1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verk-
samhet med annan direkt försäkring än livförsäkring
(73/239/EEG)
(EGT L 228, 16.8.1973, s. 3)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets direktiv 76/580/EEG av den 29 juni 1976 L 189 13 13.7.1976
►M2 Rådets direktiv 84/641/EEG av den 10 december 1984 L 339 21 27.12.1984
►M3 Rådets direktiv 87/343/EEG av den 22 juni 1987 L 185 72 4.7.1987
►M4 Rådets direktiv 87/344/EEG av den 22 juni 1987 L 185 77 4.7.1987
Ändrat genom:
►A1 Anslutningsakten för Grekland L 291 17 19.11.1979
►A2 Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
▼B
RÅDETS FÖRSTA DIREKTIV
av den 24 juli 1973
om samordning av lagar och andra författningar angående rätten
att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än
livförsäkring
(73/239/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 i detta,
med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet (1) för upphävande
av begränsningar av etableringsfriheten, särskilt avdelning IV C,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande (
2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Enligt det ovan nämnda allmänna handlingsprogrammet är, såvitt gäller
verksamhet med direkt försäkring, ett upphävande av begränsningar
beträffande rätten till etablering av agenturer och filialer beroende av
samordningen av de villkor som gäller för att starta och driva sådanrörelse. En sådan samordning skall i första hand genomföras för direktförsäkring annan än livförsäkring.
Det är viktigt att undanröja vissa skillnader mellan olika nationella till-
synsregler för att göra det lättare att starta och drivaförsäkringsverksamhet. För att nå detta mål och samtidigt tillförsäkrade försäkrade och tredje man i samtliga medlemsstater ett tillräckligtskydd bör särskilt de bestämmelser samordnas som avser finansiellakrav på försäkringsföretagen.
Det är nödvändigt att indela riskerna i olika försäkringsklasser, främst
för att bestämma vilka former av försäkringsverksamhet som omfattasav en obligatorisk auktorisation och storleken på den minsta garanti-fond som är fastställd för respektive försäkringsklass.
Ömsesidiga institut bör undantas från tillämpningen av detta direktiv,
om de på grund av sin rättsliga ställning uppfyller skäliga villkorbeträffande säkerhet och finansiella krav. Det är också önskvärt att iflera medlemsstater undanta vissa institut, vars verksamhet täckerendast en mycket begränsad sektor och som genom författning ärbegränsad till ett särskilt territorium eller till särskilda personer.
De olika nationella regelverken skiljer sig åt vad gäller föreskrifter om
samtidigt bedriven verksamhet med sjukförsäkring, kredit- ochborgensförsäkring, försäkring avseende regress mot tredje man samträttsskyddsförsäkring eller om sådan verksamhet som bedrivs i föreningmed andra försäkringsklasser. Om sådana skillnader skulle finnas kvar
även efter upphävandet av begränsningarna i etableringsrätten avseende
annan försäkring än livförsäkring, skulle detta innebära att det fortfa-rande förelåg hinder mot etablering. Detta problem måste lösas inomen förhållandevis kort tidsperiod genom den fortsatta samordningen.
Det är nödvändigt att i varje medlemsstat utvidga tillsynen till att avse
alla de försäkringsklasser som omfattas av detta direktiv. En sådantillsyn är möjlig endast om det krävs auktorisation av behörigmyndighet för att driva rörelse avseende dessa försäkringsklasser. Vill-koren för att bevilja eller återkalla en sådan auktorisation måste därförfastställas. Ett beslut om avslag på en ansökan om auktorisation eller1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 2
(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.
(2) EGT nr C 27, 28.3.1968, s. 15.
(3) EGT nr 158, 18.7.1967, s. 1.
▼B
om återkallande av en auktorisation måste kunna göras till föremål för
domstolsprövning.
För s.k. transportförsäkring i klasserna 4, 5, 6, 7 och 12 under punkt A
i bilagan samt för kreditförsäkring i klasserna 14 och 15 under punkt Ai bilagan bör gälla mer flexibla regler på grund av de ständiga variatio-
nerna i villkoren för varu- och kredittransaktioner.
Inom gemenskapen utreds för närvarande möjligheterna att bestämma
en gemensam metod för beräkning av de tekniska reserverna. Samord-
ningen i denna fråga samt i frågor som rör kapitalplacering i olikatillgångsslag och värdering av tillgångar bör därför anstå till kommandedirektiv.
För att skydda sig mot svängningar i verksamheten är det nödvändigt
för försäkringsföretagen att ha, utöver tekniska reserver av tillräckligstorlek för att kunna uppfylla sina försäkringsåtaganden, en komplette-
rande reserv iform av en s.k. solvensmargi nal som skall motsvaras av
fria tillgångar. För att man skall kunna vara säker på att de krav somställs på försäkringsföretagen är grundade på objektiva kriterier somtillförsäkrar företag av samma storlek likvärdiga konkurrensvillkor,bör solvensmarginalen stå i förhållande till verksamhetens totalaomsättning och bestämmas med tillämpning av två säkerhetskriterier,
varav det ena utgår från premier och det andra från försäkringsersätt-
ningar.
För att säkerställa att varje företag vid bildandet innehar tillräckliga
resurser och att solvensmarginalen i den fortsatta verksamheten intevid något tillfälle underskrider ett visst minimum bör krävas en minstagarantifond, vars storlek bestäms med hänsyn till riskernas storlek ivarje försäkringsklass.
Det är nödvändigt att utforma bestämmelser för det fall att ett företags
ekonomiska ställning medför att det har svårt att uppfylla sinaförsäkringsåtaganden.
De samordnade reglerna för att starta och driva direkt försäkringsrö-
relse inom gemenskapen skall i princip tillämpas på alla
försäkringsföretag på marknaden och följaktligen också på agenturer
och filialer till företag med huvudkontor utanför gemenskapen. Detbör emellertid finnas särskilda bestämmelser om tillsyn över sådanaagenturer och filialer med hänsyn till att dessa företags tillgångarbefinner sig utanför gemenskapen.
Det bör emellertid ges möjlighet till en uppmjukning av sådana
särskilda bestämmelser utan att frångå principen att sådana agenturer
och filialer inte skall behandlas förmånligare än företag inom gemen-
skapen.
Vissa övergångsbestämmelser behövs, främst för att små och medels-
tora företag, som redan driver verksamhet, skall kunna anpassa sig tillde krav som medlemsstaterna måste införa enligt detta direktiv; dockskall artikel 53 i fördraget beaktas.
Det är viktigt att de samordnade reglerna tillämpas enhetligt, och att
det därför skapas förutsättningar för ett nära samarbete mellan kommis-sionen och medlemsstaterna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
Allmänna bestämmelser
Artikel 1
1. Detta direktiv avser startande och drift av verksamhet som egen-
företagare med direkt försäkring, inklusive tillhandahållande avräddningsservice enligt punkt 2, som bedrivs av företag etableradeinom en viss medlemsstat eller företag som vill etablera sig där.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 3
▼M2
▼M2
2. Verksamhet med räddningsservice skall avse assistans för
personer som råkar i svårigheter under resa, när de befinner sig utanförhemorten eller på annan plats än sin fasta bostad. Verksamheten skall
bestå i att mot förskottsbetald premie tillhandahålla försäkringstagaren
omedelbar hjälp i enlighet med ett avtal som täcker de svårigheter somförsäkringstagaren utsätts för på grund av en oförutsedd händelse i deolika fall och under de olika omständigheter som anges i avtalet.
Hjälpen kan bestå av kontanta medel eller serviceförmåner. De senare
kan också tillhandahållas med hjälp av försäkringsgivarens egenpersonal och utrustning.
Räddningsservice täcker inte fordonsservice, underhåll,
uppföljningstjänster eller enbart angivande att assistans tillhandahållesi egenskap av mellanhand eller tillhandahållande av assistans i sådanegenskap.
3. Uppdelningen av verksamhet enligt denna artikel i klasser redo-
visas i bilagan.
Artikel 2
Detta direktiv gäller ej
1. följande slag av försäkring:
a) Livförsäkring, dvs. försäkring som omfattar särskilt kapitalförsä-
kring för livsfall och/eller dödsfall, livförsäkring medåterbetalning av erlagda premier, tontiner, försäkring som utfallervid äktenskaps ingående och försäkring som utfaller vid födelsen.
b) Livräntor.
c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag, dvs.
försäkring mot personskada inklusive arbetsoförmåga, försäkring
mot dödsfall på grund av olyckshändelse och försäkring motinvaliditet förorsakad av olyckshändelse eller sjukdom, i de falldessa försäkringar tecknas som tillägg till livförsäkring.
d) Försäkring som ingår som en del av ett lagfäst socialförsäkrings-
system.
e) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som
finns i Irland och i Storbritannien (permanent health insurance).
2. följande former av verksamhet:
a) Verksamhet avseende ”capital redemption” såsom denna defini-
eras i enskilda medlemsstaters lagstiftning.
b) Verksamhet som utövas av ömsesidiga understödsinstitut där
förmånerna varierar med tillgången på medel, medan bidragenfrån medlemmarna utgörs av ett fast belopp.
c) Verksamhet som utövas av sammanslutningar som inte är juri-
diska personer och vars ändamål är att tillhandahålla
medlemmarna ömsesidig försäkring utan betalning av premiereller upprättande av tekniska reserver.
d) I avvaktan på ytterligare samordning, exportkreditförsäkring för
statens räkning eller med statlig garanti eller med staten somförsäkringsgivare.
3. räddningsservice där ansvaret är begränsat till följande tjänster i
händelse av vanligen förekommande olyckor eller maskinhaveriermed vägfordon inom den medlemsstat där försäkringsgivaren ärverksam:
— Maskinskadeservice på platsen, som i de flesta fall utförs av
försäkringsgivaren med hjälp av egen personal och utrustning
— bortforsling av fordon till närmaste eller lämpligaste ställe där
reparation kan utföras och eventuell samtidig transport, normaltmed samma färdmedel, av förare och passagerare till närmasteplats från vilken de kan fortsätta sin resa på annat sätt,1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 4
▼B
▼M3
▼M2
▼M2
— transport av fordonet, om bestämmelser beträffande sådan trans-
port utfärdats av den medlemsstat där försäkringsgivaren ärverksam, eventuellt tillsammans med förare och passagerare, till
deras hem eller till platsen för deras avresa eller till det
ursprungliga resmålet inom samma medlemsstat, såvida intesådana tjänster utförs av ett företag för vilket bestämmelserna idetta direktiv gäller.
I de fall som avses ide första två strecksatserna skall vi llkoret att
olyckan eller maskinhaveriet måste ha inträffat inom den medlems-stat där försäkringsgivaren är verksam
a) inte gälla i fall där försäkringsgivaren är en organisation i vilken
förmånstagaren är medlem, och där maskinskadeservice ellerborttransport av fordonet tillhandahålls av en liknande organisa-
tion i respektive land inom ramen för ett ömsesidigt avtal, mot
företeende enbart av ett medlemskort och utan att någon tillä-ggspremie betalas,
b) inte hindra tillhandahållande av sådan assistans på Irland och i
Förenade kungariket av en och samma organisation verksam ibåda dessa länder.
Under de omständigheter som nämnts i tredje strecksatsens och när
olyckan eller maskinhaveriet inträffat på Irland eller, när det gällerFörenade kungariket, på Nordirland, får fordonet, eventuellt tillsam-
mans med förare och passagerare, transporteras till dessa personers
hem, plats för avresan eller ursprungliga resmål inom ettdera avdessa territorier.
Direktivet gäller dessutom inte räddningstjänster som utförs i
händelse av en olycka eller ett maskinhaveri med ett vägfordon,som inträffat utanför Luxemburg, och där tjänsterna består i atttransportera fordonet, eventuellt tillsammans med förare och passa-
gerare, till deras hem, och där dessa tjänster utförs av
automobilklubben i Luxemburg.
Företag för vilka detta direktiv gäller får bedriva sådan verksamhet
som nämnts i denna punkt, endast om de beviljats auktorisation förklass 18 i punkt A i bilagan, utan att detta inverkar på giltigheten avpunkt C i samma bilaga. I sådant fall skall detta direktiv gälla försådan verksamhet.
Artikel 3
1. Detta direktiv gäller inte ömsesidiga institut som uppfyller samt-
liga nedanstående villkor:
— Bolagsordningen skall innehålla bestämmelser som medger uttag av
extra bidrag eller minskning av förmånerna.
— Verksamheten får inte omfatta ansvarsförsäkring - utom som under-
ordnad försäkring i den mening som avses i punkt C i bilagan -
eller kredit- och borgensförsäkring.
— Den årliga premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv får inte överstiga en miljon beräkningsen-heter.
— Minst hälften av premieinkomsten från de verksamhetsgrenar som
omfattas av detta direktiv måste komma från personer som är
medlemmar i det ömsesidiga institutet.
Detta direktivs bestämmelser gäller inte företag som uppfyller följande
villkor:
— företaget bedriver inte någon verksamhet som är underkastad
bestämmelserna i detta direktiv annat än sådan som anges i klass18 ipunkt A ibi lagan,
— verksamheten bedrivs endast lokalt och består endast av tillhan-
dahållande av förmåner och
— den totala årliga intäkten av räddningstjänster till personer som
råkat i svårigheter överstiger inte 200 000 ecu.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 5
▼B
▼M2
▼B
2. Vidare skall detta direktiv inte gälla ömsesidiga institut som med
andra institut av samma karaktär har ingått avtal, som omfattar fullåterförsäkring av ingångna försäkringsavtal eller som innebär att det
övertagande företaget inträder i det överlåtande företagets förpliktelser
enligt försäkringsavtalen.
I sådant fall skall det övertagande företaget omfattas av bestämmel-
serna i detta direktiv.
Artikel 4
Detta direktiv gäller inte nedanstående institut, såvida inte deras
stadgar eller tillämplig författning ändras med avseende på derasbehörighet:
a)I Tyskland
Följande offentligrättsliga institut med monopolställning (”Monopo-
lanstalten”):
1. Badische Gebäudeversicherungsanstalt, Karlsruhe,
2. Bayerische Landesbrandversicherungsanstalt, München,3. Bayerische Landestierversicherungsanstalt, Schlachtviehversi-
cherung, München,
4. Braunschweigische Landesbrandversicherungsanstalt, Braunsch-
weig,
5. Hamburger Feuerkasse, Hamburg,6. Hessische Brandversicherungsanstalt (Hessische Brandversiche-
rungskammer), Darmstadt,
7. Hessische Brandversicherungsanstalt, Kassel,8. Hohenzollernsche Feuerversicherungsanstalt, Sigmaringen,9. Lippische Landesbrandversicherungsanstalt, Detmold,
10. Nassauische Brandversicherungsanstalt, Wiesbaden,11. Oldenburgische Landesbrandkasse, Oldenburg,12. Ostfriesische Landschaftliche Brandkasse, Aurich,13. Feuersozietät Berlin, Berlin,14. Württembergische Gebäudebrandversicherungsanstalt, Stuttgart.Den territoriella behörigheten skall emellertid inte anses ändrad
genom ett samgående mellan institut som nu nämnts och som
innebär att det nya institutet övertar den territoriella behörigheten
hos de sammanslagna instituten; inte heller skall behörigheten avse-ende försäkringsklasser anses ändrad genom att något av dessainstitut avseende samma territorium övertar en eller flera försäkring-sklasser från något av de övriga instituten.
Följande halvstatliga institut:
1. Postbeamtenkrankenkasse,
2. Krankenversorgung der Bundesbahnbeamten.
b)I Frankrike
Följande institut:
1. Caisse départementale des incendiés des Ardennes,
2. Caisse départementale des incendiés de la Côte-d'Or,3. Caisse départementale des incendiés de la Marne,4. Caisse départementale des incendiés de la Meuse,5. Caisse départementale des incendiés de la Somme,6. Caisse départementale grêle du Gers,7. Caisse départementale grêle de l'Hérault.
c)I Irland
Voluntary Health Insurance Board.
d)I Italien1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 6
▼B
Cassa di Previdenza per l'assicurazione degli sportivi (Sportass).
e)I Storbritannien
The Crown Agents.
f)I Danmark
Falcks Redningskorps A/S, Köpenhamn.
g)I Spanien
Följande institutioner:
1. Comisaría de Seguro Obligatorio de Viajeros,
2. Consorcio de Compensación de Seguros,
3. Fondo Nacional de Garantía de Riesgos de la Circulación.
Artikel 5
I detta direktiv avses med
a)beräkningsenhet: den europeiska beräkningsenheten så som defini-
erad i kommissionens beslut 3289/75/EKSG (1); varje gång
hänvisning görs i detta direktiv till beräkningsenheten, skall värdet
iden nati onella valutan från och med den 31 december varje årvara det värde som gällde sista dagen i närmast föregående oktobermånad för vilken dag värden för europeiska beräkningsenheter finnsnoterade i samtliga valutor inom gemenskapen,
b)valutamatchande tillgångar: sådana tillgångar, som motsvarar
försäkringsåtaganden uttryckta i viss valuta, och som är uttrycktaeller realiserbara i samma valuta,
c)tillgångarnas lokalisering: förekomsten av tillgångar i form av lös
eller fast egendom ien medlemsstat, dock utan något krav på depo-
sition av lös egendom eller åtgärder som innebär en inskränkningavseende fast egendom som t.ex. inteckning. Tillgångar som utgörsav fordringar skall anses belägna i den medlemsstat där de skallinfrias.
AVDELNING II
Regler avseende företag med huvudkontor inom gemenskapen
Avsnitt A: Villkor för etablering
Artikel 6
1. Varje medlemsstat skall för direkt försäkringsrörelse inom sitt
territorium föreskriva auktorisation av behörig myndighet.
2. En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i respektive medlemsstat av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom en sådan
medlemsstats territorium,
b) varje företag som har sitt huvudkontor i en annan medlemsstat och
som etablerar en filial eller agentur inom medlemsstatens territo-
rium,
c) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
erfordras enligt a) eller b) ovan, utvidgar sin verksamhet inom ensådan medlemsstats territorium till andra försäkringsklasser,1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 7
(1) EGT nr L 327, 19.12.1975, s. 4.▼M2
▼A2
▼B
▼M1
▼B
▼B
d) varje företag som, efter att ha beviljats auktorisation för viss del av
en medlemsstats territorium enligt artikel 7.1, utvidgar sin verk-samhet utöver sådan del.
3. Medlemsstaterna får inte föreskriva deposition eller ställande av
säkerhet som villkor för en auktorisation.
Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela medlemsstatens
territorium såvida inte sökanden, inom ramen för vad landets lagstift-
ning medger, ansöker om auktorisation att bedriva verksamheten
endast inom en del av medlemsstatens territorium.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Den
skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökande önskarförsäkra endast en del av de risker som hänför sig till försäkring-sklassen enligt punkt A i bilagan.
Dock skall följande gälla:
a) Det skall stå varje medlemsstat fritt att bevilja auktorisation för de
grupper av försäkringsklasser som anges i punkt B i bilagan, förut-satt att sådan auktorisation förses med den däri angivnabeteckningen.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnade riskersom tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren i punkt C i
bilagan är uppfyllda.
c) I avvaktan på ytterligare samordning, som måste genomföras inom
fyra år efter detta direktivs anmälan, har Förbundsrepubliken Tysk-
land rätt att upprätthålla förbudet att inom dess område samtidigt
driva verksamhet avseende sjukförsäkring, ►
M3 ◄
försäkring avseende regress mot tredje man samt rättsskyddsförsä-kring eller att driva sådan verksamhet tillsammans med andraförsäkringsklasser.
Artikel 8
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att försäkringsföretag som
etableras inom dess territorium och som ansöker om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien:
”société anonyme — naamloze vennootschap”, ”société en
commandite par actions — vennootschap bij wijze van geld-schieting opaandelen”, ”association d'assurance mutuelle —onderlinge verzekeringsmaatschappij”, ”société coopérative —cooperative vennootschap”,
— Danmark:
”aktieselskaber”, ”gensidige selskaber”,
— Förbundsrepubliken Tyskland:
”Aktiengesellschaft”, ”Versicherungsverein auf Gegenseitigkeit”,
”Öffentlich-rechtliches Wettbewerbs-Versicherungsunter-
nehmen”,
— Frankrike:
”société anonyme”, ”société à forme mutuelle”, ”mutuelle”,
”union de mutuelles”,
— Irland:
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”,
— Italien:
”società per azioni”, ”società cooperativa”, ”mutua di assicura-
zione”,
— Luxemburg:
”société anonyme”, ”société en commandite par actions”, ”asso-
ciation d'assurances mutuelles”, ”société coopérative”,1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 8
▼B
— Nederländerna:
”naamloze vennootschap”, ”onderlinge waarborgmaatschap-
pij”►M2 ◄,
— Storbritannien:
”incorporated companies limited by shares or by guarantee or
unlimited”, ”societies registered under the Industrial and Provi-dent Societies Acts”, ”societies registered under the Friendly
Societies Act”, de försäkringsgivare som uppträder under beteck-
ningen Lloyd's,
— Grekland:
”ανώνυµη εταιρία ”, ”αλληλοασφαλιστικός συνεταιρισµός ”,
— Spanien:
”sociedad anónima”, ”sociedad mutua”, ”sociedad cooperativa”,
— Portugal:
”sociedade anónima de responsabilidade limitada”, ”mútua
deseguros”;
vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera företag
inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning, förutsatt att
ändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelse på sammavillkor som gäller för privaträttsligt verksamma företag,
b) begränsa sin näringsverksamhet till försäkringsområdet och sådan
verksamhet som är direkt anknuten till detta område med uteslu-tande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2.
2. Ett företag som ansöker om auktorisation att utvidga sin verk-
samhet till andra försäkringsklasser eller, i sådant fall som avses i
artikel 6.2 d, till en annan del av medlemsstatens territorium skall
förete en verksamhetsplan enligt artikel 9 avseende sådana försäkring-sklasser eller sådan annan del av territoriet.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minsta garan-
tifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådana försäkringsklassersom auktorisationen utvidgats till att omfatta.
3. Dessa samordningsåtgärder skall inte hindra medlemsstaterna att
tillämpa bestämmelser enligt vilka det krävs tekniska yrkeskvalifika-
tioner hos styrelsemedlemmar och verkställande ledning ellergodkännande av stiftelseurkund, bolagsordning, allmänna och särskildaförsäkringsvillkor, tariffer och alla andra handlingar som krävs förnormal tillsyn.
Inte heller hindrar de medlemsstaterna från att göra kontroller hos
företag som ansöker om eller beviljats auktorisation för klass 18 i
punkt A i bilagan, av deras direkta eller indirekta resurser i form avpersonal och utrustning, inklusive kompetensen hos deras medicinskapersonal och kvaliteten av den utrustning som företaget har för attuppfylla sina åtaganden inom denna försäkringsklass.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiska
behov.
Artikel 9
En verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla uppgifter
eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra, de allmänna och
särskilda försäkringsvillkor som det avser att tillämpa,1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 9
▼A1
▼A2
▼B
▼M2
▼B
▼B
b) de tariffer som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) sammansättningen av minsta garantifonden,
e) de beräknade kostnaderna för uppbyggnaden av de administrativa
tjänsterna och organisationen för ackvisition av försäkringar samtde för ändamålet avsatta ekonomiska resurserna, och, där de riskersom skall täckas finns angivna i nr 18 i punkt A i bilagan, deresurser företaget förfogar över för tillhandahållande av de avtalade
räddningstjänsterna,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren om
f) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av kost-
naderna för dess uppbyggnad, och isynnerhet löpande allmännaomkostnader och provisioner,
g) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar,
h) en prognos för balansräkning,
i) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsförplik-
telser och solvensmarginal.
De under a och b nämnda uppgifterna skall inte krävas beträffande de
risker som anges under 4, 5, 6, 7 och 12 i punkt A i bilagan; inte hellerskall uppgifterna enligt b ovan krävas beträffande de risker som angesunder 14 och 15 ipunkt A ibi lagan. De under a och b nämnda uppgi f-terna skall inte krävas beträffande riskerna under 11 i samma punkt.
Artikel 10
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att ett företag som har sitt
huvudkontor inom en annan medlemsstats territorium och som ansökerom auktorisation för etablering av en agentur eller en filial skall
a) förete sin bolagsordning samt en förteckning över styrelsemed-
lemmar och de personer som ingår i den verkställande ledningen,
b) förete ett intyg, utfärdat av behörig myndighet i det land där huvud-
kontoret ligger, till styrkande av vilka försäkringsklasser som fåromfattas av företagets verksamhet och att företaget har en minsta
garantifond eller, om en större sådan erfordras, den minsta solven-
smarginal som beräknas enligt artikel 16.3, med angivande även avde risker företaget faktiskt försäkrar och de finansiella medel somavses iarti kel 11.1 e,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 11,
d) befullmäktiga ett ombud om har sin stadigvarande hemvist i
värdlandet samt tillräckliga befogenheter för att ingå för företaget
bindande rättshandlingar gentemot tredje man och att representeraföretaget inför värdlandets myndigheter och vid dess domstolar; ärombudet en juridisk person måste dess huvudkontor finnas ivärdlandet och denna juridiska person skall i sin tur till sitt ombud
utse en fysisk person om uppfyller ovannämnda krav. Det utsedda
ombudet skall kunna avvisas av en medlemsstat endast av skäl somhänför sig till krav på god vandel eller till sådana yrkesmässigakvalifikationer som krävs även för personer som ingår i ledningenför företag som har huvudkontor iden medlemsstaten.
Såvitt gäller Lloyd's skall, vid rättstvister i värdlandet avseende
ingångna försäkringsåtaganden, de försäkrade inte behandlas oförde-
laktigare av det skälet att Lloyd's är en av parterna. Ombudet skalldärför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckas mothonom och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar förförsäkringsgivarna i Lloyd's.
2. Vid en ansökan om att utvidga verksamheten för agenturen eller
filialen till andra försäkringsklasser eller - i fall som avses i artikel 6.2d - till andra delar av en medlemsstats territorium, skall varje medlems-1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 10
▼M2
▼B
▼B
stat kräva att sökanden företer en verksamhetsplan enligt artikel 11 och
att sökanden uppfyller villkoren enligt punkt 1 b ovan.
3. Dessa åtgärder för samordning skall inte hindra medlemsstaterna
att tillämpa bestämmelser enligt vilka det för alla försäkringsföretagkrävs godkännande av allmänna och särskilda försäkringsvillkor,
tariffer och andra handlingar som krävs för normal tillsyn.
Inte heller hindrar de medlemsstaterna från att göra kontroller hos
företag som ansöker om eller beviljats auktorisation för klass 18 i
punkt A i bilagan, av deras direkta eller indirekta resurser i form avpersonal och utrustning, inklusive kompetensen hos deras medicinskapersonal och kvaliteten av den utrustning som företaget har för attuppfylla sina åtaganden inom denna försäkringsklass.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekonomiskabehov.
Artikel 11
1. En verksamhetsplan som avses iarti kel 10.1 c för en agentur eller
filial skall innehålla uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra i värdlandet samt
de allmänna och särskilda försäkringsvillkor det avser att tillämpa,
b) de tariffer som företaget avser att tillämpa för varje verksamhets-
gren,
c) grundprinciperna för återförsäkring,
d) företagets solvensmarginal enligt artiklarna 16 och 17,
e) de beräknade kostnaderna för uppbyggnaden av de administrativa
tjänsterna och organisationen för ackvisition av försäkringar samtde för ändamålet avsatta ekonomiska resurserna, och, där de riskersom skall täckas finns angivna i nr 18 i punkt A i bilagan, de
resurser företaget förfogar över för tillhandahållande av de avtalade
räddningstjänsterna,
samt, därutöver, beträffande de första tre räkenskapsåren om
f) uppskattade kostnader för administrationen,
g) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar hänförliga till den nya verksamheten,
h) en prognos för balansräkning avseende agenturen eller filialen.
De under a och b nämnda uppgifterna skall inte krävas beträffande de
risker som anges under 4, 5, 6, 7 och 12 i punkt A i bilagan; inte heller
skall uppgifterna enligt b ovan krävas beträffande de risker som angesunder 14 och 15 ipunkt A ibi lagan. De under a och b nämnda uppgi f-terna skall inte krävas beträffande riskerna under 11 i samma punkt.
2. Till verksamhetsplanen skall fogas en balansräkning och en resul-
taträkning för rörelsen avseende vart och ett av de senaste treräkenskapsåren. Har företaget emellertid inte bedrivit verksamhet undertre räkenskapsår skall dessa räkenskapshandlingar bifogas endast för de
avslutande räkenskapsåren.
För Lloyd's skall balansräkning och resultaträkning ersättas med årliga
räkenskapshandlingar över försäkringsverksamheten med bifogande av
en handling varigenom intygas att för varje försäkringsgivare harutfärdats ett revisorsintyg som visar att ingångna åtaganden har fulltäckning i tillgångarna. Dessa handlingar skall göra det möjligt förmyndigheterna att bilda sig en uppfattning om försäkringssammanslut-ningens solvens.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 11
▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
3. Verksamhetsplanen skall tillsammans med uppgifter om iaktta-
gelser gjorda av behöriga tillståndsgivande myndigheter överlämnastill de behöriga myndigheterna i det land där företaget har sitt huvud-
kontor. Sistnämnda myndigheter skall meddela sin uppfattning till de
förstnämnda myndigheterna inom tre månader efter mottagande avhandlingarna. Om något yttrande inte lämnas inom denna tid, skall detanses vara till förmån för den sökande.
Artikel 12
Varje beslut om avslag på en ansökan om auktorisation skall åtföljas av
en närmare motivering och ges företaget till känna.
Varje medlemsstat skall se till att ett beslut om avslag på en ansökan
om auktorisation kan göras till föremål för prövning av domstol.
Sådan rätt till domstolsprövning skall även finnas i de fall där behöriga
myndigheter inte behandlat en ansökan om auktorisation inom sexmånader från den dag ansökan mottogs.
Avsnitt B: Villkor för rörelsen
Artikel 13
Medlemsstaterna skall samarbeta intimt med varandra vid tillsyn av de
auktoriserade företagens finansiella ställning. Skulle ifrågavarandeföretag auktoriseras att tillhandahålla sådan risktäckning som anges i
nr18 ipunkt A ibi lagan, skall medlemsstaterna också samarbeta vi d
tillsynen av dessa företags resurser att utföra de räddningstjänster deåtagit sig, när de berörda medlemsstaternas lagar påbjuder tillsyn avdessa resurser.
Artikel 14
Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där företagets huvudkontor
finns skall kontollera företagets solvens beträffande hela dess verk-samhet. Tillsynsmyndigheterna i de övriga medlemsstaterna skalltillhandahålla all den information som behövs för att göra sådankontroll möjlig.
Artikel 15
1. Varje medlemsstat inom vars territorium ett försäkringsföretag
utövar verksamhet skall föreskriva att företaget avsätter tillräckligatekniska reserver.
Storleken av dessa reserver skall bestämmas enligt de i staten gällande
reglerna eller, om sådana regler saknas, enligt i medlemsstaten gällande
praxis.
2. För de tekniska reserverna skall finnas motsvarande och valut-
amatchande tillgångar lokaliserade till varje land där verksamhet
bedrivs. Medlemsstaterna kan emellertid medge lättnader beträffandetillgångarnas lokalisering.
Luxemburg får, med hänsyn till sin speciella situation, bibehålla det
garantisystem för tekniska reserver som gäller vid tiden för dettadirektivs ikraftträdande till dess samordningen av lagstiftningenbeträffande likvidation av företag är genomförd.
Reglerna idet land där verksamheten utövas skall vara bestämmande
vad sådana ti llgångar får utgöras av och, iförekommande fall, ivi lken
utsträckning de får ingå i de tekniska reserverna, samt hur sådana till-
gångar skall värderas.
3. Om en medlemsstat medger att tekniska reserver till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa det procenttalsom tillåts. Medlemsstaten får i sådant fall, trots bestämmelserna ipunkt 2, inte kräva att de tillgångar som utgörs av sådana fordringarskall vara lokaliserade till dess territorium.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 12
▼M2
▼B
▼B
4. Tillsynsmyndigheten i den medlemsstat där företagets huvud-
kontor ligger skall kontrollera att företagets balansräkning utvisar atttillgångar finns som motsvarar de tekniska reserverna för
försäkringsförpliktelser som företaget iklätt sig i alla de länder där det
bedriver verksamhet.
Artikel 15a
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att företag som är etablerade
inom dess territorium och som meddelar försäkringar inom klass 14 ipunkt A i bilagan (i fortsättningen kallat ”kreditförsäkring”), skallupprätta en utjämningsreserv med ändamål att täcka tekniska under-skott eller en skadekvot som överstiger genomsnittet och som uppståridenna försäkri ngsklass under ett räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt regler som fastställs i
varje medlemsstat och som överensstämmer med någon av de metodersom anges i punkt D i bilagan, vilka skall anses inbördes likvärdiga.
3. Utjämningsreserven får inte, till den del den beräknats enligt
metoderna ipunkt D ibi lagan, i ngå isolvensmargi nalen.
4. Medlemsstaterna får befria etableringsställen från skyldigheten att
upprätthålla en utjämningsreserv för verksamhet avseende kreditförsä-kring, om premierna eller bidragen för kreditförsäkring inte uppgår tillfyra procent av de totala premierna eller bidragen och inte helleruppgår till 2 500 000 ecu.
Artikel 16
1. Varje medlemsstat skall föreskriva att alla företag som har sitt
huvudkontor inom dess territorium skall upprätthålla en tillräckligsolvensmarginal i förhållande till sin totala verksamhet.
Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är fria
från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriella värden.Här skall främst ingå
— det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet,
— hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %,
— reserver (lagstadgade och fria reserver) som inte motsvarar
ingångna försäkringsförpliktelser,
— balanserad vinst,— fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag med
variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form av begärda extrabidrag inom ett visst verksamhetsår, med ett belopp som uppgår till
högst hälften av skillnaden mellan maximalt uttaxeringsbart bidrag
och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådana extra bidrag inte fårmotsvara mer än 50 % av marginalen,
— på begäran av företaget, som då har att styrka uppgivna
förhållanden, samt efter medgivande av tillsynsmyndigheterna ivarje medlemsstat där företaget bedriver verksamhet, de doldareserver som uppkommit genom undervärdering av tillgångar eller
övervärdering av skulder i balansräkningen, i den mån sådana dolda
reserver inte är av exceptionell natur.
En övervärdering av tekniska reserver skall ske i förhållande till deras
storlek, beräknad av företaget i enlighet med nationella bestämmelser; iavvaktan på senare samordning av de tekniska reserverna kan emel-
lertid ett belopp motsvarande 75 % av skillnaden mellan reserven för
utestående risker, beräknad av företaget som ett fast belopp med enminimiprocentsats av premierna, och det belopp som skulle ha erhållitsvid beräkning av reserven ”avtal för avtal” - förutsatt att den lag somgäller ilandet medger valfri het mellan dessa två metoder - användastill täckning av upp till 20 % av solvensmarginalen.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 13
▼M3
▼B
▼B
2. Solvensmarginalen skall bestämmas i förhållande till antingen det
årliga premie- eller bidragsbeloppet eller till genomsnittet avförsäkringsersättningarna för de tre senaste räkenskapsåren.
►
M3Dock skall, då det gäller företag som huvudsakligen meddelar
försäkring avseende endast en eller flera av kredit-, storm-, hagel- ellerfrostrisker, de senaste sju räkenskapsåren utgöra referensperiod förberäkningen av den genomsnittliga skadebelastningen. ◄
3. Om annat inte följer av bestämmelserna i artikel 17 skall solven-
smarginalens storlek vara lika med det högsta av följande tvåberäkningsresultat:
Första resultatet (premiebaserat):
— De premier eller bidrag, tilläggsavgifter inräknade, som hänför sig
till all direkt försäkringsverksamhet under det närmast föregåenderäkenskapsåret läggs ihop.
— Till detta läggs premierna för mottagen återförsäkring under
närmast föregående räkenskapsår.
— Från detta belopp dras det totala beloppet för under det senaste
räkenskapsåret annullerade premier eller bidrag, liksom det
sammanlagda beloppet för skatter och avgifter på premier ellerbidrag som ingår i totalbeloppet.
Det så erhållna beloppet delas itvå delar, av vi lka den första skall
uppgå till 10 miljoner beräkningsenheter medan den andra utgör restbe-loppet; 18 % respektive 16 % av dessa beloppsandelar räknas sedanfram och läggs ihop.
Det första resultatet erhålls genom att den sålunda framräknade
summan multipliceras med ett tal som för närmast föregående räkens-
kapsår motsvarar förhållandet mellan beloppet för
försäkringsersättningar som företaget har att svara för, beräknade efteravdrag för återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäkring-sersättningar; dock får detta tal inte vara mindre än 50 %.
Andra resultatet (baserat på ersättningar):
— De ersättningsbelopp som utbetalats i anledning av direkt försäkring
(utan avdrag för anspråk för vilka återförsäkrare och retroces-
sionärer svarar) som meddelats under de i punkt 2 angivna
perioderna läggs ihop.
— Till detta läggs summan av ersättningar som utbetalats för förplik-
telser som under samma tidsperioder övertagits genom
återförsäkring eller retrocession.
— Till detta läggs beloppet för avsättningar som gjorts för försäkrings-
fall som inte är reglerade och som fastställts vid utgången av
närmast föregående räkenskapsår, både med avseende på direktförsäkring och återförsäkring.
— Från detta belopp dras summan av de regressbelopp som uppburits
under de i punkt 2 angivna tidsperioderna.
— Från återstående belopp dras beloppet för avsättningar som gjorts
för försäkringsfall som inte är reglerade och som fastställts vid
början av det näst sista räkenskapsåret före det senaste räkenskapsårför vilket räkenskaper föreligger, både med avseende på direktförsäkring och återförsäkring.
En tredjedel eller en sjundedel av det erhållna beloppet, beroende på
vilken referensperiod som skall användas enligt punkt 2, delas i tvådelar, varav den första skall uppgå till sju miljoner beräkningsenheter,
medan den andra utgör resterande belopp; 26 % respektive 23 % av
dessa delar räknas därefter fram och läggs ihop.
Det andra resultatet erhålls genom att den sålunda framräknade
summan multipliceras med ett tal som för närmast föregående räkens-kapsår motsvarar förhållandet mellan beloppet förförsäkringsersättningar som företaget har att svara för, beräknade efteravdrag för återförsäkring, och det totala bruttobeloppet för försäkring-sersättningar; dock får detta tal inte vara mindre än 50 %.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 14
▼M2
I de ri skfall som anges inr 18 ipunkt A ibi lagan skall summan av de
utbetalade skadeersättningar som läggs till grund vid beräkningen avdet andra resultatet (baserat på skador) utgöras av de kostnader som
företaget haft för avtalade och tillhandahållna räddningstjänster. Dessa
kostnader skall beräknas ienli ghet med de bestämmelser som gäller iden medlemsstat där företagets huvudkontor är beläget.
4. De procenttal som skall tillämpas på beloppsandelarna enligt
punkt 3 skall nedsättas till en tredjedel för sjukförsäkring sommeddelas på liknande tekniska grunder som gäller för livförsäkring,förutsatt att
— inbetalda premier är beräknade med hjälp av sjuklighetstabeller och
enligt matematiska metoder som används för försäkring,
— en reserv upprättas för ökad livslängd,— ett premietillägg utdebiteras i syfte att skapa en säkerhetsmarginal
av tillräcklig storlek,
— försäkringsgivaren inte får säga upp försäkringsavtalet efter
utgången av det tredje försäkringsåret,
— försäkringsavtalet innehåller förbehåll för höjning av premierna
eller nedsättning av ersättningarna också när det gäller löpandeavtal.
5. När det gäller Lloyd's skall den under punkt 3 nämnda beräk-
ningen av det första resultatet, med avseende på premierna, utföras påbasis av nettopremier och multipliceras med ett av internrevisor årligenfastställt procenttal. Detta procenttal skall beräknas från senaste statis-tiska uppgifter om utbetalda provisioner.
Dessa upplysningar skall tillsammans med utförda beräkningar sändas
till tillsynsmyndigheterna i de länder där Lloyd's är etablerat.
Artikel 17
1. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.2. a) Garantifonden får inte underskrida
— 1 400 000 ecu ide fall där verksamheten omfattar samtli ga
eller vissa av de risker som ingår i försäkringsklass nr 14 ipunkt A ibi lagan; denna bestämmelse skall gälla för varje
företag, vars premier eller bidrag hänförliga till denna klass,
för vart och ett av de tre senaste räkenskapsåren överstiger2 500 000 ecu eller fyra procent av de totala premierna ellerbidragen för ifrågavarande företag;
— 400 000 ecu ide fall där verksamheten omfattar samtli ga eller
vissa av de risker som ingår i någon av försäkringsklasserna ipunkt A ibi lagan under 10, 11, 12, 13, 15, samt, när första
strecksatsen inte är tillämplig, 14;
— 300.000 ecu i fall där samtliga eller vissa av de risker täcks
som ingår i någon av de försäkringsklasser som anges i punktA ibi lagan under nr 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 16 och 18;
— 200 000 beräkningsenheter i de fall där verksamheten
omfattar samtliga eller vissa av de risker som ingår i någonav försäkri ngsklasserna ipunkt A ibi lagan under nr 9 och 17.
b) Om företagets verksamhet omfattar flera klasser eller flera risker,
skall endast den klass eller risk beaktas som kräver det högstabeloppet.
c) Varje enskild medlemsstat får föreskriva en nedsättning med en
fjärdedel av minsta garantifonden, när det gäller ömsesidiga ellerliknande institut.
d) När ett företag som driver verksamhet avseende kreditförsäkring
är skyldigt att öka den reserv som avses i punkt a första streck-1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 15
▼B
▼M3
▼M2
▼B
▼M3
▼M3
satsen till 1 400 000 ecu, skall den berörda medlemsstaten medge
företaget
— en tid av tre år för att öka reserven till 1 000 000 ecu,
— en tid av fem år för att öka reserven till 1 200 000 ecu,
— en tid av sju år för att öka reserven till 1 400 000 ecu.
Dessa tidsfrister skall räknas från den dag då de i punkt a första
strecksatsen angivna förutsättningarna har inträtt.
Artikel 18
1. Medlemsstaterna skall inte fastställa några regler för valet av till-
gångar som inte ingår i de tekniska reserver som avses i artikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel 20.1
och 20.3 samt artikel 22.1 sista stycket, får medlemsstaterna inte
begränsa försäkringsföretagets fria förfogande över de tillgångar, varesig lös eller fast egendom, som ingår i tillgångarna för auktoriseradeverksamheter.
Förbundsrepubliken Tyskland får, till dess villkoren för att starta och
driva livförsäkringsrörelse samordnats ytterligare, beträffandesjukförsäkring enligt artikel 16.4 fortsatt tillämpa begränsningar av detfria förfogandet över tillgångar i den utsträckning som det fria förfo-gandet över tillgångar till täckning av premiereserver är beroende påmedgivande från en ”Treuhänder”.
Till dess ytterligare samordningsåtgärder vidtagits får Danmark
tillämpa den lagstiftning som begränsar fritt förfogande över tillgångarsom avsatts för pensioner som skall utbetalas inom ramen för obligato-risk försäkring mot olycksfall i arbete.
3. Dessa bestämmelser skall inte utgöra hinder för sådana åtgärder
som medlemsstaterna är berättigade att vidta i egenskap av ägare tilleller deltagare i försäkringsföretag, förutsatt att bestämmelserna enligtartikel 15.2 följs i det land där verksamheten bedrivs och att de
försäkrades intressen tillgodoses.
Artikel 19
1. Varje medlemsstat skall ålägga varje försäkringrörelse vars
huvudkontor är beläget inom dess territorium att årligen förete ettbokslut över sin totala verksamhet vilket återspeglar dess ekonomiska
ställning och solvens och, när det gäller risker enligt nr 18 i punkt A i
bilagan, övriga resurser för uppfyllande av rörelsens åtaganden, ommedlemsstatens lag påbjuder tillsyn av sådana resurser.
1a. Såvitt gäller kreditförsäkring skall företaget för tillsynsmyndig-
heten hålla räkenskaper tillgängliga, som utvisar både det tekniskaresultatet och de tekniska reserverna avseende denna verksamhet.
2. Medlemsstaterna skall ålägga de företag som bedriver verksamhet
inom deras territorium att periodiskt inge redovisningar, tillsammans
med statistisk dokumentation, som erfordras för utövande av tillsyn,och, när det gäller risktäckning enligt nr 18 i punkt A i bilagan, övrigaresurser för uppfyllande av rörelsens åtaganden, om medlemsstatens lagpåbjuder tillsyn av sådana resurser. De behöriga tillsynsmyndigheterna
skall internt utväxla sådan information och dokumentation som fordras
för denna tillsyn.
Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får tillsyn-
smyndigheten i det land där företaget bedriver sin verksamhet, efter attha underrättat tillsynsmyndigheterna i det land där företagets huvud-1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 16
▼B
▼M2
▼M3
▼M2
▼B
▼B
kontor är beläget om sin avsikt, förbjuda företaget att fritt förfoga över
sina tillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag vars solven-
smarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel 16.3,skall tillsynsmyndigheten i det land där företagets huvudkontor är
beläget begära att det upprättas en plan för att återställa en sund finan-
siell ställning och att denna plan överlämnas till myndigheten förgodkännande.
3. Om företagets solvensmarginal nedgår under den i artikel 17
angivna garantifonden, skall tillsynsmyndigheten i det land där företa-gets huvudkontor är beläget begära att företaget överlämnar tillmyndigheten för dess godkännande en plan avseende kortfristig finan-siering.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall informera tillsynsmyndigheterna i andra medlemsstater
inom vars territorier företaget är auktoriserat, varpå dessa myndigheter
på den förstnämnda myndighetens begäran skall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som nämns i punkterna 1 och 3 får de behöriga
tillsynsmyndigheterna dessutom vidta alla behövliga åtgärder till skyddför de försäkrades intressen.
5. Tillsynsmyndigheterna i de medlemsstater inom vars territorier
företaget är auktoriserat skall samarbeta i syfte att genomföra vad somföreskrivs i punkterna 1 - 4.
Artikel 21
1. Varje medlemsstat skall bereda ett försäkringsföretag möjlighet
att helt eller delvis överlåta sitt försäkringsbestånd, förutsatt att det
övertagande företaget med hänsyn till överlåtelsen innehar en erfor-
derlig solvensmarginal.
De behöriga tillsynsmyndigheterna skall samråda innan en sådan
överlåtelse godkännes.
2. När den behöriga tillsynsmyndighetens tillstånd erhållits, skall
överlåtelsen gälla gentemot berörda försäkringstagare eller försäkrade.
Avsnitt C: Återkallande av auktorisation
Artikel 22
1. Den auktorisation som beviljats av en behörig tillsynsmyndighet i
den medlemsstat inom vars territorium företagets huvudkontor liggerkan återkallas av myndigheten om företaget
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
b) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan plan som omnämns iarti kel 20,
c) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt nationella
bestämmelser.
När en auktorisation återkallas, skall tillsynsmyndigheten i det land där
företagets huvudkontor finns anmäla detta till tillsynsmyndigheterna iövriga medlemsstater som beviljat företaget auktorisation, varpå företa-
gets auktorisation skall återkallas även i dessa stater.
Tillsynsmyndigheten i det land där huvudkontoret finns skall, i samar-bete med ovan nämnda övriga tillsynsmyndigheter, vidta allaerforderliga åtgärder till skydd för de försäkrades intressen och främstinskränka företagets rätt till fritt förfogande över sina tillgångar, om ensådan inskränkning inte redan föreskrivits enligt bestämmelserna i
artiklarna 20.1 och 20.3 andra stycket.
2. En auktorisation som beviljats för en agentur eller filial till ett
företag vars huvudkontor är beläget ien annan medlemsstat kan
återkallas, om agenturen eller filialen
a) inte längre uppfyller villkoren för etablering,1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 17
▼B
b) allvarligt åsidosätter sina skyldigheter enligt gällande bestämmelser
i det land där verksamheten bedrivs, särskilt med avseende påupprättandet av sådana tekniska reserver som anges i artikel 15.
Innan en auktorisation återkallas skall tillsynsmyndigheterna i det land
där verksamheten bedrivs samråda med tillsynsmyndigheten i det land
där huvudkontoret finns. Om de finner det nödvändigt att avbryta agen-
turens eller filialens verksamhet innan ett sådant samråd genomförts,skall tillsynsmyndigheten i det land där huvudkontoret finns omedelbartunderrättas om detta.
3. Varje beslut att återkalla en auktorisation eller avbryta en verk-
samhet skall åtföljas av en närmare motivering och ges företaget tillkänna.
Varje medlemsstat skall se till att ett sådant beslut kan göras till
föremål för prövning av domstol.
AVDELNING III
Regler för inom gemenskapen etablerade agenturer eller filialer till
företag med huvudkontor utanför gemenskapen
Artikel 23
1. Varje medlemsstat skall föreskriva auktorisation för företag vars
huvudkontor är beläget utanför gemenskapen och som vill driva sådanverksamhet som avses iarti kel 1.
2. En medlemsstat får bevilja auktorisation om företaget uppfyller
minst följande villkor:
a) Det har rätt enligt sitt eget lands lag att utöva försäkringsverk-
samhet.
b) Det etablerar en agentur eller en filial inom medlemsstatens territo-
rium.
c) Det förbinder sig att på den plats där agenturen eller filialen är
belägen föra till verksamheten hänförliga räkenskaper samt att därförvara alla handlingar som hör till verksamheten.
d) Det befullmäktigar ett ombud som skall godkännas av behöriga
myndigheter.
e) Det innehar i det land där verksamheten bedrivs tillgångar av en
storlek som motsvarar minst hälften av det i artikel 17.2 föreskrivna
minimivärdet för garantifonden och deponerar en fjärdedel av dettaminimibelopp som säkerhet.
f) Det förbinder sig att hålla en solvensmarginal som motsvarar kraven
iarti kel 25.
g) Det företer en verksamhetsplan enligt bestämmelserna i artikel 11.1
och 11.2.
Artikel 24
Medlemsstaterna skall ålägga företagen att avsätta tillräckliga tekniska
reserver till täckning av försäkringsförpliktelser inom respektive landsterritorium. Medlemsstaterna skall se till att agenturen eller filialen
har tillgångar som motsvarar sådana tekniska reserver och som, i den
utsträckning medlemsstaten så kräver, är valutamatchande.
Den lag som gäller i respektive medlemsstat skall tillämpas vid beräk-
ningen av de tekniska reserverna, fastställandet av investeringsslag
samt vid värderingen av tillgångarna.
Medlemsstaten skall föreskriva att de tillgångar som svarar mot de
tekniska reserverna skall vara lokaliserade till dess territorium. Dockskall bestämmelserna iarti kel 15.3 gälla.
Artikel 25
1. Varje medlemsstat skall ålägga inom sitt territorium etablerade
agenturer och filialer att upprätthålla en solvensmarginal i form av till-1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 18
▼B
gångar fria från alla förutsebara förpliktelser med avdrag för immateri-
ella värden. Solvensmarginalen skall beräknas i enlighet medbestämmelserna i artikel 16.3. Vid beräkningen av marginalen skall
dock hänsyn tas endast till premier eller bidrag samt försäkringsersätt-
ningar som hänför sig till den av agenturen eller filialen bedrivnaverksamheten.
2. En tredjedel av solvensmarginalen skall utgöra garantifonden.
Denna garantifond får dock inte vara mindre än hälften av det minimi-belopp som föreskrivs i artikel 17.2. Den initialdeposition som skallgöras enligt artikel 23.2 e skall inräknas i garantifonden.
3. De tillgångar som motsvarar solvensmarginalen skall till minst ett
belopp motsvarande garantifonden finnas i den stat där verksamheten
bedrivs och utöver detta inom gemenskapen.
Artikel 26
1. Företag som ansökt om eller beviljats auktorisation i mer än en
medlemsstat kan ansöka om följande förmåner som endast får beviljas
tillsammans:
a) att den solvensmarginal som anges i artikel 25 beräknas i relation
till hela den samlade verksamhet som företaget bedriver inom ge-
menskapen, i vilket fall avseende skall vid beräkningen fästasendast vid den verksamhet som bedrivs av företagets samtligainom gemenskapen etablerade agenturer eller filialer
b) att sådan deposition som fordras enligt artikel 23.2 e endast behöver
göras ien av dessa medlemsstater
c) att de tillgångar som utgör garantifonden skall lokaliseras i någon av
de medlemsstater där företaget bedriver sin verksamhet.
2. Ansökan om tillgång till de förmåner som anges i 1 skall göras
till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten. I ansökanskall anges den myndi ghet imedlemsstaten som iframti den skall utövatillsyn av solvensen för den totala verksamhet som utövas av de agen-turer eller filialer som företaget etablerat inom gemenskapen. Skäl
måste anges för valet av myndighet och fastställd deposition skall
göras inom den medlemsstat det gäller.
3. Medgivande från samtliga medlemsstater som mottagit ansökan
enligt ovan fordras för beviljande av de förmåner som anges i 1 ovan.Dessa förmåner skall börja gälla från och med den dag då den avföretaget valda tillsynsmyndigheten meddelar de övriga tillsynsmyndig-heterna att den kommer att kontrollera solvensen för den totala
verksamhet som bedrivs av företagets agenturer eller filialer inom ge-
menskapen.
Den valda tillsynsmyndigheten skall från de övriga medlemsstaterna
inhämta erforderliga upplysningar om den totala solvensen för de agen-turer och filialer företaget etablerat inom deras territorier.
4. De enligt denna artikel medgivna förmånerna kan samtidigt
återkallas av samtliga berörda medlemsstater på initiativ av en ellerflera av dessa.
Artikel 27
Bestämmelserna iarti klarna 19 och 20 skall även gälla med avseende
på agenturer eller filialer till företag för vilka detta avsnitt gäller.
Vid tillämpningen av bestämmelserna i artikel 20, då ett företag befun-
nits berättigat till förmånerna enligt artikel 26.1, skall den myndighetsom svarar för verifieringen av solvensen för de agenturer eller filialerföretaget etablerat inom gemenskapen, likställas med tillsynsmyndig-heten iden stat där ett EG-företag har si tt huvudkontor.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 19
▼M2
▼B
▼M2
▼B
Artikel 28
Om den i artikel 26.2 nämnda myndigheten återkallar en auktorisation,
skall myndigheten anmäla detta till tillsynsmyndigheterna i de övriga
medlemsstater där företaget bedriver verksamhet, varpå dessa skall
vidta behövliga åtgärder. Om skälet till att återkalla auktorisationen äratt solvensen är otillräcklig i förhållande till vad som föreskrivits av demedlemsstater som beviljat en ansökan enligt artikel 26, skall även demedlemsstater som beviljat sådana ansökningar återkalla sina auktorisa-tioner.
Artikel 29
Gemenskapen får genom avtal som med stöd av fördraget träffas med
ett eller flera tredje länder, och på villkor om reciprocitet, medge
tillämpning av bestämmelser som avviker från bestämmelserna i detta
avsnitt, för att garantera ett tillfredsställande skydd för de försäkradeinom medlemsstaterna.
AVDELNING IV
Övergångsbestämmelser och andra bestämmelser
Artikel 30
1. Medlemsstaterna skall medge företag som avses iavdelni ng II,
vilka vid tidpunkten för ikraftträdandet av de bestämmelser genomvilka detta direktiv genomförs, tillhandahåller försäkring i en eller fleraav de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna, en tid av fem år från och
med dagen för anmälan av detta direktiv för att uppfylla vad som krävs
enligt artiklarna 16 och 17.
2. Medlemsstaterna får dessutom
a) medge företag som avses i punkt 1, vilka vid utgången av femårspe-
rioden inte helt uppnått föreskriven solvensmarginal, en ytterligarefrist på högst två år, om företaget enligt artikel 20 meddelat tillsyn-smyndigheten för dess godkännande de åtgärder som det avser attvidta,
b) medge undantag för de företag som avses ipunkt 1, som vi d
utgången av femårsfristen inte uppnått en årlig premie- ellerbidragsinkomst som uppgår till sex gånger minsta garantifondenenligt artikel 17.2, från kravet att inrätta minsta grarantifond före
utgången av räkenskapsår då premie- eller bidragsinkomsten uppgår
till sex gånger minsta garantifonden. Med beaktande av resultatet avden uppföljning som föreskrivs i artikel 33, skall rådet på förslag avkommissionen enhälligt besluta när medlemsstaterna skall upphävadetta undantag.
3. De företag som vill utvidga verksamheten enligt artikel 8.2 eller
artikel 10, får göra detta endast under förutsättning att de omgående
följer bestämmelserna i detta direktiv. Sådana företag som avses ipunkt 2 b och som inom det egna landets territorium utvidgar sin verk-samhet till andra försäkringsklasser eller andra delar av territoriet, kanför en tid av 10 år från dagen för detta direktivs anmälan undantas frånkravet att upprätta den minsta garantifond som avses i artikel 17.2.
4. Ett företag som har annan associationsform än vad som anges i
artikel 8 får under tid av tre år från anmälan av detta direktiv fortsätta
att bedriva sin nuvarande verksamhet i den form företag har vidtidpunkten för sådan anmälan. Företag som etableras i Storbritannienby Royal Charter eller by private Act eller by special public Act fårunder obegränsad tid fortsätta att bedriva verksamhet i oförändrad
form.
Företag i Belgien, som enligt verksamhetens angivna syfte bedriver
verksamhet med hypotekslån av interventionstyp eller sådan sparbank-sverksamhet som avses i artikel 15.4 av bestämmelserna om tillsynöver privata sparbanker, samordnade under arrêté royal av den 23 juni1967, får fortsätta med denna verksamhet under en tid av tre år fråndagen för anmälan av detta direktiv.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 20
▼B
Berörda medlemsstater skall göra upp en förteckning över sådana
företag och översända den till övriga medlemsstater och kommissionen.
5. På begäran av företag som uppfyller kraven iarti klarna 15, 16
och 17 skall medlemsstaterna upphöra att tillämpa bestämmelser som
innebär restriktioner avseende bl.a. pantsättning, deposition ellerställande av säkerhet.
Artikel 31
Medlemsstaterna skall tillåta agenturer eller filialer som avses i avdel-
ning III, och som vid ikraftträdandet av beslut om åtgärder förgenomförandet av detta direktiv bedriver verksamhet inom en eller
flera av de i artikel 1 angivna försäkringsklasserna och inte utvidgar
verksamheten på sätt som avses i artikel 10.2, en frist på högst fem årfrån dagen för anmälan av detta direktiv att uppfylla villkoren enligtartikel 25.
Artikel 32
Under en tid som utlöper vid ikraftträdandet av ett avtal ingånget med
tredje land enligt artikel 29 och senast vid utgången av en tidsfrist på
fyra år efter dagen för anmälan av detta direktiv, får varje medlemsstat,
till förmån för företag hemmahörande i vederbörande tredje land ochetablerade inom medlemsstatens territorium, fortsätta att tillämpa debestämmelser som gällde för dessa företag den 1 januari1973 medavseende på valutamatchande tillgångar och de tekniska reservernaslokalisering, förutsatt att anmälan görs till de övriga medlemsstaterna
och kommissionen samt att gränserna för de lättnader som medges
enligt artikel 15.2 till förmån för de av medlemsstaternas företag sometableras inom området inte överskrids.
AVDELNING V
Slutbestämmelser
Artikel 33
Kommissionen och medlemsstaternas behöriga myndigheter skall ha ett
nära samarbete i syfte att underlätta tillsynen av direkt försäkringsrö-
relse inom gemenskapen och vid uppföljning av de svårigheter som
kan uppkomma vid tillämpningen av detta direktiv.
Artikel 34
1. Kommissionen skall inom en tid av sex år från dagen för anmälan
av detta direktiv till rådet överlämna en rapport över verkningarna påförsäkringsmarknaden i medlemsstaterna av de finansiella krav som fö-reskrivs i detta direktiv.
2. Om och när så krävs skall kommissionen till rådet överlämna
interimsrapporter fram till utgången av den i artikel 30.1 fastställda
övergångsperioden.
Artikel 35
Medlemsstaterna skall inom 18 månader från anmälan av detta direktiv
ändra sina nationella bestämmelser så att de överensstämmer meddirektivet och genast underrätta kommissionen om detta.
De ändrade bestämmelserna skall, om inte annat följer av artiklarna 30,
31 och 32, tillämpas inom 30 månader från dagen för anmälan av detta
direktiv.
Artikel 36
Efter anmälan av detta direktiv skall medlemsstaterna se till att till
kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i lagaroch andra författningar som de antar inom det område som omfattasav detta direktiv.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 21
▼B
Artikel 37
Bilagen skall vara en del av själva direktivet.
Artikel 38
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 22
▼B
BILAGA
A.Klassificering av risker i försäkringsklasser
1.Olycksfall (inklusive arbetsskador och yrkessjukdomar)
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
— passagerarskada
2.Sjukdom
— fastställda försäkringsbelopp
— skadeersättningar
— kombinationer av båda ovanstående
3.Landfordon (andra än spårbundna)
All skada på eller förlust av
— motordrivna landfordon
— andra landfordon
4.Spårbundna fordon
All skada på eller förlust av spårbundna fordon
5.Luftfartyg
All skada på eller förlust av luftfartyg
6.Fartyg (högsjöfartyg, fartyg för insjö-, flod- och kanaltrafik)
All skada på eller förlust av
— flod- och kanalfartyg
— insjöfartyg
— högsjöfartyg
7.Godstransport (varor, bagage och allt annat gods).
All skada på eller förlust av gods under transport eller bagage, oavsett
transportmedel
8.Brand och naturkrafter
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av
— brand
— explosion
— storm
— annan naturkraft än storm
— atomenergi
— jordskred
9.Annan skada på egendom
All skada på eller förlust av egendom (annan än egendom som omfattas
av klasserna 3, 4, 5, 6 och 7) som orsakas av hagel eller frost eller av
någon annan händelse, som t.ex. stöld, med undantag för dem som
nämnts under 8
10.Motorfordonsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av motordrivna
landfordon (inklusive fraktförares ansvar)
11.Luftfartygsansvar
All ansvarighet som uppkommer genom användning av luftfartyg (inklu-
sive fraktförares ansvar)1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 23
▼B
12.Fartygsansvar (högsjö-, insjö-, flod- och kanalfartyg)
All ansvarighet som uppkommer genom användning av fartyg, skepp
eller båtar i högsjöfart, på insjöar, floder eller kanaler (inklusive frakt-
förares ansvar)
13.Allmän ansvarighet
All ansvarighet annan än sådan som anges under 10, 11 och 12
14.Kredit
— insolvens (allmän)
— exportkredit
— avbetalningskredit
— hypotekskredit— lantbrukskredit
15.Borgen
— borgen (direkt)
— borgen (indirekt)
16.Ekonomiska förluster avolika slag
— arbetslöshetsrisker
— inkomstförlust (allmän)
— dåligt väder
— förlust av förmån— fortlöpande allmänna omkostnader— oförutsedda handelsomkostnader
— förlust till följd av nedgång i marknadsvärde
— hyres- eller intäktsförlust— indirekt handelsförlust annan än vad som nämnts ovan
— ekonomisk förlust ej förenad med handel
— annan ekonomisk förlust
17.Rättsskydd
Rättegångskostnader och andra kostnader irättsli ga angelägenheter
18.Räddningsservice
Räddningstjänster som tillhandahålls personer som råkat i svårigheter
under resa, vid vistelse utanför hemorten eller på annan plats än sin fasta
bostad
Risker i en viss klass får inte ingå i annan klass annat än i fall som
anges under punkt C.
B.Beteckningar på auktorisationer beviljade för mer än en försäkring-
sklass
I fall där auktorisationen samtidigt omfattar
a) klasserna 1 och 2 skall den betecknas ”Olycksfalls- och sjukförsäkring”;
b) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 3, 7 och 10 skall den betecknas ”Motor-
fordonsförsäkring”;
c) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 4, 6, 7 och 12 skall den betecknas ”Sjö-
och transportförsäkring”;
d) klasserna 1 (fjärde strecksatsen), 5, 7 och 11 skall den betecknas ”Luft-
fartsförsäkring”;
e) klasserna 8 och 9 skall den betecknas ”Försäkring mot brand och annan
skada på egendom”;
f) klasserna 10, 11, 12 och 13 skall den betecknas ”Ansvarighetsförsä-
kring”;
g) klasserna 14 och 15 skall den betecknas ”Kredit- och borgensförsäkring”;h) samtliga klasser skall den betecknas enligt den berörda medlemsstatens
eget val, varvid detta skall anmälas till övriga medlemsstater och
kommissionen.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 24
▼M2
▼B
▼B
C.Underordnade risker
Ett företag som beviljats auktorisation för en huvudrisk tillhörande en viss
klass eller grupp av klasser får också försäkra risker som ingår i en annan
klass utan att särskild auktorisation erfordras för sådan annan risk, förutsatt
att denna
— hör samman med huvudrisken,
— avser det försäkringsobjekt som skyddas mot huvudrisken, och— täcks av det försäkringsavtal som omfattar huvudrisken.
Sådana risker som ingår i klasserna 14, 15 och 17 under punkt A i denna
bilaga får dock inte betraktas som underordnade risker till andra klasser.
Dock får den risk som ingår i klass 17 (rättsskyddsförsäkring), betraktas som
en underordnad risk till klass 18, när de villkor som sägs i första stycket är
uppfyllda och när huvudrisken uteslutande hänför sig till assistans för
personer som hamnar i svårigheter under resa eller vid vistelse utanför
hemorten eller den stadigvarande uppehållsorten.
Rättsskyddsförsäkring får även, på de i första stycket angivna villkoren,
betraktas som en underordnad risk, när försäkringen avser tvister eller risker
som härrör från eller har samband med användning av högsjöfartyg.
D.Metoder för beräkning av utjämningsreserv för kreditförsäkring
Metod nr 11. Med avseende på risker som omfattas av försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) skall ett försäkringsföretag
upprätta en utjämningsreserv för täckande av tekniska underskott som
uppkommer idenna försäkri ngsklass under ett räkenskapsår.
2. Till dess denna reserv uppgår till 150 % av det högsta årliga beloppet av
nettopremier eller nettobidrag under de fem närmast föregående räkens-
kapsåren, skall för varje räkenskapsår till reserven överföras 75 % av
tekniska överskott som uppkommer i kreditförsäkringsrörelse, dock får
det belopp som årligen överförs inte överstiga 12 % av nettopremier eller
nettobidrag.
Metod nr 2
1. Med avseende på risker som omfattas av försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) skall ett försäkringsföretag
upprätta en utjämningsreserv för täckande av tekniska underskott som
uppkommer idenna försäkri ngsklass under ett räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall uppgå till ett belopp som motsvarar minst 134 %
av genomsnittet av premierna eller bidragen under de fem närmasta
föregående räkenskapsåren efter avdrag för avgiven och tillägg för
mottagen återförsäkring.
3. Till dessa reserv skall för varje efterföljande räkenskapsår överföras 75 %
av tekniska överskott i denna försäkringsklass till dess reserven uppgår
till minst det minimibelopp som bekräknas enligt punkt 2.
4. Medlemsstaterna får fastställa särskilda regler för beräkning av reserven
och/eller de årliga bidragen till denna utöver i detta direktiv föreskrivna
minimibelopp.
Metod nr 3
1. En utjämningreserv skall upprättas för försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) med ändamål att täcka den
skadekvot som under ett visst räkenskapsår överstiger genomsnittet i
denna försäkringsklass.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt följande metod.
Alla beräkningar skall baseras på intäkter och kostnader för försäkringsgi-
varens egen räkning.
Ett belopp som relateras til lvad skadekostnaden understiger genomsnittet
skall för varje räkenskapsår överföras till utjämningsreserven till dess
denna uppgår till, eller återställs till, det föreskrivna belopp.
Skadekostnaden skall anses understiga genomsnittet, när skadekvoten för
ett räkensakapsår är lägre än den genomsnittliga skadekvoten för referens-
perioden. Det belopp som skall relateras till vad skadekostnaden
understiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden mellan de två
skadekvoterna multipliceras med under räkenskapsåret intjänade premier.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 25
▼M4
▼M3
▼M3
Reserven skall uppgå till ett belopp som motsvarar sex standardavvi-
kelsen mellan skadekvoterna för referensperioden och den
genomsnittliga skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret
intjänade premier.
Om skadekostnaden för något räkenskapsår överstiger genomsnittet, skall
utjämningsreserven belastas med ett relaterat belopp. Skadekostnaden
skall anses överstiga genomsnittet, om skadekvoten för ett räkenskapsår
är högre än den genomsnittliga skadekvoten. Det belopp som skall rela-
teras till vad skadekostnaden överstiger genomsnittet erhålls genom att
skillnaden mellan de två skadekvoterna multipliceras med under räkens-
kapsåret intjänade premier.
Oavsett det faktiska skadeutfallet skall för varje räkenskapsår 3,5 % av
det utjämningsreserven föreskrivna belopp överföras till dess det föresk-
rivna belopp har uppnåtts eller återställts.
Referensperioden skall vara minst 15 och högst 30 år. En utjämningsre-
serv behöver inte upprättas, om någon förlust inte har redovisats under
referensperioden.
Det för utjämningsreserven föreskrivna belopp och det belopp som
reserven skall belastas med får minskas, om den genomsnittliga skade-
kvoten för referensperioden tillsammans med driftskostnadsproventen
visar att premierna innefattar en säkerhetsmarginal.
Metod nr 41. En utjämningsreserv skall upprättas för försäkringsklass 14 i punkt A (i
fortsättningen kallad ”kreditförsäkring”) med ändamål att täcka den
skadekvot som under ett visst räkenskapsår överstiger genomsnittet i
dena försäkringsklass.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt följande metod.
Alla beräkningar skall baseras på intäkter och kostnader för försäkringsgi-
varens egen räkning.
Ett belopp som relateras till vad skadekostnaden understiger genomsnittet
skall för varje räkenskapsår överföras till utjämningsreserven till dess den
uppgår till det högsta föreskrivna beloppet.
Skadekostnaden skall anses understiga genomsnittet, när skadekvoten för
ett räkenskapsår är lägre än den genomsnittliga skadekvoten för referens-
perioden. Det belopp som skall relateras till vad skadekostnaden
understiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden mellan de två
skadevoterna multipliceras med under räkenskapsår intjänade premier.
Det högsta beloppet för reserven skall motsvara sex gånger standardavvi-
kelsen mellan skadekvoterna för referensperioden och den genomsnittliga
skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret intjänade premier.
Om skadekostnaden för något räkenskapsår överstiger genomsnittet, skall
utjämningsreserven belastas med ett relaterat belopp till dess denna
nedgått till det föreskrivna minimibeloppet. Skadekostnaden skall anses
överstiga genomsnittet, om skadekvoten för ett räkenskapsår är högre än
den genomsnittliga skadekvoten. Det belopp som skall relateras till vad
skadekostnaden överstiger genomsnittet erhålls genom att skillnaden
mellan de två skadekvoterna multipliceras med under räkenskapsåret
intjänade premier.
Det minsta beloppet för reserven skall motsvara tre gånger standardavvi-
kelsen mellan skadekvoten för referensperioden och den genomsnittliga
skadekvoten, multiplicerat med under räkenskapsåret intjänade premier.
Referensperioden skall vara minst 15 och högst 30 år. En utjämningsre-
serv behöver inte upprättas, om någon förlust inte har redovisats under
referensperioden.
Både det för utjämningsreserven föreskrivna beloppet och det belopp som
skall överföras till denna eller det belopp som reserven skall belastas med
får minskas, om den genomsnittliga skadekvoten för referensperioden till-
sammans med driftskostnadsprocenten visar att premierna innefattar en
säkerhetsmarginal som är större än en halv gång standardavvikelsen för
skadekvoterna under referensperioden. I sådant fall skall ifrågavaranded
belopp multipliceras med ett belopp som motsvarar en och en halv gång
standardavvikelsen dividerat med säkerhetsmarginalen.1973L0239 — SV — 25.06.1987 — 005.001 — 26