1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 18 december 1975
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om föreskrivna skyltar och märkningar samt
deras placering och fastsättningssätt på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon
(76/114/EEG)
(EGT L 24, 30.1.1976, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Kommissionens direktiv 78/507/EEG av den 19 maj 1978 L 155 31 13.6.1978
►M2Council Directive 87/354/EEC of 25 June 1987 (*) L 192 43 11.7.1987
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland(*) L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 18 december 1975
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om föreskrivna
skyltar och märkningar samt deras placering och fastsättningssätt
på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon
(76/114/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:
De tekniska krav som motorfordon måste uppfylla enligt nationell
lagstiftning gäller bl.a. föreskrivna skyltar och märkningar samt derasplacering och fastsättningssätt.
Dessa krav skiljer sig åt från en medlemsstat till en annan. Det är
därför nödvändigt att alla medlemsstater antar samma krav, antingensom tillägg till eller i stället för sina nuvarande regler, för att därmed
för alla fordonstyper medge det förfarande för EEG-typgodkännande
som behandlats i rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännandeav motorfordon och släpvagnar till dessa fordon(
3).
Tillnärmningen av den nationella lagstiftningen om motorfordon inne-
fattar medlemsstaternas ömsesidiga erkännande av de kontroller somutförs av var och en av dem på grundval av gemensammabestämmelser. För att ett sådant system skall bli framgångsrikt måstedessa bestämmelser tillämpas av alla medlemsstater från samma datum.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv avses med fordonvarje motorfordon som är avsett att
användas på väg, med eller utan karosseri, med minst fyra hjul ochsom är konstruerade för en högsta hastighet som överstiger 25 km/timoch släpvagnar till dessa fordon, dockmed undantag av spårbundnafordon, traktorer och maskiner för jordbruk eller skogsbruk samt andra
motorredskap.
Artikel 2
Ingen medlemsstat får vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller
nationellt typgodkännande för ett fordon av skäl som hänför sig till de
föreskrivna skyltarna och märkningarna eller deras placering ochfastsättningsmetod om de uppfyller kraven i bilagan.
Artikel 3
Ingen medlemsstat får vägra att registrera ett fordon eller förbjuda att
det säljs, tas i bruk eller används av skäl som hänför sig till de föresk-rivna skyltarna och märkningarna eller deras placering ochfastsättningsmetod om de uppfyller kraven i bilagan till detta direktiv.1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 2
(1) EGT nr C 5, 8.1.1975, s. 41.
(2) EGT nr C 47, 27.2.1975, s. 4.
(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
▼B
Artikel 4
De ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilagan till
den tekniska utvecklingen skall antas enligt det förfarande som
beskrivs i artikel 13 i direktiv 70/156/EEG.
Artikel 5
1. Före den 1 januari 1977 skall medlemsstaterna anta och offent-
liggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv
och skall genast underrätta kommissionen om detta.
Medlemsstaterna skall sätta i kraft dessa bestämmelser den 1 oktober
1978.
2. Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna underrätta
kommissionen om alla förslag till lagar och andra författningar somde avser att anta inom det område som omfattas av detta direktiv;underrättelsen skall lämnas i så god tid att kommissionen hinner
lämna synpunkter på förslaget.
Artikel 6
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 3
▼B
BILAGA
1. ALLMÄNT
1.1 Alla fordon skall vara försedda med den skylt och de märkningar som
beskrivs i följande avsnitt. Skylten och märkningarna skall antingen
vara anbringade av tillverkaren eller av dennes auktoriserade represen-
tant.
2. TILLVERKARSKYLT
2.1 En tillverkarskylt enligt mallen i tillägget skall vara stadigt fastsatt på en
framträdande och lätt åtkomlig plats på en del som inte är föremål för
utbyte vid användning. Skylten skall vara tydlig och ha outplånlig text
med följande upplysningar i angiven ordning:
2.1.1 Tillverkarens namn.
2.1.2 EEG-typgodkännandenummer ►M1(1)◄
Numret består av den gemena bokstaven ”e” följd av, i angiven ordning,
de särskiljande siffrorna eller bokstäverna för det land som beviljat
EEG-typgodkännandet ►A2(1 för Tyskland, 2 för Frankrike, 3 för
Italien, 4 för Nederländerna, 6 för Belgien, 9 för Spanien, 11 för
Förenade kungariket, 13 för Luxemburg, 18 för Danmark, ►M2EL
for Greece ◄, IRL för Irland, P för Portugal ►A3, 17 för Finland, 5
för Sverige, 12 för Österrike ◄)◄och det typgodkännandenummer
som motsvarar numret på typgodkännandeintyget för fordonstypen. En
asterisk skall placeras mellan bokstaven ”e” och de särskiljande siffrorna
eller bokstäverna för det land som beviljat EEG-typgodkännandet, och
mellan de särskiljande siffrorna eller bokstäverna och typgodkännande-
numret.
2.1.3 Fordonets identifieringsnummer.2.1.4 Högsta tillåtna ►
M1lastmassa ◄för fordonet.
2.1.5 Högsta tillåtna ►M1lastmassa ◄för den fordonskombination i vilken
fordonet används som dragfordon.
2.1.6 Högsta tillåtna axeltryckför varje axel, i ordningen framifrån och bak åt.2.1.7 För en påhängsvagn, högsta tillåtna ►
M1massa◄på vändskivans
kopplingstapp.
2.1.8 Kraven i 2.1.4-2.1.7 skall inte träda i kraft förrän 12 månader har
förflutit från dagen för antagandet av rådets direktiv om
►M1massor◄och mått för motorfordon och släpvagnar till dessa
fordon. Under tiden kan emellertid en medlemsstat kräva att de högsta
tillåtna►M1massor◄som föreskrivs i landets nationella lagstiftning
anges på skylten på varje fordon som tas i bruk inom dess territorium.
Om den tekniskt tillåtna massan är högre än den högsta tillåtna massan
kan medlemsstaten i fråga begära att även den tekniskt tillåtna massan
anges. Massan skall anges i två kolumner med den högsta tillåtna
massan till vänster och den tekniskt tillåtna massan till höger.
2.2 Tillverkaren får ge ytterligare upplysningar nedanför eller vid sidan av
de förskrivna uppgifterna, utanför en tydligt utritad rektangel som endast
skall omsluta de upplysningar som föreskrivs i 2.1.1-2.1.8 (se tillägget
till denna bilaga).
3. FORDONETS IDENTIFIERINGSNUMMER
Fordonets identifieringsnummer utgörs av en fast teckenkombination
som tillverkaren tilldelar varje fordon. Dess syfte är att säkerställa att
varje fordon kan identifieras entydigt under en tid av 30 år med hjälp
av tillverkaren, utan att ytterligare uppgifter behövs. Fordonets identifi-
eringsnummer skall uppfylla följande krav:
3.1 Det skall vara angivet på tillverkarskylten, och även på chassit, ramen
eller någon annan liknande del.
3.1.1 Det skall bestå av tre delar.1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 4
(1) Om ett fordon inte har fått EEG-typgodkännande och därför saknar EEG-typgodkän-
nandenummer, får en medlemsstat kräva att det nationella typgodkännandenumretanges. Om ett nationellt typgodkännandenummer måste anges kan tillverkaren ange
detta antingen på tillverkarskylten eller på en separat skylt.▼M1
▼M1
3.1.1.1 Den första delen skall bestå av en kod som tilldelats fordonstillverkaren,
för att göra det möjligt att identifiera honom. Koden skall bestå av tre
tecken, bokstäver eller siffror som tilldelas av en behörig myndighet i
det land där tillverkaren har sin huvudsakliga verksamhet, i samverkan
med den agentur som är representant för den internationella standardi-
seringsorganisationen ISO. Det första tecknet anger ett geografiskt
område, det andra ett land inom ett geografiskt område och det tredje
en särskild tillverkare.
I det fall tillverkaren framställer mindre än 500 fordon per år skall det
tredje tecknet alltid vara ”9”. För identifiering av sådana tillverkare skall
den behöriga myndigheten som nämns ovan även ange det tredje, fjärde
och femte tecknet i den tredje delen.
3.1.1.2 Den andra delen skall bestå av sex tecken (bokstäver eller siffror) som
skall ange fordonets allmänna egenskaper. Om ett eller flera av dessa
tecken inte utnyttjas av tillverkaren, skall de lediga teckenpositionerna
fyllas med alfabetiska eller numeriska tecken efter tillverkarens eget val.
3.1.1.3 Den tredje delen, som består av åtta tecken, av vilka de fyra sista måste
vara numeriska, skall tillsammans med de två andra delarna medge en
entydig identifiering av ett specifikt fordon. Varje outnyttjad teckenposi-
tion skall fyllas med en nolla så att det totala antalet nödvändiga tecken
uppnås.
3.1.2 Alla delarnas tecken skall, när detta är möjligt, anges på samma rad.
I undantagsfall får de av tekniska skäl även anges på två rader. I detta
senare fall får dockingen del delas mellan två rader. Början och slutet
på varje rad måste markeras med en symbol som varken är en arabisk
siffra eller en romersk bokstav, och som inte kan förväxlas med sådana
tecken. Detta krav kan dock frångås i de fall där numret anges på endast
en rad på tillverkarskylten. Det är även tillåtet att placera sådan symbol
mellan de tre delarna på en rad (punkt 3.1.1).
Det får inte finnas något mellanrum mellan tecknen.
3.2. Identifieringsnumret skall dessutom
3.2.1 vara märkt på chassit, ramen eller annan liknande del, på fordonets
högra sida,
3.2.2 vara placerat på en klart synlig och åtkomlig plats genom exempelvis
nitning eller stämpling på ett sådant sätt att det inte kan utplånas eller
förvrängas.
4. TECKEN
4.1 Romerska bokstäver och arabiska siffror skall användas för alla
märkningar enligt avsnitten 2 och 3. Romerska bokstäver som används
i de märkningar som nämns i 2.1.1 och 2.1.3 och 3 skall dock vara
versaler.
4.2 För fordonets identifieringsnummer gäller följande:4.2.1 Användning av bokstäverna I, O och Q samt bindestreck, asterisker och
andra särskilda tecken utöver de symboler som anges i sista stycket i
3.1.2 är inte tillåten.
4.2.2 Bokstävernas och siffrornas minsta höjd skall vara enligt följande:
4.2.2.1 7 mm för tecken som är direkt anbringade på chassit, ramen eller annan
liknande fordonsdel.
4.2.2.2 4 mm för tecken som är anbringade på tillverkarskylten.1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 5
▼B
▼M1
TILLÄGG
MALL FÖR TILLVERKARSKYLT
Nedanstående exempel har inget samband med de uppgifter som förekommer på
verkliga tillverkarskyltar. De är uteslutande avsedda som vägledning.
Exempel nr. 1
Exempel för ett fordon i kategori M1.
Ytterligare upplysningar enligt punkt 2.2 får anges nedanför eller vid sidan av
föreskrivna uppgifterna (se rektanglarna som markeras med punktlinjer i ovan-
stående mall).
Exempel nr. 2
Exempel för fordon i kategori N3.
Ytterligare upplysningar enligt punkt 2.2 får anges nedanför eller vid sidan av
föreskrivna uppgifterna (se rektanglar som markeras med punktlinjer i mallen
överst).1976L0114 — SV — 01.01.1995 — 005.001 — 6