1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 22 december 1986
om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om konsumentkrediter
(87/102/EEG)
(EGT L 42, 12.2.1987, s. 48)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 90/88/EEG av den 22 februari 1990 L 61 14 10.3.1990
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 22 december 1986
omtillnärmningavmedlemsstaternaslagarochandraförfattningar
om konsumentkrediter
(87/102/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Det finns stora skillnader i medlemsstaternas lagstiftning ifråga om
konsumentkrediter.
Dessa skillnader i lagstiftningen kan leda till en snedvridning av
konkurrensen mellan kreditgivare inom den gemensamma marknaden.
Dessa skillnader i lagstiftningen begränsar konsumentens möjligheter att
få kredit i andra medlemsländer. De påverkar den efterfrågade kreditensstorlek och typ och även förvärvet av varor och tjänster.
Dessa skillnader har som följd att påverka den fria rörligheten för
sådana varor och tjänster som konsumenter kan skaffa sig på kredit. Depåverkar därmed direkt den gemensamma marknadens funktion.
Mot bakgrund av den växande omfattningen av krediter som beviljas
konsumenterna i gemenskapen skulle inrättandet av en gemensammarknad för konsumentkrediter i lika grad gynna konsumenter, kreditgi-vare, producenter, grossister och detaljister samt dem som tillhanda-håller tjänster.
Europeiska gemenskapens olika konsumentpolitiska program (
4) före-
skriver bl. a. att konsumenten skall skyddas mot oskäliga kreditvillkoroch att en harmonisering av de allmänna villkoren för konsumentkreditskall prioriteras.
Skillnader i lagstiftning och praxis leder till att konsumentskyddet på
konsumentkreditområdet i de olika medlemsstaterna inte blir enhetligt.
Under de senaste åren har många ändringar skett i de kreditformer som
erbjuds till och används av konsumenterna. Nya former av konsumentk-rediter har vuxit fram och fortsätter att utvecklas.
Konsumenten bör få god information om villkor och kostnader för
krediten samt om sina skyldigheter. Denna information bör bl. a. inne-hålla uppgift om den effektiva räntan för krediten eller, om detta inte ärmöjligt, den sammanlagda kreditkostnaden för konsumenten. I avvaktanpå att gemenskapen fattar beslut om en eller flera metoder som skallanvändas för beräkning av den effektiva räntan, bör medlemsstaternakunna behålla nuvarande metoder eller praxis för uträkning av dennaränta. Om sådana metoder saknas, bör bestämmelser införas om hurkonsumenten skall få information om den sammanlagda kreditkost-naden.
(1) EGT nr C 80, 27.3.1979, s. 4 och
EGT nr C 183, 10.7.1984, s. 4.
(2) EGT nr C 242, 12.9.1983, s. 10.
(3) EGT nr C 113, 7.5.1980, s. 22.
(4) EGT nr C 92, 25.4.1975, s. 1 och
EGT nr C 133, 3.6.1981, s. 1.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 3
▼B
Kreditvillkoren kan vara ofördelaktiga för konsumenten. Bättre konsu-
mentskydd kan uppnås genom att vissa krav uppställs som skall gällaalla former av kredit.
Vissa kreditavtal och typer av transaktioner bör på grund av sin speci-
ella karaktär helt eller delvis undantas från detta direktivs tillämpning.
Det bör vara möjligt för medlemsstaterna att i samråd med kommis-
sionen från direktivet undanta vissa former av kredit av icke kommer-siell natur, som beviljats på särskilda villkor.
Den praxis som finns i vissa medlemsstater i fråga om bestyrkta hand-
lingar upprättade inför en notarius publicus eller domare är sådan att detför sådana handlingar blir onödigt att tillämpa vissa bestämmelser idetta direktiv. Det bör därför vara möjligt för medlemsstaterna attundanta sådana handlingar från dessa bestämmelser.
Kreditavtal gällande mycket höga belopp tenderar att avvika från de
vanliga konsumentkreditavtalen. Tillämpningen av bestämmelserna idetta direktiv på avtal gällande mycket små belopp skulle kunna skapaonödiga administrativa bördor både för konsumenter och kreditgivare.Kreditavtal över eller under vissa specificerade gränsbelopp bör därförundantas från direktivet.
Om information ges om kreditkostnaden i annonser o. dyl. och i kredit-
givarens eller kreditförmedlarens affärslokaler kan detta göra det lättareför konsumenten att jämföra olika erbjudanden.
Konsumentskyddet förbättras ytterligare om kreditavtal ingås skriftligt
och innehåller viss minimiinformation om kontraktsvillkoren.
I de fall kredit beviljas vid förvärv av varor, bör medlemsstaterna
fastställa på vilka villkor varorna får återtas, särskilt om konsumenteninte har givit sitt samtycke. Vid ett återtagande bör avräkningen mellanparterna utföras på ett sådant sätt att den säkerställer att återtagandetinte medför någon otillbörlig vinst.
Konsumenten bör tillåtas betala sin skuld före förfallodagen. Konsu-
menten bör då ha rätt till rimligt avdrag på den sammanlagda kredit-kostnaden.
Den rättsliga överlåtelsen av kreditgivarens rättigheter enligt kreditav-
talet får inte försvaga konsumentens ställning.
De medlemsstater som tillåter konsumenter att använda sig av växlar,
löpande skuldebrev eller checkar i samband med kreditavtal, bör säker-ställa att konsumenten är skyddad på lämpligt sätt när han använder sigav sådana betalningsinstrument.
Beträffande varor och tjänster som konsumenten har ingått avtal om att
förvärva på kredit bör konsumenten, åtminstone under de förutsättningarsom anges nedan, ha vissa rättigheter gentemot kreditgivaren utöversedvanliga rättigheter gentemot denne och gentemot leverantören avvarorna eller tjänsterna. De omständigheter som anges ovan gäller defall där kreditgivaren och leverantören av varor eller tjänster har etttidigare avtal enligt vilket kredit görs tillgänglig enbart av den kreditgi-varen till den leverantörens kunder i avsikt att göra det möjligt förkonsumenten att förvärva varor eller tjänster från den leverantören.
Ecu definieras i rådets förordning (EEG) 3180/78 (
1) i dess lydelse
enligt förordning (EEG) 2626/84 (2). Det bör stå medlemsstaterna fritt
att i begränsad omfattning avrunda de belopp i nationell valuta som blirresultatet av omvandlingen av belopp enligt detta direktiv, uttryckta iecu. Beloppen i detta direktiv bör omprövas med jämna mellanrum medhänsyn till den ekonomiska och monetära utvecklingen inom gemen-skapen och vid behov revideras.
Lämpliga åtgärder bör vidtas av medlemsstaterna för att auktorisera
personer som erbjuder kredit eller erbjuder sig att förmedla kreditavtal,eller för att kontrollera eller övervaka den verksamhet som bedrivs av
(1) EGT nr L 379, 30.12.1978, s. 1.2
(2) EGT nr L 247, 16.9.1984, s. 1.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 4
▼B
den som beviljar eller förmedlar kredit, eller för att göra det möjligt förkonsumenter att klaga på kreditavtal eller kreditvillkor.
Kreditavtal bör inte till nackdel för konsumenten avvika från de bestäm-
melser som antagits i kraft av detta direktiv eller som motsvarar direkt-ivets bestämmelser. Dessa bestämmelser får inte kringgås till följd avdet sätt på vilket kreditavtal formuleras.
Då detta direktiv förutsätter en viss grad av tillnärmning av medlemssta-
ternas lagar och andra författningar beträffande konsumentkrediter samten viss nivå på konsumentskyddet, bör medlemsstaterna inte varaförhindrade att bibehålla eller besluta om strängare regler för att skyddakonsumenten. Dock skall vederbörlig hänsyn tas till medlemsstaternasskyldigheter enligt fördraget.
Kommissionen skall senast den 1 januari 1995 framlägga en rapport till
rådet om hur direktivet tillämpas.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Detta direktiv gäller kreditavtal.2. I detta direktiv avses med:
a)Konsument : en fysisk person som, i de transaktioner som täcks av
detta direktiv, uppträder med avsikter som kan anses ligga utanförhans näringsverksamhet eller yrkesområde.
b)Kreditgivare : en fysisk eller juridisk person, eller en grupp personer,
som lämnar kredit inom sin näringsverksamhet, sin affärsverksamheteller sitt yrke.
c)Kreditavtal : ett avtal genom vilket en kreditgivare lämnar eller lovar
lämna en konsument en kredit i form av betalningsanstånd, ettpenninglån eller någon annan liknande ekonomisk uppgörelse.
Avtal där kreditgivaren fortlöpande tillhandahåller en tjänst eller en
nyttighet och konsumenten så länge de tillhandahålls har rätt attbetala i poster, betraktas inte som kreditavtal i detta direktivsmening.
▼
M1
d)konsumentens sammanlagda kreditkostnad: samtliga kostnader,
inklusive ränta och andra avgifter, som konsumenten måste betalaför krediten.
e)effektiv ränta: konsumentens sammanlagda kreditkostnad uttryckt i
procent per år av den beviljade krediten och beräknad enligt artikel 1a.
Artikel 1a
1. a) Den effektiva räntan skall vara lika med den årsränta uttryckt i
procent som motsvarar det samlade nuvärdet av alla nuvarandeoch framtida åtaganden (kreditbelopp, avbetalningar, avgifter)som överenskommits mellan kreditgivare och kredittagare. Denskall beräknas i enlighet med den matematiska formel som finnsangiven i bilaga 2.
b) Som illustration finns fyra exempel på beräkningsmetoden i
bilaga 3.
2. För beräkning av den effektiva räntan, skall konsumentens
sammanlagda kreditkostnad enligt definitionen i artikel 1.2 d
bestämmas med undantag för följande avgifter:
i) Avgifter som kredittagaren skall betala på grund av att han inte
fullgjort de åtaganden som anges i kreditavtalet.
ii) Andra kostnader än kontantpriset som konsumenten är skyldig
betala när han köper en vara eller en tjänst, vare sig transaktionenbetalas kontant eller sker på kredit.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 5
▼M1
iii) Kostnader för överförande av betalningar och kostnader för att hålla
ett konto avsett för återbetalning av krediten samt betalning av räntaoch andra avgifter, utom när konsumenten inte har rimlig valfrihet idetta hänseende och när sådana avgifter är onormalt höga. Dennabestämmelse skall emellertid inte gälla kostnader för indrivning avsådana återbetalningar eller avgifter, vare sig de görs kontant ellerpå annat sätt.
iv) Medlemsavgifter till föreningar eller organisationer som hänför sig
till avtal utanför kreditavtalet, även om sådana medlemsavgifterpåverkar villkoren för krediten.
v) Avgifter för försäkringar eller garantier. Däremot ingår de avgifter
som i händelse av konsumentens död, invaliditet, sjukdom ellerarbetslöshet är avsedda att säkerställa betalning till kreditgivaren aven summa som motsvarar eller är mindre än den sammanlagdakrediten jämte gällande ränta och andra avgifter och som kreditgi-varen måste ta ut som villkor för att bevilja krediten.
3. a) Om kredittransaktioner som omfattas av detta direktiv är under-
kastade bestämmelser i nationell lagstiftning gällande den 1 mars1990 som föreskriver en övre gräns för den effektiva räntan vidsådana transaktioner, och om det enligt dessa bestämmelser ärtillåtet att inte innefatta standardomkostnader som inte beskrivs ipunkt2i-vv a d gäller dessa gränser, får medlemsstaterna enbart
ifråga om dessa transaktioner underlåta att innefatta de nämndaomkostnaderna vid beräkningen av den effektiva räntan enligtdetta direktiv. En förutsättning är dock att konsumenten i de fallsom omnämns i artikel 3 och i kreditavtalet informeras om belop-pets storlek och att detsamma ingår i de betalningar som skallgöras.
b) Medlemsstaterna får inte längre tillämpa punkt a från den dag då
den enda matematiska formeln för beräkning av den effektivaräntan trätt i kraft inom gemenskapen enligt bestämmelserna ipunkt 5 c.
4. a) Den effektiva räntan skall beräknas vid tidpunkten när kreditav-
talet ingås; detta påverkar dock inte bestämmelserna i artikel 3rörande annonser och specialerbjudanden.
b) Vid beräkningen skall man förutsätta att kreditavtalet gäller för
den överenskomna perioden och att kreditgivaren och konsu-menten fullgör sina skyldigheter på överenskomna villkor ochdatum.
5. a) Som en övergångsåtgärd får medlemsstater, som före den 1 mars
1990 tillämpade lagbestämmelser enligt vilka en annan matema-tisk formel än den som anges i bilaga 2 kunde användas för attberäkna den effektiva räntan, fortsätta tillämpa denna formelinom sitt territorium under tre år från den 1 januari 1993 trotsbestämmelserna i punkt 1 a.
Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att se till att en
enda matematisk formel för beräkning av den effektiva räntantillämpas inom deras territorium.
b) Sex månader före utgången av den tidsgräns som fastställts i
punkt a skall kommissionen till rådet överlämna en rapport medförslag som skall göra det möjligt att mot bakgrunden av vunnaerfarenheter tillämpa en enda matematisk formel för beräkning avden effektiva räntan inom gemenskapen.
c) Rådet skall före den 1 januari 1996 fatta beslut med kvalificerad
majoritet på grundval av kommissionens förslag.
6. Om kreditavtal innehåller klausuler som tillåter ändringar av
räntan och av storleken eller nivån på andra avgifter som ingår i deneffektiva räntan men som är omöjliga att uppskatta till belopp, skall deneffektiva räntan beräknas utgående från att räntan och andra avgifter ärfasta och kommer att gälla under kreditavtalets löptid.
7. Där så är nödvändigt får man förutsätta följande vid beräkningen
av den effektiva räntan:
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 6
▼M1
— Om avtalet inte anger någon kreditgräns, skall den beviljade
krediten vara lika med det belopp som den berörda medlemsstatenfastställt. Det får dock inte överstiga en summa motsvarande 2 000ecu.
— Om ingen bestämd tidsplan är fastställd för återbetalning, eller kan
härledas ur avtalsvillkoren och av sättet för återbetalning av denbeviljade krediten, skall kredittiden anses vara ett år.
— Om inte annat anges skall krediten göras tillgänglig och återbetal-
ningarna göras vid den tidigaste av de tidpunkter som anges iavtalet, i de fall avtalet föreskriver mer än ett datum för återbetal-ning.
▼
B
Artikel 2
1. Detta direktiv skall inte gälla för
a) kreditavtal eller avtal som utlovar kredit
— som är avsedda att användas huvudsakligen för att förvärva eller
behålla äganderätten till mark eller till en befintlig eller projek-terad byggnad;
— som är avsedda att användas för att renovera eller förbättra en
byggnad,
b) hyresavtal, utom när dessa föreskriver att äganderätten slutligen skall
övergå till den som hyr,
c) kredit som lämnas eller tillhandahålls utan ränta eller annan avgift,
d) kreditavtal där ingen ränta utgår, förutsatt att konsumenten går med
på att betala tillbaka krediten genom en enda betalning,
e) kredit i form av uttag på löpande kredit som beviljats av en kreditin-
rättning eller ett finansinstitut och som inte är en kontokortskredit;
dock skall bestämmelserna i artikel 6 gälla för dessa krediter,
f) kreditavtal som gäller summor mindre än 200 ecu eller mer än
20 000 ecu,
g) kreditavtal där konsumenten åläggs betala tillbaka krediten
— antingen inom en period som inte överstiger tre månader,
— eller genom högst fyra delbetalningar inom en period som inte
överstiger 12 månader.
2. Från tillämpningen av detta direktiv kan en medlemsstat, efter
samråd med kommissionen, undanta vissa former av kredit somuppfyller följande villkor:
— De beviljas till en ränta som är lägre än marknadsräntan.
— De erbjuds inte generellt till allmänheten.
▼
M1
3. Bestämmelserna i artikel 1 a och i artiklarna 4-12 skall inte gällakreditavtal eller avtal som utlovar kredit mot säkerhet i inteckning i fastegendom, i den mån dessa inte redan undantagits från direktivet underpunkt 1 a.
▼
B
4. Från bestämmelserna i artike l6-1 2k a n medlemsstaterna undanta
kreditavtal i form av en bestyrkt handling som undertecknats inför ennotarius publicus eller en domare.
Artikel 3
Utöver bestämmelserna i rådets direktiv 84/450/EEG av den 10
september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andraförfattningar om vilseledande reklam (
1) och de regler och principer som
är tillämpliga på otillbörlig reklam, gäller att alla annonser eller andraerbjudanden som finns uppsatta i en affärslokal i vilka en fysisk ellerjuridisk person erbjuder kredit eller erbjuder sig förmedla ett kreditavtaloch där en viss ränta eller annat belopp för kreditkostnaden finnsangiven, också skall innehålla uppgift om den effektiva räntan, illust-
(1) EGT nr L 250, 19.9.1984, s. 17.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 7
▼B
rerad med hjälp av ett representativt exempel om något annat sätt inte är
praktiskt möjligt.
Artikel 4
1. Kreditavtal skall ingås skriftligt. Konsumenten skall få en kopia av
det skriftliga avtalet.
2. Det skriftliga avtalet skall innehålla:
a) Uppgift om den effektiva räntan.
b) Uppgift om de villkor enligt vilka den effektiva räntan får ändras.
▼M1
c) Uppgift om storleken och antalet samt om frekvensen eller datum för
betalningar som konsumenten måste göra för att betala tillbakakrediten liksom uppgift om betalning av ränta och andra avgifter.Även det sammanlagda beloppet för dessa delbetalningar bör ommöjligt anges.
d) Uppgift om de olika kostnadsposter som anges i artikel 1a.2 med
undantag för kostnader som hänför sig till avtalsbrott och som inteinnefattades i beräkningen av den effektiva räntan men som måstebetalas av konsumenten under givna förutsättningar, jämte uppgiftom vilka dessa förutsättningar är. I de fall det exakta beloppet fördessa olika poster är känt skall summan anges. Om så inte är falletskall om möjligt anges en beräkningsgrund för denna eller en såexakt uppskattning som möjligt.
▼
B
I de fall det inte är möjligt att ange den effektiva räntan skall konsu-
menten få lämplig information om denna i det skriftliga avtalet. Dennainformation skall minst omfatta den information som föreskrivs i artikel6.1, andra strecksatsen.
3. Det skriftliga avtalet skall vidare innehålla kontraktets övriga
grundläggande avtalsvillkor.
Som exempel innehåller bilagan till detta direktiv en förteckning över
villkor som medlemsstaterna får kräva skall ingå i det skriftliga avtaletpå grund av deras väsentliga karaktär.
▼
M1
▼B
Artikel 6
1. Trots undantaget i artikel 2.1 e, skall en konsument som ingått ett
avtal med ett kreditinstitut eller finansinstitut om kredit i form av uttagpå löpande kredit som inte är av kontokortskredit, vid tiden för avtaletsingående eller dessförinnan informeras
— om en eventuell kreditgräns,
— om den årliga räntan och de avgifter som utgår från den tidpunkt
avtalet ingås och förutsättningarna för en ändring av dessa,
— om förutsättningar för en uppsägning av avtalet.
Denna information skall bekräftas skriftligt.2. Konsumenten skall dessutom under avtalsperioden underrättas om
alla ändringar i den årliga räntan eller tillämpliga avgifter vid dentidpunkt då ändringen inträffar. Sådan information kan lämnas i ettsaldobesked eller på något annat för medlemsstaterna godtagbart sätt.
3. De medlemsstater som tyst godtar övertrasseringar skall försäkra
sig om att konsumenten informeras om den årliga räntan och de avgiftersom tas ut och om varje förändring av dessa i de fall övertrasseringensträcker sig över mer än tre månader.
Artikel 7
Medlemsstaterna skall fastställa de villkor under vilka varor kan återtas
i de fall kredit lämnas för förvärv av varorna, särskilt om konsumenteninte lämnat sitt medgivande. Medlemsstaterna skall vidare svara för att
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 8
▼B
avräkningen mellan parterna, om kreditgivaren återtar varan, görs på ettsådant sätt att återtagandet av varan inte innebär någon otillbörlig vinst.
Artikel 8
Konsumenten skall ha rätt att betala sin skuld enligt ett kreditavtal innan
den överenskomna avtalstiden löpt ut. Enligt de regler som fastställts avmedlemsstaterna skall konsumenten i detta fall ha rätt till rimlig nedsätt-ning av den sammanlagda kostnaden för krediten.
Artikel 9
Om kreditgivarens rättigheter enligt ett kreditavtal övergår till en tredje
person skall konsumenten ha rätt att göra samma invändningar motdenna tredje person som gentemot den ursprungliga kreditgivaren,inklusive invändning om kvittning när en sådan är tillåten i medlems-staten ifråga.
Artikel 10
De medlemsstater som i samband med ett kreditavtal tillåter konsu-
menten
a) att fullgöra betalningar med hjälp av växlar inklusive löpande skul-
debrev,
b) att lämna säkerhet i form av växlar inklusive löpande skuldebrev och
checkar,
skall säkerställa att konsumenten är skyddad på lämpligt sätt när han
använder sig av dessa betalningsinstrument.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att förekomsten av ett kredit-
avtal inte på något sätt får påverka konsumentens rättigheter gentemoten leverantör av varor eller tjänster som inköpts med hjälp av ett sådantavtal i de fall då varorna eller tjänsterna inte tillhandahålls eller inte är iavtalat skick.
2. När
a) konsumenten för att köpa en vara eller få en tjänst utförd ingår ett
kreditavtal med en annan person än leverantören,
b) kreditgivaren och leverantören av varan eller tjänsten har ett tidigare
avtal enligt vilket kredit lämnas enbart av den kreditgivaren till denleverantörens kunder för förvärv av varor eller tjänster från denleverantören,
c) den konsument som avses i a ovan får sin kredit enligt ett sådant
tidigare avtal,
d) varan eller tjänsten som omfattas av kreditavtalet inte levereras eller
levereras endast till en del eller inte överensstämmer med leveran-savtalet,
e) konsumenten har sökt få rättelse gentemot leverantören men har
misslyckats med att få den gottgörelse han är berättigad till,
skall konsumenten ha rätt att göra påföljder gällande gentemot kreditgi-
varen. Medlemsstaterna skall avgöra i vilken omfattning och under vilkavillkor denna rättighet skall kunna utövas.
3. Punkt 2 skall inte tillämpas på enskilda transaktioner som avser ett
belopp som understiger motsvarigheten till 200 ecu.
Artikel 12
1. Medlemsstaterna skall
a) säkerställa att fysiska och juridiska personer som erbjuder kredit
eller erbjuder sig förmedla kreditavtal skall vara skyldiga att skaffasig myndigheternas tillstånd härtill, antingen för detta särskildaändamål eller som leverantörer av varor och tjänster,
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 9
▼B
b) säkerställa att den verksamhet som bedrivs av personer som beviljar
kredit eller godkänner sådan skall vara underkastad kontroll ellerövervakning av en institution eller myndighet,
c) främja att lämpliga organ inrättas för att ta emot klagomål som rör
kreditavtal eller kreditvillkor och lämna information eller ge konsu-menterna råd i hithörande frågor.
2. Medlemsstaterna får bestämma att den auktorisation som avses i
punkt 1 a inte skall krävas när de fysiska och juridiska personer som
erbjuder sig ingå eller ombesörja ett kreditavtal motsvarar definitionen iartikel 1 av rådets första direktiv av den 12 december 1977 om samord-ningen av lagar och andra författningar om starta och driva kreditin-stitut (
1) och som är auktoriserade enligt bestämmelserna i direktivet.
När personer, som lämnar kredit eller ombesörjer att kredit lämnas, har
auktoriserats både för detta särskilda ändamål enligt bestämmelserna ipunkt1ao ch även enligt bestämmelserna i det ovannämnda direktivet,
men den sistnämnda auktorisationen därefter har återkallats, skall denbehöriga myndighet som har ansvaret för utfärdandet av den särskildaauktorisationen att bevilja kredit enligt punk t 1 a underrättas om återkal-
landet. Myndigheten i fråga skall då besluta om de berörda fysiska ellerjuridiska personerna får fortsätta att bevilja kredit eller förmedla kredit,eller om den särskilda auktorisationen som beviljats under punkt 1 askall återkallas.
Artikel 13
1. I detta direktiv avses med ecu den som definieras i förordning
(EEG) nr 3180/78 i dess lydelse enligt förordning (EEG) nr 2626/84.Motsvarigheten i nationell valuta skall första gången detta görs beräknasenligt den växelkurs som gäller den dag detta direktiv antas.
Medlemsstaterna får runda av de belopp i nationell valuta som fram-
räknas genom omvandling av beloppen i ecu, förutsatt att en sådanavrundning inte överstiger 10 ecu.
2. Vart femte år, och första gången 1995, skall rådet på förslag av
kommissionen se över och vid behov revidera beloppen i detta direktiv.Därvid skall hänsyn tas till den ekonomiska och monetära utvecklingeninom gemenskapen.
Artikel 14
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att kreditavtal inte avviker till
konsumentens nackdel från de bestämmelser i nationell lagstiftning sominförts för att följa detta direktiv eller som motsvarar direktivet.
2. Vidare skall medlemsstaterna säkerställa att de bestämmelser de
antar för att genomföra detta direktiv inte kringgås som en följd av detsätt på vilket avtal formuleras, särskilt genom metoden att dela uppkreditbeloppet på flera avtal.
Artikel 15
Detta direktiv skall inte hindra medlemsstaterna från att behålla eller
anta strängare bestämmelser för att skydda konsumenterna i överens-stämmelse med deras förpliktelser enligt fördraget.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
följa detta direktiv senast den 1 januari 1990 och skall genast underrättakommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
(1) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 10
▼B
Artikel 17
Kommissionen skall senast den 1 januari 1995 inge en rapport om
tillämpningen av detta direktiv till rådet.
Artikel 18
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 11
▼B
BILAGA ►M11◄
FÖRTECKNING ÖVER VILLKOR I ARTIKEL 4.3
1.Kreditavtal för att finansiera leverans av vissa speciella varor eller
tjänster:
(i) en beskrivning av de varor eller tjänster som omfattas av avtalet,
(ii) kontantpriset och det pris som skall betalas enligt avtalet,
(iii) storleken av eventuell kontantinsats, antalet delbetalningar och deras
storlek samt deras förfallodatum eller, om något av detta inte är käntnär avtalet ingås, hur man fastställer dessa,
(iv) uppgift om att konsumenten enligt artikel 8 skall ha rätt till nedsättning
om han betalar tillbaka tidigare än avtalat,
(v) vem som äger varorna (om äganderätten inte omedelbart övergår till
konsumenten) och på vilka villkor konsumenten blir ägare till dem,
(vi) beskrivning av eventuell begärd säkerhet,
(vii) eventuell ångerperiod,
(viii) uppgift om eventuella erforderliga försäkringar och, om valet av försäk-
ringsbolag inte har överlämnats till konsumenten, uppgift om kost-naden;
▼
M1
ix) konsumentens skyldighet att spara ett visst penningbelopp som måste
placeras på ett särskilt konto.
▼B
2.Kreditavtal med användande av kontokort:
(i) eventuellt kreditbelopp,
(ii) villkoren för återbetalning eller hur man bestämmer dem,
(iii) eventuell ångerperiod.
3.Kreditavtalmedanvändandeavettlöpandekontosomintepåannatsätt
täcks av direktivet:
(i) eventuellt kreditbelopp eller hur man bestämmer det,
(ii) villkoren för användning och återbetalning,
(iii) eventuell ångerperiod.
4.Övriga kreditavtal som täcks av direktivet:
(i) eventuellt högsta kreditbelopp,
(ii) uppgift om eventuell begärd säkerhet,
(iii) villkoren för återbetalning,
(iv) eventuell ångerperiod,
(v) uppgift om att konsumenten enligt artikel 8 skall ha rätt till nedsättning
om han betalar tillbaka tidigare än avtalat.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 12
▼M1
BILAGA 2
GRUNDLÄGGANDE EKVATION SOM ANGER EKVIVALENSEN
MELLAN DELS LÅNENS, DELS ÅTERBETALNINGARNAS OCH
OMKOSTNADERNAS VÄRDE.
Bokstävers och symbolers betydelse:
K är numret på ett lånK/prime1 är numret på en avbetalning eller omkostnadsbetalning
A
K är storleken på lån nr K
A/prime1K/prime1 är storleken på avbetalning nummer K /prime1
m är numret på sista lånet
är technet för summering
m/prime1 är numret på sista avbetalning eller omkostnadsbetalning
tK är intervallet, uttryckt i år eller delar av år, mellan tidpunkten
för lån nr 1 och efterföljande lån nr 2 till m
tK/prime1 är intervallet, uttryckt i år eller delar av år, mellan tidpunkten
för lån nr 1 och tidpunkterna för återbetalningar eller omkost-nadsbetalningar nr 1 till m’
i är omkostnaderna i procent som kan beräknas (genom algebra,
successiva approximativa beräkningar eller ett ADB-program)när övriga delar i ekvationen är kända genom avtalet eller påannat sätt.
Anmärkningar
a) De belopp, som betalas av båda parter vid olika tidpunkter, är inte nödvän-
digtvis lika stora och behöver inte ovillkorligen betalas med lika stora inter-vall.
b) Begynnelsetidpunkt är tidpunkten för det första lånet.
c) Intervallen mellan de vid beräkningen använda tidpunkterna anges i år eller
delar av år.
1987L0102 — SV — 01.03.1990 — 001.001 — 13
▼M1
BILAGA 3
NÅGRA RÄKNEEXEMPEL
Exempel nr 1
Det lånade beloppe tS=1 0 0 0e cu .
Det återbetalas med en engångsbetalning 1 200 ecu 18 månader, dvs. 1,5 år
efter långivningen.
Ekvationen blir 1 000 =1 200
( 1+i )1,5
eller (1 + i)1,5= 1,2
1+i= 1,129243 …
i = 0,129243 …
Detta tal avrundas till 12,9 % eller 12,92 % beroende på om nationell rätt
eller sedvana medger avrundning av procentsatsen med en eller två deci-maler.
Exempel nr 2
Det avtalade beloppet är S = 1 000 ecu, men långivaren drar av 50 ecu för
utredning och administrativa kostnader, så att lånet i själva verket är 950 ecu;återbetalning med 1 200 ecu sker som i första exemplet 18 månader efterlångivningen.
Ekvationen blir 950 =1 200
( 1+i )1,5
eller (1 + i)1,5=1 200
950= 1,263157 …
1 + i = 1,16851 …
i = 0,16851 … avrundat till 16,9 % eller
16,85 %.
Exempel nr 3
Det lånade beloppet är 1 000 ecu, att återbetalas med två belopp på 600 ecu,
efter ett respektive två år.
Ekvationen blir 1 000 =600
1+i+600
( 1+i )2
Den kan lösas genom algebra och ge r i = 0,1306623, avrundat till 13,1 %
eller 13,07 %.
Exempel nr 4
Det lånade beloppet är 1 000 ecu och de belopp låntagaren skall betala är:
efter tre månader (0,25 år) 272 ecu
efter sex månader (0,50 år) 272 ecuefter tolv månader (1 år) 544 ecu
Summa
1 088 ecu
Ekvationen blir:
1 000 =272
( 1+i )0,25+272
( 1+i )0,50+544
1+i
Med denna ekvation kan i beräknas genom successiva approximativa beräk-
ningar som kan programmeras på en fickdator. Resultatet blir
i = 0,1321, avrundat till 13,2 eller 13,21 %.