra medier samt andra ändamålsenliga villkor.
9. Industrin har under en 15-årsperiod förvärvat erfarenhet av attinföra teknik för att minska förorenande utsläpp från storaförbränningsanläggningar.
10. I protokollet om tungmetaller till FN/ECE-konventionen omlångväga gränsöverskridande luftföroreningar rekommenderas
det att det vidtas åtgärder för att minska den mängd tungmetaller
som vissa anläggningar släpper ut. Det är känt att fördelarna medatt minska utsläpp av stoft genom stoftrenande utrustningkommer att leda till positiva effekter när det gäller att minskautsläppen av partikelbundna tungmetaller.
11. Anläggningar som producerar el utgör en betydande andel av destora förbränningsanläggningarna.
12. Europaparlamentets och rådets direktiv 96/92/EG av den 19
december 1996 om gemensamma regler för den inre marknaden
för el (2) är avsett att bl.a. leda till att ny produktionskapacitet
fördelas mellan sektorns nya aktörer.
13. Gemenskapen har förbundit sig att minska koldioxidutsläppen.Kraftvärmeproduktion erbjuder, när detta är möjligt, ett utmärkttillfälle att väsentligt förbättra den sammanlagda bränsleeffekti-viteten.
14. Användningen av naturgas för produktion av el ökar redanbetydligt och denna ökning kommer sannolikt att fortsätta,
särskilt genom användning av gasturbiner.
15. Mot bakgrund av den ökade energiproduktionen från biomassa är
det berättigat att införa särskilda normer för detta bränsle.
16. I rådets resolution av den 24 februari 1997 om en gemenskaps-strategi för avfallshantering (
3) betonas behovet av att främja
avfallsåtervinning och att lämpliga utsläppsnormer skall gällavid driften av avfallsförbränningsanläggningar för att en högmiljöskyddsnivå skall garanteras.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 3
(1) EGT L 257, 10.10.1996, s. 26.
(2) EGT L 27, 30.1.1997, s. 20.
(3) EGT C 76, 11.3.1997, s. 1.
▼B
17. Industrin har vunnit erfarenhet om teknik och utrustning för att
mäta de viktigaste föroreningarna från stora förbränningsanlägg-
ningar. Europeiska standardiseringskommittén (CEN) har åtagitsig att utarbeta en ram som säkerställer att mätresultaten inomgemenskapen är jämförbara och som garanterar att sådanamätningar håller en hög kvalitet.
18. Kunskaperna om utsläppen av de viktigaste föroreningarna frånstora förbränningsanläggningar behöver förbättras. För att sådaninformation skall vara verkligt representativ för anläggningensföroreningsgrad bör den också omfatta uppgifter om anlägg-
ningens energiförbrukning.
19. Detta direktiv påverkar inte tidsfristerna för medlemsstaternas
överföring och genomförande av direktiv 88/609/EEG.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv gäller förbränningsanläggningar med en installerad
tillförd effekt på 50 MW och däröver, oavsett vilket bränsle somanvänds (fast, flytande eller gasformigt).
Artikel 2
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1. utsläpp : utsläpp till luft av ämnen från förbränningsanläggningar.
2. rökgaser : gasformiga utsläpp som innehåller fasta, flytande eller
gasformiga ämnen. Det volumetriska gasflödet skall uttryckas i
kubikmeter per timme vid standardtemperatur (273 K) och stan-dardtryck (101,3 kPa) efter korrigering för innehållet avvattenånga, i det följande angivet som (Nm
3/h).
3. utsläppsgränsvärde : den mängd av ett ämne i rökgaserna från en
förbränningsanläggning som under en bestämd tidsperiod får
släppas ut till luften. Värdet skall anges som massan i förhållande
till volymen rökgas uttryckt i mg/Nm3under antagande av ett syre-
innehåll i rökgasen på 3 volymprocent för flytande eller gasformigabränslen och 6 volymprocent för fasta bränslen samt 15 volympro-cent för gasturbiner.
4. avsvavlingsgrad : förhållandet mellan mängden svavel som inte
släpps ut till luften vid förbränningsanläggningen under en bestämd
tidsperiod och den svavelmängd i bränslet som tillförs förbränning-sanläggningen och förbrukas under samma tidsperiod.
5. driftsansvarig : en fysisk eller juridisk person som driver
förbränningsanläggningen eller som har, eller har tilldelats, rättenatt fatta avgörande ekonomiska beslut avseende denna.
6. bränsle : varje fast, flytande eller gasformigt brännbart material som
används för att driva förbränningsanläggningen, med undantag försådant avfall som omfattas av rådets direktiv 89/369/EEG av den 8juni 1989 om förhindrande av luftförorening från nya kommunalaavfallsförbränningsanläggningar (
1), rådets direktiv 89/429/EEG av
den 21 juni 1989 om minskning av luftförorening från befintliga
kommunala avfallsförbränningsanläggningar (2) och rådets direktiv
94/67/EG av den 16 december 1994 om förbränning av farligtavfall (
3), eller av någon senare gemenskapsakt genom vilken ett
eller flera av dessa direktiv upphävs eller ersätts.
7. förbränningsanläggning : varje teknisk inrättning i vilken bränslen
oxideras för att den frigjorda värmen skall kunna utnyttjas.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 4
(1) EGT L 163, 14.6.1989, s. 32.
(2) EGT L 203, 15.7.1989, s. 50.
(3) EGT L 365, 31.12.1994, s. 34.
▼B
Detta direktiv gäller endast förbränningsanläggningar för energi-
produktion, med undantag för sådana som direkt använderförbränningsprodukterna i tillverkningsprocesser. Detta direktiv
gäller inte följande förbränningsanläggningar, nämligen
a) anläggningar där förbränningsprodukterna används för direkt
uppvärmning, torkning eller annan behandling av föremål ellermaterial, t.ex. uppvärmningsugnar eller ugnar för värmebehand-ling,
b) efterförbränningsanläggningar, dvs. varje teknisk inrättning som
är avsedd att rena rökgaser genom förbränning och som inte
används som en separat förbränningsanläggning,
c) anordningar för regenerering av katalysatorer för katalytisk
krackning,
d) anordningar för omvandling av vätesulfid till svavel,
e) reaktorer som används inom den kemiska industrin,
f) koksugnsblock,
g) cowperapparater,
h) sådana tekniska anordningar som används för att driva fordon,
fartyg eller flygplan,
i) gasturbiner som används på offshore-plattformar,j) gasturbiner som har beviljats tillstånd före den 27 november
2002 eller som enligt den behöriga myndighetens förmenande
är föremål för en fullständig ansökan om tillstånd före den 27november 2002, förutsatt att anläggningen tas i drift senast den27 november 2003, med förbehåll för artikel 7.1 och bilaga VIIIdelarna A och B.
Anläggningar som drivs med diesel-, bensin- eller gasmotorer skall
inte omfattas av tillämpningsområdet för detta direktiv.
Om två eller flera separata nya anläggningar installeras på ett
sådant sätt att rökgaserna från anläggningarna, med beaktande avde tekniska och ekonomiska förutsättningarna, skulle kunna ledas
ut genom en gemensam skorsten enligt de behöriga myndighe-
ternas bedömning, skall en sådan kombination av anläggningarbetraktas som en enhet.
8. flerbränsleanläggning : förbränningsanläggning som använder en
eller flera typer av bränsle samtidigt eller växelvis.
9. ny anläggning : förbränningsanläggning för vilken det ursprungliga
tillståndet till uppförande eller, i avsaknad av ett sådant förfarande,det ursprungliga drifttillståndet utfärdats den 1 juli 1987 ellersenare.
10. befintlig anläggning : en förbränningsanläggning för vilken det
ursprungliga tillståndet till uppförande eller, i avsaknad av ett
sådant förfarande, det ursprungliga drifttillståndet utfärdats föreden 1 juli 1987.
11. biomassa : produkter som helt eller delvis består av ett vegetabiliskt
ämne från jord- eller skogsbruk och som kan användas som bränsleför återvinning av energiinnehållet samt följande avfall somanvänds som bränsle:
a) Vegetabiliskt avfall från jord- och skogsbruk.
b) Vegetabiliskt avfall från livsmedelsindustrin, om den värme
som alstras återvinns.
c) Vegetabiliskt fiberhaltigt avfall som uppstått vid produktion av
nyfiberpappersmassa och vid pappersproduktion från massa, omavfallet samförbränns på produktionsplatsen och om den värme
som alstras återvinns.
d) Korkavfall.
e) Träavfall med undantag för träavfall som kan innehålla orga-
niska halogenföreningar eller tungmetaller till följd avbehandling med träskyddsmedel eller till följd av ytbehandling,2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 5
▼B
och som särskilt omfattar sådant träavfall från bygg- och
rivningsavfall.
12. gasturbin : en roterande maskin som omvandlar värmeenergi till
mekaniskt arbete och som huvudsakligen består av en kompressor,en termisk enhet, där bränsle oxideras för att värma drivmedlet,
och en turbin.
13. yttersta randområden : innebär de franska utomeuropeiska departe-
menten med avseende på Frankrike, Azorerna och Madeira med
avseende på Portugal och Kanarieöarna med avseende på Spanien.
Artikel 3
1. Medlemsstaterna skall senast den 1 juli 1990 utarbeta lämpliga
program för att stegvis minska de totala årliga utsläppen från befintligaanläggningar. Programmen skall innehålla tidsplaner och förfarandenför genomförande.
2. I överensstämmelse med de program som nämns i punkt 1 skall
medlemsstaterna fortsätta att iaktta de utsläppstak och de motsvarande
procentuella reduktioner som fastställs för svaveldioxid i bilaga I,
kolumnerna 1-6, och för kväveoxider i bilaga II, kolumnerna 1-4, frånoch med de tidpunkter som anges i bilagorna fram till dess att debestämmelser i artikel 4 som är tillämpliga på befintliga anläggningarhar genomförts.
3. När programmen genomförs skall medlemsstaterna också
bestämma de totala årliga utsläppen i enlighet med bilaga VIII del C.
4. Om behovet av energi förändras på ett avgörande och oväntat sätt
eller om tillgången till vissa bränslen eller till vissa energiproduktions-enheter medför allvarliga tekniska svårigheter för en medlemsstat vidgenomförandet av ett program som avses i punkt 1, skall kommis-
sionen, på begäran av medlemsstaten och med beaktande av vad som
anges i begäran, besluta om ändringar i fråga om utsläppstaken ellertidpunkterna i bilaga I och II såvitt gäller den medlemsstaten ochunderrätta rådet och medlemsstaterna om sitt beslut. Varje medlemsstatfår inom tre månader hänskjuta kommissionens beslut till rådet. Rådet
får genom ett beslut som fattas med kvalificerad majoritet inom tre
månader ändra kommissionens beslut.
Artikel 4
1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 17 skall medlems-
staterna vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att samtliga tillståndtill uppförande eller, i avsaknad av ett sådant förfarande, samtliga drift-
tillstånd för nya anläggningar, vilka enligt de behöriga myndigheternas
förmenande är föremål för en fullständig ansökan om tillstånd före den27 november 2002, förutsatt att anläggningen tas i drift senast den 27november 2003, innehåller villkor som överensstämmer med deutsläppsgränsvärden för svaveldioxid, kväveoxider och stoft som angesi del A i bilagorna III-VII.
2. Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa
att samtliga tillstånd till uppförande eller, i avsaknad av ett sådant
förfarande, samtliga drifttillstånd för andra nya anläggningar än dem
som omfattas av punkt 1 innehåller villkor som överensstämmer medde utsläppsgränsvärden för svaveldioxid, kväveoxider och stoft somanges i del B i bilagorna III-VII.
3. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 96/61/EG och
rådets direktiv 96/62/EG av den 27 september 1996 om utvärderingoch säkerställande av luftkvaliteten (
1) skall medlemsstaterna senast
den 1 januari 2008 ha uppnått betydande utsläppsminskningar antingen
genom att
a) vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att alla drifttillstånd för
befintliga anläggningar innehåller villkor för att de2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 6
(1) EGT L 296 vom 21.11.1996, s. 55.
▼B
utsläppsgränsvärden som fastställs för nya anläggningar enligt punkt
1 respekteras, eller
b) säkerställa att befintliga anläggningar är underkastade den nationella
planen för utsläppsminskning enligt punkt 6,
och i förekommande fall tillämpa artiklarna 5, 7 och 8.
4. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv 96/61/EG och 96/
62/EG får befintliga anläggningar undantas från kravet på att iakttautsläppsgränsvärden enligt punkt 3 samt från att omfattas av dennationella planen för utsläppsminskning på följande villkor:
a) Den som är driftsansvarig för en befintlig anläggning förbinder sig
en skriftlig försäkran, som överlämnas senast den 30 juni 2004 tillden behöriga myndigheten, att inte driva anläggningen under mer
än 20 000 driftstimmar från och med den 1 januari 2008 och inte
längre än till och med den 31 december 2015.
b) Den driftsansvarige åläggs att varje år till den behöriga myndigheten
inkomma med en förteckning över hur mycket tid som använts ochhur mycket tid som återstår av den tid som anläggningen har givitstillstånd att vara i drift.
5. Medlemsstaterna får tillämpa utsläppsgränsvärden och tidpunkter
för genomförandet som är strängare än vad som följer av punkterna 1,2, 3 och 4 samt av artikel 10. De får lägga till andra föroreningar ochställa ytterligare krav eller kräva att anläggningarna anpassas till
tekniska framsteg.
6. Utan att det påverkar tillämpningen av detta direktiv och direktiv
96/61/EG och med beaktande av kostnad och nytta samt skyldigheterna
enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/81/EG av den 23
oktober 2001 om nationella utsläppstak for vissa luftföroreningar (
1)
och direktiv 96/62/EG, får medlemsstaterna fastställa och genomföraen nationell plan för utsläppsminskning för befintliga anläggningarmed hänsyn till bl.a. iakttagande av de tak som anges i bilagorna I
och II.
Den nationella planen för utsläppsminskning skall minska de totala
årliga utsläppen av kväveoxider (NO
x), svaveldioxid (SO2) och stoft
från befintliga anläggningar till de nivåer som skulle ha uppnåtts
genom tillämpning av de gränsvärden för utsläpp som anges i punkt 3på befintliga anläggningar i drift år 2000 (inklusive de som under 2000omfattas av en återställningsplan som godkänts av den behörigamyndigheten för att uppfylla de utsläppsminskningar som krävs i dennationella lagstiftningen) på grundval av varje anläggnings nuvarande
årliga driftstid, bränsleförbrukning och tillförda effekt utslaget på de
fem senaste driftsåren fram till och med 2000.
Stängning av en anläggning som omfattas av den nationella planen för
utsläppsminskning får inte leda till någon ökning av de totala årliga
utsläppen från de återstående anläggningar som omfattas av planen.
Den nationella planen för utsläppsminskning får under inga omständig-
heter undanta en anläggning från bestämmelserna i relevant
gemenskapslagstiftning, bl.a. direktiv 96/61/EG.
Följande villkor skall gälla för de nationella planerna för
utsläppsminskning:
a) Planen skall innehålla målsättningar och tillhörande konkreta mål,
åtgärder och tidsplaner för att nå dessa målsättningar och konkreta
mål samt en övervakningsmekanism.
b) Medlemsstaterna skall översända sin nationella plan för
utsläppsminskning till kommissionen senast den 27 november 2003.
c) Kommissionen skall inom sex månader efter det meddelande som
avses i b utvärdera huruvida planen uppfyller kraven i denna punkteller inte. Om kommissionen anser att så inte är fallet, skall denunderrätta medlemsstaten, som inom de tre därpå följande2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 7
(1) Se s. 22 i detta nummer av EGT.
▼B
månaderna skall meddela vilka åtgärder den har vidtagit för att
säkerställa att kraven i denna punkt uppfylls.
d) Kommissionen skall senast den 27 november 2002 utarbeta riktlinjer
för att hjälpa medlemsstaterna att utarbeta sina planer.
7. Kommissionen skall senast den 31 december 2004 och mot
bakgrund av de framsteg som gjorts för att skydda människors hälsaoch för att uppnå gemenskapens miljömål när det gäller försurningoch luftkvalitet enligt direktiv 96/62/EG lägga fram en rapport förEuropaparlamentet och rådet där den skall bedöma
a) behovet av ytterligare åtgärder,
b) de mängder tungmetaller som släpps ut från stora förbränning-
sanläggningar,
c) kostnadseffektivitet samt kostnader och fördelar med ytterligare
utsläppsminskningar i förbränningsanläggningssektorn i medlemssta-terna jämfört med andra sektorer,
d) den tekniska och ekonomiska genomförbarheten av sådana
utsläppsminskningar,
e) effekterna som de standarder som har fastställts för sektorn för stora
förbränningsanläggningar, inklusive bestämmelserna om inhemskafasta bränslen, och konkurrenssituationen på energimarknaden harpå miljön och den inre marknaden,
f) de nationella planer för utsläppsminskning som medlemsstaterna har
tillhandahållit enligt punkt 6.
Kommissionen skall i sin rapport inkludera ett lämpligt förslag till
möjliga slutdatum eller till lägre gränsvärden i fråga om undantaget ifotnot 2 i bilaga VI del A.
8. Den rapport som avses i punkt 7 skall vid behov åtföljas av
därmed sammanhängande förslag, med beaktande av direktiv 96/61/EG.
Artikel 5
Trots vad som föreskrivs i bilaga III skall följande gälla:1. För anläggningar med en installerad tillförd effekt på minst 400
MW som är i drift högst följande antal timmar per år (rullandemedelvärde över fem år), nämligen
— till och med den 31 december 2015, 2 000 timmar,
— från och med den 1 januari 2016, 1 500 timmar,
skall gälla ett gränsvärde på 800 mg/Nm
3för utsläpp av svaveldi-
oxid.
Denna bestämmelse skall inte gälla nya anläggningar som beviljas
tillstånd i enlighet med artikel 4.2.
2. Till och med den 31 december 1999 får Konungariket Spanien
meddela tillstånd för nya kraftverk med en installerad tillförd effektpå minst 500 MW som använder inhemskt eller importerat fastbränsle, om dessa anläggningar tas i bruk före utgången av år 2005
och uppfyller följande krav
a) i fråga om importerade fasta bränslen, ett gränsvärde för utsläpp
av svaveldioxid på 800 mg/Nm
3,
b) i fråga om inhemska fasta bränslen, en avsvavlingsgrad på minst
60 %,
under förutsättning att den sammanlagda effekten enligt tillstånden
för dessa anläggningar, som undantaget gäller, inte överstiger
— i fråga om anläggningar som använder inhemska fasta bränslen,
2 000 MWe,
— i fråga om anläggningar som använder importerade fasta
bränslen, antingen 7 500 MWe eller 50 % av all ny kapacitethos samtliga sådana anläggningar som använder fasta bränslen2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 8
▼B
och som erhållit tillstånd fram till och med den 31 december
1999, varvid det lägsta värdet skall gälla.
Artikel 6
För nya anläggningar för vilka tillstånd utfärdas i enlighet med artikel
4.2 och för de anläggningar som omfattas av artikel 10 skall medlems-staterna säkerställa att den tekniska och ekonomiska genomförbarhetenför kombinerad produktion av värme och elenergi granskas. Om dennagenomförbarhet bekräftas, skall anläggningar utvecklas i enlighetdärmed, med beaktande av marknads- och distributionssituationen.
Artikel 7
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att det av de tillstånd som avses
i artikel 4 framgår vilka förfaranden som skall följas om reningsutrust-ningen fungerar dåligt eller havererar. Om utrustningen havererar skallden behöriga myndigheten särskilt ålägga den driftsansvarige attbegränsa eller upphöra med driften, om den normala driften inte kan
återupptas inom 24 timmar, eller att driva anläggningen med bränslen
som förorenar mindre. Den behöriga myndigheten skall under allaomständigheter underrättas inom 48 timmar. Anläggningen får aldrigdrivas längre än sammanlagt 120 timmar per tolvmånadersperiod utanreningsutrustning. Den behöriga myndigheten får medge undantag från
ovannämnda 24- och 120-timmarsgränser i sådana fall när det enligt
deras bedömning
a) föreligger ett tvingande behov av att upprätthålla energiförsörj-
ningen, eller
b) anläggningen med den havererade utrustningen under en begränsad
tid skulle ersättas av en annan anläggning som skulle orsaka en totalökning av utsläppen.
2. Den behöriga myndigheten får medge att skyldigheten att följa
gränsvärdena för utsläpp av svaveldioxid i artikel 4 inte skall gälla för
en period av högst sex månader för en anläggning som i detta syfte
normalt använder bränsle med låg svavelhalt, om den driftsansvarigeinte klarar att iaktta dessa gränsvärdena på grund av ett avbrott iförsörjningen av lågsvavligt bränsle, om avbrottet har orsakats av enallvarlig brist på bränslet i fråga. Kommissionen skall omedelbart
underrättas om sådana fall.
3. Den behöriga myndigheten får medge undantag från skyldigheten
att följa de utsläppsgränsvärden som anges i artikel 4 för en anläggningsom normalt endast använder gasformigt bränsle, om anläggningen pågrund av ett plötsligt avbrott i gasförsörjningen under en period sominte överstiger 10 dagar, utom om det finns ett tvingande behov av att
upprätthålla energiförsörjningen, måste använda andra typer av bränsle
och om anläggningen annars skulle behöva utrustas med anordningarför rökgasrening. Den behöriga myndigheten skall omedelbart under-rättas om varje sådant fall så snart det inträffar. Medlemsstaterna skallomedelbart underrätta kommissionen om sådana fall som avses i denna
punkt.
Artikel 8
1. I samband med utfärdande av tillstånd enligt artikel 4.1 eller 4.2
för flerbränsleanläggningar som samtidigt utnyttjar två eller flerabränsletyper samt för sådana anläggningar som omfattas av artikel 4.3eller artikel 10 skall den behöriga myndigheten fastställa
utsläppsgränsvärden enligt följande:
a) För det första genom att använda det utsläppsgränsvärde för varje
bränsletyp och förorening som svarar mot förbränningsanlägg-ningens installerade tillförda effekt enligt bilagorna III-VII.
b) För det andra genom att bestämma de viktade utsläppsgränsvärdena
för varje typ av bränsle, vilka erhålls genom att multiplicera deenskilda gränsvärdena enligt ovan med den tillförda effekten förvarje bränsletyp och därefter dividera produkten med summan avde tillförda effekterna för samtliga bränslen.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 9
▼B
c) För det tredje genom att addera de viktade gränsvärdena för varje
typ av bränsle.
2. För flerbränsleanläggningar som för egen förbrukning använder
destillations- och omvandlingsrester från råoljeraffinering, separat ellertillsammans med andra bränsletyper, skall bestämmelserna för det
bränsle som har det högsta utsläppsgränsvärdet (bestämmande
bränsletyp) tillämpas, trots vad som sägs i punkt 1, om den effekt somdenna bränsletyp tillför under anläggningens drift utgör minst 50 % avsumman av de tillförda effekterna från samtliga bränsletyper.
Om den bestämmande bränsletypen tillför mindre än 50 %, fastställs
utsläppsgränsvärdet med utgångspunkt från förhållandet mellan dentillförda effekten för var och en av bränsletyperna och summan av detillförda effekterna från samtliga bränsletyper enligt följande:
a) För det första genom att använda det utsläppsgränsvärde för varje
bränsletyp och förorening som svarar mot förbränningsanlägg-ningens installerade tillförda effekt enligt bilaga III-VII.
b) För det andra genom att beräkna utsläppsgränsvärdet för den
bestämmande bränsletypen (den bränsletyp som har det högstautsläppsgränsvärdet enligt bilagorna III-VII eller, när det gäller tvåbränsletyper med samma utsläppsgränsvärde, den bränsletyp somhar den högsta tillförda effekten). Detta värde erhålls genom att detutsläppsgränsvärde som fastställts i bilagorna III-VII för denna
bränsletyp multipliceras med två, varefter utsläppsgränsvärdet för
den bränsletyp som har det lägsta värdet subtraheras från denerhållna produkten.
c) För det tredje genom att bestämma de viktade utsläppsgränsvärdena
för varje typ av bränsle, vilka erhålls genom att multiplicera detberäknade utsläppsgränsvärdet för den bestämmande bränsletypen
med den tillförda effekten för detta bränsle och genom att multipli-
cera vart och ett av de andra enskilda utsläppsgränsvärdena med dentillförda effekten för varje bränsletyp, varefter produkten dividerasmed summan av de tillförda effekterna för samtliga bränslen.
d) För det fjärde genom att addera de viktade utsläppsgränsvärdena för
varje typ av bränsle.
3. Som ett alternativ till punkt 2 kan följande genomsnittliga
utsläppsgränsvärden för svaveldioxid användas (oavsett vilken kombi-nation av bränslen som används):
a) För anläggningar enligt artikel 4.1 och 4.3: 1 000 mg/Nm
3i genom-
snitt för alla sådana anläggningar i raffinaderier.
b) För nya anläggningar enligt artikel 4.2: 600 mg/Nm3i genomsnitt
för alla sådana anläggningar i raffinaderier, med undantag för gast-
urbiner.
De behöriga myndigheterna skall säkerställa att tillämpningen av denna
bestämmelse inte leder till att utsläppen från befintliga anläggningarökar.
4. I samband med utfärdandet av tillstånd enligt artikel 4.1 eller 4.2
för flerbränsleanläggningar som växelvis utnyttjar två eller flerabränsletyper samt för sådana anläggningar som omfattas av artikel 4.3eller artikel 10 skall de utsläppsgränsvärden gälla som fastställs i bila-gorna III-VII för varje använd bränsletyp.
Artikel 9
Rökgaser från förbränningsanläggningar skall ledas ut på ett kontrol-
lerat sätt genom en skorsten. Utsläppsvillkoren skall fastställas i dettillstånd som avses i artikel 4 samt i tillstånd för de förbränning-sanläggningar som omfattas av artikel 10. Den behöriga myndighetenskall särskilt tillse att skorstenshöjden beräknas på ett sådant sätt atthälsa och miljö skyddas.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 10
Om en förbränningsanläggning utökas med minst 50 MW, skall de
utsläppsgränsvärden som fastställs i del B i bilagorna III-VII gälla förden nya delen av anläggningen och fastställas med beaktande av hela
anläggningens termiska kapacitet. Denna bestämmelse gäller inte i de
fall som anges i artikel 8.2 och 8.3.
När den driftsansvarige vid en förbränningsanläggning planerar en
förändring enligt artikel 2.10 b och artikel 12.2 i direktiv 96/61/EGskall de utsläppsgränsvärden som fastställs i del B i bilagorna III-VIIgälla för svaveldioxid, kväveoxider och stoft.
Artikel 11
Om förbränningsanläggningar uppförs som kan förväntas ha betydande
inverkan på miljön i en annan medlemsstat, skall medlemsstaterna
säkerställa att lämplig information lämnas och att samråd sker i
enlighet med artikel 7 i rådets direktiv 85/337/EEG av den 27 juni1985 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga ochprivata projekt (
1)
Artikel 12
Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som behövs enligt bilaga VIII
del A för övervakning av utsläppen från de förbränningsanläggningarsom omfattas av detta direktiv och av alla andra siffervärden somkrävs för genomförande av direktivet. Medlemsstaterna får kräva att
övervakningen sker på den driftsansvariges bekostnad.
Artikel 13
Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att tillse
att den driftsansvarige inom skälig tid underrättar de behöriga myndig-
heterna om resultaten från de kontinuerliga mätningarna, kontrollernaav mätutrustningen samt resultaten från de enskilda mätningarna ochfrån alla andra mätningar som utförts för att kunna bedöma om dettadirektiv följs.
Artikel 14
1. När kontinuerliga mätningar utförs skall utsläppsgränsvärdena i
del A i bilagorna III-VII anses ha iakttagits, om en utvärdering av deresultat som avser den faktiska drifttiden under ett kalenderår visar att
a) inte något medelvärde för en kalendermånad överstiger
utsläppsgränsvärdena.
b) när det gäller
i) svaveldioxid och stoft: 97 % av samtliga 48-timmarsmedel-
värden uppgår till högst 110 % av utsläppsgränsvärdena,
ii) kväveoxider: 95 % av samtliga 48-timmarsmedelvärden uppgår
till högst 110 % av utsläppsgränsvärdena.
Varken de perioder som avses i artikel 7 eller start- och stopperioder
skall medräknas.
2. Om endast icke-kontinuerliga mätningar eller andra lämpliga
förfaranden krävs för bestämningen, skall de utsläppsgränsvärden somanges i bilagorna III-VII anses ha iakttagits, om det av resultaten frånvarje serie mätningar eller från de andra förfaranden som definieras ochbestäms enligt regler som fastställts av de behöriga myndigheterna,
framgår att utsläppsgränsvärdena inte överskrids.
►
C1 3. I de fall som avses i artikel 5.2 skall kravet ◄på avsvav-
ling anses uppfyllt, om utvärderingen av de mätningar som utförs ienlighet med bilaga VIII punkt A.3 visar att den avsvavlingsgrad som2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 11
(1) EGT L 175, 5.7.1985, s. 40. Direktivet senast ändrat genom rådets direktiv
97/11/EG (EGT L 73, 14.3.1997, s. 5).
▼B
krävs uppnås enligt samtliga medelvärden för en kalendermånad eller
samtliga rullande 30-dagarsmedelvärden.
Varken de perioder som avses i artikel 7 eller start- och stopperioder
skall medräknas.
4. För nya anläggningar för vilka tillstånd utfärdas enligt artikel 4.2
skall utsläppsgränsvärdena för drifttimmar under ett kalenderår ansesha iakttagits om
a) inget validerat dagsmedelvärde överstiger de relevanta värden som
anges i del B i bilagorna III-VII,
b) 95 % av alla validerade timmedelvärden under året inte överstiger
200 % av de relevanta värden som anges i del B i bilagorna III-VII.
Validerade medelvärden skall fastställas på det sätt som anges i punkt
A.6 i bilaga VIII.
Varken de perioder som avses i artikel 7 eller start- och stopperioder
skall medräknas.
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1990 underrätta
kommissionen om de program som har fastställts i enlighet med artikel3.1.
Senast ett år efter det att en etapp som avser minskningen av utsläppen
från befintliga anläggningar har avslutats, skall medlemsstaterna tillkommissionen lämna en sammanfattande rapport om de resultat somuppnåtts vid genomförandet av programmen.
Det krävs också en rapport i mitten av varje etapp.
2. De rapporter som avses i punkt 1 skall ge en överblick över
a) samtliga förbränningsanläggningar som omfattas av detta direktiv,
b) utsläpp av svaveldioxid och kväveoxider, uttryckta i ton per år och
som koncentrationer av dessa ämnen i rökgaserna,
c) åtgärder som redan har vidtagits eller planeras för att minska
utsläppen och ändringar i valet av bränsle,
d) de ändringar i driftssätt som har redan genomförts eller planeras,
e) förbränningsanläggningar som slutgiltigt har tagits ur drift eller
planeras tas ur drift, och
f) i förekommande fall, de utsläppsgränsvärden som fastslagits genom
programmen för befintliga anläggningar.
När de årliga utsläppen och koncentrationen föroreningar i rökgaserna
fastställs skall medlemsstaterna beakta artiklarna 12, 13 och 14.
3. De medlemsstater som tillämpar artikel 5 eller bestämmelserna i
anmärkningen i bilaga III eller fotnoterna i bilaga VI del A skall
årligen rapportera till kommissionen.
Artikel 16
Medlemsstaterna skall fastställa vilka sanktioner som skall tillämpas
vid överträdelse av de nationella bestämmelser som antas i enlighet
med detta direktiv. De sanktioner som fastställs skall vara effektiva,proportionella och avskräckande.
Artikel 17
1. Direktiv 88/609/EEG skall upphöra att gälla med verkan från och
med den 27 november 2002, utan att det påverkar tillämpningen avpunkt 2 eller medlemsstaternas skyldigheter i fråga om tidsfristernaför genomförande och tillämpning av det direktivet, vilka anges i
bilaga IX.
2. När det gäller nya anläggningar som fått tillstånd före den 27
november 2002, enligt artikel 4.1 i detta direktiv, skall artiklarna 4.1och 5.2, artikel 6, artikel 15.3, bilaga III, VI, VIII och punkt A.2 i2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 12
▼B
bilaga IX till direktiv 88/609/ EEG, såsom det ändrats genom direktiv
94/66/EG, tillämpas fram till den 1 januari 2008 varefter de skallupphöra att gälla
3. Hänvisningar till direktiv 88/609/EEG skall förstås som hänvis-
ningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet medjämförelsetabellen i bilaga X.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 27november 2002. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning närde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. För befintliga anläggningar, och för nya anläggningar för vilka
tillstånd utfärdas enligt artikel 4.1, skall bestämmelserna i punkt A.2 ibilaga VIII tillämpas från och med den 27 november 2004.
3. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 19
Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europe-
iska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 20
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 13
▼B
BILAGA I
TAK OCH REDUCERINGSMÅL FÖR UTSLÄPP AV SO2FRÅN BEFINTLIGA ANLÄGGNINGAR (1)(2)
Medlemsstat0 123456789
Utsläpp av SO2från stora
förbränning-
sanläggningar
1980
(kiloton)Utsläppstak
(kiloton/år)Procentuell minskning i
förhållande till 1980 års utsläppProcentuell minskning i
förhållande till 1980 års juste-
rade utsläpp
Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3
1993 1998 2003 1993 1998 2003 1993 1998 2003
Belgien 530 318 212 159 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Tjeckien 1 408 919 303 155 − 35 − 79 − 89 − 35 − 79 − 89
Danmark 323 213 141 106 − 34 − 56 − 67 − 40 − 60 − 70
Tyskland 2 225 1 335 890 668 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Estland 240 123 91 76 − 49 − 62 − 68 − 49 − 62 − 68
Grekland 303 320 320 320 + 6 + 6 + 6 − 45 − 45 − 45
Spanien 2 290 2 290 1 730 1 440 0 − 24 − 37 − 21 − 40 − 50
Frankrike 1 910 1 146 764 573 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Irland 99 124 124 124 + 25 + 25 + 25 − 29 − 29 − 29
Italien 2 450 1 800 1 500 900 − 27 − 39 − 63 − 40 − 50 − 70
Cypern 17 29 32 34 + 71 + 88 + 100 + 71 + 88 + 100
Lettland 60 40 30 25 − 30 − 50 − 60 − 30 − 50 − 60
Litauen 163 52 64 75 − 68 − 61 − 54 − 68 − 61 − 54
Luxemburg 3 1,8 1,5 1,5 − 40 − 50 − 60 − 40 − 50 − 50
Ungern 720 429 448 360 − 40 − 38 − 50 − 40 − 38 − 50
Malta 12 13 17 14 + 14 + 51 + 17 + 14 + 51 + 17
Nederlän-
derna 299 180 120 90 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Portugal 115 232 270 206 + 102 + 135 + 79 − 25 − 13 − 34
Polen 2 087 1 454 1 176 1 110 − 30 − 44 − 47 − 30 − 44 − 47
Slovenien 125 122 98 49 − 2 − 22 − 61 − 2 − 22 − 612001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 14
(1) Ytterligare utsläpp kan uppstå från verksamhet för vilken tillstånd meddelats den 1 juli 1987 eller senare.
(2) I fråga om förbränningsanläggningar för vilka tillstånd meddelats före den 1 juli 1987 men som då ännu inte tagits i bruk gäller
följande. Utsläpp som inte har beaktats vid fastställandet av de utsläppstak som anges i denna bilaga skall följa de krav för nyaanläggningar som fastställs i detta direktiv eller inräknas i de sammanlagda utsläppen från befintliga anläggningar, vilka utsläpp
inte får överskrida de tak som fastställs i denna bilaga.▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Medlemsstat0 123456789
Utsläpp av SO2från stora
förbränning-
sanläggningar
1980
(kiloton)Utsläppstak
(kiloton/år)Procentuell minskning i
förhållande till 1980 års utsläppProcentuell minskning i
förhållande till 1980 års juste-
rade utsläpp
Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 3
1993 1998 2003 1993 1998 2003 1993 1998 2003
Slovakien 450 177 124 86 − 60 − 72 − 81 − 60 − 72 − 81
Förenade
kungariket 3 883 3 106 2 330 1 553 − 20 − 40 − 60 − 20 − 40 − 60
Österrike 90 54 36 27 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Finland 171 102 68 51 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 70
Sverige 112 67 45 34 − 40 − 60 − 70 − 40 − 60 − 702001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 15
▼B
▼B
BILAGA II
TAK OCH REDUCERINGSMÅL FÖR UTSLÄPP AV NOxFRÅN BEFINTLIGA ANLÄGGNINGAR (1)(2)
Medlemsstat0123456
Utsläpp av NOx(beräknat som
NO2) från stora
förbränning-
sanläggningar
1980
(kiloton)Tak för utsläpp av NOx(kiloton/år)Procentuell minskning i
förhållande till 1980 års utsläppProcentuell minskning i
förhållande till 1980 års juste-
rade utsläpp
Etapp 1 Etapp 2 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 1 Etapp 2
1993 (1) 1998 1993 (1) 1998 1993 (1) 1998
Belgien 110 88 66 − 20 − 40 − 20 − 40
Tjeckien 403 228 113 − 43 − 72 − 43 − 72
Danmark 124 121 81 − 3 − 35 − 10 − 40
Tyskland 870 696 522 − 20 − 40 − 20 − 40
Estland 20 10 12 − 52 − 40 − 52 − 40
Grekland 36 70 70 + 94 + 94 0 0
Spanien 366 368 277 + 1 − 24 − 20 − 40
Frankrike 400 320 240 − 20 − 40 − 20 − 40Irland 28 50 50 + 79 + 79 0 0
Italien 580 570 428 − 2 − 26 − 20 − 40
Cypern 3 5 6 + 67 + 100 + 67 + 100
Lettland 10 10 9 − 4 − 10 − 4 − 10
Litauen 21 8 11 − 62 − 48 − 62 − 48
Luxemburg 3 2,4 1,8 − 20 − 40 − 20 − 40
Ungern 68 33 34 − 51 − 49 − 51 − 49
Malta 1.7 7 2.5 + 299 + 51 + 299 + 51
Nederlän-
derna 122 98 73 − 20 − 40 − 20 − 40
Portugal 23 59 64 + 157 + 178 − 8 0
Polen 698 426 310 − 39 − 56 − 39 − 56
Slovenien 17 15 16 − 12 − 6 − 12 − 62001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 16
(1) Ytterligare utsläpp kan uppstå från verksamhet för vilken tillstånd meddelats den 1 juli 1987 eller senare.
(2) I fråga om förbränningsanläggningar för vilka tillstånd meddelats före den 1 juli 1987 men som då ännu inte tagits i bruk gäller
följande. Utsläpp som inte har beaktats vid fastställandet av de utsläppstak som anges i denna bilaga skall följa de krav för nyaanläggningar som fastställs i detta direktiv eller inräknas i de sammanlagda utsläppen från befintliga anläggningar, vilka utsläpp
inte får överskrida de tak som fastställs i denna bilaga.▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼B
▼A1
▼A1
Medlemsstat0123456
Utsläpp av NOx(beräknat som
NO2) från stora
förbränning-
sanläggningar
1980
(kiloton)Tak för utsläpp av NOx(kiloton/år)Procentuell minskning i
förhållande till 1980 års utsläppProcentuell minskning i
förhållande till 1980 års juste-
rade utsläpp
Etapp 1 Etapp 2 Etapp 1 Etapp 2 Etapp 1 Etapp 2
1993 (1) 1998 1993 (1) 1998 1993 (1) 1998
Slovakien 141 85 46 − 40 − 67 − 40 − 67
Förenade
kungariket 1 016 864 711 − 15 − 30 − 15 − 30
Österrike 19 15 11 − 20 − 40 − 20 − 40
Finland 81 65 48 − 20 − 40 − 20 − 40
Sverige 31 25 19 − 20 − 40 − 20 − 40
(1) Medlemsstaterna får av tekniska skäl uppskjuta genomförandet av etapp 1 såvitt gäller reduktionen av NOx-utsläpp i högst två år,
om kommissionen underrättas om detta senast en månad efter anmälan av detta direktiv.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 17
▼B
▼B
BILAGA III
GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV SO2
Fasta bränslen
A. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 6 %), som
skall gälla för nya och befintliga anläggningar enligt artikel 4.1 respektive
4.3:
Anm.: När utsläppsgränsvärden enligt ovan inte kan uppfyllas på grund av
egenskaperna hos ett bränsle, skall en avsvavlingsgrad på åtminstone
60 procent uppnås för anläggningar med en installerad tillförd effekt
på högst 100 MWt, 75 procent för anläggningar på mer än 100 MWt
och högst 300 MWt samt 90 procent för anläggningar på mer än 300
MWt. För anläggningar på mer än 500 MWt skall en avsvavlingsgrad
på minst 94 procent gälla eller på minst 92 procent i de fall ett
kontrakt om installation av utrustning för avsvavling av rökgaser eller
kalkinjektering har ingåtts och monteringsarbetet har påbörjats före
den 1 januari 2001.
B. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 6 %), som
skall gälla för nya anläggningar enligt artikel 4.2 med undantag för gastur-
biner:
Typ av bränsle 50-100 MWth 100-300 MWth > 300 MWth
Biomassa 200 200 200
Allmänt fall 850 200 (1) 200
(1) Förutom när det gäller de ”yttersta randområdena” där 850 till 200 mg/Nm3(linjär
minskning) skall gälla.
Anm.: När utsläppsgränsvärdena enligt ovan inte kan uppfyllas på grund av
egenskaperna hos ett bränsle skall anläggningarna uppnå 300 mg/Nm3
SO2, eller en avsvavlingsgrad på minst 92 procent för anläggningar
med en installerad tillförd effekt på högst 300 MWt och för anlägg-
ningar med en installerad tillförd effekt på mer än 300 MWt skall en2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 18
▼B
avsvavlingsgrad på minst 95 procent samt ett maximalt tillåtet
utsläppsgränsvärde på 400 mg/Nm3gälla.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 19
▼B
BILAGA IV
GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV SO2
Flytande bränslen
A. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 3 %), som
skall gälla för nya och befintliga anläggningar enligt artikel 4.1 respektive
4.3:
B. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 3 %), som
skall gälla för nya anläggningar enligt artikel 4.2 med undantag för gastur-
biner:
50-100 MWth 100-300 MWth > 300 MWth
850 400-200
(linjär minskning) (1)200
(1) Förutom när det gäller de ”yttersta randområdena” där 850 till 200 mg/Nm3(linjär
minskning) skall gälla.
När det gäller två anläggningar med en installerad tillförd effekt på 250
MWt på Kreta och Rhodos för vilka tillstånd utfärdas före den 31 december
2007 skall utsläppsgränsvärden på 1 700 mg/Nm3gälla.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 20
▼B
BILAGA V
GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV SO2
Gasformiga bränslen
A. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 3 %), som
skall gälla för nya och befintliga anläggningar enligt artikel 4.1 respektive
4.3:
Typ av bränsleGränsvärden
(mg/Nm3)
Gasformiga bränslen i allmänhet 35
Flytande gas 5
Gaser med lågt värmevärde från förgasning av
raffinaderirestprodukter, koksugnsgas,
masugnsgas 800
Gas från förgasning av kol (1)
(1) Rådet kommer att fastställa utsläppsgränsvärden i fråga om sådan gas efter förslag
från kommissionen grundade på ytterligare tekniska erfarenheter.
B. Gränsvärden för utsläpp av SO2uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 3 %), som
skall gälla för nya anläggningar enligt artikel 4.2:
Gasformiga bränslen i allmänhet 35
Flytande gas 5Gaser med lågt värmevärde från koksugn 400Gaser med lågt värmevärde från masugn 2002001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 21
▼B
BILAGA VI
GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV NOX(MÄTNING SOM NO2)
A. Gränsvärden för utsläpp av NOxuttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 6 % för
fasta bränslen, 3 % för flytande och gasformiga bränslen), som skall gälla
för nya och befintliga anläggningar enligt artikel 4.1 respektive 4.3:
Typ av bränsleGränsvärden (1)
(mg/Nm3)
Fasta (2)(3):
50 till 500 MWt: 600
>500 MWt: 500
Från och med den 1 januari 2016
50 till 500 MWt: 600
>500 MWt: 200
Flytande:
50 till 500 MWt: 450
>500 MWt: 400
Gasformigt:
50 till 500 MWt: 300
>500 MWt: 200
(1) Förutom när det gäller de ”yttersta randområdena” där följande värden skall gälla:
Fasta bränslen i allmänhet: 650
Fasta bränslen med mindre än 10 % flyktiga beståndsdelar: 1 300
Flytande: 450
Gasformigt: 350
(2) Till den 31 december 2015 skall för anläggningar med en installerad tillförd effekt
på mer än 500 MW och som från 2008 inte är i drift mer än 2 000 timmar per år(rullande medelvärde över fem år)
— om de erhållit tillstånd enligt artikel 4.3 a, gälla ett utsläppsgränsvärde för
kväveoxider (mätt som NO
2) på 600 mg/Nm3,
— om de omfattas av en nationell plan enligt artikel 4.6, göras en bedömning av
deras bidrag till den nationella planen på grundval av ett gränsvärde om 600
mg/Nm3.
Från och med den 1 januari 2016 skall för anläggningar som inte är i drift mer än
1 500 timmar per år (rullande medelvärde över fem år) gälla ett utsläppsgränsvärde
för kväveoxider (mätt som NO2) på 450 mg/Nm3.
(3) Fram till den 1 januari 2018 skall för anläggningar vilka under den tolvmånaders-
period som upphörde den 1 januari 2001, och vilka drevs och fortsätter att drivasmed fasta bränslen vars flyktiga innehåll är mindre än 10 %, 1 200 mg/Nm
3gälla.
B. Gränsvärden för utsläpp av NOxuttryckta i mg/Nm3, som skall gälla för nya
anläggningar enligt artikel 4.2 med undantag för gasturbiner:
Fasta bränslen (O2-innehåll 6 %):
Typ av bränsle 50-100 MWt 100-300 MWt > 300 MWt
Biomassa 400 300 200
Allmänt fall 400 200 (1) 200
(1) Förutom när det gäller de ”yttersta randområdena” där 300 mg/Nm3skall gälla.
Flytande bränslen (O2-innehåll 3 %):
50-100 MWt 100-300 MWt > 300 MWt
400 200 (1) 2002001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 22
▼B
(1) Förutom när det gäller de ”yttersta randområdena” där 300 mg/Nm3skall gälla.
När det gäller två anläggningar med en installerad tillförd effekt på 250
MWt på Kreta och Rhodos för vilka tillstånd utfärdas före den 31 december
2007 skall utsläppsgränsvärden på 400 mg/Nm3gälla.
Gasformiga bränslen (O2-innehåll 3 %):
50-300 MWt > 300 MWt
Naturgas (Anm. 1) 150 100
Övriga gaser 200 200
Gasturbiner:
Gränsvärden för utsläpp av NOx, uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 15 %),
som skall gälla för en enkel gasturbinenhet enligt artikel 4.2 (gränsvärdena
gäller endast vid en belastning på mer än 70 %):
> 50 MWt
(tillförd effekt vid beting-
elser enligt ISO)
Naturgas (Anm. 1) 50 (Anm. 2)
Flytande bränslen (Anm. 3) 120Gasformiga bränslen (utom naturgas) 120
Gasturbiner för reservdrift som drivs mindre än 500 timmar per år skall
undantas från dessa gränsvärden. Den driftsansvarige för sådana anlägg-
ningar skall årligen förelägga den behöriga myndigheten en rapport om
använd tid.
Anm. 1: Med naturgas avses naturligt förekommande metan med högst 20
volymprocent ädelgaser och andra beståndsdelar.
Anm. 2: 75 mg/Nm
3i följande fall, där gasturbinens verkningsgrad är
fastställd vid grundbelastningsbetingelser enligt ISO:
— Gasturbiner som används i kraftvärmesystem med en total verk-
ningsgrad på mer än 75 %.
— Gasturbiner som används i kombikraftverk med i genomsnitt en
total årlig elektrisk verkningsgrad på mer än 55 %.
— Gasturbiner för mekaniska drivanordningar.
För gasturbiner med enkel process som inte tillhör någon av
ovannämnda kategorier, men som har en verkningsgrad på mer än
35 % - fastställd vid grundbelastningsbetingelser enligt ISO - skall
utsläppsgränsvärdet vara 50* η/35, där ηär gasturbinens verknings-
grad uttryckt i procent (och vid grundbelastningsbetingelser enligt
ISO).
Anm. 3: Detta utsläppsgränsvärde gäller endast gasturbiner som drivs med
lätta och medeltunga destillat.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 23
▼B
BILAGA VII
GRÄNSVÄRDEN FÖR UTSLÄPP AV STOFT
A. Gränsvärden för utsläpp av stoft, uttryckta i mg/Nm3(O2-innehåll 6 % för
fasta bränslen, 3 % för flytande och gasformiga bränslen), som skall gälla
för nya och befintliga anläggningar enligt artikel 4.1 respektive 4.3:
Typ av bränsleInstallerad tillförd effekt
(MW)Gränsvärde för utsläpp
(mg/Nm3)
Fast ≥500
< 50050 (2)
100
Flytande (1) alla anläggningar 50
Gasformigt alla anläggningar 5 i regel
10 för masugnsgas
50 för gaser från
stålindustrin som kan
användas på annat
ställe
(1) Ett gränsvärde på 100 mg/Nm3får tillämpas på sådana anläggningar som har en instal-
lerad tillförd effekt som understiger 500 MWt och som förbränner flytande bränsle meden askhalt som överstiger 0,06 %.
(
2) Ett gränsvärde på 100 mg/Nm3får tillämpas på sådana anläggningar som erhållit
tillstånd enligt artikel 4.3 och som har en installerad tillförd effekt på minst 500 MWt
och som förbränner fast bränsle med ett värmeinnehåll på mindre än 5 800 kJ/kg
(nettovärmevärde), med en fukthalt på minst 45 viktprocent, en kombinerad fukt- ochaskhalt som överstiger 60 viktprocent och en kalciumoxidhalt som överstiger 10 %.
B. Gränsvärden för utsläpp av stoft, uttryckta i mg/Nm3, som skall gälla för nya
anläggningar enligt artikel 4.2 med undantag för gasturbiner:
Fasta bränslen (O2-innehåll 6 %):
50−100 MWt > 100 MWth
50 30
Flytande bränslen (O2-innehåll 3 %):
50−100 MWt > 100 MWth
50 30
När det gäller två anläggningar med en installerad tillförd effekt på 250
MWt på Kreta och Rhodos för vilka tillstånd utfärdas före den 31 december
2007 skall utsläppsgränsvärden på 50 mg/Nm3gälla.
Gasformiga bränslen (O2-innehåll 3 %):
I regel 5
För masugnsgas 10För gaser från stålindustrin som kan
användas på annat ställe302001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 24
▼B
BILAGA VIII
METODER FÖR MÄTNING AV UTSLÄPP
A. Förfaranden för mätning och utvärdering av utsläpp från förbränning-
sanläggningar
1. Fram till och med den 27 november 2004
Koncentrationerna av SO2, stoft och NOxför nya anläggningar för vilka
tillstånd utfärdas enligt artikel 4.1 med en installerad tillförd effekt på
mer än 300 MW skall mätas kontinuerligt. Övervakningen av SO2och
stoft får dock begränsas till icke-kontinuerliga mätningar eller andra
lämpliga bestämningsförfaranden, om sådana mätningar eller förfaranden,
vilka måste prövas och godkännas av de behöriga myndigheterna, kan
användas för att fastställa koncentrationerna.
För nya anläggningar för vilka tillstånd utfärdas enligt artikel 4.1 och som
inte omfattas av första stycket får de behöriga myndigheterna kräva att
kontinuerliga mätningar utförs avseende dessa tre föroreningar om det
anses nödvändigt. Om kontinuerliga mätningar inte krävs, skall icke-
kontinuerliga mätningar eller lämpliga bestämningsförfaranden som
godkänts av de behöriga myndigheterna regelbundet tillämpas för att
beräkna mängden av de ovannämnda ämnena i utsläppen.
2. Från och med den 27 november 2002 och utan att det påverkar tillämp-
ningen av artikel 18.2
De behöriga myndigheterna skall kräva kontinuerliga mätningar av
koncentrationerna av SO2,N Oxoch stoft i rökgaserna från alla
förbränningsanläggningar med en installerad tillförd effekt på minst 100
MW.
Trots vad som sägs i första stycket, kan inte kontinuerliga mätningar
krävas i följande fall:
— För förbränningsanläggningar med en livstid på mindre än 10 000
driftstimmar.
— För SO2och stoft från naturgasförbränningspannor eller från gastur-
biner som drivs med naturgas.
— För SO2från gasturbiner eller pannor som drivs med olja med känt
svavelinnehåll som inte har någon avsvavlingsutrustning.
— För SO2från pannor som drivs med biomassa, om den driftsansvarige
kan visa att utsläppen av SO2under inga omständigheter kan överstiga
de föreskrivna utsläppsgränsvärdena.
Om kontinuerliga mätningar inte krävs, skall icke-kontinuerliga mätningar
göras åtminstone var sjätte månad. Alternativt kan andra lämpliga
bestämningsförfaranden, vilka måste prövas och godkännas av de
behöriga myndigheterna, användas för att beräkna mängderna av
ovannämnda förorenande ämnen i utsläppen. För sådana förfaranden skall
tillämpliga CEN-standarder användas om sådana finns. Om CEN-stan-
darder inte är tillgängliga, skall ISO-standarder, nationella eller
internationella standarder som säkerställer att uppgifterna är av likvärdig
vetenskaplig kvalitet tillämpas.
3. För anläggningar som skall uppfylla kraven på avsvavling i artikel 5.2
och i bilaga III skall de krav på mätningar av SO2-utsläpp som anges i
punkt 2 gälla. Dessutom skall svavelhalten i det bränsle som tillförs
förbränningsanläggningen övervakas regelbundet.
4. De behöriga myndigheterna skall underrättas om väsentliga förändringar
som avser den typ av bränsle som används och anläggningens driftsätt.
De skall bedöma om övervakningskraven enligt punkt 2 fortfarande är
lämpliga eller om de måste ändras.
5. De kontinuerliga mätningar som genomförs i enlighet med punkt 2 skall
omfatta relevanta driftsparametrar för syreinnehåll, temperatur och tryck
och innehållet av vattenånga. Kontinuerliga mätningar av innehållet av
vattenånga i rökgaserna är inte nödvändiga, under förutsättning att den
insamlade rökgasen torkas innan utsläppen analyseras.
Representativa mätningar, dvs. provtagning och analys, av relevanta
föroreningar och driftsparametrar samt metoder för referensmätningar för
att kalibrera automatiska mätsystem skall genomföras i enlighet med
CEN-standarder så snart dessa är tillgängliga. Om CEN-standarder inte
är tillgängliga, skall ISO-standarder och nationella eller internationella2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 25
▼B
standarder som säkerställer att uppgifterna är av likvärdig vetenskaplig
kvalitet tillämpas.
Kontinuerliga mätsystem skall åtminstone varje år kontrolleras genom
parallella mätningar med referensmätmetoderna.
6. Värdena på de 95-procentiga konfidensintervallen för ett enskilt uppmätt
resultat skall inte överstiga följande procentuella andelar av
utsläppsgränsvärdena:
Svaveldioxid 20 %
Kväveoxider 20 %Stoft 30 %
De giltiga tim- och dagsmedelvärdena skall fastställas med utgångspunkt
från de uppmätta giltiga timmedelvärdena, efter att värdet på det ovan
angivna konfidensintervallet har dragits ifrån.
Varje dag under vilken mer än tre timmedelvärden är ogiltiga på grund av
att det kontinuerliga mätsystemet inte fungerar eller genomgår underhåll,
skall ogiltigförklaras. Om mer än tio dagar under ett år ogiltigförklaras av
sådana skäl skall den behöriga myndigheten kräva att den driftsansvarige
vidtar lämpliga åtgärder för att förbättra det kontinuerliga övervaknings-
systemets tillförlitlighet.
B. Fastställande av totala årliga utsläpp från förbränningsanläggningar
Fram till och med år 2003 skall de behöriga myndigheterna inhämta
uppgifter om de totala årliga utsläppen av SO
2och NOxfrån nya
förbränningsanläggningar. Om kontinuerlig mätning sker skall den driftsan-
svarige för förbränningsanläggningen summera separat för varje förorening
den dagliga utsläppsmängden på grundval av rökgasflödet. Om kontinuerlig
mätning inte sker skall uppskattningar av de totala årliga utsläppen göras av
den driftansvarige på grundval av punkt A.1 och motsvara de behöriga
myndigheternas krav.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de totala årliga
utsläppen av SO2och NOxfrån nya förbränningsanläggningar, samtidigt
som uppgifter lämnas enligt punkt C.3 om de totala årliga utsläppen från
befintliga anläggningar.
År 2004 och därefter varje år skall medlemsstaterna göra en inventering av
utsläppen av SO2,N Oxoch stoft från alla förbränningsanläggningar med en
installerad tillförd effekt på minst 50 MW. Den behöriga myndigheten skall
för varje anläggning som drivs under överinseende av en driftsansvarige på
en viss plats inhämta följande uppgifter:
— De sammanlagda årliga utsläppen SO2,N Oxoch stoft (total mängd
svävande partiklar).
— Total årlig energitillförsel i förhållande till nettovärmevärdet, uppdelad
på följande fem bränslekategorier: biomassa, övriga fasta bränslen,
flytande bränslen, naturgas och andra gaser.
En sammanfattning av resultaten av denna inventering som separat visar
utsläppen från raffinaderier skall överlämnas till kommissionen vart tredje
år, inom tolv månader från utgången av den berörda treårsperioden. De
årliga uppgifterna för varje enskild anläggning skall på begäran överlämnas
till kommissionen. Kommissionen skall förse medlemsstaterna med en
sammanfattning av jämförelserna mellan och utvärderingarna av de nation-
ella inventeringarna inom tolv månader från mottagandet av de nationella
inventeringarna.
Från och med den 1 januari 2008 skall medlemsstaterna årligen rapportera
till kommissionen vilka befintliga anläggningar som anses omfattas av
artikel 4.4 tillsammans med förteckningen över hur mycket tid som använts
och som återstår av den tid som medgivits för återstoden av anläggningens
driftsperiod.
C. Fastställande av totala årliga utsläpp från befintliga anläggningar till
och med 2003
1. År 1990 och därefter varje år till och med 2003 skall medlemsstaterna
göra en fullständig inventering av utsläppen av SO2och NOxfrån befint-
liga anläggningar enligt följande:
— För varje enskild anläggning, i fråga om anläggningar med en kapa-
citet över 300 MWt samt för raffinaderier.
— Sammantaget för andra förbränningsanläggningar som omfattas av
detta direktiv.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 26
▼B
2. Den metod som används för dessa inventeringar skall överensstämma
med den som använts för att fastställa SO2- och NOx-utsläppen från
förbränningsanläggningar år 1980.
3. Resultaten av inventeringen skall överlämnas till kommissionen i en
lämpligt sammanfattad form senast nio månader efter utgången av det år
som avses. Uppgifter om den metod som använts för att upprätta
utsläppsinventeringarna samt mer detaljerade, grundläggande uppgifter
skall lämnas till kommissionen på begäran.
4. Kommissionen skall göra en systematisk jämförelse av de nationella
inventeringarna och vid behov lämna förslag till rådet om en harmoni-
sering av metoderna för utsläppsinventering, i syfte att effektivt
genomföra detta direktiv.2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 27
▼B
BILAGA IX
TIDSFRISTER FÖR GENOMFÖRANDE OCH TILLÄMPNING AV DET UPPHÄVDA
DIREKTIVET
(enligt artikel 17.1)
Direktiv Tidsfrister för genomförande Tidsfrister för tillämpning
88/609/EEG (EGT L 336, 7.12.1988, s. 1) 30 juni 1990 1 juli 1990
31 december 1990
31 december 1993
31 december 1998
31 december 2003
94/66/EG (EGT L 337, 24.12.1994, s. 83) 24 juni 19952001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 28
▼B
BILAGA X
JÄMFÖRELSETABELL
(enligt artikel 17.3)
Detta direktiv Direktiv 88/609/EEG
Artikel 1 Artikel 1
Artikel 2 Artikel 2
Artikel 3 Artikel 3Artikel 4.1 Artikel 4.1Artikel 4.2, 4.3 och 4.4
Artikel 4.5 Artikel 4.3
Artikel 4.6, 4.7 och 4.8Artikel 5 Artikel 5
Artikel 6
Artikel 6
Artikel 7 Artikel 8Artikel 8 Artikel 9Artikel 9 Artikel 10Artikel 10 Artikel 11
Artikel 11 Artikel 12
Artikel 12 Artikel 13.1Artikel 13 Artikel 14Artikel 14 Artikel 15
Artikel 15.1, 15.2 och 15.3 Artikel 16.1, 16.2 och 16.4
Artikel 16Artikel 17Artikel 18.1 första stycket och 18.3 Artikel 17.1 och 17.2
Artiklar 18.1 andra stycket, 18.2, och artikel 19
Artikel 20 Artikel 18Bilagorna I-VIII Bilagorna I-IXBilagorna IX och X —2001L0080 — SV — 01.05.2004 — 001.001 — 29