1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 27 november 1980
om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för kemiska, fysikaliska och biologiska
agenser i arbetet
(80/1107/EEG)
(EGT L 327, 3.12.1980, s. 8)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådets direktiv 88/642/EEG av den 16 december 1988 L 356 74 24.12.1988
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Spanien och Portugal (*) L 302 23 15.11.1985
►A2Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 27 november 1980
om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för kemiska,
fysikaliska och biologiska agenser i arbetet
(80/1107/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1), utarbetat efter samråd
med Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Rådets resolution av den 29 juni 1978 om ett åtgärdsprogram på
gemenskapsnivå rörande säkerhet och hälsa i arbetet (
4) innehåller
bestämmelser om harmonisering av bestämmelser och åtgärder beträf-fande skydd för arbetstagare mot kemiska, fysikaliska och biologiskaagenser. Ansträngningar måste därför göras för att uppnå tillnärmning,samtidigt som gjorda förbättringar bibehålls, av medlemsstaternas lagaroch andra författningar, i enlighet med fördragets artikel 117.
Vissa skillnader uppenbaras vid en genomgång av de åtgärder som
vidtagits av medlemsstaterna för att skydda arbetstagare mot risker videxponering för kemiska, fysikaliska och biologiska agenser i arbetet.För att uppnå en balanserad utveckling bör därför de åtgärder somdirekt påverkar den gemensamma marknadens funktion tillnärmasvarandra och förbättras. Sådan tillnärmning och förbättring bör grundaspå gemensamma principer.
Det skydd som åsyftas här bör så långt möjligt säkerställas genom
åtgärder som förhindrar exponering eller som håller denna på så lågnivå som är praktiskt genomförbart.
För att uppnå detta syfte bör medlemsstaterna, när de antar bestäm-
melser på detta område, uppfylla vissa krav, i synnerhet avseendefastställande av gränsvärden. En första förteckning över agenser kanantas i detta direktiv för att ligga till grund för ytterligare, mer specifikakrav. Medlemsstaterna skall bestämma huruvida och i vilken utsträck-ning vart och ett av dessa krav är tillämpligt på det agens som avses.
Inom den tidsgräns som fastslås i detta direktiv skall åtgärder vidtas för
tillämpning av bestämmelser avseende ett begränsat antal agenser, föratt säkerställa tillräcklig kontroll av berörda arbetstagares hälsotillståndunder den tid exponeringen pågår, samt för att se till att relevant ochtillräcklig information tillhandahålls.
Rådet skall fastställa gränsvärdena och andra särskilda krav för vissa
agenser i särskilda direktiv.
Vissa tekniska aspekter avseende de särskilda krav som slås fast i de
särskilda direktiven kan omprövas mot bakgrund av erfarenheter ochframsteg som görs på det tekniska och vetenskapliga området.
Företrädare för arbetsgivare och arbetstagare har en roll att spela för att
skydda arbetstagare.
(1) EGT nr C 89, 5.4.1979, s. 6.
(2) EGT nr C 59, 10.3.1980, s. 73.
(3) EGT nr C 297, 28.11.1979, s. 5.
(4) EGT nr L 165, 11.7.1978, s. 1.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
▼B
Grekland skall upptas som medlem i Europeiska ekonomiska gemen-skapen den 1 januari 1981, i enlighet med 1979 års anslutningsakt.Landet bör därför ges en längre period för att genomföra detta direktiv,för att ha möjlighet att upprätta de legislativa, sociala och tekniskastrukturer som behövs, i synnerhet de som avser samråd med respektiveparter på arbetsmarknaden, upprättande av ett system för fortlöpandekontroll av arbetstagares hälsa samt kontroll av genomförandet av direk-tivet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Syftet med detta direktiv är att skydda arbetstagare mot risker för
deras hälsa och säkerhet, samt förebygga sådana risker som uppstår ellersannolikt kan uppstå på arbetsplatser till följd av exponering förkemiska, fysikaliska och biologiska agenser som anses skadliga.
2. Detta direktiv skall inte gälla
— arbetstagare som exponeras för strålning som regleras av Fördraget
om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen,
— sjötransporter,— lufttransporter.
Artikel 2
I detta direktiv avses med
a)agens: varje kemiskt, fysikaliskt eller biologiskt agens som finns på
arbetsplatser och som sannolikt är skadligt för hälsan,
b)arbetstagare : varje anställd person som exponeras för eller sannolikt
kan bli exponerad för sådana agenser i arbetet,
c)gränsvärde : gräns för exponering eller för biologisk indikator i
lämpligt medium för ett agens.
Artikel 3
1. För att exponering av arbetstagare för agenser skall undvikas eller
hållas på så låg nivå som är praktiskt genomförbart skall medlemssta-terna, när de antar bestämmelser om skydd för arbetstagare mot ettagens, vidta
— de åtgärder som anges i artikel 4,— de ytterligare åtgärder som anges i artikel 5, om agenset ingår i
förteckningen i bilaga 1.
▼
M1
I enlighet med proceduren i artikel 118a i fördraget får rådet ändrabilaga 1, bl.a. i syfte att införliva agenser för vilka ett tvingandegränsvärde eller tvingande gränsvärden och/eller andra särskilda kravvisar sig vara nödvändiga.
▼
B
2. För detta ändamål skall medlemsstaterna bestämma huruvida och ivilken utsträckning de olika åtgärder som anges i artikel 4 och 5 skalltillämpas, med hänsyn till vilken typ av agens som avses, exponeringensomfattning och varaktighet, hur allvarlig risken är och den kunskap somfinns om den, samt hur angelägna de åtgärder är som skall vidtas.
3. Medlemsstaterna skall fatta beslut om de åtgärder som behövs för
att säkerställa
— tillräcklig kontroll av arbetstagares hälsotillstånd under exponerings-
perioden, för de agenser som ingår i förteckningen i bilaga 2 del A,
— att arbetstagare och/eller deras företrädare på arbetsplatsen har till-
gång till relevant och tillräcklig information om de risker som dessaagenser medför, för de agenser som ingår i förteckningen i bilaga 2del B.
4. Medlemsstaternas beslut om åtgärder enligt punkt 3 förpliktar dem
inte att tillämpa punkt 1 och 2.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
▼B
Artikel 4
De åtgärder som åsyftas i artikel 3.1 första strecksatsen är följande:
1. Begränsning av användningen på arbetsplatsen av det agens som
avses.
2. Begränsning av antalet arbetstagare som exponeras eller som sanno-
likt kan bli exponerade.
3. Förebyggande tekniska åtgärder.
▼M1
4. a) Fastställande av typen och graden av exponering av arbetstagare
vid varje form av verksamhet som sannolikt medför risk förexponering av arbetstagare, så att säkerhets- och hälsorisker kanbedömas och de åtgärder som skall vidtas kan definieras.
b) Fastställande av gränsvärden och rutiner och metoder för
mätning och utvärdering av resultat. För kemiska agenser, fast-ställande av rutiner och metoder för mätning och utvärdering avresultat, i enlighet med den referensmetod som beskrivs i bilaga2 a, eller en metod som ger likvärdiga resultat.
c) När ett gränsvärde överskrids, omedelbart fastställande av orsa-
kerna till varför gränsvärdet överskrids och genomförande såsnart som möjligt av lämpliga åtgärder för att rätta till förhållan-dena.
▼
B
5. Skyddsåtgärder omfattande tillämpning av lämpliga arbetsrutiner
och metoder.
6. Kollektiva skyddsåtgärder.7. Individuella skyddsåtgärder, i de fall då exponering inte rimligtvis
kan undvikas på annat sätt.
8. Hygienåtgärder.
▼
M1
9. Lämpliga åtgärder skall vidtas av arbetsgivaren för att se till att
arbetstagare och/eller deras företrädare i företag och/eller institu-tioner får fullständig information och instruktion om
a) de potentiella riskerna i samband med den exponering de utsätts
för, de tekniska förebyggande åtgärder som skall vidtas avarbetstagare och de försiktighetsåtgärder som vidtagits av arbets-givaren och skall vidtas av arbetstagarna,
b) vilka riskbedömningsmetoder som används, förekomsten av
gränsvärde enligt punk t4bo ch behovet av att utföra mätningar,
samt vilka åtgärder som skall vidtas enligt punkt 4 ci händelseav att ett gränsvärde överskrids.
▼
B
10. Användning av varnings- och säkerhetsskyltar.11. Kontroll av arbetstagarnas hälsa.12. Förande och uppdatering av register över exponeringsnivåer,
förteckningar över exponerade arbetstagare och medicinska jour-naler.
13. Akutåtgärder vid onormalt hög exponering.14. Vid behov, generellt eller begränsat förbud mot det agens som
avses, i de fall då det med övriga tillgängliga medel inte är möjligtatt garantera tillräckligt skydd.
Artikel 5
De ytterligare åtgärder som åsyftas i artikel 3.1 andra strecksatsen är
följande:
1. Medicinsk kontroll av arbetstagare före exponering och med regel-
bundna mellanrum därefter. I särskilda fall skall det tillses att hälso-kontroll av lämpligt slag finns tillgänglig för arbetstagare som harexponerats för ett agens, när exponeringen har upphört.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
2. Arbetstagare och/eller deras företrädare på arbetsplatsen skall ha
tillgång till resultaten av exponeringsmätningar och till anonymakollektiva biologiska provresultat för påvisande av exponering, i defall då sådana prover utförs.
3. Varje berörd arbetstagare skall ha tillgång till egna biologiska prov-
resultat för påvisande av exponering.
4. Arbetstagare och/eller deras företrädare på arbetsplatsen skall infor-
meras när de gränsvärden som åsyftas i artikel 4 överskrids, omorsakerna därtill samt om vilka åtgärder som har vidtagits eller skallvidtas för att rätta till förhållandena.
5. Arbetstagare och/eller deras företrädare på arbetsplatsen skall ha
tillgång till relevant och tillräcklig information för att förbättra sinkunskap om de faror de är utsatta för.
Artikel 6
Medlemsstaterna skall se till att
— samråd sker med arbetstagar- och arbetsgivarorganisationer innan de
bestämmelser om genomförande av de åtgärder som åsyftas i artikel3 antas, samt att arbetstagarrepresentanterna, om sådana finns, iföretagen eller verksamheterna kan kontrollera att bestämmelsernatillämpas eller själva medverka vid tillämpningen,
— arbetstagare som, i enlighet med nationell lagstiftning eller gällande
praxis, av medicinska skäl tillfälligt är avstängd från arbete där hanutsatts för påverkan av ett agens skall, där så är möjligt, få ett annatarbete,
— de åtgärder som beslutas för genomförandet av detta direktiv är
förenliga med kravet på skydd av folkhälsan och miljön.
Artikel 7
Detta direktiv och de särskilda direktiv som åsyftas i artikel 8 skall inte
hindra att medlemsstater tillämpar eller inför lagar eller andra författ-ningar för att säkerställa bättre skydd för arbetstagare.
Artikel 8
▼
M1
1. I enlighet med proceduren i artikel 118a i fördraget skall rådet i desärskilda direktiven ange att ett tvingande gränsvärde eller tvingandegränsvärden och/eller andra särskilda krav antas av rådet för de agensersom ingår i förteckningen i bilaga 1.
▼
B
2. De särskilda direktivens rubriker skall innehålla serienummer.
3. Anpassning till den tekniska utvecklingen i enlighet med proce-
duren i artikel 10 skall begränsas till de tekniska aspekter som tas upp ibilaga 3, enligt de villkor som fastställs i de särskilda direktiven.
▼
M1
4. För andra agenser än de som anges i bilaga 1 skall indikativagränsvärden utarbetas i enlighet med den procedur som fastslås i artikel10, utan att detta hindrar tillämpningen av stycke 1.
Medlemsstaterna skall bl.a. beakta dessa indikativa gränsvärden när
gränsvärden enligt artikel 4.4 b fastslås.
Indikativa gränsvärden skall fastställas efter utvärdering av experter på
grundval av vetenskaplig data.
▼
B
Artikel 9
▼M1
1. För att uppnå den anpassning till den tekniska utvecklingen somåsyftas i artikel 8.3 och för att fastställa indikativa gränsvärden enligtartikel 8.4 upprättas härmed en kommitté bestående av företrädare förmedlemsstaterna och med en företrädare för kommissionen som ordfö-rande.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
▼B
2. Kommittén skall fastställa sin egen arbetsordning.
Artikel 10
1. När det förfarande skall tillämpas som anges i denna artikel, skall
ärendet hänskjutas till kommittén av ordföranden, antingen på hans egetinitiativ eller på begäran av en företrädare för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall till kommittén lämna ett förslag
om åtgärder som skall vidtas. Kommittén skall yttra sig över förslagetinom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur bråds-kande ärendet är. Yttrandet skall avges med en majoritet av►
A262◄röster, varvid medlemsstaternas röster skall vägas enligt
fördragets artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.
3. a) Kommissionen skall anta förslaget, om det har tillstyrkts av
kommittén.
b) Om förslaget inte har tillstyrkts av kommittén eller om den inte
avger något yttrande, skall kommissionen utan dröjsmål föreslårådet åtgärder. Rådet skall besluta med kvalificerad majoritet.
c) Om rådet inte fattar beslut inom tre månader från det att förslaget
har mottagits, skall kommissionen besluta att de föreslagna åtgär-derna skall vidtas.
Artikel 11
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar
som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom tre år efter anmälanav direktivet och skall genast underrätta kommissionen om detta.
Med avseende på artikel 3.3, första strecksatsen, skall tidsgränsen dock
vara fyra år.
För Grekland gäller det undantaget att tidsgränserna enligt första och
andra styckena skall vara fyra respektive fem år.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv.
Artikel 12
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼B
BILAGA 1
Förteckning över agenser enligt artikel 3.1 andra strecksatsen och artikel
8.1
Akrylnitril
AsbestArsenik och arsenikföreningarBensenKadmium och kadmiumföreningarKvicksilver och kvicksilverföreningarNickel och nickelföreningarBly och blyföreningar
Klorerade kolväten: — kloroform
— paradiklorbensen— koltetraklorid
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
BILAGA 2
A.Förteckning över agenser enligt artikel 3.3 första strecksatsen
1. Asbest
2. Bly och blyföreningar
B.Förteckning över agenser enligt artikel 3.3 andra strecksatsen
1. Asbest
2. Arsenik och arsenikföreningar3. Kadmium och kadmiumföreningar4. Kvicksilver och kvicksilverföreningar5. Bly och blyföreningar
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼M1
BILAGA 2 a
REFERENSMETOD ENLIGT ARTIKEL 4.4 b
A. DEFINITIONER
I.Partiklar i luften
1.Fysikalisk-kemiska definitioner
a)Damm: finfördelat fast material spritt i luften, genom mekaniska
processer eller genom att partiklar rörs upp.
b)Rök:finfördelat fast material spritt i luften, genom termiska och/
eller kemiska processer.
c)Dimma: finfördelad vätska spridd i luften, genom kondensering
eller dispersion.
2.Yrkesmedicinska och toxikologiska definitioner av partikelpopula-
tioner.
a) Damm, rök och dimma ingår i kategorin partiklar i luften.
Vid bedömning av de hälsorisker som partiklar i luften medför
skall hänsyn tas till partikelstorleken, liksom till specifika farligaeffekter, koncentration och exponeringstid.
b) Endast en del av den totala mängden partiklar i luften inom en
arbetstagares inandningsområde inhaleras. Denna del betecknasden inandningsbara fraktionen.
Viktiga faktorer i detta sammanhang är inandningshastigheten
omkring näsa och mun liksom flödesförhållandena runt huvudet.
c) Beroende på den inandningsbara fraktionens storlek kan denna
komma att deponeras i olika delar av luftvägarna.
Deposition har bl.a. en betydande inverkan på en skadlig effekts
lokalisering och karaktär.
Den del av den inandningsbara fraktionen som når alveolerna
betecknas den respirabla fraktionen.
Den respirabla fraktionen är av särskilt yrkesmedicinskt intresse.
II.Gränsvärden
a) Gränsvärdet anges som den tidsvägda genomsnittliga koncentrationen
under åtta timmars exponering för ett ämne i form av en gas, ångaeller partiklar i luften på arbetsplatsen.
Exponering innebär förekomst av ett kemiskt agens i luften inom
arbetstagarens andningszon.
Den definieras som koncentrationen under en referensperiod.Detta avsnitt gäller inte gränsvärden för biologiska indikatorer.
b) Det kan dessutom vara nödvändigt att för vissa ämnen begränsa till-
åtna avvikelser uppåt under kortare perioder från den genomsnittligatidsvägda åttatimmarsexponeringen för ämnen.
Mätningar avser då den genomsnittliga koncentrationen av ämnet
under den aktuella kortare perioden.
c) Gränsvärdet för gaser och ångor anges oberoende av temperatur- och
lufttrycksvariabler i ml/m
3(ppm), samt med hänsyn tagen till dessa
variabler i mg/m3för en temperatur om 20 °C och ett tryck om
101,3 kPa.
Gränsvärdet för partiklar anges i luften i mg/m3oberoende av driftför-
hållandena på arbetsplatsen.
B. BEDÖMNING AV EXPONERINGEN OCH MÄTSTRATEGI
1.Grundkrav
a) Om det inte med säkerhet kan uteslutas att ett eller flera agenser i form
av gas, ånga eller partiklar finns i luften på arbetsplatsen skall enbedömning göras för att konstatera om gränsvärdena efterlevs.
b) Vid sådan bedömning skall alla faktorer som kan vara av betydelse för
exponeringen noggrant studeras, till exempel
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼M1
— använda eller framställda agenser,
— typer av arbete, tekniska installationer och processer,— tids- och rumsmässiga aspekter på spridning av koncentrationer av
agenser.
c) Ett gränsvärde efterlevs om bedömningen visar att exponeringen inte
överskrider det.
Om den information som erhålls inte är tillräcklig för att konstatera
huruvida gränsvärderna efterlevs måste den kompletteras medmätningar utförda på arbetsplatsen.
d) Om bedömningen visar att ett gränsvärde inte efterlevs skall
— orsakerna till att gränsvärdet överskrids bestämmas och lämpliga
åtgärder för att rätta till förhållandena genomföras så snart sommöjligt,
— bedömningen upprepas.
e) Om bedömningen visar att gränsvärdena efterlevs skall, vid behov,
ytterligare mätningar utföras med lämpligt intervall för att se till attdenna situation fortsätter att råda.
Ju mer den uppmätta koncentrationen närmar sig gränsvärdet desto
oftare skall mätning utföras.
f) Om bedömningen visar att gränsvärdena efterlevs under längre tid,
tack vare arbetsprocessens uppläggning, och ingen betydande föränd-ring genomförs av förhållandena på arbetsplatsen som skulle kunnamedföra förändring av den exponering arbetstagarna utsätts för, kanmätningar göras med längre intervall.
I sådana fall skall dock regelbundet kontrolleras om den bedömning
som ledde fram till denna slutsats fortfarande är tillämplig.
g) Om arbetstagare samtidigt eller i följd exponeras för mer än ett agens
måste detta tas i beaktande vid en utvärdering av den hälsorisk deutsätts för.
2.Krav avseende personer som utför mätningar
Personer som utför mätningar skall ha nödvändiga expertkunskaper och
resurser.
3.Krav avseende mätmetoder
a) Mätmetoden skall ge resultat som är representativa för den exponering
arbetstagarna utsätts för.
b) För att med säkerhet bestämma den exponering som arbetstagaren är
utsatt för på arbetsplatsen bör personlig provtagningsutrustning som ärfäst vid arbetstagarens kropp användas, där så är möjligt.
I de fall då en grupp arbetstagare utför identiska eller likartade
uppgifter på samma arbetsplats och utsätts för likartad exponering kanprovtagning utföras i gruppen så att den är representativ för gruppensom helhet.
Mätsystem med fasta punkter får användas om resultaten gör det
möjligt att bedöma den exponering som arbetstagaren utsätts för påarbetsplatsen.
Prov skall så långt möjligt tas i höjd med arbetstagarens inandnings-
organ och i arbetstagarens omedelbara närhet.
Om tveksamhet råder skall mätpunkten vara den punkt där störst risk
föreligger.
c) Den mätmetod som används skall vara lämplig för det agens som skall
mätas, dess gränsvärde och luften på arbetsplatsen.
Resultatet skall exakt ange koncentrationen av agenset, i samma
måttenhet som gränsvärdet.
d) Om mätmetoden inte är specifik för det agens som skall mätas skall
hela det uppmätta värdet anses avse det agens som skall mätas.
e) Mätmetodens detektionsgränser, känslighet och exakthet skall vara
lämpliga för gränsvärdet.
f) Mätmetodens korrekthet måste garanteras.
g) Mätmetoden skall ha testats under praktiska förhållanden.h) Om Europeiska organisationen för standardisering CEN publicerar
generella krav avseende mätmetoder och mätutrustning för mätningarpå arbetsplatsen samt provningsbestämmelser, skall dessa åberopas vidvalet av lämpliga mätmetoder.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
▼M1
4.Mätningsspecifikationerförupptäcktavrepresentativapartikelpopu-
lationer i luften på arbetsplatser.
a) Koncentrationer av partiklar i luften skall mätas med avseende på
effekt. Vid provtagning skall därför antingen den inandningsbara ellerden respirabla fraktionen mätas.
Detta kräver partikelseparering efter aerodynamisk diameter motsva-
rande den deponering som sker vid inandningen.
Eftersom lämplig utrustning för provtagning på arbetsplatser ännu inte
finns tillgänglig behövs praktiska specifikationer för enhetlig mätning.
b) Den fraktion partiklar i luften som kan andas in av en arbetstagare
genom munnen och/eller näsan bedöms vara inandningsbar.
Exempelvis används för provtagning vid mätningar i praktiken anord-
ningar med en inandningshastighet om 1,25 m/s ± 10 %, eller anord-ningar som följer ISO/TR 7708 1983 (E).
Som exempel kan anges att i det första fallet
— med provtagningsanordningar som fästs på personen, skall
inloppet vara riktat parallellt med arbetstagarens ansikte under helaprovtagningen,
— vid provtagning med fasta punkter, skall inloppets placering och
form göra det möjligt att ta prover som är representativa för denexposition som arbetstagaren utsätts för vid olika flödesriktningar,
— är placeringen av provtagningsanordningens inlopp av föga bety-
delse där den omgivande luftens flödeshastighet är mycket låg,
— med omgivande flödeshastigheter om 1 m/s eller mer, rekommen-
deras provtagning i flera riktningar i horisontalplanet.
c) Den respirabla fraktionen av partiklar i luften utgörs av en population
som passerat ett separeringssystem som med avseende på effekt ärlikvärdig den teoretiska separeringsfunktionen hos en sedimentsepa-rator som ger en femtioprocentig separering av partiklar med en aero-dynamisk diameter om 5 mm (Johannesburg-konventionen 1979).
d) Om CEN slår fast specifikationer för insamling av partiklar i luften på
arbetsplatsen skall dessa företrädesvis tillämpas.
Andra metoder får användas, under förutsättning att de leder till
samma eller striktare resultat vad avser gränsvärdenas efterlevnad.
1980L1107 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 12
▼B
BILAGA 3
Tekniska aspekter som åsyftas i artikel 8.3
1. Provtagningsrutiner och mätmetoder (inklusive kvalitetskontroll) avseende
gränsvärden, i den mån sådana rutiner och metoder inte påverkar gränsvär-denas kvantitativa betydelse.
2. Praktiska rekommendationer om medicinsk kontroll före och under expo-
nering och efter det att exponeringen har upphört, samt registrering av resultatav sådan medicinsk kontroll.
3. Praktiska rutiner för upprättande och underhåll av register avseende uppmätta
värden på arbetsplatser och förteckningar över exponerade arbetstagare.
4. Praktiska rekommendationer avseende varningssystem som installeras på
arbetsplatser där onormalt hög exponering sannolikt kan förekomma.
5. Praktiska rekommendationer avseende akutåtgärder som skall vidtas i
händelse av onormalt hög emission.
6. Allmänna och individuella skyddsåtgärder för vissa typer av arbete (t.ex.
service och reparationer), när det inte kan garanteras att koncentrationerna aveller intensiteten hos agenset kan hållas under gränsvärdena.
7. Rutiner för allmänna hygienkrav och åtgärder för att säkerställa den person-
liga hygienen.
8. Skyltar för att markera områden där betydande exponering sannolikt kan
förekomma samt för att ange vilka försiktighetsåtgärder som skall vidtas.