1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV92/49/EEG
av den 18 juni 1992
omsamordningavlagarochandraförfattningarsomavserannandirektförsäkringänlivförsäk-
ringsamtomändringavdirektiv73/239/EEGoch88/357/EEG(tredjedirektivetomannandirekt
försäkring än livförsäkring)
(EGT L 228, 11.8.1992, s. 1)
Rättat genom:
►C1Rättelse, EGT L 311, 14.11.1997, s. 35 (92/49)
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 2
▼B
RÅDETS DIREKTIV92/49/EEG
av den 18 juni 1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser annan
direkt försäkring än livförsäkring samt om ändring av direktiv73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt
försäkring än livförsäkring)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag(1),
i samarbete med Europaparlamentet(2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och
med beaktande av följande:
(1)Det är nödvändigt att genomföra den inre marknaden i fråga om
annan direkt försäkring än livförsäkring med hänsyn till såväletableringsfriheten som friheten att tillhandahålla tjänster så attdet blir lättare för försäkringsföretag med huvudkontor inomgemenskapen att täcka risker belägna inom gemenskapen.
(2)Rådets andra direktiv av den 22 juni 1988 om samordning avlagar och andra författningar som avser annan direkt försäkringän livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra detlättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samtom ändring av direktiv 73/239/EEG (88/357/EEG)(
4) har redan
bidragit påtagligt till förverkligandet av den inre marknaden ifråga om annan direkt försäkring än livförsäkring genom att detger full valfrihet på bredast möjliga försäkringsmarknad åt deförsäkringstagare som på grund av sin ställning, storlek eller deslags risker försäkringen gäller inte behöver särskilt skydd i denmedlemsstat där risken är belägen.
(3)Direktiv 88/357/EEG är därför ett viktigt steg i sammanslag-ningen av de nationella marknaderna till en integrerad marknad,och detta steg måste följas av andra åtgärder av gemenskapen isyfte att göra det möjligt för alla försäkringstagare oberoende avderas ställning, storlek eller de slags risker försäkringen gäller attanlita varje försäkringsgivare med huvudkontor inom gemen-skapen, som är verksam där med stöd av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster, och samtidigt vara garanteradeett tillfredsställande skydd.
(4)Detta direktiv skall ingå i en samlad gemenskapslagstiftning somredan trätt i kraft och som innefattar rådets första direktiv av den24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningarangående rätten att etablera och driva verksamhet med annandirekt försäkring än livförsäkring (73/239/EEG)(
5) och rådets
direktiv av den 19 december 1991 om årsbokslut och samman-ställd redovisning för försäkringsföretag (91/674/EEG)(
6).
(1) EGT nr C 244, 28.9.1990, s. 28 och
EGT nr C 93, 13.4.1992, s. 1
(2) EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 98 och
EGT nr C 150, 15.6.1992
(3) EGT nr C 102, 18.4.1991, s. 7.
(4) EGT nr L 172, 4.7.1988, s. 1. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(5) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(6) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 7.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 3
▼B
(5)Den metod som valts för att uppnå den grad av samordning som
är väsentlig, nödvändig och tillräcklig för att uppnå ett ömsesidigterkännande av auktorisationer och system för tillsyn av säker-heten och därigenom göra det möjligt att bevilja en enda auktori-sation, som är giltig inom hela gemenskapen, samt att tillämpaprincipen om hemlandstillsyn.
(6)Till följd av detta krävs hädanefter för etablering och verksamhetinom försäkringsbranschen en enda officiell auktorisation somutfärdas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat därförsäkringsföretaget har sitt huvudkontor. Denna auktorisationgör det möjligt för företaget att bedriva verksamhet inom helagemenskapen med stöd av etableringsfriheten och friheten atttillhandahålla tjänster. Medlemsstater där företag har filialer ellertillhandahåller tjänster får inte längre kräva att försäkringsföretagsom redan är auktoriserade i hemlandet och som önskar bedrivaförsäkringsverksamhet skall söka ny auktorisation. Direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.
(7)De behöriga myndigheterna i hemländerna skall hädanefteransvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi ärsund, vilket bl.a. innebär kontroll av deras solvensmarginal ochskapandet av tillräckliga tekniska avsättningar, samt att dessaavsättningar täcks av matchande tillgångar.
(8)Vissa bestämmelser i detta direktiv avser minimikrav. Hemlandetfår dock fastställa strängare regler för försäkringsföretag som ärauktoriserade av dess egna behöriga myndigheter.
(9)De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna måste ha de till-synsmöjligheter som krävs för att säkerställa att försäkringsföre-tagen bedriver sin verksamhet på ett korrekt sätt inom helagemenskapen, vare sig verksamheten utövas med stöd av etable-ringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Myndighe-terna måste särskilt ha möjlighet att införa lämpliga skyddsåt-gärder eller sanktioner i avsikt att förhindra oegentligheter ochbrott mot bestämmelserna om tillsyn över försäkringsverksamhet.
(10)Den inre marknaden är ett område utan inre gränser som gertillgång till alla försäkringsslag utom livförsäkring inom helagemenskapen och därigenom möjlighet för varje vederbörligenauktoriserad försäkringsgivare att täcka vilken som helst av derisker som avses i bilagan till direktiv 73/239/EEG. Det monopoli fråga om vissa slag av risker som vissa organ åtnjuter i någramedlemsstater måste därför avskaffas.
(11)Bestämmelserna om överlåtelse av försäkringsbestånd måsteanpassas så att de överensstämmer med det system med en endaauktorisation som införs genom detta direktiv.
(12)Genom direktiv 91/674/EEG har redan den nödvändiga samord-ningen genomförts av medlemsstaternas regler för de tekniskaavsättningar, som krävs av försäkringsgivarna för att täcka sinaåtaganden, och denna samordning möjliggör ett ömsesidigt erkän-nande av sådana avsättningar.
(13)De regler som styr spridningen, lokaliseringen och matchningenav de tillgångar som används för att täcka de tekniska avsättning-arna måste samordnas för att underlätta ett ömsesidigt erkän-nande av medlemsstaternas regler. Vid denna samordning måsteman beakta de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelser somantogs genom rådets direktiv av den 24 juni 1988 för genomfö-randet av fördragets artikel 67 (88/361/EEG)(
1) och de framsteg
som gjorts av gemenskapen på vägen mot en ekonomisk ochmonetär union.
(14)Hemländerna får dock inte kräva att försäkringsföretagen skallinvestera de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna isärskilda tillgångsslag, eftersom ett sådant krav skulle vara oför-
(1) EGT nr L 178, 8.7.1988, s. 5.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 4
▼B
enligt med de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelserna som
antogs genom direktiv 88/361/EEG.
(15)I avvaktan på att ett direktiv om investeringstjänster antas sombl.a. samordnar definitionen av begreppet reglerad marknadmåste en provisorisk definition av begreppet göras i detta direktivutan att kommande samordning påverkas. Denna definitionkommer att ersättas med den som samordnas på gemenskapsnivåoch som kommer att lägga ansvaret på marknadens hemland,medan ansvaret i detta direktiv temporärt läggs på försäkringsfö-retagets hemland.
(16)Den förteckning över poster som får ingå i den solvensmarginalsom krävs i direktiv 73/239/EEG måste kompletteras med hänsyntill nya finansiella instrument och de möjligheter som andrafinansiella institut beviljats vid uppbyggnaden av sina fonder.
(17)Inom ramen för en integrerad försäkringsmarknad bör försäk-ringstagare, som på grund av sin ställning, storlek eller slag avrisk inte kräver särskilt skydd i den medlemsstat där risken ärbelägen, ges fullständig frihet att välja vilken lag som skalltillämpas på deras försäkringsavtal.
(18)Samordningen av försäkringsavtalsrätten är inte en förutsättningför att uppnå en inre marknad för försäkringar. Den möjlighet,som ges medlemsstaterna att föreskriva att deras respektive lagarskall tillämpas på försäkringsavtal som täcker risker som ärbelägna inom deras territorier, bör därför ge tillräckliga garantierför försäkringstagare som behöver särskilt skydd.
(19)Inom ramen för en inre marknad ligger det i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till bredast möjliga utbud av de försäk-ringsprodukter som finns att tillgå inom gemenskapen så att dekan välja vad som bäst motsvarar deras behov. Den medlemsstatdär risken är belägen har ansvaret för att det inte finns någrahinder inom dess territorium mot att tillhandahålla alla de försäk-ringsprodukter som saluförs inom gemenskapen, förutsatt att deinte strider mot de rättsregler till skydd för det allmänna bästasom gäller i den medlemsstaten och att det allmänna bästa inteskyddas av hemlandets rättsregler, samt med kravet att sådanarättsregler måste tillämpas utan diskriminering på alla företagsom är verksamma i den medlemsstaten och vara objektivtnödvändiga samt stå i proportion till det avsedda målet.
(20)Medlemsstaterna måste kunna säkerställa att de försäkringspro-dukter och de avtalshandlingar som, enligt etableringsfriheteneller friheten att tillhandahålla tjänster, används för att täckarisker som är belägna inom deras territorier överensstämmer medde särskilda rättsregler till skydd för det allmänna bästa som ärtillämpliga. De tillsynssystem som skall tillämpas måste motsvaraden inre marknadens krav utan att vara en förutsättning för attbedriva försäkringsverksamhet. Med detta synsätt förefaller detinte berättigat med system med förhandsgodkännande av avtals-villkor. Det är därför nödvändigt att införa andra system som ärbättre anpassade till den inre marknadens krav och som ger varjemedlemsstat möjlighet att garantera försäkringstagare ett tillfreds-ställande skydd.
(21)Om försäkringstagaren är en fysisk person bör försäkringsföre-taget upplysa denne om vilken lag som skall tillämpas på avtaletoch hur försäkringstagares klagomål beträffande avtalenbehandlas.
(22)I vissa medlemsstater utgör privat eller frivillig sjukförsäkringhelt eller delvis ett alternativ till det skydd vid sjukdom somingår i socialförsäkringssystemet.
(23)Arten och de sociala konsekvenserna av sjukförsäkringsavtal gördet berättigat för de behöriga myndigheterna i den medlemsstatdär risken är belägen att kräva att de kontinuerligt underrättas omde allmänna och särskilda avtalsvillkoren för att kunna avgöraom dessa avtal helt eller delvis är ett alternativ till det skydd vidsjukdom som ingår i socialförsäkringssystemet. En sådan kontroll
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 5
▼B
får inte vara en förutsättning för att produkterna skall få tillhan-
dahållas. Sjukförsäkring som helt eller delvis ersätter det skyddvid sjukdom som ges genom socialförsäkringssystemet skiljer sigpå grund av sin särskilda natur från andra former av skade- ochlivförsäkring, i den utsträckning det är nödvändigt att kontrolleraatt försäkringstagarna i realiteten har tillgång till privat ellerfrivilligt tecknat skydd vid sjukdom oberoende av sin ålder ellersitt hälsotillstånd.
(24)I detta syfte har några medlemsstater antagit särskilda rättsregler.Till skydd för det allmänna bästa är det möjligt att anta ellerbehålla sådana rättsregler, förutsatt att de inte på ett otillbörligtsätt inskränker etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster, dock att dessa bestämmelser måste tillämpas lika, oavsettvilket hemland företaget har. Dessa rättsregler kan skilja sig åtberoende på förhållanden i den enskilda medlemsstaten. I sådanarättsregler kan föreskrivas öppet tillträde, enhetlig premiesättningför varje avtalstyp och livsvarigt skydd. Detta mål kan ävenuppnås genom att krav ställs på de företag som erbjuder privateller frivilligt tecknade sjukförsäkringar att de skall använda stan-dardavtal som motsvarar det skydd som ges i de lagstadgadesocialförsäkringsprogrammen med en premiesättning som inte fåröverskrida ett fastställt maximum samt att de deltar i förlustu-tjämningsprogram. En ytterligare möjlighet är att kräva att privateller frivilligt tecknade sjukförsäkringar tekniskt utformas påliknande sätt som livförsäkringar.
(25)På grund av den samordning som införts genom direktiv 73/239/EEG, efter ändring genom detta direktiv, är den möjlighetsom Tyskland ges i artikel 7.2 c i samma direktiv att förbjuda attsjukförsäkring samordnas med andra försäkringsklasser intelängre berättigad och måste därför avskaffas.
(26)Medlemsstaterna kan kräva att alla försäkringsföretag, som påegen risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom derasterritorier, skall följa de särskilda bestämmelser för sådan försäk-ring som ingår i deras nationella lagstiftning. Detta krav får dockinte gälla bestämmelserna om finansiell tillsyn som uteslutande ärhemlandets ansvar.
(27)För att utöva etableringsfriheten krävs att företaget är stadigva-rande representerat i filialstaten. För att det, såvitt gäller ansvars-försäkring för motorfordon, skall kunna ta individuella hänsyn tillförsäkringstagarna och de skadelidande är det nödvändigt med enorganisation i filialstaten som kan inhämta all nödvändig infor-mation om ersättningskrav som gäller detta slag av risk och somhar tillräckliga befogenheter att företräda företaget mot skadeli-dande i ersättningsfrågor och även att betala ut sådan ersättningsamt företräda företaget eller, om så är nödvändigt, se till attföretaget blir företrätt i domstol och inför tillsynsmyndigheterna imedlemsstaten i samband med sådana ersättningskrav.
(28)Inom ramen för den inre marknaden får ingen medlemsstat längreförbjuda att försäkringsverksamhet inom dess territorium samti-digt bedrivs med stöd av etableringsfriheten och av friheten atttillhandahålla tjänster. Den valmöjlighet i detta avseende somdirektiv 88/357/EEG ger medlemsstaterna bör därför avskaffas.
(29)Det bör införas ett sanktionssystem som skall tillämpas om ettförsäkringsföretag i den medlemsstat där risken är belägen inteföljer de bestämmelser till skydd för det allmänna bästa som detomfattas av.
(30)Vissa medlemsstater pålägger inte försäkringstransaktioner någonform av indirekt beskattning, medan flertalet medlemsstater till-ämpar särskilda skatter och andra former av avgifter som t.ex.extraavsättning till garantifonder. I de olika medlemsstater där detillämpas är dessa skatter och avgifter av varierande struktur ochomfattning. Det är önskvärt att förhindra att de skillnader somfinns leder till en snedvridning av konkurrensen i fråga omförsäkringstjänster mellan medlemsstaterna. I avvaktan på ytterli-gare samordning bör detta problem kunna avhjälpas genom till-ämpning av skattesystemen och de övriga avgiftsformerna i de
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 6
▼B
medlemsstater där riskerna är belägna, och det är medlemssta-
ternas uppgift att vidta åtgärder så att dessa skatter och avgifterbetalas.
(31)Återkommande tekniska ändringar av de närmare reglerna i dettadirektiv kan bli nödvändiga med hänsyn till försäkringsbran-schens fortsatta utveckling. Kommissionen kommer, om och närså är nödvändigt, att genomföra sådana ändringar efter samrådmed den försäkringskommitté som inrättats genom direktiv 91/675/EEG(
1) och därvid utöva de verkställande befogenheter som
den givits genom fördraget.
(32)Det är nödvändigt att anta särskilda bestämmelser som syftar tillen smidig övergång från den befintliga rättsordningen, då dettadirektiv skall börja tillämpas, till den ordning som införs genomdirektivet utan att någon ytterligare arbetsbelastning läggs på debehöriga myndigheterna i medlemsstaterna.
(33)Enligt artikel 8 c i fördraget bör hänsyn tas till graden av depåfrestningar som för vissa ekonomier på skilda utvecklingsni-våer blir nödvändiga. Övergångsbestämmelser bör därför antas såatt tillämpningen av detta direktiv kan införas gradvis i vissamedlemsstater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
DEFINITIONER OCH RÄCKVIDD
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)försäkringsföretag: företag som har fått officiell auktorisation enligt
artikel 6 i direktiv 73/239/EEG.
b)filial:agentur eller filial till ett försäkringsföretag med beaktande av
artikel 3 i direktiv 88/357/EEG.
c)hemland: medlemsstat där det försäkringsföretag som försäkrar en
risk har sitt huvudkontor.
d)filialstat:medlemsstat där den filial som försäkrar en risk är belägen.
e)medlemsstat där tjänsterna utförs: medlemsstat där en risk är
belägen, så som definierats i artikel 2 d i direktiv 88/357/EEG, om
risken försäkras från ett försäkringsföretag eller en filial i en annanmedlemsstat.
f)ägarkontroll: förhållande mellan ett moderföretag och ett dotterfö-
retag, så som definierats i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG(
2), eller
motsvarande förhållande mellan en fysisk eller juridisk person ochett företag.
g)kvalificerat innehav: direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtligaröster eller som möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen avföretaget.
Vid tillämpning av denna definition på artiklarna 8 och 15 och på
andra nivåer av ägande enligt artikel 15, skall rösträtter som avses iartikel 7 i direktiv 88/627/EEG(
3) beaktas.
h)moderföretag: moderföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG.
i)dotterföretag: dotterföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG; ett dotterföretag till ett dotterföretag skall
(1) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 32.
(2) EGT nr L 193, 18.7.1983, s. 1.
(3) EGT nr L 348, 17.12.1988, s. 62.
1992L0049 —SV—02.07.1992 —000.001 —7
▼B
också betraktas som dotterföretag till det företag som ytterst är
moderföretaget för dessa företag.
j)reglerad marknad: finansiell marknad, som av ett företags hemland
anses som en reglerad marknad, i avvaktan på att en definition antasgenom ett direktiv om investeringstjänster, och som utmärks av
— en regelbunden verksamhet, och
— förhållandet att bestämmelser som har utfärdats eller godkänts av
de behöriga myndigheterna fastslår villkoren för marknadensverksamhet, tillträdet till marknaden och, om rådets direktiv avden 5 mars 1979 om samordning för villkoren för upptagande avvärdepapper till officiell notering vid fondbörs (79/279/EEG)(
1)
är tillämpligt, de villkor för upptagande till notering som fast-ställs i det direktivet eller, om direktiv 79/279/EEG inte är till-ämpligt, de villkor som ett finansiellt instrument måste uppfyllaför att faktiskt kunna omsättas på marknaden.
En reglerad marknad kan, inom ramen för detta direktiv, vara
belägen i en medlemsstat eller i tredje land. I det senare fallet måstemarknaden vara godkänd av hemlandet och uppfylla jämförbarakrav. Varje finansiellt instrument som omsätts på denna marknadmåste vara av en kvalitet som är jämförbar med kvaliteten hos deinstrument som omsätts på den reglerade marknaden, eller de regle-rade marknaderna, i medlemsstaten i fråga.
k)behöriga myndigheter: nationella myndigheter som enligt lag eller
annan författning har behörighet att utöva tillsyn över försäkringsfö-retag.
Artikel 2
1. Detta direktiv skall tillämpas på de försäkringsformer och verk-
samhetsformer som avses i artikel 1 i direktiv 73/239/EEG.
2. Detta direktiv skall varken tillämpas på försäkringsformer och
verksamheter eller företag och institutioner som inte omfattas avdirektiv 73/239/EEG eller på de organ som avses i artikel 4 i detdirektivet.
Artikel 3
Utan hinder av artikel 2.2 skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga
åtgärder för att säkerställa att de etableringsmonopol inom vissa försäk-ringsklasser som beviljats organ etablerade inom deras territorier ochsom avses i artikel 4 i direktiv 73/239/EEG skall ha upphävts före den 1juli 1994.
AVDELNING II
ETABLERING INOM FÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Artikel 4
Artikel 6 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 6
Auktorisation av behörig myndighet skall föreskrivas för direkt
försäkringsverksamhet.
En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats
territorium,
b) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
avses i första stycket, utvidgar sin verksamhet till en hel försäk-ringsklass eller till andra försäkringsklasser.”
(1) EGT nr L 66, 13.3.1979, s. 21. Senast ändrat genom direktiv 82/148/EEG
(EGT nr L 62, 5.3.1982, s. 22).
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 8
▼B
Artikel 5
Artikel 7 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela gemenskapen.
Den skall ge företaget rätt att bedriva verksamhet där med stödantingen av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Den
skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökande önskarförsäkra endast en del av de risker som hänför sig till försäkrings-klassen enligt punk t A i bilagan.
Dock skall följande gälla:
a) Medlemsstaterna får bevilja auktorisation för de grupper av
försäkringsklasser som anges i punk t B i bilagan och förse dem
med däri angivna beteckningar.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnaderisker som tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren i punktC i bilagan är uppfyllda.”
Artikel 6
Artikel 8 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att försäkringsföretag som ansöker
om auktorisation skall
a)anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: 'société anonyme — naamloze vennootschap',
'société en commandite par actions — commanditairevennootschap op aandelen','associationd’assurance mutuelle— onderlinge verzikeringsverenigung', 'société coopérative— cooperatieve vennootschap',
— Danmark: 'aktieselskaber','gensidige selskaber',— Frankrike: 'société anonyme', société d’assurance mutuelle,
'institution de prévoyance régie par le code de la sécuritésociale', 'institution de prévoyance régie par le code rural','mutuelles régies par le code de la mutualité',
— Grekland: 'annumh etaira', 'allhlasjalistikV sunetairismV',— Irland: 'incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited',
— Italien: 'società per azioni', 'società cooperativa', 'mutua di
assicurazione',
— Luxemburg: 'société anonyme', 'société en commandite par
actions', 'association d’assurances mutuelles', 'société coopé-rative',
— Nederländerna: 'naamloze vennootschap', 'onderlinge waar-
borgmaatschapp ĳ',
— Portugal: 'sociedade anónima', 'mútua de seguros',— Spanien: 'sociedad anónima', 'sociedad mutua', 'sociedad
cooperativa',
— Storbritannien: 'incorporatedcompanies limited by shares or
by guarantee or unlimited', 'societies registered under theIndustrial and Provident Societies Acts','societiesregisteredunder the Friendly Societies Acts',de försäkringsgivare somuppträder under beteckningen 'Lloyd’s',
— Tyskland: 'Aktiengesellschaft', 'Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit', 'Öffentlichrechtliches Wettbewerbsversiche-rungsunternehmen'.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 9
▼B
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag
(SE) när denna har införts.
Vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera
företag inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning,förutsatt att ändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelsepå samma villkor som gäller för privaträttsligt verksammaföretag.
b) begränsa sin verksamhet till försäkringsområdet och sådan verk-
samhet som är direkt anknuten till detta område med uteslutandeav all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfa-renhet.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga en auktorisationsom endast täcker vissa risker inom en försäkringsklass, skall företeen verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minstagarantifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådana försäk-ringsklasser som auktorisationen utvidgats till att omfatta.
3. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att upprätthålla
eller införa lagar och andra författningar som föreskriver godkän-nande av stiftelseurkund och bolagsordning samt att alla andra hand-lingar som krävs för normal tillsyn skall företes.
Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande eller löpande anmälan av allmänna ochsärskilda försäkringsvillkor, premietariffer eller andra tryckta hand-lingar som företaget avser att använda i sina mellanhavanden medförsäkringstagarna.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa krav på förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar,utom då detta ingår som en del i allmänna priskontrollsystem.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att kräva att företag,
som söker eller har beviljats auktorisation för klass 18 i punkt A ibilagan, skall genomgå kontroller beträffande sina direkta och indi-rekta resurser i fråga om personal och utrustning som bl.a. omfattarden medicinska personalens kvalifikationer och kvaliteten på denutrustning som dessa företag förfogar över för att utföra deåtaganden som sammanhänger med försäkringsklassen.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekono-miska behov.”
Artikel 7
Artikel 9 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla
uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra,
b) grundprinciperna för återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel och, om de risker som skall försäkras tillhör försäkrings-klass 18 i punk t A i bilagan, de resurser som står till företagets
förfogande för tillhandahållande av den utlovade assistansen,
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 10
▼B
samt, därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren om
e) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av
kostnaderna för dess uppbyggnad, och i synnerhet löpandeallmänna omkostnader och provisioner,
f) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkrings-
ersättningar,
g) en prognos för balansräkningen,h) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsför-
pliktelser och solvensmarginal.”
Artikel 8
De behöriga myndigheterna i hemlandet får inte bevilja auktorisation
för försäkringsverksamhet förrän de har fått information om vilka aktie-ägare eller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt ellerindirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av dessa innehav.
Dessa myndigheter skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till
behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av försäkringsfö-retaget, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmar somavses i första stycket inte är tillfredsställande.
AVDELNING III
SAMORDNING AVV ILLKOREN FÖR FÖRSÄKRINGSRÖRELSE
Kapitel 1
Artikel 9
Artikel 13 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 13
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen
över försäkringsföretagen, även i fråga om den del av deras verk-samhet som de utövar via filialer eller med stöd av friheten atttillhandahålla tjänster.
2. I den finansiella tillsynen skall ingå kontroll av försäkringsfö-
retagets hela verksamhet, av dess solvens, bildandet av tekniskaavsättningar och de tillgångar som täcker dessa enligt de regler somhemlandet fastställt, eller den praxis som hemlandet följer med iakt-tagande av bestämmelser som antagits på gemenskapsnivå.
Om företaget i fråga har auktorisation att försäkra risker som förts
till försäkringsklass 18 i punkt A i bilagan skall tillsynen utvidgastill att gälla kontroll av de resurser i tekniskt avseende som företagetförfogar över för att kunna utföra den assistans som det har åtagit sigatt lämna, om hemlandets lagstiftning föreskriver kontroll av sådanaresurser.
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag skall ha sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.”
Artikel 10
Artikel 14 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat
utövar verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall filials-taten ge de behöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att, efter attha underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten, själva ellergenom därför utsedda ombud på plats kontrollera de uppgifter somär nödvändiga för den finansiella tillsynen över företaget. Myndighe-terna i filialstaten får medverka i denna kontroll.”
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 11
▼B
Artikel 11
Artikel 19.2 och 19.3 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna skall ålägga företag med huvud-kontor inom
deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammans medstatistisk dokumentation som behövs för tillsyn. De behörigamyndigheterna skall utväxla sådan information och dokumentationsom behövs för tillsynen.
3 Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
se till att de behöriga myndigheterna har de befogenheter ochresurser som behövs för att övervaka den verksamhet som bedrivs avförsäkringsföretag med huvudkontor inom respektive medlemsstatsterritorium, inklusive verksamhet som bedrivs utanför dess territo-rium i enlighet med rådsdirektiv som är tillämpliga på sådan verk-samhet, i syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessa befogenheter och resurser skall särskilt göra det möjligt för de
behöriga myndigheterna att
a) göra ingående undersökningar om ett företags ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående försäk-
ringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande företaget,
dess ledning eller personer med avgörande inflytande över före-taget för att se till att verksamheten bedrivs i överensstämmelsemed de lagar och andra författningar som företaget har att efter-leva i varje medlemsstat, och särskilt att företaget följer verksam-hetsplanen till den del denna är tvingande, samt för att förhindraeller undanröja missförhållanden som är till förfång för de försäk-rade,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom tvångs-
medel, vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet
att inhämta alla upplysningar rörande försäkringsavtal som innehasav förmedlare.”
Artikel 12
1. Artikel 11.2 - 11.7 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som ställts upp i nationell
lag, ge företag med huvudkontor inom dess territorium tillstånd att, helteller delvis, överlåta sådana egna bestånd av försäkringsavtal, somslutits med stöd antingen av etableringsfriheten eller av friheten atttillhandahålla tjänster, till ett acceptkontor etablerat inom gemenskapen,dock under förutsättning att de behöriga myndigheterna i acceptkonto-rets hemland intygar att acceptkontoret har tillräcklig solvensmarginalsedan överlåtelsen beaktats.
3. Om en filial avser att, helt eller delvis, överlåta sådana egna
bestånd av försäkringsavtal, som slutits med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller av friheten att tillhandahålla tjänster, skall filialstatenrådfrågas.
4. I de fall som avses i punkt 2 och 3 skall de behöriga myndighe-
terna i det överlåtande företagets hemland ge tillstånd till överlåtelsenefter att ha inhämtat godkännande av de behöriga myndigheterna i denmedlemsstat där riskerna är belägna.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinasynpunkter eller sitt tillstyrkande till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de myndigheter som
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 12
▼B
rådfrågats inte lämnat något svar inom denna tid skall detta tolkas som
att de har givit sitt stöd eller sitt tysta medgivande.
6. En överlåtelse som tillåtits med stöd av denna artikel skall offent-
liggöras i den medlemsstat där risken är belägen i överensstämmelsemed nationell lag. Sådana överlåtelser skall automatiskt bli gällandegentemot försäkringstagare, de försäkrade och alla andra för vilka deöverlåtna avtalen medför rättigheter eller skyldigheter.
Denna bestämmelse skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagarna möjlighet att säga upp avtal inom en fastställd tidefter en överlåtelse.
Artikel 13
1. Artikel 20 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får den
behöriga myndigheten, efter att först ha underrättat de behörigamyndigheterna i de medlemsstater där riskerna är belägna om sinavsikt, i dess hemland förbjuda företaget att fritt förfoga över sinatillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag, vars
solvensmarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel16.3, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära att detupprättas en plan för att återställa en sund finansiell ställning och attdenna plan överlämnas till myndigheten för godkännande.
I undantagsfall, då den behöriga myndigheten bedömer att företagets
finansiella ställning ytterligare kommer att försämras, får myndig-heten även inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda företaget, attfritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall underrätta debehöriga myndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkas terri-torier företaget bedriver verksamhet om de åtgärder den vidtagit,varpå dessa på den första medlemsstatens begäran skall vidta sammaåtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den i artikel 17
angivna garantifonden, skall den behöriga myndigheten i hemlandetbegära att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig finan-siering till myndigheten för godkännande.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i de andramedlemsstater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhetom detta, varpå dessa på den förstnämnda myndighetens begäranskall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som anges i punkterna 1, 2 och 3 får de
behöriga myndigheterna dessutom vidta alla behövliga åtgärder tillskydd för de försäkrades intressen.
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag attfritt förfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium omföretagets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1, 2och 3, och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar somskall omfattas av dessa åtgärder.”
Artikel 14
Artikel 22 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 22
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland kan återkallas av sammamyndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen
avstår från den eller upphör att utöva verksamhet under längre tidän sex månader, såvida inte medlemsstaten i fråga har utfärdat
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 13
▼B
bestämmelser om att auktorisationen i sådana fall automatisktupphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses i artikel20,
d) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas, eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behörigamyndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta lämp-liga åtgärder för att förhindra att företaget inleder ny verksamhetinom deras territorier med stöd antingen av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster. Den behöriga myndigheten ihemlandet skall i samarbete med de övriga myndigheterna vidta allade åtgärder som behövs till skydd för de försäkrades intressen ochsärskilt inskränka företagets rätt att fritt förfoga över sina tillgångarenligt artikel 20.1, 20.2, andra stycket, eller 20.3, andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av en
närmare motivering och meddelas företaget.”
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som►
C1avser att inneha, ◄direkt eller indirekt, ett kvalificerat
innehav i ett försäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna iföretagets hemland om storleken av det tilltänkta innehavet. Underrät-telse skall lämnas även av den som avser att öka sitt kvalificeradeinnehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet kommeratt uppgå till 20 %, 33 % eller 50 %, eller så att försäkringsföretagetkommer att få ställning av dotterföretag.
De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall ha rätt att, inom
en tid av högst tre månader från det att underrättelse enligt föregåendestycke gjorts, motsätta sig förvärvet om de, med hänsyn till behovet avsund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretag, bedömer att lämp-ligheten inte är tillfredsställande hos de personer som avses i föregåendestycke. Om myndigheterna inte motsätter sig förvärvet, får de föreskrivaen viss tid inom vilken förvärvet skall vara genomfört.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettförsäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna i företagetshemland om storleken av innehavet. Underrättelse skall lämnas även avden som avser att minska sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hansandel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga 20 %, 33 % eller 50%, eller så att försäkringsföretagets ställning som dotterföretag däri-genom skulle upphöra.
3. Försäkringsföretaget skall, då det får kännedom därom, underrätta
de behöriga myndigheterna i sina hemländer om sådana förvärv elleravyttringar av innehav i försäkringsföretagets kapital som får till följdatt innehavanden överstiger eller understiger något av de gränstal somanges i punkterna 1 och 2.
Varje försäkringsföretag skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter i hemlandet om namnen på aktieägare ochmedlemmar med kvalificerade innehav samt om storleken på sådanainnehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolags-stämma om aktieägare och medlemmar eller av uppgifter som redovi-sats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistrerade bolag.
4. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretaget, kräva att de behö-riga myndigheterna i hemlandet vidtar åtgärder. Sådana åtgärder fårbl.a. bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den verk-
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 14
▼B
ställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till deifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att de behörigamyndigheterna i hemlandet har motsatt sig förvärvet, skall medlemssta-terna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen attrösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna rösterskall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar
eller har arbetat för behöriga myndigheter, samt revisorer och expertersom är verksamma för behöriga myndigheters räkning skall vara bundnaav tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingen förtrolig infor-mation som erhålls i tjänsten får röjas till någon person eller myndighetutom i sammandrag eller sammanställning som omöjliggör identifika-tion av enskilda försäkringsföretag, dock med förbehåll för fall somomfattas av straffrättslig lagstiftning.
Dock får, om ett försäkringsföretag har försatts i konkurs eller under-
kastats tvångslikvidation, förtrolig information som inte berör tredjepart, engagerad i försök att rädda företaget, yppas vid civilrättsliga ellerkommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas behö-
riga myndigheter att utbyta information i enlighet med direktiv somgäller för försäkringsföretag. För sådan information skall tystnadspliktgälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal för utbyte av information
med tredje länders behöriga myndigheter, om den information somöverlämnas är föremål för sekretess i mottagarlandet som minst ärlikvärdig med den som föreskrivs i denna artikel.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs i punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten ochdär endast
— för att kontrollera att villkoren för att försäkringsföretag skall få
starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta tillsyn översådan verksamhet, särskilt med avseende på kontroll av tekniskaavsättningar, solvensmarginal, redovisning och rutiner för administ-ration samt internkontroll,
— för att ålägga sanktioner,— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av
den behöriga myndigheten,
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 56 eller med
stöd av särskilda bestämmelser i direktiv antagna med avseende påförsäkringsföretag.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-stat, och inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater ifall då informationen lämnas till
— myndigheter som ansvarar för den officiella tillsynen över kreditin-
stitut och andra finansiella organisationer samt myndigheter medansvar för tillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med försäkringsföretags konkurs eller
likvidation eller liknande förfaranden,
— personer med ansvar för obligatorisk revision av försäkringsföretags
och andra finansiella instituts räkenskaper,
under utövandet av deras tillsynsfunktion eller för att till organ som
administrerar tvångslikvidationsförfaranden eller garantifonder lämnasådan information som är nödvändig för att dessa skall kunna utförasina uppdrag. Den information som mottas av dessa myndigheter, organoch personer skall vara underkastad de krav på tystnadsplikt som fast-ställs i punkt 1.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 15
▼B
6. Medlemsstaterna får vidare, utan hinder av punkterna 1 och 4,med stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut tillandra organ inom deras centrala förvaltning som ansvarar för lagstift-ning om tillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, investerings-tjänster och försäkringsbolag samt till personer som företräder sådanaorgan.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vidinspektion på platsen i enlighet med artikel 14 i direktiv 73/239/EEGaldrig får röjas i de fall som sägs i denna punkt 6 utan uttryckligtsamtycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationeneller av behöriga myndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionenutfördes.
Kapitel 2
Artikel 17
Artikel 15 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15
1. Hemlandet skall föreskriva att varje försäkringsföretag gör till-
räckliga tekniska avsättningar för hela verksamheten.
Storleken av dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i direktiv 91/674/EEG.
2. Hemlandet skall kräva att varje försäkringsföretag täcker de
tekniska avsättningarna för sin verksamhet med matchande tillgångarenligt artikel 6 i direktiv 88/357/EEG. Då det gäller risker som ärbelägna inom Europeiska gemenskapen skall tillgångarna vara loka-liserade inom gemenskapen. Medlemsstaterna får inte kräva attförsäkringsföretag skall lokalisera sina tillgångar i någon särskildmedlemsstat. Hemlandet får emellertid medge lättnader beträffandetillgångarnas lokalisering.
3. Om hemlandet medger att tekniska avsättningar till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa detprocenttal som tillåts. Hemlandet får i sådant fall inte ange var detillgångar som utgörs av sådana fordringar skall lokaliseras.”
Artikel 18
Artikel 15a i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje försäkringsföretag
med huvudkontor inom deras territorier som meddelar försäkringarinom klass 14 i punk t A i bilagan (i fortsättningen kallat 'kreditför-
säkring')skall upprätta en utjämningsreserv med ändamål att täckatekniska underskott eller en skadekvot som överstiger genomsnittetoch som uppstår i denna försäkringsklass under ett räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt regler som hemlandet
fastställt och som överensstämmer med någon av de fyra metodersom anges i punk t D i bilagan, vilka skall anses inbördes likvärdiga.
3. Utjämningsreserven får inte, till den del den beräknats enligt
metoderna i punk t D i bilagan, ingå i solvensmarginalen.
4. Medlemsstaterna får befria försäkringsföretag med huvud-
kontor inom deras territorier från skyldigheten att upprätthålla enutjämningsreserv avseende kreditförsäkring, om premierna ellerbidragen för kreditförsäkring inte uppgår till fyra procent av detotala premierna eller bidragen och inte heller uppgår till 2500000ecu.”
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 16
▼B
Artikel 19
Artikel 23 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 20
De tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
uppbyggda med hänsyn till arten av den verksamhet som företagetbedriver så att dess investeringar, vilka skall vara diversifierade och halämplig spridning, tryggar säkerhet, avkastning och likviditet.
Artikel 21
1. Hemlandet får inte godkänna att försäkringsföretag täcker sina
tekniska avsättningar med andra slag av tillgångar än följande:
A.Investeringar
a) skuldförbindelser, obligationer och andra penningoch kapital-
marknadsinstrument,
b) utlåning,
c) aktier och andra andelar med rörlig avkastning,
d) andelar i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värde-
papper samt andra investeringsfonder,
e) mark, byggnader och rättigheter i fast egendom.
B.Fordringar
f) fordringar på återförsäkrare, inklusive återförsäkrares del av de
tekniska avsättningarna,
g) depositioner och andra fordringar på försäkringsföretag som
avgivit återförsäkring,
h) fordringar på försäkringstagare och förmedlare som härrör från
verksamhet med direkt försäkring och återförsäkring,
i) fordringar som härrör från räddning och subrogation,j) utestående skatteåterbäringar,
k) fordringar på garantifonder.
C.Övrigt
l) andra materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader,
är värdet fastställts enligt en betryggande avskrivningsplan,
m) kassa och bank, tillgodohavanden i kreditinstitut och andra
organ med tillstånd att motta insättningar,
n) förutbetalda anskaffningskostnader,o) upplupna räntor och hyror samt andra upplupna inkomster och
förutbetalningar.
Då det gäller de försäkringsgivare som uppträder under beteckningen
Lloyd’s skall bland tillgångsslagen även ingå garantier och rembursersom utfärdats av kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 77/780/EEG(
1) eller av försäkringsföretag samt verifierbara belopp som
härrör från livförsäkringsavtal i den utsträckning de ingår i fonder somtillhör medlemmarna.
Det faktum att en tillgångspost eller ett tillgångsslag medtagits i första
stycket skall inte innebära att alla former av tillgångar automatisktgodkänns som täckning för tekniska avsättningar. Hemlandet skall fast-ställa mer detaljerade regler med villkor för användningen av godtag-bara tillgångar. I samband med detta kan hemlandet komma att krävamateriella säkerheter eller garantier, särskilt i fråga om fordringar pååterförsäkrare.
(1) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Senast ändrat genom direktiv 89/
646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1).
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 17
▼B
Då hemlandet fastställer och tillämpar dessa regler skall den särskilt se
till att följande principer iakttas:
i) Tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall värderas
exklusive varje skuld som härrör ur förvärvet.
ii) Alla tillgångar skall värderas på ett betryggande sätt med hänsyn
till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhet får andramateriella anläggningstillgångar än mark och byggnader endastgodkännas som täckning för tekniska avsättningar om de är värde-rade enligt en betryggande avskrivningsplan.
iii) Lån — oavsett om de ges till företag, stater eller internationella
organisationer, lokala eller regionala myndigheter eller till fysiskapersoner — får endast godkännas som täckning för tekniskaavsättningar om det finns tillräckliga garantier för deras säkerhet,oavsett om garantierna är grundade på låntagarens betalningsför-måga, pantförskrivning, bankgarantier, garantier som lämnats avförsäkringsföretag eller andra former av säkerhet.
iv) Derivatinstrument, såsom optioner, standardiserade terminsavtal
(futures) och svappar med anknytning till tillgångar som motsvarartekniska avsättningar får användas i den utsträckning som debidrar till att minska investeringsriskerna eller underlättar eneffektiv portföljförvaltning. De måste värderas försiktigt och fårbeaktas vid värderingen av de underliggande tillgångarna.
v) Överlåtbara värdepapper som inte omsätts på någon reglerad
marknad får endast godkännas som täckning för tekniska avsätt-ningar om de är kortfristigt realiserbara.
vi) Lån till och fordringar hos tredje part får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar efter avdrag för samtliga even-tuella skulder till samma tredje part.
vii) Värdet av lån och fordringar som godkänns som täckning för
tekniska avsättningar måste beräknas med försiktighet med veder-börlig hänsyn till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhetfår lån till försäkringstagare och förmedlare i samband med direktaförsäkringstransaktioner och återförsäkringstransaktioner endastgodkännas om de inte har varit förfallna till betalning längre tid äntre månader.
viii) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringarför dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regleroch principer som fastställs i denna artikel beakta de underlig-gande tillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet kanbehandla andra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
ix) Förutbetalda anskaffningskostnader får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar i den utsträckning som detta ärförenligt med beräkningen av den tekniska avsättningen för ickeintjänade premier.
2. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera andra kategorier avtillgångar som täckning för tekniska avsättningar.
Artikel 22
1. I fråga om tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall
hemlandet föreskriva att varje försäkringsföretag högst får investeraföljande:
a) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i en tomt
eller en byggnad, eller i en grupp tomter eller byggnader som ärbelägna så nära varandra att de faktiskt bör betraktas som en inve-stering.
b) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier och
andra överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier, obli-gationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmarknads-instrument från samma företag eller i lån till samma låntagare, alltsammantaget, dock med undantag av lån till en statlig, regional ellerlokal myndighet eller till en internationell organisation i vilken eneller flera medlemsstater är medlemmar. Denna gräns får höjas till10 % om högst 40 % av företagets tekniska bruttoavsättningar
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 18
▼B
investeras i lån eller värdepapper, varvid mer än 5 % av företagets
tillgångar investeras hos var och en av låntagarna och utgivarna.
c) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i lån utan
säkerhet, varav högs t 1 % för varje enskilt lån utan säkerhet, med
undantag av lån till kreditinstitut, försäkringsföretag - i den utsträck-ning detta är förenligt med artikel 8 i direktiv 73/239/EEG - ochinvesteringsföretag som är etablerade i en medlemsstat.
d) 3 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i kontanta
medel.
e) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier,
andra värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbin-delser som inte omsätts på någon reglerad marknad.
2. Det faktum att någon gräns inte anges i punkt 1 för någon viss
kategori av investeringar innebär inte att tillgångar av denna kategoriskulle kunna godkännas som täckning för tekniska avsättningar iobegränsad utsträckning. Hemlandet skall fastställa närmare bestäm-melser med villkor för användningen av godtagbara tillgångar. Denskall särskilt sörja för att följande principer iakttas då dessa reglerfastställs och tillämpas:
i) Tillgångarna som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
diversifierade och ha en sådan spridning att frihet från ett alltförstort beroende av något särskilt slag av tillgångar eller någonsärskild investering eller marknad säkerställs.
ii) Investeringar som på grund av tillgångens art eller utställarens
soliditet innebär en hög risknivå skall begränsas till en betryggandenivå.
iii) Vid begränsningar av vissa kategorier av tillgångar skall hänsyn tas
till hur återförsäkring behandlats vid beräkningen av de tekniskaavsättningarna.
iv) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar fördess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regler ochprinciper som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet får behandlaandra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
v) Av de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna skall den
procentuella andel som utgörs av icke likvida investeringar hållaspå en betryggande nivå.
vi) Om bland företagets tillgångar ingår lån till, eller skuldebrev som
utfärdats av, vissa kreditinstitut får hemlandet vid tillämpningen avde regler och principer som fastslås i denna artikel beakta deunderliggande tillgångar som dessa kreditinstitut innehar. Detta fårdock endast ske om kreditinstitutet har sitt huvudkontor i enmedlemsstat, är helägt av denna medlemsstat och/eller lokalamyndigheter i denna stat och dess verksamhet, enligt dess stiftel-seurkund och bolagsordning, om dess verksamhet består i attförmedla lån till staten eller lokala myndigheter eller lån som garan-teras av dessa eller lån till organ som har nära samband med stateneller med lokala myndigheter.
3. I samband med de närmare bestämmelserna med villkor för
användningen av godtagbara tillgångar skall medlemsstaten tillämpastörre restriktivitet i fråga om
— lån utan bankgaranti, garanti från försäkringsföretag, säkerhet mot
inteckning eller annan form av säkerhet, jämfört med lån med sådansäkerhet,
— fondföretag som inte är samordnade enligt direktiv 85/611/EEG(
1)
och andra investeringsfonder, jämfört med fondföretag som ärsamordnade enligt det nämnda direktivet,
(1) EGT nr L 375, 31.12.1985, s. 3. Ändrat genom direktiv 88/220/EEG
(EGT nr L 100, 19.4.1988, s. 31).
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 19
▼B
— värdepapper som inte omsätts på någon reglerad marknad, jämfört
med värdepapper som omsätts på en sådan marknad,
— obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument som inte utfärdats av stater, lokala eller regionalamyndigheter eller företag i zon A, enligt definitionen i direktiv89/647/EEG(
1), eller som utfärdats av internationella organisationer
till vilka inte minst en medlemsstat i gemenskapen är ansluten,jämfört med samma slag av finansiella instrument som utfärdats avde ovannämnda organen.
4. Medlemsstaterna får höja den gräns som fastställs i punk t 1 b till
40 % i fråga om vissa skuldförbindelser som utfärdats av ett kreditin-stitut med huvudkontor inom gemenskapen som enligt lag står undersärskild offentlig tillsyn i syfte att skydda innehavarna av sådana skuld-förbindelser. Särskilt skall de belopp, som härrör från de utfärdadeskuldförbindelserna, enligt lag investeras i tillgångar som, under helagiltighetstiden för skuldförbindelserna, kan täcka fordringar som harsamband med dessa och som, i händelse av utställarens betalningsoför-måga, prioriteras för återbetalning av kapital och upplupen ränta.
5. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
investera i vissa slag av tillgångar.
6. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera undantag frånreglerna i punk t1a-1e .
Artikel 23
Punkt 8 och 9 i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG skall ersättas med
följande:
”8. Försäkringsföretag får ha icke-matchande tillgångar för täckning
av de belopp som inte överstiger 20 % av deras förpliktelser i enviss valuta.
9. Varje medlemsstat får föreskriva att detta krav, när en förplik-
telse, enligt ovan beskrivna metoder, skall motsvaras av tillgångaruttryckta i en medlemsstats valuta, också skall anses uppfyllt närdessa tillgångar är uttryckta i ecu.”
Artikel 24
Artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”1. Hemlandet skall föreskriva att alla försäkringsföretag skall
upprätthålla en tillräcklig solvensmarginal i förhållande till sin totalaverksamhet.
Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är
fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriellavärden. Här skall främst ingå följande:
— Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg föreventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande krite-rier uppfylls:
a) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att betal-
ningar från dessa konton till medlemmar endast får ske i denutsträckning detta inte medför att solvensmarginalen under-stiger den föreskrivna nivån eller, efter att företaget harupplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.
b) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att, om
sådana betalningar sker av annan anledning än att ett enskiltmedlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna skallunderrättas minst en månad i förväg och under denna periodkunna förbjuda utbetalningen.
(1) EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 20
▼B
c) De bestämmelser i stiftelseurkund och bolagsordning som har
samband med dessa konton får endast ändras om de behörigamyndigheterna har förklarat sig inte ha några invändningarmot ändringen, vilket dock inte påverkar tillämpningen av dekriterier som anges i punkterna a och b.
— Hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %.
— Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
— Balanserad vinst.— Fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag med
variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form av begärdaextra bidrag inom ett visst verksamhetsår, med ett belopp somuppgår till högst hälften av skillnaden mellan maximalt uttaxe-ringsbart bidrag och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådanabidrag inte får motsvara mer än 50 % av marginalen.
— På begäran av företaget, som då har att styrka uppgivna förhål-
landen, eventuella dolda reserver som uppkommit genom under-värdering av tillgångar, i den mån dessa dolda reserver inte är avexceptionell natur.
— Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital får ingå,
men med högst 50 % av marginalen, varav högst 25 % får beståav förlagslån eller kumulativa preferensaktier med fast löptid, omföljande minimikrav är uppfyllda:
a) För den händelse att försäkringsföretaget går i konkurs eller
likvidation skall det finnas bindande avtal om att förlagslåne-kapital och preferensaktiekapital skall ha prioritet efter allaövriga borgenärers fordringar och inte får betalas förrän allavid tillfället utestående skulder har lösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
b) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
c) För förlagslån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden
vara minst fem år. Senast ett år före förfallodatum skallförsäkringsföretaget till de behöriga myndigheterna förgodkännande lämna en plan för hur solvensmarginalen skallkunna behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån dålånet löper ut, under minst fem år före förfallodatum såvidainte den andel av solvensmarginalen som motsvaras av lånetgradvis har minskat. De behöriga myndigheterna får tillåtaförtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsföretaget ansökerom detta och förutsatt att dess solvensmarginal inte däri-genom faller under den föreskrivna nivån.
d) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägning, med
undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå i solven-smarginalen eller då ett förhandsgodkännande från de behö-riga myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. I detsenare fallet skall försäkringsföretaget underrätta de behörigamyndigheterna senast sex månader före det datum då detavser att göra förtidsinlösen, och företaget skall därvid angeden faktiska och den föreskrivna solvensmarginalen, såvälföre som efter återbetalningen. De behöriga myndigheternafår endast godkänna återbetalningen om försäkringsföretagetssolvensmarginal inte därigenom faller under den föreskrivnanivån.
e) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden, under
vissa särskilt angivna omständigheter utöver likvidation avförsäkringsföretaget, kan komma att förfalla till betalning förede avtalade förfallodagarna.
f) Låneavtalet får endast ändras om de behöriga myndigheterna
har förklarat sig inte ha några invändningar mot den före-slagna ändringen.
— Upp till 50 % av solvensmarginalen får utgöras av summan av
sådant förlagslånekapital som avses i föregående strecksats ochvärdepapper utan fast löptid och andra instrument, även andra
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 21
▼B
kumulativa preferensaktier än sådana som avses i föregåendestrecksats, som uppfyller följande villkor:
a) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den
behöriga myndighetens förhandsgodkännande.
b) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet att
uppskjuta räntebetalningar.
c) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin helhet
ha förmånsrätt efter samtliga prioriterade borgenärer.
d) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste inne-
hålla bestämmelser om att lånekapital och obetalda räntor fåranvändas till förlusttäckning och möjliggöra för försäkrings-företaget att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.”
Artikel 25
Senast tre år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas skall
kommissionen lämna en rapport till försäkringskommittén om behovetav ytterligare harmonisering i fråga om solvensmarginalen.
Artikel 26
Artikel 18 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 18
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av
tillgångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses iartikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel
20.1 - 20.3 och 20.5 samt artikel 22.1, sista stycket, får medlemssta-terna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogande över detillgångar, vare sig de är lös eller fast egendom, som ingår i detauktoriserade försäkringsföretagets tillgångar.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 skall inte utgöra hinder för
sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egen-skap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt att deförsäkrades intressen tillgodoses.”
Kapitel 3
Artikel 27
Artikel 7.1 f i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”f) För risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG får
avtalsparterna fritt välja lag.”
Artikel 28
Den medlemsstat där risken är belägen får inte hindra en försäkringsta-
gare från att sluta avtal med ett försäkringsföretag som auktoriserats påde villkor som anges i artikel 6 i direktiv 73/239/EEG, om detta avtalinte strider mot rättsreglerna till skydd för det allmänna bästa i denmedlemsstat där risken är belägen.
Artikel 29
Medlemsstaterna får inte anta bestämmelser med krav på förhandsgod-
kännande eller löpande anmälan av allmänna och särskilda avtalsvillkor,premietariffer eller formulär och andra tryckta handlingar för använd-ning i mellanhavanden med försäkringstagarna. De får endast kräva attsådana avtalsvillkor och andra dokument företes vid enstaka tillfällen såatt deras överensstämmelse med de nationella bestämmelserna omförsäkringsavtal skall kunna kontrolleras, och detta krav får inte vara enförutsättning för att företaget skall få bedriva verksamhet.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 22
▼B
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa system med förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar, omdetta inte är en del av allmänna priskontrollsystem.
Artikel 30
1. Artikel 8. 4 b i direktiv 88/357/EEG skall utgå. Artikel 8. 4aid e t
direktivet skall därför ändras på följande sätt:
”a) Om inte annat följer av punkt c nedan skall artikel 7.2, tredje
stycket, gälla i de fall försäkringsavtalet ger skydd i två ellerflera medlemsstater, av vilka minst en föreskriver obligatoriskförsäkring.”
2. Utan hinder av bestämmelser om motsatsen får en
medlemsstat som föreskriver obligatorisk försäkring kräva att deallmänna och särskilda villkoren för den obligatoriska försäk-ringen skall överlämnas till dess behöriga myndighet innan defår spridas.
Artikel 31
1. Innan ett försäkringsavtal ingås skall försäkringsföretaget infor-
mera försäkringstagaren om
— vilken lag som skall tillämpas på avtalet, om parterna inte har fritt
val, eller att parterna fritt kan välja vilken lag som skall tillämpas,och i det senare fallet vilken lag försäkraringsgivaren föreslår,
— på vilket sätt försäkringstagarnas klagomål beträffande avtalen
handläggs och även, i förekommande fall, vilket särskilt organ somhandhar sådana klagomål, utan att detta inskränker försäkringstaga-rens rätt att vidta rättsliga åtgärder.
2. Den förpliktelse som avses i punkt 1 skall endast gälla om försäk-
ringstagaren är en fysisk person.
3. Bestämmelserna för genomförandet av denna artikel skall fast-
ställas enligt lagen i den medlemsstat där risken är belägen.
AVDELNING IV
BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHET ATT TILLHANDAHÅLLA TJÄNSTER
Artikel 32
Artikel 10 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en
annan medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behörigamyndigheter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje försäk-
ringsföretag som önskar etablera en filial i en annan medlemsstatsterritorium till underrättelse enligt punkt 1 samt att lämna uppgifterom följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga
och till vilken handlingar kan sändas och som också skall varaden adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäkti-gade ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud som skall ha tillräck-
liga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binder företageti förhållande till tredje part och för att företräda det inför myndig-heter och domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd’s får ihändelse av tvist i filialstaten på grund av ingångna förpliktelserde försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt än om tvistenhade förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudet skall därförha sådana befogenheter att talan skall kunna väckas mot honom
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 23
▼B
och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar för försäk-ringsgivarna i Lloyd’s.
Om företaget avser att dess filial skall försäkra risker i klass 10 i
punkt A i bilagan, exklusive fraktförares ansvar, skall det avge en
försäkran om att det har blivit medlem av filialstatens nationella byråoch nationella garantifond.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administra-tiva struktur eller finansiella situation eller hyser tvivel om företags-ledarnas eller det befullmäktigade ombudets personliga lämplighetoch yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter i samband medden planerade verksamheten, skall de inom tre månader från motta-gandet av underrättelse enligt punkt 2 översända den erhållna infor-mationen till filialstatens behöriga myndighet och underrätta detberörda företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att försäk-
ringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligt artikel16 och 17.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den
i punkt 2 omnämnda informationen till de behöriga myndigheterna ifilialstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inomtre månader från det att fullständig information föreligger. En vägraneller underlåtenhet att överlämna information skall kunna bli föremålför domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall
de behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från detatt de mottagit underrättelse enligt punk t 3 i tillämpliga fall under-
rätta den behöriga myndigheten i hemlandet om de villkor som, medhänsyn till det allmänna bästa, gäller för verksamhet i filialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filialstaten
eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någonunderrättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin verk-samhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits
enligt punkt 2b-2d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt
besked till de behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstatenminst en månad innan ändringen företas så att de behöriga myndig-heterna i hemlandet och i filialstaten kan fullgöra sina uppgifterenligt punkt 3 och 4.”
Artikel 33
Artikel 11 i direktiv 73/239/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 34
Artikel 14 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 14
Ett företag som första gången önskar utnyttja rätten att, inom ramen
för friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet i en ellerflera medlemsstater skall dessförinnan anmäla detta till de behörigamyndigheterna i hemlandet och därvid ange vilka slag av risker detavser att försäkra.”
Artikel 35
Artikel 16 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
1. Inom en månad efter den anmälan som avses i artikel 14 skall
de behöriga myndigheterna i hemlandet till den eller de medlems-stater inom vilkas territorier företaget avser att, inom ramen för
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 24
▼B
friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet överlämna
följande:
a) Ett intyg om att företaget har en minsta solvensmarginal,
beräknad enligt artikel 16 och 17 i direktiv 73/239/EEG.
b) De försäkringsklasser företaget har auktoriserats att erbjuda.
c) De slag av risker som företaget avser att försäkra i den medlems-
stat där tjänsterna utförs.
De skall samtidigt underrätta det berörda företaget om detta.Varje medlemsstat, inom vars territorium ett företag avser att, med
stöd av friheten att tillhandahålla tjänster, försäkra risker i klass 10punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG exklusive fraktförares
ansvar, får kräva att företaget
— meddelar namn på och adress till den representant som avses i
artikel 12a . 4 i det direktivet,
— avger försäkran om att företaget har blivit medlem av den natio-
nella byrån och den nationella garantifonden i den medlemsstatdär tjänsterna utförs.
2. I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet inte över-
lämnar i punkt 1 omnämnd information inom fastställd tid skall deinom samma tidsperiod meddela skälen för sin vägran till företaget.En vägran skall kunna bli föremål för domstolsprövning i hemlandet.
3. Företaget får påbörja verksamheten det datum då det enligt
intyg mottog den i punkt 1 första stycket omnämnda informationen.”
Artikel 36
Artikel 17 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17
Varje ändring som ett företag avser att göra av de uppgifter som
avses i artikel 14 skall behandlas enligt det förfarande som före-skrivs i artiklarna 14 och 16.”
Artikel 37
Artikel 12.2, andra och tredje styckena, artikel 12.3 och artiklarna 13
och 15 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 38
De behöriga myndigheterna i filialstaten eller i den medlems-stat där
tjänsterna utförs får föreskriva att de upplysningar de enligt dettadirektiv har rätt att begära beträffande den verksamhet som försäkrings-företag bedriver inom deras territorier skall lämnas på det officiellaspråket, eller de officiella språken, i den berörda medlemsstaten.
Artikel 39
1. Artikel 18 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte anta
bestämmelser om krav på förhandsgodkännande eller löpande redovis-ning av allmänna och särskilda villkor, premietariffer eller av formuläroch andra tryckta handlingar för användning i mellanhavanden medförsäkringstagarna. För att kontrollera överensstämmelsen med nationelllagstiftning rörande försäkringsavtal får denna stat, av företag som avseratt bedriva försäkringsverksamhet inom dess territorium med stöd avetableringsfriheten eller inom ramen för friheten att tillhandahållatjänster, endast i enstaka fall kräva redovisning av dess villkor ochandra tryckta handlingar. Detta krav får inte utgöra en förutsättning föratt företaget skall få bedriva verksamhet.
3. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte
upprätthålla eller införa system med förhandsanmälan eller förhands-
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 25
▼B
godkännande av föreslagna premiehöjningar, om detta inte är en del avallmänna priskontrollsystem.
Artikel 40
1. Artikel 19 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje företag som utövar verksamhet med stöd av etableringsfri-
heten eller friheten att tillhandahålla tjänster skall till de behörigamyndigheterna i filialstaten och/eller i den medlemsstat där tjänsternautförs överlämna alla handlingar som begärs från företaget vid tillämp-ning av denna artikel, i den utsträckning även företag med huvudkontori dessa medlemsstater har sådana skyldigheter.
3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att
ett företag som har filial där, eller utövar verksamhet med stöd avfriheten att tillhandahålla tjänster inom statens territorium, inte följer derättsregler det omfattas av i denna stat, skall myndigheterna anmodaföretaget att vidta rättelse.
4. Om företaget i fråga underlåter att vidta de begärda åtgärderna,
skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaten i fråga underrätta debehöriga myndigheterna i hemlandet om detta. Dessa skall snarast vidtaalla åtgärder som behövs för att företaget skall åstadkomma rättelse avmissförhållandet. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten i frågaskall underrättas om arten av sådana åtgärder.
5. Om företaget fortsätter att överträda rättsregler som gäller i
medlemsstaten i fråga, trots de åtgärder som hemlandet vidtagit eller tillföljd av att dessa åtgärder har visat sig otillräckliga eller har inte harvidtagits i den medlemsstat det gäller, får denna medlemsstat, efter attha underrättat de behöriga myndigheterna i hemlandet, vidta de åtgärdersom behövs för att hindra eller ingripa mot fortsatta överträdelser,däribland, om det oundgängligen krävs, förbud för företaget att ingåytterligare försäkringsavtal inom dess territorium. Medlemsstaterna skallse till att delgivning kan ske inom deras territorier av sådana rättsligahandlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder mot försäkringsfö-retag.
6. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på de berörda medlemssta-
ternas extraordinära befogenheter att vidta lämpliga åtgärder för attförhindra oegentligheter inom deras territorier. Detta innebär ocksåmöjlighet att förhindra att försäkringsföretag ingår nya försäkringsavtalinom berörda staters territorium.
7. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på medlemsstaternas rätt
att ingripa mot överträdelser som begåtts inom deras territorier.
8. Om det företag som har begått överträdelsen har ett driftsställe
eller innehar egendom i den berörda medlemsstaten får de behörigamyndigheterna i den staten enligt nationell lagstiftning tillämpa deadministrativa påföljder i form av tvångsmedel mot driftsstället elleregendomen som är föreskrivna för överträdelsen.
9. Varje åtgärd som vidtas enligt punktern a4-8o c hs o m innefattar
ingripande mot eller begränsningar i utövandet av försäkringsverksam-heten skall vara välgrundad och meddelas det berörda företaget.
10. Vartannat år skall kommissionen till den försäkringskommitté
som upprättats genom direktiv 91/675/EEG överlämna en rapport meden sammanställning av det antal och de olika typer av fall i varjemedlemsstat där tillstånd har förvägrats enligt artikel 10 i direktiv73/239/EEG eller artikel 16 i direktiv 88/357/EEG, efter ändring genomdetta direktiv, eller där åtgärder har vidtagits enligt punkt 5. Medlems-staterna skall samarbeta med kommissionen genom att förse den medden information som krävs för rapporten.
Artikel 41
Detta direktiv medför inte något hinder för försäkringsföretag med
huvudkontor i en medlemsstat att med alla tillgängliga media marknads-föra sina tjänster i filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 26
▼B
med iakttagande av eventuella regler för formen och innehållet i sådan
marknadsföring som antagits till skydd för det allmänna bästa.
Artikel 42
1. Artikel 20 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Om ett försäkringsföretag träder i likvidation skall de förpliktelser
som följer av avtal som tecknats genom en filial eller inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster inte behandlas annorlunda än deförpliktelser som följer av företagets övriga försäkringsavtal utanhänsyn till de försäkrades och förmånstagarnas nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel 21 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. När en försäkring erbjuds med stöd av etableringsfriheten eller
friheten att tillhandahålla tjänster skall försäkringstagaren, innan någotåtagande görs, underrättas om i vilken medlemsstat huvudkontoret eller,i tillämpliga fall, filialen med vilken avtalet skall ingås är belägen.
Varje handling som lämnas ut till försäkringstagaren skall innehålla den
information som avses i föregående stycke.
Bestämmelserna i de båda föregående styckena skall inte tillämpas på
sådana risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG.
3. I avtalet eller andra handlingar som ger försäkringsskydd, samt i
försäkringsansökningen, i den mån den är bindande för sökanden, skallfinnas uppgift om adressen till huvudkontoret eller, i tillämpliga fall, tillden filial till försäkringsföretaget som ger skyddet.
Varje medlemsstat får kräva att namn på och adress till den representant
för försäkringsföretaget som avses i artikel 12a.4 i direktiv 88/357/EEGäven skall anges i de handlingar som avses i första stycket.
Artikel 44
1. Artikel 22 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje försäkringsföretag skall, uppdelat på verksamhet som
bedrivs med stöd av etableringsfriheten och verksamhet som bedrivsinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, underrätta den behö-riga myndigheten i sitt hemland om summan av premier, försäkringser-sättningar och provisioner, utan avdrag för återförsäkring, angivna permedlemsstat och per grupp av försäkringsklasser samt även, vad gällerklass 10 punk t A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, exklusive fraktfö-
rares ansvar, skadefrekvens och genomsnittliga försäkringsersättningar.
Försäkringsklasserna grupperas enligt följande:
— Olycksfall och sjukdom (1 och 2).
— Fordonsförsäkring (3, 7 och 10; sifferuppgifter för klass 10, exklu-
sive fraktförares ansvar, anges separat).
— Brand och annan skada på egendom (8 och 9).— Luftfart, sjöfart och transport (4, 5, 6, 7, 11 och 12).— Allmän ansvarighet (13).— Kredit och borgen (14 och 15).— Övriga försäkringsklasser (16, 17 och 18).
Den behöriga myndigheten i hemlandet skall inom rimlig tid vidarebe-
fordra en sammanställning av dessa uppgifter till varje berörd medlems-stat som så begär.
Artikel 45
1. Artikel 24 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Detta direktiv skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att före-
skriva att företag, som utövar verksamhet inom deras territorier medstöd av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster påsamma sätt som företag som fått tillstånd där, skall ansluta sig till och
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 27
▼B
delta i varje garantisystem som är avsett att säkerställa utbetalning avförsäkringsersättning till försäkringstagare och skadelidande tredje man.
Artikel 46
1. Artikel 25 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Utan att det påverkar tillämpningen av senare harmonisering skall,
beträffande alla försäkringsavtal, uttag av indirekta skatter och skattelik-nande avgifter på försäkrings-premier kunna ske endast i den medlems-stat där risken är belägen, i den betydelse som anges i artikel 2 d idirektiv 88/357/EEG, och även, såvitt avser Spanien, uttag av sådanatilläggsavgifter som i lag föreskrivits till förmån för det spanska”Consorcio de compensación de Seguros” för uppfyllandet av dessuppgifter i samband med ersättning för förluster som uppkommer vidovanliga händelser i den medlemsstaten.
Med avsteg från artikel 2 d, första strecksatsen, i direktiv 88/357/EEG
skall, vid tillämpningen av denna punkt, lös egendom som finns i enbyggnad som är belägen inom en viss medlemsstats territorium, medundantag för varor under handelstransport, anses utgöra en risk som ärbelägen i denna medlemsstat, även om byggnaden och dess innehåll inteomfattas av samma försäkring.
Den lag som enligt artikel 7 i direktiv 88/357/EEG är tillämplig på
avtalet skall inte inverka på den tillämpliga ordningen för skatter ochavgifter.
I avvaktan på kommande harmonisering skall varje medlemsstat med
avseende på de företag, som försäkrar risker inom dess territorium,tillämpa egna nationella bestämmelser, såvitt gäller åtgärder för attsäkerställa uppbörd av sådana indirekta skatter och skatteliknandeavgifter som skall betalas i enlighet med första stycket.
AVDELNING V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 47
Tyskland får uppskjuta tillämpningen av artikel 54.2 andra stycket
första meningen till den 1 januari 1996. Under denna period skallbestämmelserna i följande stycke gälla i den situation som avses iartikel 54.2.
När det tekniska beräkningsunderlaget för premierna har meddelats till
de behöriga myndigheterna i hemlandet enligt artikel 54.2 andra styckettredje meningen skall dessa myndigheter utan dröjsmål vidarebefordradessa uppgifter till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat därrisken är belägen så att de kan lämna synpunkter. Om de behörigamyndigheterna i hemlandet inte beaktar dessa synpunkter skall de på ettutförligt sätt och med angivande av sina skäl underrätta de behörigamyndigheterna i den medlemsstat där risken är belägen.
Artikel 48
Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag med huvudkontor inom
deras territorier och för vilka värdet av byggnader och mark, somanvänds för täckning av deras tekniska avsättningar, vid anmälan avdetta direktiv överstiger den i artikel 22.1 a fastställda procentsatsen, enövergångstid, som skall vara avslutad senast den 31 december 1988, föratt följa denna bestämmelse.
Artikel 49
Danmark får uppskjuta tillämpningen av detta direktiv på obligatorisk
arbetsskadeförsäkring till den 1 januari 1999. Under denna period skalldet undantag som föreskrivs för arbetsskador i artikel 12.2 i direktiv88/357/EEG fortsätta att gälla i Danmark.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 28
▼B
Artikel 50
Spanien får, till och med den 31 december 1996, och Grekland och
Portugal, till och med den 31 december 1998, på avtal som gäller riskersom uteslutande är belägna i en av dessa medlemsstater, med undantagav de risker som avses i artikel 5 d, i direktiv 73/239/EEG tillämpaföljande övergångsförfarande:
a) Med avsteg från artikel 8.3 i direktiv 73/239/EEG och från artiklarna
29 och 39 i det här direktivet får de behöriga myndigheterna i dessamedlemsstater föreskriva att allmänna och särskilda villkor i försäk-ringsavtal skall meddelas dem innan de får tillämpas.
b) Storleken på de tekniska avsättningar som gäller sådana avtal som
avses i denna artikel skall fastställas under överinseende av denberörda medlemsstaten enligt statens egna regler eller, om sådanasaknas, enligt de förfaranden som fastställts inom dess territoriumenligt detta direktiv. Medlemsstaten i fråga skall enligt de regler ochden praxis den antagit enligt detta direktiv övervaka att dessatekniska avsättningar motsvaras av likvärdiga och matchande till-gångar och lokaliseringen av dessa.
AVDELNING VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 51
Följande tekniska anpassningar av direktiv 73/239/EEG och 88/
357/EEG samt av detta direktiv skall antas enligt det förfarande somfastställs i direktiv 91/675/EEG:
— Utvidgning av artikel 8.1 a i direktiv 73/239/EEG till att omfatta
även andra företagsformer.
— Ändringar i förteckningen i bilagan till direktiv 73/239/EEG, eller
anpassning av dess terminologi, med hänsyn till utvecklingen påförsäkringsmarknaderna.
— Precisering med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instrument
av de poster som ingår i solvensmarginalen och som uppräknas iartikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG.
— Ändring av den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2 i
direktiv 73/239/EEG med hänsyn till den ekonomiska och finansi-ella utvecklingen.
— Ändringar, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instru-
ment, av den förteckning över tillgångar som kan godkännas somtäckning för tekniska avsättningar som lämnas i artikel 21 i dettadirektiv samt av de regler för spridning av investeringarna somfastställs i artikel 22.
— Förändringar av de lättnader beträffande matchningsreglerna som
fastställs i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG, med hänsyn till utveck-landet av nya instrument för säkring av valuta eller till de framstegsom gjorts mot en ekonomisk och monetär union.
— Precisering av definitionerna i syfte att säkerställa en likformig
tillämpning av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG samt av dettadirektiv inom hela gemenskapen.
Artikel 52
1. Filialer, som har påbörjat sin verksamhet enligt de bestämmelser
som gällde i den medlemsstat där de är etablerade innan de bestäm-melser som skall antas vid genomförandet av detta direktiv trätt i kraft,skall anses ha följt det förfarande som föreskrivs i artikel 10.1 - 10.5 idirektiv 73/239/EEG. Från och med dagen för det ikraftträdande somavses i föregående mening skall de omfattas av artiklarna 15, 19, 20 och22 i direktiv 73/239/EEG samt av artikel 40 i det här direktivet.
2. Artiklarna 34 och 35 skall inte inverka på sådana rättigheter som
har förvärvats av försäkringsföretag som innan de bestämmelser somantas för tillämpningen av detta direktiv trätt i kraft bedriver verksamhetinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 29
▼B
Artikel 53
Följande artikel skall införas i direktiv 73/239/EEG:
”Artikel 28a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprät-tats inom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till accept-kontor som är etablerade i samma medlemsstat, förutsatt att debehöriga myndigheterna i den medlemsstaten eller, i tillämpliga fall,i den medlemsstat som avses i artikel 26 intygar att acceptkontoretäven sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmar-ginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som upprät-tats inom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till försäkrings-företag med huvudkontor i en annan medlemsstat, förutsatt att debehöriga myndigheterna i den medlemsstaten intygar att acceptkon-toret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solven-smarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den natio-
nella lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, som upprättatsinom dess territorium och som omfattas av denna avdelning, helteller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtal till en agentureller filial, som omfattas av denna avdelning och som upprättats i enannan medlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa att de behörigamyndigheterna i acceptkontorets hemland eller, i tillämpliga fall, iden medlemsstat som avses i artikel 26 kan intyga att acceptkontoretäven sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har nödvändig solvensmar-ginal, att lagstiftningen i acceptkontorets hemland tillåter en sådanöverlåtelse samt att hemlandet har medgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1, 2 och 3 skall den medlems-
stat där den överlåtande agenturen eller filialen är belägen, omriskerna inte är belägna i samma stat, inhämta medgivande från denmedlemsstat där riskerna är belägna, innan den godkänner överlå-telsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinayttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågademyndigheterna inte lämnar något svar inom denna tid skall dettaanses likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall offent-
liggöras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning i denmedlemsstat där riskerna är belägna. Sådana överlåtelser skall auto-matiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varjeannan person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av deöverlåtna avtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom enbestämd tid efter överlåtelsen.”
Artikel 54
1. Utan hinder av andra bestämmelser får en medlemsstat, i vilken
avtal om försäkring mot riskerna i klass 2 i punk t A i bilagan till
direktiv 73/239/EEG helt eller delvis kan ersätta det skydd vid sjukdomsom ges genom det lagstadgade socialförsäkringssystemet, föreskriva attsådana avtal skall följa de särskilda rättsregler som denna medlemsstathar antagit för denna försäkringsklass till skydd för det allmänna bästa,samt att de allmänna och särskilda villkoren för denna försäkringmeddelas till de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten innan debörjar tillämpas.
1992L0049 — SV — 02.07.1992 — 000.001 — 30
▼B
2. Medlemsstaterna får föreskriva att det sjukförsäkringssystem somavses i punkt 1 tekniskt sett skall fungera på liknande sätt som enlivförsäkring, om
— premierna som skall betalas beräknas på grundval av tabeller över
sjukdomsfall och andra statistiska uppgifter som är relevanta för denmedlemsstat där risken är belägen samt enligt de matematiskametoder som används inom försäkringsverksamhet,
— en reserv upprättas för stigande levnadsålder,— försäkringsgivaren endast får upphäva avtalet inom en bestämd
tidsperiod som fastställs av den medlemsstat där risken är belägen,
— avtalet innehåller bestämmelser om att premierna kan ökas och
ersättningarna minskas, även för löpande avtal,
— avtalet innehåller bestämmelser om att försäkringstagaren får byta
sitt befintliga avtal mot ett avtal som överensstämmer med punkt 1och som erbjuds av samma försäkringsföretag eller samma filialsamt tar hänsyn till de rättigheter han förvärvat. Hänsyn skallsärskilt tas till reserven för stigande levnadsålder, och ny läkarun-dersökning får endast krävas om ersättningsnivån skall höjas.
I detta fall skall de behöriga myndigheterna i den berörda medlems-
staten offentliggöra de tabeller över sjukdomsfall och andra relevantauppgifter som avses i första stycket samt överlämna dem till de behö-riga myndigheterna i hemlandet. Premierna skall, på välgrundadeförsäkringsmatematiska antaganden, vara tillräckliga för att företagenskall kunna uppfylla samtliga sina förpliktelser med hänsyn till samtligaaspekter på deras finansiella situation. Hemlandet skall föreskriva att detekniska grunderna för premieberäkningen skall överlämnas till dessbehöriga myndigheter innan produkten släpps ut på marknaden. Dennapunkt skall även gälla vid ändringar av befintliga avtal.
Artikel 55
Medlemsstaterna får föreskriva att varje försäkringsföretag som på egen
risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom deras territorierskall följa de särskilda bestämmelser som finns för detta slag av försäk-ring i deras nationella lagstiftning, med undantag av bestämmelser omden finansiella tillsynen för vilken hemlandet skall vara ensamt ansva-rigt.
Artikel 56
Medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag
som fattas enligt de lagar och andra författningar som antas enligt dettadirektiv skall kunna bli föremål för domstolsprövning.
Artikel 57
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 anta de lagar
och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktivoch sätta dem i kraft senast den 1 juli 1994. De skall genast underrättakommissionen om detta.
När medlemsstaterna antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla
en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning närde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.
Artikel 58
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.