2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 539/2001
av den 15 mars 2001
om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha
visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars
medborgare är undantagna från detta krav
(EGT L 81, 21.3.2001, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsförordning (EG) nr 2414/2001 av den 7 december 2001 L 327 1 12.12.2001
►M2Rådetsförordning (EG) nr 453/2003 av den 6 mars2003 L 69 10 13.3.2003
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 539/2001
av den 15 mars 2001
om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medbor-
gare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttregränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medbor-
gare är undantagna från detta krav
EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-pen, särskilt artikel 62.2 b i i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (
1),
med beaktande av Europaparlamentetsyttrande (2), och
av följande skäl:
(1)Av artikel 62.2 b i i fördraget följer att rådet skall besluta om
regler om visering för vistelser som inte är avsedda att varalängre än tre månader, och att det i detta avseende bland annat
skall fastställa en förteckning över tredje länder vars medborgare
är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränsernaoch över de länder varsmedborgare är undantagna från dettakrav. Enligt artikel 61 ingår fastställandet av dessa förteckningarbland de stödåtgärder som är direkt relaterade till den fria rörlig-heten för personer i ett område med frihet, säkerhet och rättvisa.
(2)Denna förordning utgör en utveckling av Schengenregelverket ienlighet med protokollet om införlivande av Schengenregel-verket inom Europeiska unionens ramar, nedan kallatSchengenprotokollet. Den påverkar inte de skyldigheter sommedlemsstaterna har och som följer av detta regelverk enligt
bilaga A i beslut 1999/435/EG av den 20 maj 1999 om faststäl-
lande av Schengenregelverket i syfte att i enlighet med relevantabestämmelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-skapen och Fördraget om Europeiska unionen fastställa denrättsliga grunden för samtliga de bestämmelser eller beslut som
utgör Schengenregelverket (
3).
(3)Denna förordning utgör en fortsättning av utvecklingen av de
bestämmelser om vilka ett utökat samarbete har medgivitsgenom Schengenprotokollet och rör det område som åsyftas iartikel 1.B i beslut 1999/437/EG av den 17 maj 1999 om vissa
tillämpningsföreskrifter för det avtal som har ingåtts mellan
Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konung-ariket Norge om dessa båda staters associering tillgenomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenre-gelverket (
4).
(4)Med tillämpning av artikel 1 i protokollet om Förenade kungari-kets och Irlands ställning, som fogas till Fördraget omEuropeiska unionen och Fördraget om upprättandet av Europe-iska gemenskapen, deltar inte Irland och Förenade kungariket iantagandet av denna förordning. Utan att det påverkar tillämp-ningen av artikel 4 i ovannämnda protokoll gäller därför
bestämmelserna i denna förordning varken Irland eller Förenade
kungariket.
(5)Fastställandet av vilka tredje länder vars medborgare är skyldigaatt inneha visering och vilka tredje länder som är undantagnafrån detta krav görsgenom en väl avvägd bedömning i varje
enskilt fall av olika kriterier kopplade bland annat till olaglig
invandring, allmän ordning och säkerhet samt Europeiska unio-nens yttre förbindelser med tredje land, samtidigt som hänsyn2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 2
(1) EGT C 177 E, 27.6.2000, s. 66.
(2) Yttrande av den 5 juli 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT L 176, 10.7.1999, s. 1.
(4) EGT L 176, 10.7.1999, s. 31.
▼B
också tas till konsekvenserna för den regionala sammanhåll-
ningen och ömsesidigheten. En gemenskapsmekanism börföreskrivas som gör det möjligt att genomföra denna ömsesidig-
hetsprincip, om något av de tredje länderna i bilaga II till denna
förordning skulle besluta att medborgarna i en eller fleramedlemsstater är skyldiga att inneha visering.
(6)Eftersom den fria rörligheten för medborgare i Island, Liechten-stein och Norge säkerställs inom ramen för avtalet omEuropeiska ekonomiska samarbetsområdet, omnämns inte dessaländer i den förteckning som återfinns i bilaga II till dennaförordning.
(7)För statslösa personer och konventionsflyktingar bör frågan omde är skyldiga att inneha visering eller ej avgöras med hänsyntill det tredje land i vilket dessa personer är bosatta och somhar utfärdat deras resehandlingar, utan att detta påverkar de skyl-
digheter som följer av internationella avtal undertecknade av
medlemsstaterna, särskilt den europeiska överenskommelsen omavskaffande av viseringstvång för flyktingar som undertecknadesi Strasbourg den 20 april 1959. Medlemsstaterna kan likväl, medtanke på de skillnader som finns mellan nationella regler förstatslösa personer och för konventionsflyktingar, avgöra om
dessa kategorier av personer är skyldiga att inneha visering, om
det tredje land i vilket de är bosatta och som har utfärdat derasresehandlingar är ett av de tredje länder vars medborgare inte ärskyldiga att inneha visering.
(8)I vissa fall är ett särskilt viseringssystem motiverat, och då fårmedlemsstaterna undanta vissa kategorier av personer från skyl-digheten att inneha visering alternativt ålägga dem dennaskyldighet, bland annat i enlighet med folkrätten eller sedva-nerätten.
(9)För att säkerställa öppenhet i systemet och information tillberörda personer, skall medlemsstaterna underrätta övrigamedlemsstater och kommissionen om de åtgärder som de harvidtagit enligt denna förordning. Av samma skäl skall dessa
uppgifter även offentliggörasi Europeiska gemenskapernas offi-
ciella tidning .
(10)Villkoren för inresa på medlemsstaternas territorium eller för
utfärdande av visering strider inte mot de bestämmelser som för
närvarande styr erkännandet av resehandlingars giltighet.
(11)För att se till att den gemensamma viseringsordningen fungerar
väl är det enligt proportionalitetsprincipen i artikel 5 i fördraget
nödvändigt och lämpligt att använda sig av en förordning för att
fastställa förteckningen över de tredje länder vars medborgare ärskyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränsernaoch förteckningen över de länder varsmedborgare är undantagnafrån detta krav.
(12)Genom denna förordning föreskrivs en fullständig harmoniseringi fråga om tredje länder varsmedborgare är s kyldiga att innehavisering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser och
tredje länder varsmedborgare är undantagna från detta krav.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Medborgare i tredje länder som anges i förteckningen i bilaga I
skall ha visering när de passerar medlemsstaternas yttre gränser.
2.►M1Medborgare i de tredje länder som anges i förteckningen i
bilaga II skall vara undantagna från det krav som anges i punkt 1 närdet gäller vistelser som sammanlagt inte överstiger tre månader. ◄
3. Medborgare i nya tredje länder som tidigare utgjorde del av
länder som anges i förteckningarna i bilagorna I och II skall omfattas2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 3
▼M1
▼B
▼B
av punkterna 1 och 2 till dess rådet beslutar annat enligt det förfarande
som föreskrivs i den relevanta bestämmelsen i fördraget.
4. Om något av de tredje länder som anges i förteckningen i bilaga
II inför viseringsskyldighet för medborgare från en medlemsstat skallnedanstående bestämmelser tillämpas utan att avtal om undantag frånviseringsskyldighet som ingåtts av gemenskapen med detta tredje land
åsidosätts.
a) Medlemsstaten kan skriftligen underrätta kommissionen och rådet
om att det tredje landet har återinfört viseringsskyldigheten.
b) Om en sådan underrättelse görs, skall medlemsstaterna ha skyl-
dighet att tillfälligt ålägga medborgarna i det berörda tredje landet
viseringsskyldighet 30 dagar efter underrättelsen, om inte rådetdessförinnan med kvalificerad majoritet beslutar annat,
c) Tillfälligt införande av viseringsskyldighet skall offentliggöras i
Europeiska gemenskapernas officiella tidning innan viseringsskyl-
digheten träder i kraft.
d) Kommissionen skall behandla varje begäran från rådet eller från en
medlemsstat om att lägga fram förslag till rådet om ändring av bila-
gorna till denna förordning så att det berörda tredje landet införs i
bilaga I och stryks i bilaga II.
e) Om det tredje landet, innan rådet antar en sådan ändring av bila-
gorna till denna förordning, upphäver sitt beslut om att införaviseringsskyldighet skall den berörda medlemsstaten omedelbartskriftligen underrätta kommissionen och rådet om upphävandet.
f) Detta meddelande skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas
officiella tidning . Det tillfälliga införandet av viseringsskyldighet för
medborgare i det tredje land som berörs skall upphävas sju dagar
efter den dag då meddelandet offentliggörs.
Artikel 2
I denna förordning avses med visering ett tillstånd som utfärdats av en
medlemsstat eller ett beslut som fattats av en medlemsstat och somkrävsi s amband med
— inresa för en vistelse i denna medlemsstat eller i flera medlems-
stater, för en tid som sammanlagt inte överstiger tre månader elleri samband med
— inresa för transitering genom denna medlemsstats eller flera
medlemsstaters territorium med undantag för flygplatstransitering.
Artikel 3
Utan att det påverkar de skyldigheter som härrör från den europeiska
överenskommelsen om avskaffande av viseringstvång för flyktingarsom undertecknades i Strasbourg den 20 april 1959 skall statslösa och
konventionsflyktingar
— omfattas av krav på visering, om det tredje land som de är bosatta i
och som har utfärdat deras resedokument är ett tredje land som
angesi förteckningen i bilaga I,
— kunna undantas från viseringskravet om det tredje land som de är
bosatta i och som har utfärdat deras resedokument är ett tredje
land som anges i förteckningen i bilaga II.
Artikel 4
1. En medlemsstat får föreskriva undantag från viseringskravet i
artikel 1.1 eller från undantag enligt artikel 1.2 från detta krav för
a) innehavare av diplomatpass, tjänstepass och andra officiella pass,
b) civil besättning på fartyg och luftfartyg,
c) besättning och hjälppersonal vid nödhjälps- eller räddningsflyg-
ningar och för annan hjälppersonal vid katastrofer och olyckor,
d) civil besättning på fartyg som trafikerar internationella vattenvägar,2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 4
▼B
e) innehavare av passersedlar som vissa internationella mellanstatliga
organisationer utfärdar för sina tjänstemän.
2. En medlemsstat får från krav på visering undanta skolelever som
är medborgare i tredje länder som anges i bilaga I men som är bosatta iett tredje land som anges i bilaga II, när sådana elever deltar i en orga-
niserad skolresa tillsammans med en lärare vid institutionen.
3. En medlemsstat får föreskriva undantag från viseringsbefrielsen i
artikel 1.2 för personer som utövar avlönad verksamhet under sin
vistelse.
Artikel 5
1. Senast tio arbetsdagar efter det att denna förordning har trätt i
kraft skall medlemsstaterna underrätta övriga medlemsstater ochkommissionen om de åtgärder de har vidtagit med stöd av artikel 3andra strecksatsen och artikel 4. Ytterligare ändringar av dessa åtgärder
skall meddelas inom fem arbetsdagar.
2. De meddelanden som avses i punkt 1 skall i informationssyfte
offentliggöras av kommissionen i Europeiska gemenskapernas officiella
tidning.
Artikel 6
Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas behörighet att
erkänna stater och områdesenheter samt pass, identitetshandlingar ochresedokument som utfärdas av deras myndigheter.
Artikel 7
1. Rådetsförordning (EG) nr 574/1999 (
1) skall ersättas av denna
förordning.
2. De slutliga versionerna av de gemensamma konsulära anvisning-
arna och den gemensamma handboken, i den utformning de har efter
verkställande kommitténs (Schengen) beslut av den 28 april 1999
(SCH/Com-ex(99)13) ändrasenligt följande:
1) Titeln till bilaga I del I i de gemensamma konsulära anvisningarna
samt till bilaga V del I i den gemensamma handboken skall ersättas
med följande:
”Gemensam förteckning över tredje länder vars medborgare är skyl-
diga att inneha visering för de länder som är bundna av förordning(EG) nr 539/2001.”
2) Förteckningen i bilaga I del I i de konsulära anvisningarna samt i
bilaga V del I i den gemensamma handboken skall ersättas medförteckningen i bilaga I i denna förordning.
3) Titeln till bilaga I del 2 i de konsulära anvisningarna och till bilaga
V del 2 i den gemensamma handboken skall ersättas med följande:
”Gemensam förteckning över tredje länder vars medborgare är
undantagna från skyldigheten att inneha visering för de länder som
är bundna av förordning (EG) nr 539/2001.”
4) Förteckningen i bilaga I del 2 i de konsulära anvisningarna och i
bilaga V del 2 i den gemensamma handboken skall ersättas medförteckningen i bilaga II i denna förordning.
5) Del 3 i bilaga I i de konsulära anvisningarna och del 3 i bilaga V i
den gemensamma handboken skall utgå.
3. Verkställande Schengenkommitténs beslut av den 15 december
1997 (SCH/Com-ex (97)32) och av den 16 december 1998 (SCH/Com-ex(98)53, nr 2) skall upphöra att gälla.2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 5
(1) EGT L 72, 18.3.1999, s. 2.
▼M1
Artikel 8
Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har
offentliggjortsi Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i
medlemsstaterna i enlighet med Fördraget om upprättandet av Europe-
iska gemenskapen.2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 6
▼B
▼B
BILAGA I
Den gemensamma förteckning som avses i artikel 1.1
1. STATER
Afghanistan
Albanien
Algeriet
AngolaAntigua och BarbudaArabiska EmiratenArmenien
Azerbajdzjan
BahamasBahrainBangladeshBarbados
Belize
BeninBhutanBurkina FasoBurma/Myanmar
Burundi
Bosnien och HercegovinaBotswanaCentralafrikanska republikenColombia
Djibouti
DominicaDominikanska republikenDemokratiska republiken Kongo
EcuadorEgypten
Ekvatorialguinea
ElfenbenskustenEritreaEtiopienF.d. jugoslaviska republiken Makedonien
Fiji
FilippinernaFörbundsrepubliken Jugoslavien (Serbien och Montenegro)Förenade ArabemiratenGabon
Gambia
GeorgienGhanaGrenadaGuinea
Guinea-Bissau
GuyanaHaitiIndien2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 7
▼M2
▼B
▼B
Indonesien
IrakIranJamaica
Jordanien
KambodjaKamerunKap VerdeKazakstan
Kenya Saint Lucia
KinaKirgizistanKiribati
Komorerna
KongoKubaKuwaitLaos
Lesotho
LibanonLiberiaLibyen
Madagaskar
MalawiMaldivernaMaliMarocko
Marshallöarna
MauritiusMauretanienMikronesien
Moldova
MongolietMoçambiqueNamibia
Nauru
NepalNigerNigeriaNordkorea
Nordmarianerna
OmanPakistanPalau
Papua Nya Guinea
PeruQatarRwandaRyssland
Saint Vincent och Grenadinerna
Saint Kittsoch NevisSalomonöarnaSamoa
São Tomé och Príncipe2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 8
▼B
Saudiarabien
SenegalSeychellernaSierra Leone
Somalia
Sri LankaSudan
Surinam
SwazilandSydafrikaSyrien
Tadzjikistan
TanzaniaTchad
Thailand
TogoTongaTrinidad och Tobago
Tunisien
TurkmenistanTurkiet
Tuvalu
UgandaUkrainaUzbekistan
Vanuatu
VietnamVitrysslandYemen
Zambia
Zimbabwe
Östtimor
2. TERRITORIELLA ENHETER OCH MYNDIGHETER SOM INTE
ERKÄNNS SOM STATER AV SAMTLIGA MEDLEMSSTATER
Palestinska myndigheten
Taiwan2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 9
▼M2
▼B
▼M2
▼B
BILAGA II
Den gemensamma förteckning som avses i artikel 1.2
1. STATER
Andorra
ArgentinaAustralienBolivia
Brasilien
BruneiBulgarienChileCosta RicaCypern
El SalvadorEstlandFörenta staternaGuatemalaHeliga StolenHonduras
Israel
JapanKanadaKroatienLettlandLitauen
Malaysia
MaltaMexikoMonacoNicaraguaNya Zeeland
Panama
ParaguayPolenRumänien ►
M1 ◄
San Marino
Singapore
Slovakien
SlovenienSydkoreaTjeckienUngernUruguay
Venezuela2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 10
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
2. FOLKREPUBLIKEN KINAS SPECIELLA ADMINISTRATIVA
REGIONER
Hongkong SAR (1)
Macao SAR (2)2001R0539 — SV — 02.04.2003 — 002.001 — 11
(1) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av
pass med beteckningen ”Hong Kong Special Administrative Region”.
(2) Befrielse från skyldighet att inneha visering skall tillämpas endast på innehavare av
pass med beteckningen ”Região Administrativa Especial de Macau”.