1993R0315 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 315/93
av den 8 februari 1993
om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel
(EGT L 37, 13.2.1993, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 315/93
av den 8 februari 1993
om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen
i livsmedel
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
Det är viktigt att besluta om åtgärder i syfte att gradvis upprätta den
inre marknaden inom en period som löper ut den 31 december 1992.
Den inre marknaden skall omfatta ett område utan inre gränser, inom
vilket den fria rörligheten för varor, personer, tjänster och kapital ärgaranterad.
Skillnader i medlemsstaternas nationella regler kan hindra den gemen-
samma marknadens funktion och det är därför nödvändigt att fastställa
ett förfarande enligt vilket harmoniserade gemenskapsregler kan antas.
Främmande ämnen kan komma in i ett livsmedel i samtliga skeden från
produktion till konsumtion.
Det är väsentligt att med tanke på skyddet av folkhälsan hålla dessa
främmande ämnen på nivåer som är toxikologiskt godtagbara.
Ämnena måste elimineras ytterligare överallt där detta är möjligt
genom god tillverkningssed. Att sådan god tillverkningssed upprätthålls
kan effektivt övervakas av offentliga myndigheter med tanke på attderas företrädare har utbildning och erfarenhet för detta.
Denna förordning får inte påverka tillämpningen av de bestämmelser
som antagits i gemenskapens särskilda regler för främmande ämnen.
Det är lämpligt ur hälsoskyddssynpunkt att uppmuntra forskningen
efter ett samlat grepp i fråga om främmande ämnen i livsmedel.
I alla frågor som kan påverka folkhälsan måste samråd ske med Veten-
skapliga livsmedelskommittén, inrättad genom beslut 74/234/EEG (
4).
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Denna förordning rör främmande ämnen i livsmedel.
Med främmande ämne menas varje ämne som inte med avsikt har till-
satts ett livsmedel utan finns i detta livsmedel som en följd avproduktion (inklusive åtgärder i samband med jordbruk, boskapsskötsel
och veterinärmedicinskbehandling), tillverk ning, förädling, beredning,
behandling, förpackning, emballering, transport eller innehav av dettalivsmedel eller som en följd av någon miljöbetingad förorening.Obehöriga beståndsdelar som exempelvis insektsfragment, djurhår etc.omfattas inte av denna definition.
2. Denna förordning avser inte sådana främmande ämnen för vilka
särskilda gemenskapsregler gäller.1993R0315 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 57, 4.3.1992, s. 11.
(2) EGT nr C 129, 20.5.1991, s. 104 och beslut av den 20 januari 1993.
(3) EGT nr C 223, 31.8.1992, s. 24.
(4) EGT nr L 136, 20.5.1974, s. 1.
▼B
När denna förordning träder i kraft, skall kommissionen i informations-
syfte i C-serien av Europeiska gemenskapernas officiella tidning
offentliggöra en förteckning över de regler som avses i första stycket.
Kommissionen skall när så behövs uppdatera förteckningen.
3. Bestämmelser som rör främmande ämnen skall antas i enlighet
med denna förordning med undantag för sådana bestämmelser somfastställs enligt de regler som avses i punkt 2.
Artikel 2
1. Livsmedel som innehåller ett främmande ämne i en mängd som
inte kan godtas med hänsyn till folkhälsan, i synnerhet vad gäller
giftighet, får inte släppas ut på marknaden.
2. Vidare skall halten av främmande ämnen hållas så låg som
rimligen är möjligt med hjälp av god tillverkningssed i alla de ledsom anges i artikel 1.
3. För att skydda folkhälsan och i enlighet med punkt 1 skall, om så
behövs, högsta tillåtna gränsvärden för vissa främmande ämnen
fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 8.
Dessa gränsvärden skall antas i form av en icke uttömmande lista för
gemenskapen och får innehålla
— gränsvärden för ett visst främmande ämne i olika livsmedel,
— analytiska detektionsgränser,— hänvisning till de metoder som skall användas för provtagning och
analys.
Artikel 3
Bestämmelser som kan inverka på folkhälsan skall antas efter samråd
med Vetenskapliga livsmedelskommittén.
Artikel 4
1. Om en medlemsstat, mot bakgrund av ny information eller en ny
bedömning av befintlig information, har skäl att misstänka att ett
främmande ämne i ett livsmedel utgör en hälsorisk, även om det
uppfyller kraven enligt denna förordning eller enligt särskilda förord-ningar som antagits i enlighet med denna förordning, kan dentillfälligt upphäva eller begränsa tillämpningen av bestämmelserna ifråga inom sitt territorium. Medlemsstaten skall genast underrätta
övriga medlemsstater och kommissionen om detta och ange skälen för
sitt beslut.
2. Kommissionen skall snarast möjligt inom Ständiga livsmedels-
kommittén, inrättad genom beslut 69/314/EEG (
1), granska de skäl
som har uppgetts av den medlemsstat som avses i punkt 1 samt genastavge sitt yttrande och vidta nödvändiga åtgärder i enlighet med det
förfarande som fastställs i artikel 8.
Artikel 5
1. Medlemsstaterna får inte på grund av halten av främmande ämnen
förbjuda, begränsa eller hindra utsläppandet på marknaden av livsmedelsom uppfyller kraven enligt denna förordning eller särbestämmelsersom antagits enligt denna förordning.
2. Om gemenskapsbestämmelser om högsta tillåtna gränsvärden
enligt artikel 2.3 inte har antagits, skall motsvarande nationellabestämmelser tillämpas om inte annat följer av bestämmelserna ifördraget.
3. a) Om en medlemsstat fortsätter att tillämpa bestämmelserna i sin
nationella lagstiftning skall den underrätta kommissionen och de1993R0315 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 3
(1) EGT nr L 291, 19.11.1969, s. 9.
▼B
övriga medlemsstaterna om detta inom sex månader från det att
denna förordning antagits.
b) Om en medlemsstat anser det nödvändigt att införa ny lagstift-
ning skall den underrätta kommissionen och de övrigamedlemsstaterna om de planerade åtgärderna och uppge vilkaskäl som ligger till grund för dem. Kommissionen skall samrådamed medlemsstaterna inom Ständiga livsmedelskommittén om
den anser att sådant samråd kan vara lämpligt eller om en
medlemsstat begär det.
Medlemsstaterna kan vidta de planerade åtgärderna först tre
månader efter denna underrättelse och förutsatt att kommission-
ens yttrande inte är negativt.
Om så är fallet skall kommissionen, före utgången av den period
som avses i andra stycket, inleda det förfarande som föreskrivs iartikel 8 för att avgöra om de planerade åtgärderna kan genom-
föras, om nödvändigt efter det att lämpliga ändringar gjorts.
Artikel 6
Kommissionen skall varje år till Ständiga livsmedelskommittén
överlämna en rapport om den allmänna utvecklingen inom gemenska-
pens lagstiftning om främmande ämnen.
Artikel 7
Fyra år efter det att denna förordning har trätt i kraft skall kommis-
sionen förelägga rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts, omså behövs åtföljd av lämpligt förslag.
Artikel 8
1. Kommissionen skall biträdas av Ständiga kommittén för livsme-
delskedjan och djurhälsa, nedan kallad ”kommittén”, inrättad genomartikel 58 i förordning (EG) nr 178/2002 (
1).
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (2) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 9
Denna förordning träder i kraft den 1 mars 1993.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.1993R0315 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 4
(1) EGT L 31, 1.2.2002, s. 1.
(2) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).▼M1
▼B