02016R1076 — SV — 16.09.2017 — 001.001

Den här texten är endast avsedd som ett dokumentationshjälpmedel och har ingen rättslig verkan. EU-institutionerna tar inget ansvar för innehållet. De autentiska versionerna av motsvarande rättsakter, inklusive ingresserna, publiceras i Europeiska unionens officiella tidning och finns i EUR-Lex. De officiella texterna är direkt tillgängliga via länkarna i det här dokumentet

►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2016/1076 av den 8 juni 2016 om tillämpning av de ordningar som ska tillämpas på produkter med ursprung i vissa stater som ingår i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) enligt avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts (omarbetning) (EGT L 185 8.7.2016, s. 1)

Ändrad genom:









▼B

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2016/1076

av den 8 juni 2016

om tillämpning av de ordningar som ska tillämpas på produkter med ursprung i vissa stater som ingår i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) enligt avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts

(omarbetning)







KAPITEL I

SYFTE, TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH MARKNADSTILLTRÄDE

Artikel 1

Syfte

Genom denna förordning tillämpas de ordningar som ska tillämpas på produkter med ursprung i vissa stater som ingår i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet (AVS) enligt avtal om att sluta ekonomiska partnerskapsavtal eller som leder till att sådana partnerskapsavtal sluts.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning är tillämplig på produkter med ursprung i de regioner och stater som förtecknas i bilaga I.

2. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 för att ändra bilaga I genom att lägga till regioner och stater från AVS-gruppen av stater som har slutfört förhandlingar om ett avtal med unionen som åtminstone uppfyller kraven i artikel XXIV i allmänna tull- och handelsavtalet (Gatt 1994).

3. En region eller stat ska finnas kvar i förteckningen i bilaga I om inte kommissionen i enlighet med artikel 22 antar en delegerad akt om ändring av bilaga I i syfte att stryka den regionen eller staten från den bilagan, särskilt i de fall då

a) regionen eller staten tillkännager att den har för avsikt att inte ratificera ett avtal som har gett den rätt att tas upp i bilaga I,

b) ratificering av ett avtal som gett en region eller stat rätt att tas upp i bilaga I inte har skett inom rimlig tid, så att avtalets ikraftträdande otillbörligen har fördröjts, eller

c) avtalet sägs upp, eller regionen eller staten avsäger sig sina avtalsenliga rättigheter och skyldigheter, samtidigt som avtalet i övrigt fortsätter att gälla.

Artikel 3

Delegering av befogenhet

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 för att ändra bilaga I till denna förordning genom att återinföra de regioner eller stater i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet som enligt förordning (EU) nr 527/2013 strukits från bilaga I till förordning (EG) nr 1528/2007 och som efter det att de strukits från bilagan har vidtagit nödvändiga åtgärder för att ratificera sina respektive avtal.

Artikel 4

Marknadstillträde

1. Importtullar ska avskaffas på alla de produkter i kapitlen 1–97, med undantag av kapitel 93, i Harmoniserade systemet som har sitt ursprung i en region eller stat som förtecknas i bilaga I. Avskaffandet ska omfattas av den allmänna skyddsmekanism som föreskrivs i artiklarna 9–20.

2. När det gäller produkter som förtecknas i kapitel 93 i Harmoniserade systemet med ursprung i regioner eller stater som förtecknas i bilaga I ska de tillämpliga tullarna för mest gynnad nation vara kvar.

3. Punkt 1 ska inte tillämpas på produkter med ursprung i Sydafrika. De produkterna ska omfattas av relevanta bestämmelser i avtalet om handel, utveckling och samarbete. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 för att till denna förordning lägga till en bilaga där den ordning fastställs som ska tillämpas på produkter med ursprung i Sydafrika när relevanta handelsbestämmelser i avtalet om handel, utveckling och samarbete har ersatts med relevanta bestämmelser i ett avtal om att sluta ett ekonomiskt partnerskapsavtal eller som leder till att ett sådant partnerskapsavtal sluts.

4. Punkt 1 ska inte tillämpas på produkter med KN-nummer 0803 00 19 med ursprung i en region eller stat som förtecknas i bilaga I vilka övergått till fri omsättning i unionens yttersta randområden före den 1 januari 2018. Punkt 1 i denna artikel och artikel 8 ska inte tillämpas på produkter med KN-nummer 1701 med ursprung i en region eller stat som förtecknas i bilaga I vilka övergått till fri omsättning i de franska utomeuropeiska departementen före den 1 januari 2018. Dessa perioder ska förlängas till den 1 januari 2028, om inte annat avtalas mellan parterna i berörda avtal. Kommissionen ska genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning underrätta berörda parter om denna bestämmelse upphör att gälla.







KAPITEL II

URSPRUNGSREGLER OCH ADMINISTRATIVT SAMARBETE

Artikel 5

Ursprungsregler

1. Ursprungsreglerna i bilaga II ska tillämpas vid fastställandet av om en produkt har sitt ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I.

2. Ursprungsreglerna i bilaga II ska i varje enskilt fall ersättas av de ursprungsregler som bifogas ett avtal med de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I, antingen när avtalet börjar tillämpas provisoriskt eller när det träder i kraft, beroende på vilket datum som infaller först. Kommissionen ska genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning underrätta aktörerna om vilket datum avtalet börjar tillämpas provisoriskt eller träder i kraft, från och med vilket avtalets ursprungsregler ska börja tillämpas på produkter med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I.

3. Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 med avseende på tekniska ändringar av bilaga II när detta krävs för att beakta ändringar av annan unionslagstiftning på tullområdet.

4. Beslut om förvaltningen av bilaga II ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5.

Artikel 6

Administrativt samarbete

1. Om kommissionen på grundval av objektiv information har konstaterat bristande administrativt samarbete eller oriktigheter eller bedrägerier får kommissionen tillfälligt upphäva tullfriheten enligt artiklarna 4, 7 och 8 (nedan kallad den relevanta behandlingen) i enlighet med den här artikeln.

2. Vid tillämpningen av denna artikel avses med bristande administrativt samarbete bl.a. följande:

a) Att skyldigheten att kontrollera den eller de berörda produkternas ursprungsstatus åsidosätts upprepade gånger.

b) Upprepad vägran eller otillbörligt dröjsmål med att utföra kontroll i efterhand av ursprungsintyg eller att meddela resultaten av en sådan kontroll.

c) Upprepad vägran eller otillbörligt dröjsmål med att inhämta tillstånd att inom ramen för det administrativa samarbetet på plats kontrollera att handlingar är äkta, eller att sådana uppgifter är korrekta som är av betydelse för medgivandet av den relevanta behandlingen.

Vid tillämpning av denna artikel får det fastställas att oriktigheter eller bedrägeri föreligger bl.a. om varuimporten snabbt och utan tillfredsställande förklaring ökar så, att den överstiger den berörda regionens eller statens normala produktionsnivå och exportkapacitet.

3. Om kommissionen på grundval av information som tillhandahålls av en medlemsstat eller på eget initiativ konstaterar att de villkor som fastställs i punkterna 1 och 2 är uppfyllda, får den relevanta behandlingen upphävas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4, om kommissionen först har

a) underrättat den kommitté som avses i artikel 19.2,

b) meddelat den berörda regionen eller staten i enlighet med eventuella förfaranden som ska tillämpas mellan unionen och den staten eller regionen, och

c) offentliggjort ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning av att bristande administrativt samarbete, oegentligheter eller bedrägerier har konstaterats.

4. Tidsperioden för upphävanden enligt denna artikel ska begränsas till den period som är nödvändig för att skydda unionens ekonomiska intressen. Den får inte överstiga sex månader, men får förlängas. Vid slutet av den perioden ska kommissionen besluta att antingen avsluta det tillfälliga upphävandet eller att förlänga upphävandet i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4.

5. Förfarandena för tillfälligt upphävande i punkterna 2, 3 och 4 ska ersättas av förfarandena enligt avtal med de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I, antingen när avtalet börjar tillämpas provisoriskt eller när det träder i kraft, beroende på vilket datum som infaller först. Kommissionen ska genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning underrätta aktörerna om detta. I tillkännagivandet ska anges det datum då avtalet börjar tillämpas provisoriskt eller träder i kraft, från och med vilket förfarandena för tillfälligt upphävande i avtalet ska börja tillämpas på produkter som omfattas av denna förordning.

6. För att genomföra det tillfälliga upphävandet enligt ett avtal med en region eller stat som förtecknas i bilaga I ska kommissionen utan otillbörligt dröjsmål

a) underrätta den kommitté som avses i artikel 19.2 om att bristande samarbete, oriktigheter eller bedrägerier har konstaterats, och

b) i Europeiska unionens officiella tidning offentliggöra tillkännagivandet av att bristande samarbete, oriktigheter eller bedrägerier har konstaterats.

Beslutet att upphäva den relevanta behandlingen ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4.







KAPITEL III

ÖVERGÅNGSORDNINGAR







AVSNITT 1

Ris

Artikel 7

Tullkvoter med nolltullsats

Inga importtullar ska införas på produkter med HS-nummer 1006.







AVSNITT 2

Socker

Artikel 8

Tullkvoter med nolltullsats

Inga importtullar ska införas på produkter med HS-nummer 1701.







KAPITEL IV

ALLMÄNNA SKYDDSBESTÄMMELSER

Artikel 9

Definitioner

I detta kapitel avses med

a) unionsindustrin : alla unionsproducenter av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag inom unionens territorium eller de unionsproducenter vars sammanlagda produktion av produkter av samma eller direkt konkurrerande slag utgör en övervägande del av unionens totala produktion av dessa produkter,

b) allvarlig skada : en betydande allmän försämring för unionsindustrin,

c) hot om allvarlig skada : allvarlig skada som är klart överhängande,

d) störningar : störningar i en sektor eller bransch,

e) hot om störningar : störningar som är klart överhängande.

Artikel 10

Principer

1. En skyddsåtgärd får införas i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel om produkter med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I importeras till unionen i sådana ökade kvantiteter och under sådana förhållanden att det får eller riskerar att medföra

a) allvarlig skada för unionsindustrin,

b) störningar i en sektor av ekonomin, särskilt om dessa störningar orsakar betydande samhällsproblem eller svårigheter som skulle kunna leda till en allvarlig försämring av den ekonomiska situationen i unionen, eller

c) störningar på de marknader för jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till WTO-avtalet om jordbruk eller i mekanismer som reglerar dessa marknader.

2. Om produkter med ursprung i de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I importeras till unionen i sådana ökade kvantiteter och under sådana förhållanden att det uppstår störningar eller hot om störningar i ett eller flera av unionens yttersta randområden, får en skyddsåtgärd införas i enlighet med bestämmelserna i detta kapitel.

Artikel 11

Fastställande av villkoren för införande av skyddsåtgärder

1. För fastställande av om allvarlig skada eller hot om allvarlig skada föreligger ska bland annat följande faktorer beaktas:

a) Importvolymen, särskilt om den har ökat avsevärt, antingen i absoluta tal eller i förhållande till produktionen eller konsumtionen i unionen.

b) Importpriserna, särskilt om ett avsevärt lägre pris erbjuds jämfört med priset på samma slags produkt inom unionen.

c) Konsekvenserna för unionsindustrin som de visar sig genom tendenser i ekonomiska faktorer som produktion, kapacitetsutnyttjande, lager, försäljning, marknadsandelar, prissänkningar eller uteblivna prishöjningar som normalt skulle ha ägt rum, vinster, avkastning på sysselsatt kapital, kassaflöden och sysselsättning.

d) Andra faktorer än importutvecklingen som orsakar skada eller kan ha orsakat skada för den berörda unionsindustrin.

2. Fastställandet av om det föreligger störningar eller hot om störningar ska grunda sig på objektiva faktorer, inbegripet följande omständigheter:

a) Ökningen av importvolymen i absoluta tal eller i förhållande till produktionen i unionen och importen från andra källor, och

b) effekten av denna import på priserna, eller

c) effekten av denna import på unionsindustrin eller den berörda ekonomiska sektorn, i förhållande till bland annat försäljningsnivåer, produktion, den ekonomiska situationen och sysselsättningen.

3. För fastställande av om importen sker under sådana förhållanden att den orsakar störningar eller hot om störningar på marknaden för jordbruksprodukter eller de mekanismer som reglerar denna marknad, bland annat förordningarna om gemensam organisation av marknaden, ska alla relevanta objektiva faktorer beaktas, inbegripet en eller flera av följande omständigheter:

a) Importvolymen jämförd med importvolymen under tidigare kalenderår eller regleringsår, beroende på vilket som tillämpas, intern produktion och konsumtion samt framtida nivåer som planeras i enlighet med reformen av den gemensamma organisationen av marknaderna.

b) Nivån på de interna priserna jämfört med referens- eller riktpriserna, om detta är tillämpligt, och i annat fall jämfört med de genomsnittliga interna marknadspriserna under samma period under tidigare regleringsår.

c) På marknaderna för produkter med HS-nummer 1701, situationer där det genomsnittliga priset på vitt socker på unionsmarknaden under en sammanhängande tvåmånadersperiod faller under 80 % av det genomsnittliga priset på vitt socker på unionsmarknaden under det föregående regleringsåret.

4. För fastställande av om villkoren i punkterna 1, 2 och 3 är uppfyllda för unionens yttersta randområden ska analyserna begränsas till det eller de berörda yttersta randområdenas territorium. Särskild uppmärksamhet ska ägnas den lokala industrins storlek, dess ekonomiska situation och sysselsättningen.

Artikel 12

Inledande av förfaranden

1. En undersökning ska, på begäran av en medlemsstat eller på kommissionens eget initiativ, inledas om det är uppenbart för kommissionen att det föreligger tillräcklig bevisning för att motivera att en undersökning inleds.

2. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om tendenserna i importen från någon av de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I förefaller att påkalla skyddsåtgärder. Dessa underrättelser ska omfatta tillgängliga bevis enligt kriterierna i artikel 11. Kommissionen ska inom tre arbetsdagar från mottagandet av en underrättelse vidarebefordra denna till alla medlemsstater.

3. Om det är uppenbart att bevisningen räcker till för att motivera att ett förfarande inleds, ska kommissionen offentliggöra ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning. Förfarandet ska inledas inom en månad från dagen för mottagandet av medlemsstatens underrättelse.

Kommissionen ska, normalt inom 21 dagar från den dag då den fick underrättelsen, informera medlemsstaterna om sin analys av underrättelsen.

4. Om kommissionen anser att någon av de omständigheter som anges i artikel 10 föreligger, ska den omedelbart underrätta den berörda region eller stat som förtecknas i bilaga I om sin avsikt att inleda en undersökning. Underrättelsen kan åtföljas av en kallelse till samråd för att klargöra situationen och nå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

Artikel 13

Undersökning

1. När förfarandet inletts ska kommissionen påbörja en undersökning.

2. Kommissionen får begära att medlemsstaterna tillhandahåller den uppgifter, och medlemsstaterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att efterkomma en sådan begäran. Om uppgifterna är av allmänt intresse eller om en medlemsstat begär det, ska kommissionen vidarebefordra uppgifterna till alla medlemsstater förutsatt att uppgifterna inte är konfidentiella; om så är fallet ska kommissionen vidarebefordra en icke-konfidentiell sammanfattning.

3. Om en undersökning begränsar sig till ett av unionens yttersta randområden får kommissionen via den berörda medlemsstaten anmoda de behöriga lokala myndigheterna att tillhandahålla den de uppgifter som avses i punkt 2.

4. Undersökningen ska om möjligt slutföras inom sex månader efter det att den inleddes. Om exceptionella omständigheter föreligger får denna frist förlängas med ytterligare tre månader.

Artikel 14

Införande av provisoriska skyddsåtgärder

1. Under kritiska omständigheter där ett dröjsmål skulle orsaka skada som är svår att avhjälpa, ska provisoriska skyddsåtgärder tillämpas sedan det preliminärt fastställts att någon av omständigheterna i artikel 10 föreligger. Sådana provisoriska skyddsåtgärder ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4 eller, i brådskande fall, i enlighet med artikel 19.6.

2. Med hänsyn till den särskilda situationen i unionens yttersta randområden och deras sårbarhet för varje kraftig ökning av importen ska provisoriska skyddsåtgärder tillgripas i förfaranden som gäller dessa områden, om det preliminärt har fastställts att importen har ökat. De provisoriska skyddsåtgärderna ska antas i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4 eller, i brådskande fall, i enlighet med artikel 19.6.

3. Om en medlemsstat begär att kommissionen ska vidta omedelbara åtgärder och om villkoren i punkt 1 eller 2 är uppfyllda, ska kommissionen fatta ett beslut inom fem arbetsdagar efter mottagandet av begäran.

4. Provisoriska skyddsåtgärder kan bestå i antingen en höjning av tullen på den berörda produkten upp till nivån för den tull som gäller för andra WTO-medlemmar eller tullkvoter.

5. Provisoriska skyddsåtgärder får gälla under högst 180 dagar. Provisoriska åtgärder som är begränsade till de yttersta randområdena får gälla under högst 200 dagar.

6. Om de provisoriska skyddsåtgärderna upphävs därför att undersökningen visar att de villkor som fastställs i artiklarna 10 och 11 inte är uppfyllda, ska den eventuella tull som tagits ut till följd av dessa åtgärder automatiskt återbetalas.

Artikel 15

Avslutande av förfarandet och undersökning utan åtgärder

Om skyddsåtgärder inte anses nödvändiga, ska förfarandet och undersökningarna avslutas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5.

Artikel 16

Införande av slutgiltiga skyddsåtgärder

1. Om det av de faktiska omständigheter som slutligen fastställs framgår att någon av omständigheterna i artikel 10 föreligger, ska kommissionen begära samråd med den berörda regionen eller staten, vilket ska genomföras inom de lämpliga institutionella ramar som fastlagts i de relevanta avtal som ger regionen eller staten rätt att tas upp i bilaga I, för att försöka nå en ömsesidigt tillfredsställande lösning.

2. Om samrådet i punkt 1 inte leder fram till en ömsesidigt tillfredsställande lösning inom 30 dagar efter det att frågan har anmälts till den berörda regionen eller staten, ska ett beslut om att införa slutgiltiga skyddsåtgärder fattas av kommissionen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5 inom 20 arbetsdagar efter samrådstidens utgång.

3. Slutgiltiga skyddsåtgärder kan utgöras av

a) ett upphävande av en tidigare sänkning av importtullen för den berörda produkten med ursprung i den berörda staten eller regionen,

b) en höjning av tullen på den berörda produkten upp till en nivå som inte överstiger den tull som tillämpas på andra WTO-medlemmar,

c) en tullkvot.

4. För en och samma produkt från samma region eller stat får en slutgiltig skyddsåtgärd inte tillämpas förrän tidigast ett år efter det att tidigare sådana tillämpade åtgärder har löpt ut eller upphävts.

Artikel 17

Varaktighet och översyn av skyddsåtgärder

1. En skyddsåtgärd ska vara i kraft endast så länge som det krävs för att förhindra eller avhjälpa den allvarliga skadan eller störningen. Tidsperioden får inte överstiga två år, inberäknat den tid eventuella provisoriska åtgärder tillämpats, såvida den inte förlängs i enlighet med punkt 2. Om åtgärden är begränsad till en eller flera av unionens yttersta randområden får tiden för tillämpning av åtgärden inte överstiga fyra år.

2. Den ursprungliga varaktigheten för en skyddsåtgärd får i undantagsfall förlängas om det fastställs att skyddsåtgärden även fortsättningsvis behövs för att förhindra eller avhjälpa allvarlig skada eller störningar.

3. En förlängning ska antas i enlighet med de förfaranden som enligt denna förordning ska tillämpas för undersökningar, och samma förfaranden ska följas som för de ursprungliga åtgärderna.

En skyddsåtgärds totala varaktighet får, inbegripet eventuella provisoriska skyddsåtgärder, inte överstiga fyra år. För åtgärder som är begränsade till ett eller flera av unionens yttersta randområden ska denna tidsgräns vara åtta år.

4. Om en skyddsåtgärd varar under mer än ett år ska den successivt avvecklas med regelbundna mellanrum under tillämpningstiden, inbegripet eventuell förlängning.

Samråd ska regelbundet hållas med den berörda regionen eller staten inom de behöriga institutionella organ som inrättats genom relevanta avtal, i syfte att fastställa en tidtabell för upphävande av skyddsåtgärderna så snart omständigheterna medger detta.

Artikel 18

Kontrollåtgärder

1. Om utvecklingen av importen av en produkt med ursprung i en AVS-stat är sådan att importen skulle kunna leda till en av de situationer som beskrivs i artikel 10, kan importen av den produkten bli föremål för förhandskontroll från unionens sida.

2. Beslutet att införa sådan kontroll ska fattas av kommissionen i enlighet med det rådgivande förfarande som avses i artikel 19.4.

3. Kontrollåtgärderna ska ha begränsad giltighetstid. Om inte annat anges ska de upphöra att gälla vid slutet av den andra sexmånadersperiod som följer på den första sexmånadersperioden efter det att de infördes.

4. Kontrollåtgärder kan vid behov begränsas till ett eller flera av unionens yttersta randområdens territorium.

5. Beslutet att införa kontrollåtgärder ska omedelbart meddelas det behöriga institutionella organ som inrättats genom de relevanta avtal som ger en region eller en stat rätt att tas upp i bilaga I.

Artikel 19

Kommittéförfarande

1. Vid tillämpningen av artiklarna 14, 15, 16 och 18 i denna förordning ska kommissionen biträdas av kommittén för skyddsåtgärder, som inrättats genom artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/478 ( 1 ). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2. Vid tillämpningen av artiklarna 5 och 6 i denna förordning och vid tillämpningen av artiklarna 6.11, 6.13 och 36.4 i bilaga II till denna förordning ska kommissionen biträdas av tullkodexkommittén, som inrättats genom artikel 285.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 952/2013 ( 2 ). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

3. Vid tillämpningen av artiklarna 7 och 8 i denna förordning ska kommissionen biträdas av kommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket, som inrättats genom artikel 229.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 ( 3 ). Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

4. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 4 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

5. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

6. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011 jämförd med artikel 4 i den förordningen tillämpas.

Artikel 20

Undantagsåtgärder med begränsad territoriell tillämpning

Om det visar sig att villkoren för antagande av skyddsåtgärder är uppfyllda i en eller flera medlemsstater, får kommissionen efter att ha granskat alternativa lösningar i undantagsfall tillåta kontroll- eller skyddsåtgärder som är begränsade till den eller de berörda medlemsstaterna, om den anser att det är lämpligare med sådana åtgärder på den nivån än med åtgärder som tillämpas i hela unionen. Åtgärderna måste vara av strikt begränsad varaktighet och får inte, i den mån detta är möjligt, störa den inre marknaden.







KAPITEL V

FÖRFARANDEBESTÄMMELSER

Artikel 21

Anpassning till den tekniska utvecklingen

Kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter i enlighet med artikel 22 med avseende på de tekniska ändringar av artikel 6 samt artiklarna 9–20 som kan krävas till följd av skillnader mellan denna förordning och avtal som undertecknas med provisorisk tillämpning eller ingås i enlighet med artikel 218 i EUF-fördraget med de regioner eller stater som förtecknas i bilaga I.

Artikel 22

Utövande av delegeringen

1. Befogenheten att anta delegerade akter ges till kommissionen med förbehåll för de villkor som anges i denna artikel.

2. Den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artikel 3 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 21 juni 2013 och den befogenhet att anta delegerade akter som avses i artiklarna 2.2, 2.3, 4.3, 5.3 och 21 ska ges till kommissionen för en period på fem år från och med den 20 februari 2014. Kommissionen ska utarbeta en rapport om delegeringen av befogenhet senast nio månader före utgången av perioden på fem år. Delegeringen av befogenhet ska genom tyst medgivande förlängas med perioder av samma längd, såvida inte Europaparlamentet eller rådet motsätter sig en sådan förlängning senast tre månader före utgången av perioden i fråga.

3. Den delegering av befogenhet som avses i artiklarna 2.2, 2.3, 3, 4.3, 5.3 och 21 får när som helst återkallas av Europaparlamentet eller rådet. Ett beslut om återkallelse innebär att delegeringen av den befogenhet som anges i beslutet upphör att gälla. Beslutet får verkan dagen efter det att det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning, eller vid ett senare i beslutet angivet datum. Det påverkar inte giltigheten av delegerade akter som redan har trätt i kraft.

4. Innan kommissionen antar en delegerad akt, ska den samråda med experter som utsetts av varje medlemsstat i enlighet med principerna i det interinstitutionella avtalet av den 13 april 2016 om bättre lagstiftning.

5. Så snart kommissionen antar en delegerad akt ska den samtidigt delge Europaparlamentet och rådet denna.

6. En delegerad akt som antas enligt artiklarna 3, 4.3, 5.3 eller 21 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med två månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

7. En delegerad akt som antas enligt artikel 2.2 och 2.3 ska träda i kraft endast om varken Europaparlamentet eller rådet har gjort invändningar mot den delegerade akten inom en period på två månader från den dag då akten delgavs Europaparlamentet och rådet, eller om både Europaparlamentet och rådet, före utgången av den perioden, har underrättat kommissionen om att de inte kommer att invända. Denna period ska förlängas med fyra månader på Europaparlamentets eller rådets initiativ.

Artikel 23

Rapport

Kommissionen ska inkludera information om genomförandet av denna förordning i den årsrapport om tillämpningen och genomförandet av handelspolitiska skyddsåtgärder som ska föreläggas Europaparlamentet och rådet enligt artikel 22a i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 ( 4 ).







KAPITEL VI

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 24

Upphävande

Förordning (EG) nr 1528/2007 ska upphöra att gälla.

Hänvisningar till den upphävda förordningen ska anses som hänvisningar till den här förordningen och läsas i enlighet med jämförelsetabellen i bilaga IV.

Artikel 25

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.









BILAGA I

FÖRTECKNING ÖVER REGIONER ELLER STATER SOM SLUTFÖRT FÖRHANDLINGAR I DEN MENING SOM AVSES I ARTIKEL 2.2

ANTIGUA OCH BARBUDA

SAMVÄLDET BAHAMAS

BARBADOS

BELIZE

REPUBLIKEN BOTSWANA

SAMVÄLDET DOMINICA

DOMINIKANSKA REPUBLIKEN

REPUBLIKEN ELFENBENSKUSTEN

REPUBLIKEN FIJI

REPUBLIKEN GHANA

GRENADA

REPUBLIKEN GUYANA

JAMAICA

REPUBLIKEN KAMERUN

REPUBLIKEN KENYA

▼M2

KONUNGARIKET LESOTHO

▼B

REPUBLIKEN MADAGASKAR

REPUBLIKEN MAURITIUS

▼M2

REPUBLIKEN MOÇAMBIQUE

▼B

REPUBLIKEN NAMIBIA

DEN OBEROENDE STATEN PAPUA NYA GUINEA

SAINT KITTS OCH NEVIS

SAINT LUCIA

SAINT VINCENT OCH GRENADINERNA

REPUBLIKEN SEYCHELLERNA

REPUBLIKEN SURINAM

KONUNGARIKET SWAZILAND

REPUBLIKEN TRINIDAD OCH TOBAGO

REPUBLIKEN ZIMBABWE









BILAGA II

Ursprungsregler

ANGÅENDE DEFINITIONEN AV BEGREPPET URSPRUNGSPRODUKTER OCH METODER FÖR ADMINISTRATIVT SAMARBETE

AVDELNING I: Allmänna bestämmelser Artiklar 1. Definitioner AVDELNING II: Definition av begreppet ursprungsprodukter Artiklar 2. Allmänna villkor 3. Helt framställda produkter 4. Tillräckligt bearbetade eller behandlade produkter 5. Otillräckliga bearbetnings- eller behandlingsåtgärder 6. Ursprungskumulation 7. Bedömningsenhet 8. Tillbehör, reservdelar och verktyg 9. Satser 10. Neutrala element AVDELNING III: Territoriella villkor Artiklar 11. Territorialprincip 12. Direkttransport 13. Utställningar AVDELNING IV: Ursprungsintyg Artiklar 14. Allmänna villkor 15. Förfarande för utfärdande av varucertifikat EUR.1 16. Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand 17. Utfärdande av duplikat av varucertifikat EUR.1 18. Utfärdande av varucertifikat EUR.1 på grundval av ett tidigare utfärdat eller upprättat ursprungsintyg 19. Villkor för upprättande av en fakturadeklaration 20. Godkänd exportör 21. Ursprungsintygs giltighet 22. Transiteringsförfarande 23. Uppvisande av ursprungsintyg 24. Import i delleveranser 25. Undantag från krav på ursprungsintyg 26. Informationsförfarande för kumulationsändamål 27. Styrkande handlingar 28. Bevarande av ursprungsintyg och styrkande handlingar 29. Avvikelser och formella fel 30. Belopp i euro AVDELNING V: Bestämmelser om administrativt samarbete Artiklar 31. Ömsesidigt bistånd 32. Kontroll av ursprungsintyg 33. Kontroll av leverantörsdeklarationer 34. Sanktioner 35. Frizoner 36. Undantag AVDELNING VI: Ceuta och Melilla Artiklar 37. Särskilda villkor AVDELNING VII: Slutbestämmelse Artiklar 38. Tillägg INNEHÅLL TILLÄGG TILLÄGG 1: Inledande anmärkningar till förteckningen i tillägg 2 TILLÄGG 2: Förteckning över bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som krävs för att den tillverkade produkten ska kunna erhålla ursprungsstatus TILLÄGG 2A: Undantag från förteckningen över bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som krävs för att den tillverkade produkten ska kunna erhålla ursprungsstatus, i enlighet med artikel 4 i denna bilaga TILLÄGG 3: Formulär för varucertifikat EUR.1 TILLÄGG 4: Fakturadeklaration TILLÄGG 5A: Leverantörsdeklaration för produkter som har förmånsursprungsstatus TILLÄGG 5B: Leverantörsdeklaration för produkter som inte har förmånsursprungsstatus TILLÄGG 6: Informationscertifikat TILLÄGG 7: Produkter på vilka artikel 6.5 i denna bilaga inte ska tillämpas TILLÄGG 8: Fiskeriprodukter på vilka artikel 6.5 i denna bilaga tillfälligtvis inte ska tillämpas TILLÄGG 9: Angränsande utvecklingsländer TILLÄGG 10: Produkter för vilka de bestämmelser om kumulation som avses i artiklarna 2.2, 6.1 och 6.2 i denna bilaga ska tillämpas efter den 1 oktober 2015 och för vilka bestämmelserna i artiklarna 6.5, 6.9 och 6.12 i denna bilaga inte ska tillämpas TILLÄGG 11: Produkter för vilka bestämmelserna i artiklarna 6.5, 6.9 och 6.12 i denna bilaga inte ska tillämpas TILLÄGG 12: Utomeuropeiska länder och territorier







AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Definitioner

I denna bilaga avses med

a) tillverkning : alla slag av bearbetning eller behandling, inbegripet sammansättning eller särskilda åtgärder,

b) material : alla ingredienser, råmaterial, beståndsdelar eller delar etc. som används vid tillverkningen av en produkt,

c) produkt : den produkt som tillverkas, även om den är avsedd för senare användning i en annan tillverkningsprocess,

d) varor : både material och produkter,

e) tullvärde : det värde som fastställs i enlighet med avtalet om tillämpning av artikel VII i Gatt 1994 (WTO-avtalet om tullvärdeberäkning),

f) pris fritt fabrik : det pris som betalas för produkten fritt fabrik till den tillverkare i vars företag den sista bearbetningen eller behandlingen äger rum, förutsatt att värdet av allt använt material är inkluderat i priset och att avdrag gjorts för alla inhemska skatter som kommer att eller kan komma att återbetalas när den framställda produkten exporteras,

g) värdet av material : tullvärdet vid importtillfället för det icke-ursprungsmaterial som använts eller, om detta värde inte är känt och inte kan fastställas, det första fastställbara pris som betalats för materialet i det berörda territoriet,

h) värdet av ursprungsmaterial : värdet av ursprungsmaterial enligt tillämpliga delar av definitionen i led g,

i) mervärde : priset fritt fabrik med avdrag för tullvärdet av material som importerats till antingen unionen eller AVS-staterna,

j) kapitel och tulltaxenummer : de kapitel och nummer (med fyrställig sifferkod) som används i Systemet för harmoniserad varubeskrivning och kodifiering, i denna bilaga kallat Harmoniserade systemet eller HS,

k) klassificering : klassificeringen av en produkt eller ett material enligt ett visst tulltaxenummer,

l) sändning : produkter som antingen sänds samtidigt från en exportör till en mottagare eller omfattas av ett enda transportdokument för hela transporten från exportören till mottagaren eller, i avsaknad av ett sådant dokument, av en enda faktura,

m) territorier : territorier, inbegripet territorialvatten,

n) ULT : utomeuropeiska länder och territorier enligt definitionen i tillägg 12.







AVDELNING II

DEFINITION AV BEGREPPET URSPRUNGSPRODUKTER

Artikel 2

Allmänna villkor

1. Vid tillämpningen av denna förordning ska följande produkter anses ha ursprung i de AVS-stater som förtecknas i bilaga I (i denna bilaga kallade AVS-staterna):

a) Produkter som helt framställts i AVS-staterna i den mening som avses i artikel 3 i denna bilaga.

b) Produkter som framställts i AVS-staterna och som innehåller material som inte helt framställts där, om detta material har genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i AVS-staterna i den mening som avses i artikel 4 i denna bilaga.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska AVS-staternas territorier betraktas som ett enda territorium.

Ursprungsprodukter av material som helt framställts eller genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i två eller flera AVS-stater ska anses ha ursprung i den AVS-stat där den senaste bearbetningen eller behandlingen ägde rum, förutsatt att denna bearbetning eller behandling är mer omfattande än de åtgärder som anges i artikel 5 i denna bilaga.

3. För produkterna i tillägg 10 ska punkt 2 inte tillämpas förrän efter den 1 oktober 2015.

Artikel 3

Helt framställda produkter

1. Följande produkter ska anses som helt framställda i AVS-staterna eller i unionen:

a) Mineraliska produkter som har utvunnits ur deras jord eller havsbotten.

b) Vegetabiliska produkter som har skördats där.

c) Levande djur som är födda och uppfödda där.

d) Produkter som har erhållits från levande djur som uppfötts där.

e) Produkter från jakt och fiske som har bedrivits där.

f) Produkter från vattenbruk, inklusive havsbruk, om fisken fötts och uppfötts där.

g) Produkter från havsfiske och andra produkter som har hämtats ur havet utanför territorialvattnen av deras fartyg.

h) Produkter som framställts ombord på deras fabriksfartyg uteslutande av sådana produkter som avses i led g.

i) Begagnade varor som insamlats där och som endast kan användas för återvinning av råmaterial, inbegripet begagnade däck som endast kan användas för regummering eller som avfall.

j) Avfall och skrot från tillverkningsprocesser som ägt rum där.

k) Produkter som har utvunnits ur havsbottnen eller dess underliggande lager utanför deras territorialvatten, förutsatt att de har ensamrätt att exploatera denna havsbotten eller dess underliggande lager.

l) Varor som har tillverkats där uteslutande av sådana produkter som anges i leden a–k.

2. Med deras fartyg och deras fabriksfartyg i punkt 1 g och h avses endast fartyg och fabriksfartyg som

a) är registrerade i en medlemsstat eller i en AVS-stat,

b) för en medlemsstats eller en AVS-stats flagg,

c) uppfyller något av villkoren att

i) de ägs till minst 50 % av medborgare i AVS-staten eller medlemsstaten, eller

ii) de ägs av företag som

— har sitt huvudkontor och huvudsakliga verksamhetsställe i AVS-staten eller i en medlemsstat, och

— ägs till minst 50 % av AVS-staten, offentliga organ i den staten, medborgare i den staten eller i en medlemsstat.

3. Trots vad som sägs i punkt 2 ska unionen, på begäran av en AVS-stat, erkänna att fartyg som befraktas eller hyrs av den AVS-staten har rätt att bedriva fiske i dess exklusiva ekonomiska zon som deras fartyg, om följande villkor är uppfyllda:

a) AVS-staten har erbjudit unionen möjligheten att förhandla fram ett fiskeavtal men unionen har avvisat erbjudandet.

b) Befraktnings- eller hyreskontraktet har godkänts av kommissionen i och med att det anses ge AVS-staten tillräckliga möjligheter att utveckla sin förmåga att fiska för egen räkning och, framför allt, innebära att AVS-staten ges ansvaret för den sjöfartsmässiga och kommersiella förvaltningen av det fartyg som har ställts till dess förfogande för en betydande tidsperiod.

Artikel 4

Tillräckligt bearbetade eller behandlade produkter

1. Vid tillämpningen av denna bilaga ska produkter som inte är helt framställda anses vara tillräckligt bearbetade eller behandlade i AVS-staterna eller unionen om villkoren i förteckningen i tillägg 2 eller i tillägg 2A är uppfyllda. I dessa villkor anges för alla produkter som omfattas av denna förordning vilken bearbetning eller behandling icke-ursprungsmaterial som används vid tillverkningen ska genomgå, och villkoren gäller endast sådant material. Om en produkt, som genom att uppfylla villkoren i förteckningen har erhållit ursprungsstatus, används vid tillverkningen av en annan produkt, är alltså de villkor som gäller för den produkt i vilken den ingår inte tillämpliga på den, och ingen hänsyn ska tas till det icke-ursprungsmaterial som kan ha använts vid dess tillverkning.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 får icke-ursprungsmaterial som enligt villkoren i tilläggen 2 och 2A inte får användas vid tillverkningen av en produkt ändå användas, om

a) dess totala värde inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik,

b) inget av de procenttal som anges i förteckningen över icke-ursprungsmaterials högsta värde överskrids genom tillämpning av denna punkt.

Denna punkt ska inte tillämpas på de produkter som omfattas av kapitlen 50–63 i Harmoniserade systemet.

3.

a) Trots vad som sägs i punkt 1 och efter att en AVS-stat i Stillahavsområdet förhandsanmält detta till kommissionen ska bearbetade fiskeriprodukter enligt nummer 1604 och 1605 som bearbetats eller framställts i anläggningar på land i den staten från icke-ursprungsmaterial enligt nummer 0302 eller 0303 som har landats i en hamn i staten anses vara tillräckligt bearbetade eller behandlade för att artikel 2 ska tillämpas. Anmälan till kommissionen ska innehålla uppgifter om utvecklingsfördelar för fiskerinäringen i den staten samt nödvändiga upplysningar om vilka arter som berörs, vilka produkter som framställs och vilka mängder det rör sig om.

b) AVS-staten i Stillahavsområdet ska sammanställa en rapport till unionen om genomförandet av led a senast tre år efter anmälan.

c) Tillämpningen av led a ska inte påverka gällande sanitära och fytosanitära åtgärder i unionen, det faktiska skyddet och den hållbara förvaltningen av fiskeresurser eller stöd för att bekämpa illegalt, icke rapporterat och oreglerat fiske i området.

4. Punkterna 1, 2 och 3 ska tillämpas utom i de fall som anges i artikel 5.

Artikel 5

Otillräckliga bearbetnings- eller behandlingsåtgärder

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 ska följande åtgärder anses utgöra otillräcklig bearbetning eller behandling för att ge en produkt ursprungsstatus, oavsett om villkoren i artikel 4 är uppfyllda:

a) Bevarandeåtgärder som vidtas för att säkerställa att produkten bibehålls i gott skick under transport och lagring (ventilering, utspridning, torkning, kylning, lagring i saltvatten, svavelsyrlighetsvatten eller andra vattenlösningar samt borttagande av skadade delar och liknande åtgärder).

b) Enklare åtgärder bestående i avlägsnande av damm, siktning eller sållning, sortering, klassificering, hoppassning (inbegripet sammansättning av artiklar till satser), tvättning, målning eller delning.

c) Ompackning, uppdelning eller sammanföring av kollin.

d) Enklare förpackning i flaskor, säckar, fodral, askar, uppsättning på kartor, skivor m.m. samt alla övriga enklare förpackningsåtgärder.

e) Anbringande av varumärken, etiketter eller annan liknande särskiljande märkning på produkter eller på deras förpackningar.

f) Enklare blandning av produkter, även av olika slag; blandning av socker med något annat material.

g) Enklare sammansättning av delar i avsikt att framställa en komplett produkt.

h) En kombination av två eller flera av de åtgärder som anges i leden a–g.

i) Slakt av djur.

j) Skalning, partiell eller fullständig blekning, polering eller glasering av spannmål eller ris.

k) Tillsats av färgämnen till socker eller formning av sockerbitar; partiell eller fullständig malning av socker.

l) Skalning eller urkärning av frukter, nötter eller grönsaker.

2. Alla åtgärder som vidtagits i antingen AVS-staterna eller unionen i fråga om en viss produkt ska beaktas tillsammans när man fastställer om den bearbetning eller behandling som produkten genomgått ska anses vara otillräcklig enligt punkt 1.

Artikel 6

Ursprungskumulation

Kumulation med ULT och unionen

1. Material med ursprung i unionen eller ULT ska anses som material med ursprung i AVS-staterna när det ingår i en produkt som framställts där. Sådant material behöver inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling, förutsatt att det genomgått bearbetning eller behandling som är mer omfattande än vad som anges i artikel 5.

2. Bearbetning eller behandling i unionen eller ULT ska anses ha ägt rum i AVS-staterna om materialet genomgår ytterligare bearbetning eller behandling i AVS-staterna än vad som avses i artikel 5.

3. Vid fastställandet av om produkterna har ursprung i ULT ska bestämmelserna i denna bilaga tillämpas med nödvändiga ändringar.

4. För produkterna i tillägg 10 ska bestämmelserna i denna artikel inte tillämpas förrän efter den 1 oktober 2015.

Kumulation med Sydafrika

5. Om inte annat följer av punkterna 6, 7, 8 och 11 ska material med ursprung i Sydafrika anses ha ursprung i AVS-staterna när det ingår i en produkt som framställts där, förutsatt att det genomgått bearbetning eller behandling som är mer omfattande än vad som anges i artikel 5. Sådant material behöver inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling.

6. Produkter som erhållit ursprungsstatus enligt punkt 5 ska fortsätta att anses som produkter med ursprung i AVS-staterna endast om det mervärde som tillförts där överstiger värdet av använt material med ursprung i Sydafrika. Om så inte är fallet, ska de berörda produkterna anses ha ursprung i Sydafrika. Vid fastställandet av ursprung ska sådant material med ursprung i Sydafrika som inte genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling i AVS-staterna inte beaktas.

7. Kumulation enligt punkt 5 ska inte tillämpas på de produkter som förtecknas i tilläggen 7, 10 och 11.

8. Kumulation enligt punkt 5 ska tillämpas på de produkter som förtecknas i tillägg 8 först när tullarna på dessa produkter har avskaffats inom ramen för avtalet om handel, utveckling och samarbete. Kommissionen ska i Europeiska unionens officiella tidning (C-serien) offentliggöra uppgift om vilken dag villkoren i denna punkt uppfyllts.

9. Trots vad som sägs i punkterna 7 och 8 ska bearbetning och behandling som äger rum i Sydafrika anses ha ägt rum i en annan medlemsstat i Södra Afrikas tullunion, i egenskap av AVS-stat, om materialet genomgår efterföljande bearbetning eller behandling i denna andra medlemsstat.

10. Trots vad som sägs i punkterna 7 och 8 ska på begäran av AVS-staterna bearbetning och behandling som äger rum i Sydafrika anses ha ägt rum i AVS-staterna om materialet genomgår efterföljande bearbetning eller behandling i en AVS-stat inom ramen för ett avtal om regional ekonomisk integration.

11. Beslut om AVS-staternas ansökningar ska fattas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5 i denna förordning.

12. Kumulation enligt punkt 5 får endast tillämpas om det använda sydafrikanska materialet har erhållit status som ursprungsprodukt genom tillämpning av ursprungsregler som är identiska med de ursprungsregler som anges i denna bilaga. Kumulation enligt punkterna 9 och 10 får endast tillämpas genom tillämpning av ursprungsregler som är identiska med de ursprungsregler som anges i denna bilaga.

Kumulation med angränsande utvecklingsländer

13. På begäran av AVS-staterna ska material med ursprung i ett angränsande utvecklingsland som inte är en AVS-stat och som är en del av en sammanhängande geografisk enhet anses ha ursprung i AVS-staterna om materialet ingår i en produkt som framställts där. Om följande förutsättningar är uppfyllda behöver materialet inte ha genomgått tillräcklig bearbetning eller behandling:

— Den bearbetning eller behandling som äger rum i AVS-staten ska vara mer omfattande än de åtgärder som anges i artikel 5.

— AVS-staterna, unionen och övriga berörda länder ska ha ingått en överenskommelse om tillfredsställande administrativa förfaranden genom vilken det kan säkerställas att denna punkt genomförs på ett riktigt sätt.

Denna punkt ska inte tillämpas på produkter av tonfisk enligt kapitlen 3 eller 16 i Harmoniserade systemet eller på risprodukter enligt HS-nummer 1006 .

Vid fastställandet av om produkterna har ursprung i det angränsande utvecklingslandet ska bestämmelserna i denna bilaga gälla.

Beslut om AVS-staternas ansökningar ska fattas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5 i denna förordning. I sådana beslut ska även anges för vilka produkter kumulation enligt denna punkt inte är tillåten.

Artikel 7

Bedömningsenhet

1. Bedömningsenheten för tillämpningen av denna bilaga ska vara den särskilda produkt som anses som grundenhet vid klassificeringen enligt Harmoniserade systemets nomenklatur.

Detta innebär att

a) när en produkt som består av en grupp eller en sammansättning av artiklar klassificeras enligt ett enda tulltaxenummer i Harmoniserade systemet, ska helheten utgöra bedömningsenheten,

b) när en sändning består av flera identiska produkter som klassificeras enligt samma tulltaxenummer i Harmoniserade systemet, ska varje produkt beaktas för sig vid tillämpning av denna bilaga.

2. Om förpackningen, enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 5 i Harmoniserade systemet, klassificeras tillsammans med den produkt som den innehåller, ska den vid ursprungsbestämningen anses utgöra en helhet tillsammans med produkten.

Artikel 8

Tillbehör, reservdelar och verktyg

Tillbehör, reservdelar och verktyg som levereras tillsammans med en utrustning, en maskin, en apparat eller ett fordon ska tillsammans med dessa anses som en enhet när de utgör standardutrustning och ingår i priset för utrustningen, maskinen, apparaten eller fordonet eller inte faktureras separat.

Artikel 9

Satser

Satser enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 3 i Harmoniserade systemet ska anses som ursprungsprodukter när alla produkter som ingår i satsen är ursprungsprodukter. När en sats består av både ursprungsprodukter och icke-ursprungsprodukter ska dock hela satsen anses ha ursprungsstatus, om värdet av icke-ursprungsprodukterna inte överstiger 15 % av satsens pris fritt fabrik.

Artikel 10

Neutrala element

För att avgöra om en produkt är en ursprungsprodukt behöver ursprunget inte fastställas för följande element som kan ingå i tillverkningsprocessen:

a) Energi och bränsle.

b) Anläggningar och utrustning.

c) Maskiner och verktyg.

d) Varor som inte ingår och som inte är avsedda att ingå i den slutliga sammansättningen av produkten.







AVDELNING III

TERRITORIELLA VILLKOR

Artikel 11

Territorialprincip

1. Om inte annat fastställs i artikel 6, ska villkoren i avdelning II i denna bilaga för erhållande av ursprungsstatus, vara uppfyllda i AVS-staterna utan avbrott.

2. Om inte annat fastställs i artikel 6, ska ursprungsvaror som exporterats från AVS-staterna, unionen eller ULT till ett annat land och senare återinförs inte anses ha ursprungsstatus, såvida det inte på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna kan visas

a) att de återinförda varorna är samma varor som de som exporterades, och

b) att varorna inte har blivit föremål för någon åtgärd som är mer omfattande än vad som krävdes för att bevara dem i gott skick under tiden i det landet eller under exporten.

Artikel 12

Direkttransport

1. Den förmånsbehandling som avses i denna förordning ska endast tillämpas på produkter som uppfyller villkoren i denna bilaga och som transporteras direkt mellan AVS-staternas, unionens, ULT:s eller för tillämpningen av artikel 6 Sydafrikas territorium utan att något annat territorium passeras. Produkter som utgör en enda sändning får emellertid transporteras genom andra territorier, i förekommande fall med omlastning eller tillfällig lagring inom dessa territorier, förutsatt att produkterna hela tiden övervakas av tullmyndigheterna i transit- eller lagringslandet och inte blir föremål för andra åtgärder än lossning, omlastning eller åtgärder för att bevara dem i gott skick.

Ursprungsprodukter får transporteras i rörledning genom andra territorier än en AVS-stats eller unionens.

2. För att styrka att villkoren i punkt 1 har uppfyllts ska för tullmyndigheterna i importlandet uppvisas

a) ett enda transportdokument som gäller transporten från det exporterande landet genom transitlandet, eller

b) ett intyg som utfärdats av transitlandets tullmyndigheter och som innehåller

i) en exakt beskrivning av produkterna,

ii) datum för produkternas lossning och omlastning samt, i förekommande fall, namnen på de fartyg eller uppgift om de andra transportmedel som använts, och

iii) uppgifter om under vilka förhållanden produkterna befunnit sig i transitlandet,

eller

c) om dokumentet eller intyget saknas, andra styrkande handlingar.

Artikel 13

Utställningar

1. Ursprungsprodukter som har sänts från en AVS-stat till en utställning i ett annat land eller territorium än de som avses i artikel 6 och som efter utställningen sålts för att importeras till unionen ska vid importen omfattas av bestämmelserna i denna förordning, om det på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna kan visas att

a) en exportör har sänt produkterna från en AVS-stat till utställningslandet eller utställningsterritoriet och ställt ut produkterna där,

b) exportören har sålt eller på annat sätt överlåtit produkterna till en person i unionen,

c) produkterna under utställningen eller omedelbart därefter har sänts i samma skick som de hade sänts till utställningen i, och

d) produkterna, sedan de sänts till utställningen, inte har använts för något annat ändamål än visning på utställningen.

2. Ett ursprungsintyg ska utfärdas eller upprättas i enlighet med bestämmelserna i avdelning IV och på vanligt sätt uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet. Utställningens namn och adress ska anges på intyget. Vid behov kan ytterligare styrkande handlingar krävas som visar under vilka förhållanden produkterna har ställts ut.

3. Bestämmelserna i punkt 1 ska tillämpas på alla handels-, industri-, jordbruks- och hantverksutställningar samt på mässor eller offentliga visningar av liknande karaktär under vilka produkterna kvarstår under tullkontroll, dock med undantag för sådana som i butiker eller affärslokaler i privat syfte anordnas för försäljning av utländska produkter.







AVDELNING IV

URSPRUNGSINTYG

Artikel 14

Allmänna villkor

1. Produkter med ursprung i AVS-staterna som importeras till unionen ska omfattas av bestämmelserna i denna förordning, förutsatt att det uppvisas

a) ett varucertifikat EUR.1 enligt förlagan i tillägg 3, eller

b) i de fall som avses i artikel 19.1, en deklaration (nedan kallad fakturadeklaration) som exportören lämnar på en faktura, en följesedel eller någon annan kommersiell handling där de berörda produkterna beskrivs tillräckligt noggrant för att kunna identifieras. Texten till fakturadeklarationen anges i tillägg 4.

2. Trots vad som sägs i punkt 1 ska ursprungsprodukter enligt denna bilaga i de fall som anges i artikel 25 omfattas av bestämmelserna i denna förordning utan att någon av de handlingar som anges i den punkten behöver uppvisas.

Artikel 15

Förfarande för utfärdande av varucertifikat EUR.1

1. Varucertifikat EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna i det exporterande landet på skriftlig ansökan av exportören eller, på exportörens ansvar, av exportörens befullmäktigade ombud.

2. För detta ändamål ska exportören eller exportörens befullmäktigade ombud fylla i både varucertifikat EUR.1 och en ansökningsblankett enligt förlagorna i tillägg 3. Dessa blanketter ska ifyllas i enlighet med bestämmelserna i denna bilaga. Om blanketterna fylls i för hand ska detta göras med bläck och tryckbokstäver. Varubeskrivningen ska anges i det avsedda fältet utan att någon rad lämnas tom. Om hela fältet inte fylls ska en vågrät linje dras under sista textraden och det tomma utrymmet korsas över.

3. En exportör som ansöker om ett varucertifikat EUR.1 ska vara beredd att på begäran av tullmyndigheterna i den exporterande AVS-stat där varucertifikatet EUR.1 utfärdas, när som helst uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus samt att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

4. Varucertifikatet EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna i den exporterande AVS-staten om de berörda produkterna kan anses vara produkter med ursprung i AVS-staterna eller i något av de andra länder eller territorier som avses i artikel 6 och om de uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

5. De utfärdande tullmyndigheterna ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att kontrollera att produkterna har ursprungsstatus och att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda. För kontrollen ska de ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller av exportörens räkenskaper eller varje annan kontroll som de anser lämplig. De utfärdande tullmyndigheterna ska också kontrollera att de blanketter som avses i punkt 2 är korrekt ifyllda. De ska särskilt kontrollera att fältet för varubeskrivningen har fyllts i på ett sådant sätt att det utesluter varje möjlighet till bedrägliga tillägg.

6. Datum för utfärdandet av varucertifikat EUR.1 ska anges i fält 11 på certifikatet.

7. Varucertifikat EUR.1 ska utfärdas av tullmyndigheterna och ställas till exportörens förfogande så snart exporten faktiskt ägt rum eller säkerställts.

Artikel 16

Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand

1. Trots vad som sägs i artikel 15.7 får varucertifikat EUR.1 undantagsvis utfärdas efter export av de produkter det avser, om

a) det inte utfärdades vid tidpunkten för exporten på grund av misstag, förbiseende eller särskilda omständigheter, eller

b) det på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna visas att ett varucertifikat EUR.1 utfärdades men av tekniska skäl inte godtogs vid importen.

2. Vid tillämpning av punkt 1 ska exportören i sin ansökan ange plats och datum för exporten av de produkter som varucertifikatet EUR.1 avser samt ange skälen för ansökan.

3. Tullmyndigheterna får utfärda varucertifikat EUR.1 i efterhand först efter att ha kontrollerat att uppgifterna i exportörens ansökan stämmer överens med uppgifterna i motsvarande handlingar.

4. Varucertifikat EUR.1 som utfärdas i efterhand ska förses med följande påskrift:

”ISSUED RETROSPECTIVELY”

5. Den påskrift som avses i punkt 4 ska göras i fält 7 på varucertifikatet EUR.1.

Artikel 17

Utfärdande av duplikat av varucertifikat EUR.1

1. Om ett varucertifikat EUR.1 stulits, förlorats eller förstörts får exportören hos den tullmyndighet som utfärdade certifikatet ansöka om ett duplikat, som tullmyndigheten ska utfärda på grundval av de exporthandlingar som den har tillgång till.

2. Ett duplikat som utfärdas på detta sätt ska förses med följande påskrift:

”DUPLICATE”

3. Den påskrift som avses i punkt 2 ska göras i fält 7 på duplikatet av varucertifikatet EUR.1.

4. Duplikatet ska ha samma utfärdandedatum som det ursprungliga varucertifikatet EUR.1 och gälla från och med samma dag.

Artikel 18

Utfärdande av varucertifikat EUR.1 på grundval av ett tidigare utfärdat eller upprättat ursprungsintyg

Om ursprungsprodukter står under kontroll av ett tullkontor i en AVS-stat eller i unionen ska det vara möjligt att ersätta det ursprungliga ursprungsintyget med ett eller flera varucertifikat EUR.1, så att alla eller vissa av dessa produkter kan sändas någon annanstans i AVS-staterna eller unionen. Ersättningsvarucertifikatet eller ersättningsvarucertifikaten EUR.1 ska utfärdas av det tullkontor under vars kontroll produkterna står.

Artikel 19

Villkor för upprättande av en fakturadeklaration

1. En fakturadeklaration enligt artikel 14.1 b får upprättas

a) av en godkänd exportör enligt artikel 20, eller

b) av vilken exportör som helst för sändningar som består av ett eller flera kollin med ursprungsprodukter vars totala värde inte överstiger 6 000 EUR.

2. En fakturadeklaration får upprättas om de berörda produkterna kan anses som produkter med ursprung i AVS-staterna eller i något av de andra länder eller territorier som avses i artikel 6 och om de uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

3. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska vara beredd att på begäran av tullmyndigheterna i det exporterande landet eller territoriet, när som helst uppvisa alla relevanta handlingar som styrker att de berörda produkterna har ursprungsstatus samt att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

4. En fakturadeklaration ska upprättas av exportören genom att deklarationen enligt tillägg 4 maskinskrivs, stämplas eller trycks på fakturan, följesedeln eller någon annan kommersiell handling, med användning av en av de språkversioner som anges i det tillägget och enligt bestämmelserna i det exporterande landets nationella lagstiftning. Om deklarationen skrivs för hand, ska den skrivas med bläck och tryckbokstäver.

5. Fakturadeklarationer ska undertecknas för hand av exportören. En godkänd exportör enligt artikel 20 behöver dock inte underteckna sådana deklarationer, om han eller hon lämnar en skriftlig försäkran till tullmyndigheterna i exportlandet att han eller hon påtar sig fullt ansvar för varje fakturadeklaration där han eller hon identifieras, som om den hade undertecknats av honom eller henne för hand.

6. En fakturadeklaration får upprättas av exportören när de produkter som den avser exporteras, eller efter exporten om den uppvisas i importlandet senast två år efter importen av de produkter som den avser.

Artikel 20

Godkänd exportör

1. Tullmyndigheterna i det exporterande landet kan ge en exportör som ofta exporterar produkter som omfattas av bestämmelserna i denna förordning tillstånd att upprätta fakturadeklarationer oberoende av de berörda produkternas värde. En exportör som ansöker om ett sådant tillstånd ska på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna lämna de garantier som behövs för att kontrollera att produkterna har ursprungsstatus och att övriga villkor i denna bilaga är uppfyllda.

2. Tullmyndigheterna i det exporterande landet får bevilja tillstånd som godkänd exportör på de villkor som de anser lämpliga.

3. Tullmyndigheterna i det exporterande landet ska tilldela den godkända exportören ett tillståndsnummer som ska anges i fakturadeklarationen.

4. Tullmyndigheterna i det exporterande landet ska övervaka hur den godkända exportören använder sitt tillstånd.

5. Tullmyndigheterna i det exporterande landet kan återkalla tillståndet när som helst. De ska göra det när den godkända exportören inte längre lämnar de garantier som avses i punkt 1, inte uppfyller de villkor som avses i punkt 2 eller på annat sätt använder tillståndet felaktigt.

Artikel 21

Ursprungsintygs giltighet

1. Ett ursprungsintyg ska gälla i tio månader från och med dagen för utfärdandet i exportlandet och ska uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet inom den tiden.

2. Ursprungsintyg som uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet efter den sista dagen enligt punkt 1 får godkännas för förmånsbehandling om underlåtenhet att uppvisa dessa handlingar senast den föreskrivna dagen beror på exceptionella omständigheter.

3. Även i andra fall när ursprungsintyg uppvisas för sent får tullmyndigheterna i importlandet godta ursprungsintygen om produkterna har visats upp för dem före ovannämnda sista dag.

Artikel 22

Transiteringsförfarande

När varorna anländer till en AVS-stat som inte är ursprungslandet ska ytterligare en giltighetsperiod på fyra månader inledas den dag då transitlandets tullmyndigheter anger följande i fält 7 på varucertifikatet EUR.1:

— Ordet ”transit”.

— Transitlandets namn.

— Den officiella stämpeln, varav ett avtryck gjorts tillgängligt för kommissionen i enlighet med artikel 31.

— Datum för påskrifterna.

Artikel 23

Uppvisande av ursprungsintyg

Ursprungsintyg ska uppvisas för tullmyndigheterna i importlandet i enlighet med de förfaranden som gäller i det landet. Dessa myndigheter kan begära en översättning av ursprungsintyget och kan också kräva att importdeklarationen åtföljs av en förklaring av importören om att produkterna uppfyller de villkor som gäller för tillämpning av denna förordning.

Artikel 24

Import i delleveranser

Om isärtagna eller icke hopsatta produkter enligt den allmänna tolkningsbestämmelsen 2 a i Harmoniserade systemet som klassificeras enligt avdelningarna XVI och XVII eller tulltaxenummer 7308 eller 9406 i detta system importeras i delleveranser på begäran av importören och på de villkor som fastställts av importlandets tullmyndigheter, ska ett enda ursprungsintyg för dessa produkter uppvisas för tullmyndigheterna vid import av den första delleveransen.

Artikel 25

Undantag från krav på ursprungsintyg

1. Produkter som sänds som småpaket mellan privatpersoner eller som ingår i resenärers personliga bagage ska godtas som ursprungsprodukter utan att ett ursprungsintyg behöver uppvisas, om importen av sådana produkter inte är av kommersiell karaktär, om produkterna har förklarats uppfylla villkoren i denna bilaga och om det inte finns något tvivel om denna förklarings riktighet. I fråga om produkter som sänds med post kan denna förklaring göras på posttulldeklarationer CN 22 eller CN 23 eller på ett papper som bifogas det dokumentet.

2. Import av tillfällig karaktär som uteslutande består av produkter för mottagarnas, resenärernas eller deras familjers personliga bruk ska inte anses vara import av kommersiell karaktär, om det på grund av produkternas art och mängd är uppenbart att syftet inte är kommersiellt.

3. Dessa produkters sammanlagda värde får dessutom inte överstiga 500 EUR för småpaket eller 1 200 EUR för produkter som ingår i resenärers personliga bagage.

Artikel 26

Informationsförfarande för kumulationsändamål

1. När artiklarna 2.2 och 6.1 tillämpas ska ett varucertifikat EUR.1 eller en leverantörsdeklaration enligt förlagan i tillägg 5A, som lämnas av exportören i den stat eller det ULT materialet kommer från, utgöra bevis för ursprungsstatus enligt denna bilaga för material från en annan AVS-stat, unionen eller ett ULT.

2. När artikel 2.2 och artikel 6.2 och 6.9 tillämpas ska en leverantörsdeklaration enligt förlagan i tillägg 5B, som lämnas av exportören i den stat eller det ULT materialet kommer från, utgöra bevis för den bearbetning eller behandling som ägt rum i andra AVS-stater, i unionen, i ett ULT eller i Sydafrika.

3. En separat leverantörsdeklaration ska för varje sändning av material lämnas av leverantören på den faktura som avser den sändningen, i en bilaga till den fakturan eller på en följesedel eller någon annan kommersiell handling som avser den sändningen där de berörda produkterna beskrivs tillräckligt noggrant för att kunna identifieras.

4. Leverantörsdeklarationen får göras på en förtryckt blankett.

5. Leverantörsdeklarationen ska undertecknas för hand. När fakturan och leverantörsdeklarationen upprättas med hjälp av elektronisk databehandling behöver leverantörsdeklarationen emellertid inte undertecknas för hand under förutsättning att den ansvarige tjänstemannen i leverantörsföretaget är identifierad på ett sätt som tillfredsställer tullmyndigheterna i det land eller det territorium där leverantörsdeklarationerna upprättas. Dessa tullmyndigheter får fastställa villkor för genomförandet av denna punkt.

6. Leverantörsdeklarationer ska lämnas till det behöriga tullkontoret i den exporterande AVS-stat till vilken begäran om utfärdande av varucertifikatet EUR.1 har lämnats.

Artikel 27

Styrkande handlingar

De handlingar som avses i artiklarna 15.3 och 19.3 och som används för att styrka att de produkter som omfattas av ett varucertifikat EUR.1 eller en fakturadeklaration kan anses vara produkter med ursprung i en AVS-stat eller i något av de andra länder eller territorier som avses i artikel 6 och att de uppfyller övriga villkor i denna bilaga, kan t.ex. vara följande:

a) Direkta bevis för de åtgärder som exportören eller leverantören vidtagit för att framställa de berörda varorna, vilka framgår av exempelvis exportörens eller leverantörens räkenskaper eller interna bokföring.

b) Handlingar som styrker det använda materialets ursprungsstatus och som utfärdats eller upprättats i en AVS-stat eller något av de andra länder eller territorier som avses i artikel 6, om dessa handlingar används i enlighet med inhemsk lagstiftning.

c) Handlingar som styrker att materialet har bearbetats eller behandlats i AVS-staterna, unionen eller ULT och som utfärdats eller upprättats i en AVS-stat, unionen eller ett ULT, om dessa handlingar används i enlighet med inhemsk lagstiftning.

d) Varucertifikat EUR.1 eller fakturadeklarationer som styrker det använda materialets ursprungsstatus och som utfärdats eller upprättats i AVS-staterna eller i något av de andra länder eller territorier som avses i artikel 6 i enlighet med denna bilaga.

Artikel 28

Bevarande av ursprungsintyg och styrkande handlingar

1. En exportör som ansöker om ett varucertifikat EUR.1 ska bevara de handlingar som avses i artikel 15.3 under minst tre år.

2. En exportör som upprättar en fakturadeklaration ska bevara en kopia av denna fakturadeklaration och de handlingar som avses i artikel 19.3 under minst tre år.

3. Den tullmyndighet i exportlandet som utfärdar ett varucertifikat EUR.1 ska bevara den ansökningsblankett som avses i artikel 15.2 under minst tre år.

4. Tullmyndigheterna i importlandet ska bevara de varucertifikat EUR.1 och de fakturadeklarationer som lämnats in hos dem under minst tre år.

Artikel 29

Avvikelser och formella fel

1. Om det konstateras att uppgifterna i ursprungsintyget endast obetydligt avviker från uppgifterna i de handlingar som uppvisats för tullkontoret för genomförande av formaliteterna vid import av produkterna ska detta inte i sig medföra att ursprungsintyget blir ogiltigt, förutsatt att det vederbörligen fastställs att uppgifterna i intyget verkligen avser de uppvisade produkterna.

2. Uppenbara formella fel, t.ex. skrivfel, i ett ursprungsintyg bör inte leda till att handlingen underkänns, om felen inte är av den arten att det uppstår tvivel om att uppgifterna i intyget är riktiga.

Artikel 30

Belopp i euro

1. Vid tillämpning av artikel 19.1 b och artikel 25.3 i fall där produkter faktureras i en annan valuta än euro, ska de i euro uttryckta beloppens motvärde i de nationella valutorna i en AVS-stat, i medlemsstaterna eller de övriga länder eller territorier som avses i artikel 6 fastställas årligen av vart och ett av de berörda länderna.

2. En sändning ska omfattas av bestämmelserna i artikel 19.1 b eller artikel 25.3 med utgångspunkt i den valuta i vilken fakturan upprättats och det belopp som fastställts av det berörda landet.

3. De belopp som ska användas i en viss nationell valuta ska utgöra motvärdet i denna valuta till de i euro uttryckta beloppen den första arbetsdagen i oktober varje år. Beloppen ska meddelas kommissionen senast den 15 oktober och ska tillämpas från och med den 1 januari följande år. Kommissionen ska meddela samtliga berörda länder de aktuella beloppen.

4. Ett land får avrunda uppåt eller neråt det belopp som räknas om från euro till nationell valuta. Det avrundade beloppet får inte avvika med mer än 5 % från det belopp som omräkningen resulterar i. Ett land får bibehålla motvärdet i nationell valuta till ett belopp uttryckt i euro oförändrat om, vid tidpunkten för den årliga justering som avses i punkt 3, omräkningen av detta belopp före avrundning resulterar i en ökning på mindre än 15 % av motvärdet i nationell valuta. Motvärdet i nationell valuta får bibehållas oförändrat om omräkningen skulle resultera i ett lägre motvärde.

5. De i euro uttryckta beloppen ska ses över av kommissionen. Vid denna översyn ska kommissionen beakta det önskvärda i att bevara effekten av berörda beloppsgränser i reala termer. För det ändamålet får den besluta om att ändra de i euro uttryckta beloppen.







AVDELNING V

BESTÄMMELSER OM ADMINISTRATIVT SAMARBETE

Artikel 31

Ömsesidigt bistånd

1. AVS-staterna ska till kommissionen sända avtryck av de stämplar som används samt adresserna till de tullmyndigheter som är behöriga att utfärda varucertifikat EUR.1 och att kontrollera varucertifikat EUR.1 och fakturadeklarationer.

Varucertifikat EUR.1 ska godkännas för förmånsbehandling från och med den dag då kommissionen mottar uppgifterna.

Kommissionen ska sända dessa uppgifter till medlemsstaternas tullmyndigheter.

2. För att sörja för att denna bilaga tillämpas på ett riktigt sätt ska unionen, ULT och AVS-staterna genom de behöriga tullförvaltningarna bistå varandra vid kontrollen av att varucertifikaten EUR.1 och fakturadeklarationerna är äkta och att uppgifterna i dessa handlingar är riktiga.

De tillfrågade myndigheterna ska lämna relevanta uppgifter om de förhållanden under vilka en produkt tillverkats och särskilt ange under vilka förhållanden ursprungsreglerna har iakttagits i de olika berörda AVS-staterna, medlemsstaterna och ULT.

Artikel 32

Kontroll av ursprungsintyg

1. Kontroll i efterhand av ursprungsintyg ska göras stickprovsvis eller när importlandets tullmyndigheter har rimliga tvivel beträffande handlingarnas äkthet, de berörda produkternas ursprungsstatus eller uppfyllandet av övriga villkor i denna bilaga.

2. Vid tillämpning av punkt 1 ska importlandets tullmyndigheter återsända varucertifikat EUR.1 och fakturan, om den lämnats in, fakturadeklarationen eller en kopia av dessa handlingar till det exporterande landets tullmyndigheter och vid behov ange skälen för begäran om kontroll. Alla erhållna handlingar och upplysningar som tyder på att uppgifterna i ursprungsintyget inte är riktiga ska vidarebefordras till stöd för begäran om kontroll.

3. Kontrollen ska göras av exportlandets tullmyndigheter. För kontrollen ska de ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller av exportörens räkenskaper eller varje annan kontroll som de anser lämplig.

4. Om importlandets tullmyndigheter beslutar att tills vidare upphöra att bevilja förmånsbehandling för de berörda produkterna i avvaktan på resultatet av kontrollen, ska de erbjuda importören att produkterna frigörs, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som de finner nödvändiga.

5. De tullmyndigheter som begärt kontrollen ska så snart som möjligt underrättas om resultatet av denna. Detta resultat ska klart utvisa om handlingarna är äkta och om de berörda produkterna kan anses vara produkter med ursprung i AVS-staterna eller något av de länder eller territorier som avses i artikel 6 och uppfyller övriga villkor i denna bilaga.

6. Om rimliga tvivel föreligger och inget svar erhålls inom tio månader från den dag då kontrollen begärdes, eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att handlingens äkthet eller produkternas verkliga ursprung ska kunna fastställas, ska de tullmyndigheter som begärt kontrollen vägra förmånsbehandling, utom under exceptionella omständigheter.

7. När kontrollförfarandet eller andra tillgängliga uppgifter tycks tyda på att bestämmelserna i denna bilaga överträds ska nödvändiga undersökningar genomföras snarast möjligt för att överträdelserna ska kunna identifieras och förhindras.

Artikel 33

Kontroll av leverantörsdeklarationer

1. Kontroll av leverantörsdeklarationer ska göras stickprovsvis eller när den importerande statens tullmyndigheter på rimliga grunder betvivlar att handlingarna är äkta eller att uppgifterna om det ifrågavarande materialets verkliga ursprung är riktiga eller fullständiga.

2. De tullmyndigheter till vilka en leverantörsdeklaration lämnas får begära att tullmyndigheterna i den stat där deklarationen gjordes utfärdar ett informationscertifikat enligt förlagan i tillägg 6. Alternativt får de tullmyndigheter till vilka en leverantörsdeklaration lämnas anmoda exportören att uppvisa ett informationscertifikat utfärdat av tullmyndigheterna i den stat där deklarationen gjordes.

En kopia av informationscertifikatet ska i minst tre år bevaras av det kontor som utfärdade det.

3. De tullmyndigheter som begärt kontrollen ska så snart som möjligt underrättas om resultatet av kontrollen. Resultatet ska klart utvisa om deklarationen angående materialets status är riktig.

4. Leverantörer ska för kontrolländamål i minst tre år bevara ett exemplar av den handling som innehåller deklarationen tillsammans med alla handlingar som är nödvändiga för att styrka materialets verkliga status.

5. Tullmyndigheterna i den stat där leverantörsdeklarationen upprättas ska ha rätt att begära alla slags underlag och att göra alla slags kontroller som de anser lämpliga i syfte att fastställa om en leverantörsdeklaration är riktig.

6. Varucertifikat EUR.1 eller fakturadeklarationer som utfärdats eller upprättats på grundval av en oriktig leverantörsdeklaration ska anses ogiltiga.

Artikel 34

Sanktioner

Den som i syfte att erhålla förmånsbehandling för produkter upprättar eller låter upprätta en handling som innehåller oriktiga uppgifter ska bli föremål för sanktioner.

Artikel 35

Frizoner

1. När handel sker med en produkt på grundval av ett ursprungsintyg eller en leverantörsdeklaration och produkten i fråga under transporten befinner sig i en frizon på AVS-staternas territorium, ska alla nödvändiga åtgärder vidtas för att se till att produkten inte ersätts med andra varor och inte genomgår någon annan hantering än normala åtgärder för att förhindra att den försämras.

2. När ursprungsprodukter importeras till en frizon på grundval av ett ursprungsintyg och där genomgår hantering eller behandling, ska, med avvikelse från punkt 1, de berörda myndigheterna på exportörens begäran utfärda ett nytt varucertifikat EUR.1, om den genomförda hanteringen eller behandlingen följer bestämmelserna i denna bilaga.

Artikel 36

Undantag

1. Kommissionen får på eget initiativ eller efter ansökan från ett förmånsland bevilja förmånslandet ett tillfälligt undantag från bestämmelserna i denna bilaga om

a) interna eller externa faktorer tillfälligt gör att landet inte kan följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus i denna bilaga trots att det kunde det tidigare, eller

b) det behöver tid att förbereda sig för att följa reglerna för erhållande av ursprungsstatus i denna bilaga.

2. Ett sådant tillfälligt undantag ska inte vara längre än effekterna av de interna eller externa faktorer som gett upphov till det, eller den tid som förmånslandet behöver för att kunna följa reglerna.

3. Ansökan om undantag ska göras skriftligen till kommissionen. Den ska i enlighet med punkt 1 ange varför det behövs ett undantag och innefatta tillräckligt med styrkande handlingar.

4. Beslut enligt denna artikel ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 19.5 i denna förordning.

Unionen ska bifalla alla ansökningar från AVS-staterna som är vederbörligen motiverade i enlighet med denna artikel och som inte kan förorsaka en etablerad unionsindustri allvarlig skada.







AVDELNING VI

CEUTA OCH MELILLA

Artikel 37

Särskilda villkor

1. Begreppet unionen i denna bilaga ska inte omfatta Ceuta och Melilla. Begreppet produkter med ursprung i unionen ska inte omfatta produkter med ursprung i Ceuta och Melilla.

2. Vid fastställande av om produkter som importeras till Ceuta och Melilla ska anses ha ursprung i AVS-staterna ska denna bilaga gälla i tillämpliga delar.

3. När produkter som är helt framställda i Ceuta, Melilla eller unionen genomgår bearbetning eller behandling i AVS-staterna ska de anses vara helt framställda i AVS-staterna.

4. Bearbetning eller behandling som sker i Ceuta, Melilla eller unionen ska anses ha ägt rum i AVS-staterna när material genomgår ytterligare bearbetning eller behandling i AVS-staterna.

5. Vid tillämpning av punkterna 3 och 4 i denna artikel ska de otillräckliga åtgärder som anges i artikel 5 inte anses utgöra bearbetning eller behandling.

6. Ceuta och Melilla ska anses som ett enda territorium.







AVDELNING VII

SLUTBESTÄMMELSE

Artikel 38

Tillägg

Tilläggen till denna bilaga ska utgöra en integrerad del av denna.









Tillägg 1

Inledande anmärkningar till förteckningen i tillägg 2

Anmärkning 1:

I förteckningen anges de krav som gäller för alla produkter för att de ska anses tillräckligt bearbetade eller behandlade i den mening som avses i artikel 4 i denna bilaga.

Anmärkning 2:

1. I förteckningens två första kolumner beskrivs den framställda produkten. Den första kolumnen innehåller det tulltaxe- eller kapitelnummer som används i Harmoniserade systemet och den andra kolumnen innehåller den varubeskrivning som används i detta system för tulltaxenumret eller kapitlet. För varje post i de två första kolumnerna finns en regel angiven i kolumn 3 eller 4. Om en post i den första kolumnen föregås av ordet ”ex”, betyder detta att reglerna i kolumn 3 eller 4 endast gäller för den del av numret eller kapitlet som anges i kolumn 2.

2. Om flera tulltaxenummer är grupperade tillsammans i kolumn 1 eller ett kapitelnummer angivits och beskrivningen av produkterna i kolumn 2 därför gjorts i allmänna ordalag, gäller de motsvarande reglerna i kolumn 3 eller 4 för alla de produkter som enligt Harmoniserade systemet klassificeras enligt de olika numren i kapitlet eller enligt något av de tulltaxenummer som är grupperade i kolumn 1.

3. Om olika regler i förteckningen gäller för olika produkter inom samma tulltaxenummer, innehåller varje strecksats beskrivningen av den del av tulltaxenumret för vilken motsvarande regel i kolumn 3 eller kolumn 4 gäller.

4. Om en regel anges i både kolumnerna 3 och 4 för en post i de två första kolumnerna, kan exportören välja att tillämpa antingen den regel som anges i kolumn 3 eller den som anges i kolumn 4. Om inte någon ursprungsregel anges i kolumn 4, ska den regel som anges i kolumn 3 tillämpas.

Anmärkning 3:

1. Bestämmelserna i artikel 4 i denna bilaga om produkter som erhållit ursprungsstatus och som används vid tillverkningen av andra produkter gäller oavsett om denna status erhållits i den fabrik där dessa produkter används eller i en annan fabrik i unionen eller i AVS-staterna.

Exempel:

En motor enligt tulltaxenummer 8407 , för vilken det i regeln föreskrivs att värdet av det icke-ursprungsmaterial som ingår inte får överstiga 40 % av priset fritt fabrik, är tillverkad av ”annat legerat stål, grovt tillformat genom smidning” enligt tulltaxenummer ex 72 24 .

Om detta smide har smitts i unionen av ett göt med icke-ursprungsstatus, har det redan erhållit ursprungsstatus med stöd av regeln för tulltaxenummer ex 72 24 i förteckningen. Smidet kan då räknas som ursprungsprodukt vid beräkningen av värdet på motorn, oberoende av om det tillverkats i samma fabrik eller i en annan fabrik i unionen. Värdet av götet med icke-ursprungsstatus ska därför inte räknas med när värdet av det icke-ursprungsmaterial som använts läggs samman.

2. I regeln i förteckningen anges den minsta bearbetning eller behandling som fordras, och ytterligare bearbetning eller behandling ger också ursprungsstatus. Däremot kan utförandet av mindre bearbetning eller behandling inte ge ursprungsstatus. Om det i en regel fastslås att icke-ursprungsmaterial på ett visst tillverkningsstadium får användas, är alltså användning av sådant material på ett tidigare tillverkningsstadium tillåten, medan användning av sådant material på ett senare tillverkningsstadium inte är tillåten.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av anmärkning 3.2 kan, om det i en regel anges att ”material med vilket nummer som helst” får användas, material med samma nummer som produkten också användas, dock med förbehåll för alla särskilda begränsningar som också kan ingå i regeln. Uttrycket ”tillverkning av material med vilket nummer som helst, även andra material med nummer …” innebär däremot att endast material som klassificeras enligt samma nummer som en produkt med en annan varubeskrivning än den som anges för produkten i kolumn 2 får användas.

4. Om det i en regel i förteckningen anges att en produkt får tillverkas av mer än ett material, innebär detta att ett eller flera dessa material får användas. Det innebär inte att alla material måste användas.

Exempel:

I regeln för tyger enligt numren 5208 –5212 anges att naturliga fibrer får användas och att bl.a. kemiska material också får användas. Denna regel innebär inte att både naturfibrer och kemiska material måste användas. Det är möjligt att använda det ena eller det andra av dessa material eller båda.

5. Om det i en regel i förteckningen anges att en produkt måste tillverkas av ett visst material, hindrar villkoret inte användning av andra material som på grund av sin beskaffenhet inte kan uppfylla det villkoret. (Se också anmärkning 6.3 nedan i samband med textilier.)

Exempel:

Regeln för livsmedelsberedningar enligt nummer 1904 , som uttryckligen utesluter användning av spannmål eller av produkter härledda från spannmål, hindrar inte användning av mineralsalter, kemikalier och andra tillsatsämnen som inte har framställts av spannmål.

Detta gäller dock inte produkter som, trots att de inte kan tillverkas av det specifika material som anges i förteckningen, kan tillverkas av material av samma slag på ett tidigare tillverkningsstadium.

Exempel:

I fråga om ett klädesplagg enligt ex kapitel 62 tillverkat av bondad duk är det, om endast garn som utgör icke-ursprungsprodukt är tillåtet för detta slags plagg, inte möjligt att utgå från bondad duk – även om bondad duk normalt inte kan tillverkas av garn. I sådana fall skulle utgångsmaterialet normalt vara i stadiet före garnstadiet, dvs. fiberstadiet.

6. Om två procentsatser anges i en regel i förteckningen som det högsta värdet för icke-ursprungsmaterial som kan användas, får dessa procentsatser inte läggas samman. Värdet av allt icke-ursprungsmaterial som används får med andra ord aldrig överstiga den högre av de angivna procentsatserna. Dessutom får de enskilda procentsatserna för de specifika material som de är tillämpliga på inte överskridas.

Anmärkning 4:

1. Med begreppet naturfibrer avses i förteckningen andra fibrer än konst- eller syntetfibrer. Det är begränsat till stadiet innan spinningen äger rum, inklusive avfall och, om inte annat anges, inbegriper även sådana fibrer som har kardats, kammats eller behandlats på annat sätt, men inte spunnits.

2. Begreppet naturfibrer inbegriper tagel enligt nummer 0503 , natursilke enligt nummer 5002 och 5003 samt ullfibrer, fina eller grova djurhår enligt numren 5101 –5105 , bomullsfibrer enligt numren 5201 –5203 och andra vegetabiliska fibrer enligt numren 5301 –5305 .

3. Med begreppen textilmassa, kemiska material och material för papperstillverkning avses i förteckningen de material som inte klassificeras enligt kapitlen 50–63 och som kan användas för tillverkning av konst-, syntet- eller pappersfibrer eller konst-, syntet- eller pappersgarn.

4. Med begreppet konststapelfibrer avses i förteckningen fiberkabel av syntetfilament eller av regenatfilament, stapelfibrer eller avfall enligt numren 5501 –5507 .

Anmärkning 5:

1. Om det i fråga om en viss produkt i förteckningen hänvisas till denna anmärkning, ska inte villkoren i kolumn 3 tillämpas på bastextilmaterial som används vid tillverkning av denna produkt, vilket sammanlagt utgör högst 10 % av den sammanlagda vikten av alla de bastextilmaterial som har använts. (Se också anmärkning 5.3 och 5.4 nedan.)

2. Den tolerans som omnämns i anmärkning 5.1 gäller emellertid endast för blandprodukter som har tillverkats av två eller flera bastextilmaterial.

Följande är bastextilmaterial:

— Silke.

— Ull.

— Grova djurhår.

— Fina djurhår.

— Tagel.

— Bomull.

— Material för papperstillverkning och papper.

— Lin.

— Mjukhampa.

— Jute och andra bastfibrer för textilt ändamål.

— Sisal och andra textilfibrer från växter av släktet Agave.

— Kokosfibrer, manillahampa, rami och andra vegetabiliska textilfibrer.

— Syntetkonstfilament.

— Regenatkonstfilament.

— Elektriskt ledande fibrer.

— Syntetkonststapelfibrer av polypropen.

— Syntetkonststapelfibrer av polyester.

— Syntetkonststapelfibrer av polyamid.

— Syntetkonststapelfibrer av polyakrylonitril.

— Syntetkonststapelfibrer av polyimid.

— Syntetkonststapelfibrer av polytetrafluoretylen.

— Syntetkonststapelfibrer av polyfenylensulfid.

— Syntetkonststapelfibrer av polyvinylklorid.

— Andra syntetkonststapelfibrer.

— Regenatkonststapelfibrer av viskos.

— Andra regenatkonststapelfibrer.

— Garn av segmenterad polyuretan med mjuka segment av polyeter, även överspunnet.

— Garn av segmenterad polyuretan med mjuka segment av polyester, även överspunnet.

— Produkter enligt nummer 5605 (metalliserat garn) som innehåller remsor som utgörs av en kärna bestående av antingen aluminiumfolie eller av plastfilm med eller utan överdrag av aluminiumpulver, med en bredd av högst 5 mm, och som är infogad mellan två plastfilmer med hjälp av genomskinligt eller färgat klister.

— Andra produkter enligt nummer 5605 .

Exempel:

Ett garn enligt nummer 5205 tillverkat av bomullsfibrer enligt nummer 5203 och syntetstapelfibrer enligt nummer 5506 är ett blandgarn. Syntetiska stapelfibrer som inte uppfyller ursprungsreglerna (enligt vilka krävs tillverkning utgående från kemiska material eller textilmassa) får därför användas upp till 10 % av garnets vikt.

Exempel:

Ett tyg av ull enligt nummer 5112 tillverkat av ullgarn enligt nummer 5107 och syntetiskt garn av stapelfibrer enligt nummer 5509 är ett blandat tyg. Syntetiskt garn som inte uppfyller ursprungsreglerna (enligt vilka krävs tillverkning utgående från kemiska material eller textilmassa) eller garn av ull som inte uppfyller ursprungsreglerna (enligt vilka krävs tillverkning utgående från naturfibrer, inte kardade eller kammade eller på annat sätt förberedda för spinning) eller en kombination av båda får därför användas, om deras sammanlagda vikt utgör högst 10 % av tygets vikt.

Exempel:

Tuftad dukvara av textilmaterial enligt nummer 5802 tillverkad av bomullsgarn enligt nummer 5205 och bomullsvävnader enligt nummer 5210 är en blandprodukt endast om bomullstyget självt är ett blandtyg gjort av garn som klassificeras enligt två skilda tulltaxenummer, eller om de använda bomullsgarnerna själva är blandningar.

Exempel:

Om den tuftade dukvaran av textilmaterial är tillverkad av bomullsgarn enligt nummer 5205 och syntetiskt tyg enligt nummer 5407 är de använda garnerna givetvis två skilda bastextilmaterial och den tuftade dukvaran av textilmaterial är följaktligen en blandprodukt.

3. I fråga om produkter som innehåller ”garn av segmenterad polyuretan med mjuka segment av polyeter, även överspunnet” är toleransen 20 % för sådant garn.

4. I fråga om tyger som innehåller ”remsor som utgörs av en kärna bestående av antingen aluminiumfolie eller av plastfilm med eller utan överdrag av aluminiumpulver, med en bredd av högst 5 mm, och som är infogad mellan två plastfilmer med hjälp av klister”, är toleransen 30 % för sådana remsor.

Anmärkning 6:

1. I fråga om de textilprodukter i förteckningen som är märkta med en fotnot som hänvisar till denna inledande anmärkning, kan beslag och tillbehör av textilmaterial som inte uppfyller regeln i kolumn 3 i förteckningen för de berörda konfektionsprodukterna användas, om deras vikt inte överstiger 10 % av den sammanlagda vikten av allt ingående textilmaterial.

Med beslag och tillbehör av textilmaterial avses de som klassificeras enligt kapitlen 50–63. Foder och mellanfoder ska inte anses utgöra beslag eller tillbehör.

2. Beslag och tillbehör som inte är tillverkade av textilmaterial och andra använda material som innehåller textilier behöver inte uppfylla villkoren i kolumn 3, även om de inte omfattas av anmärkning 3.5.

3. I enlighet med anmärkning 3.5 får beslag och tillbehör som inte är tillverkade av textilmaterial och som inte har ursprungsstatus, liksom andra produkter som inte innehåller textilier, ändå användas fritt om de inte kan tillverkas av de material som anges i kolumn 3.

Om det i en regel i förteckningen exempelvis ( 5 ) anges att garn ska användas för en viss textilprodukt, t.ex. en blus, hindrar inte detta användning av metallföremål, t.ex. knappar, eftersom knappar inte kan tillverkas av textilmaterial.

4. Då en procentregel gäller ska hänsyn tas till värdet av beslag och tillbehör vid beräkningen av värdet av ingående icke-ursprungsmaterial.

Anmärkning 7:

1. Med särskilda processer avses i samband med numren ex 27 07 , 2713 –2715 , ex 29 01 , ex 29 02 och ex 34 03 följande:

a) Vakuumdestillation.

b) Omfattande fraktionerad omdestillation ( 6 ).

c) Krackning.

d) Reformering.

e) Extraktion med selektiva lösningsmedel.

f) Den process som omfattar alla följande åtgärder: behandling med koncentrerad svavelsyra, oleum (rykande svavelsyra) eller svaveltrioxid och efterföljande neutralisering med alkali samt blekning och rening med naturligt aktiva jordarter, aktiverade jordarter, aktiverat kol eller bauxit.

g) Polymerisering.

h) Alkylering.

i) Isomerisering.

2. Med särskilda processer avses i samband med numren 2710 , 2711 och 2712 följande:

a) Vakuumdestillation.

b) Omfattande fraktionerad omdestillation (6) .

c) Krackning.

d) Reformering.

e) Extraktion med selektiva lösningsmedel.

f) Den process som omfattar alla följande åtgärder: behandling med koncentrerad svavelsyra, oleum (rykande svavelsyra) eller svaveltrioxid och efterföljande neutralisering med alkali samt blekning och rening med naturligt aktiva jordarter, aktiverade jordarter, aktiverat kol eller bauxit.

g) Polymerisering.

h) Alkylering.

i) Isomerisering.

j) Endast för tungoljor enligt nummer ex 27 10 : avsvavling med väte om de behandlade produkternas svavelinnehåll reduceras med minst 85 % (ASTM D 1266-59 T).

k) Endast för produkter enligt nummer 2710 : avparaffinering på annat sätt än genom enkel filtrering.

l) Endast för tungoljor enligt nummer ex 27 10 : vätebehandling, annan än avsvavling, vid vilken väte med ett tryck över 20 bar och en temperatur över 250 °C aktivt deltar i en kemisk reaktion med hjälp av en katalysator. Efterföljande hydrering av smörjoljor enligt nummer ex 27 10 (t.ex. hydrofinishing eller avfärgning) för att framför allt förbättra färg eller stabilitet ska emellertid inte räknas som en särskild process.

m) Endast för eldningsoljor enligt nummer ex 27 10 : atmosfärisk destillation, om mindre än 30 volymprocent destillat (inklusive destillationsförluster) erhålls vid 300 °C enligt ASTM D 86.

n) Endast för andra tungoljor än dieselbrännoljor och eldningsoljor enligt nummer ex 27 10 : bearbetning genom elektrisk högfrekvensurladdning.

3. I fråga om numren ex 27 07 , 2713 –2715 , ex 29 01 , ex 29 02 och ex 34 03 : enkla åtgärder såsom rengöring, dekantering, avsaltning, vattenseparering, filtrering, färgning och märkning, som tillför ett svavelinnehåll som resultat av att produkter med olika svavelinnehåll blandas, eller någon kombination av dessa eller liknande åtgärder medför inte ursprungsstatus.









Tillägg 2

Förteckning över bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som krävs för att den tillverkade produkten ska kunna erhålla ursprungsstatus

Alla produkter som anges i förteckningen behöver inte omfattas av denna förordning. Det är därför nödvändigt att beakta förordningens övriga delar.







HS-nr Varuslag Bearbetning eller behandling av icke-ursprungsmaterial som ger ursprungsstatus (1) (2) (3) eller (4) Kapitel 01 Levande djur Alla djur enligt kapitel 1 som använts ska vara helt framställda Kapitel 02 Kött och ätbara slaktbiprodukter Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitlen 1 och 2 ska vara helt framställt ex kapitel 03 Fisk samt kräftdjur, blötdjur och andra ryggradslösa vattendjur, med undantag av följande: Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 3 ska vara helt framställt 0304 Fiskfiléer och annat fiskkött (även hackat eller malet), färska, kylda eller frysta Tillverkning vid vilken värdet av använt material enligt kapitel 3 inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik 0305 Fisk, torkad, saltad eller i saltlake; rökt (även varmrökt) fisk; mjöl och pelletar av fisk, lämpliga som livsmedel Tillverkning vid vilken värdet av använt material enligt kapitel 3 inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik ex 03 06 Kräftdjur, även utan skal, torkade, saltade eller i saltlake; kräftdjur med skal, ångkokta eller kokta i vatten, även kylda, frysta, torkade, saltade eller i saltlake; mjöl och pelletar av kräftdjur, lämpliga som livsmedel Tillverkning vid vilken värdet av använt material enligt kapitel 3 inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik ex 03 07 Blötdjur, även utan skal, torkade, saltade eller i saltlake; ryggradslösa vattendjur, andra än kräftdjur och blötdjur, torkade, saltade eller i saltlake; mjöl och pelletar av kräftdjur, lämpliga som livsmedel Tillverkning vid vilken värdet av använt material enligt kapitel 3 inte överstiger 15 % av produktens pris fritt fabrik ex kapitel 04 Mejeriprodukter; fågelägg; naturlig honung; ätbara produkter av animaliskt ursprung, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans, med undantag av följande: Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 4 ska vara helt framställt 0403 Kärnmjölk, filmjölk, gräddfil, yoghurt, kefir och annan fermenterad eller syrad mjölk och grädde, även koncentrerade, försatta med socker eller annat sötningsmedel, smaksatta eller innehållande frukt, bär, nötter eller kakao Tillverkning vid vilken — allt använt material enligt kapitel 4 ska vara helt framställt, och — all använd frukt- och bärsaft (utom saft av ananas, lime eller grapefrukt) enligt nr 2009 redan har ursprungsstatus, och — värdet av använt material enligt kapitel 17 inte överstiger 30 % av produktens pris fritt fabrik ex kapitel 05 Produkter av animaliskt ursprung, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans; med undantag av följande: Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 5 ska vara helt framställt ex 05 02 Borst och andra hår av svin, bearbetade Rengöring, desinficering, sortering och uträtning av borst och andra hår Kapitel 06 Levande träd och andra levande växter; lökar, rötter o.d.; snittblommor och snittgrönt Tillverkning vid vilken — allt använt material enligt kapitel 6 ska vara helt framställt, och — värdet av allt använt material inte överstiger 50 % av produktens pris fritt fabrik Kapitel 07 Grönsaker samt vissa ätbara rötter och stam- eller rotknölar Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 7 ska vara helt framställt Kapitel 08 Ätbar frukt samt ätbara bär och nötter; skal av citrusfrukter eller meloner Tillverkning vid vilken — all använd frukt och alla använda bär och nötter ska vara helt framställda, och — värdet av använt material enligt kapitel 17 inte överstiger 30 % av produktens pris fritt fabrik ex kapitel 09 Kaffe, te, matte och kryddor; med undantag av följande: Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 9 ska vara helt framställt 0901 Kaffe, även rostat eller befriat från koffein; skal och hinnor av kaffe; kaffesurrogat innehållande kaffe, oavsett mängden Tillverkning utgående från material enligt vilket tulltaxenummer som helst 0902 Te, även aromatiserat Tillverkning utgående från material enligt vilket tulltaxenummer som helst ex 09 10 Kryddblandningar Tillverkning utgående från material enligt vilket tulltaxenummer som helst Kapitel 10 Spannmål Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 10 ska vara helt framställt ex kapitel 11 Produkter från kvarnindustrin; malt; stärkelse; inulin; vetegluten; med undantag av följande: Tillverkning vid vilken all använd spannmål och alla använda grönsaker och ätbara rötter och stamknölar enligt nr 0714 eller alla använda frukter eller bär ska vara helt framställda ex 11 06 Mjöl och pulver av torkade och baljväxtfrön enligt nr 0713 Torkning och malning av baljfrukter och baljväxtfrön enligt nr 0708 Kapitel 12 Oljeväxtfrön och oljehaltiga frukter; diverse andra frön och frukter; växter för industriellt eller medicinskt bruk; halm och foderväxter Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 12 ska vara helt framställt 1301 Schellack o.d.; naturliga gummiarter, hartser, gummihartser och oleoresiner (t.ex. balsamer) Tillverkning vid vilken värdet av använt material enligt nr 1301 inte överstiger 50 % av produktens pris fritt fabrik 1302 Växtsafter och växtextrakter; pektinämnen, pektinater och pektater; agar-agar samt annat växtslem och andra förtjockningsmedel, även modifierade, erhållna ur vegetabiliska produkter: – Växtslem och andra förtjockningsmedel, modifierade, erhållna ur vegetabiliska produkter Tillverkning utgående från icke-modifierat växtslem och icke-modifierade förtjockningsmedel – Andra slag Tillverkning vid vilken värdet av allt använt material inte överstiger 50 % av produktens pris fritt fabrik Kapitel 14 Vegetabiliska flätningsmaterial; vegetabiliska produkter, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans Tillverkning vid vilken allt använt material enligt kapitel 1