1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1101/89
av den 27 april 1989
om strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten
(EGT L 116, 28.4.1989, s. 25)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Rådets förordning (EEG) nr 3572/90 av den 4 december 1990 L 353 12 17.12.1990
►M2 Rådets förordning (EG) nr 844/94 av den 12 april 1994 L 98 1 16.4.1994
►M3 Kommissionens förordning (EG) nr 2812/94 av den 18 november 1994 L 298 22 19.11.1994
►M4 Rådets förordning (EG) nr 3314/94 av den 22 december 1994 L 350 8 31.12.1994
►M5 Rådets förordning (EG) nr 2819/95 av den 5 december 1995 L 292 7 7.12.1995
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 2
▼B
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1101/89
av den 27 april 1989
om strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 75 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Den strukturella överkapaciteten, som sedan en tid tillbaka är uppenbar
inom de flottor som trafikerar de inbördes förbundna systemen av inrevattenvägar i Belgien, Frankrike, Tyskland, Luxemburg och Nederlän-derna, påverkar i dessa länder märkbart transportekonomin, särskilt dådet gäller godstransporter på inre vattenvägar.
Prognoserna visar inga tecken på att efterfrågan inom denna sektor
skulle öka tillräckligt för att kunna suga upp överkapaciteten denärmaste åren. Den andel av den totala transportmarknaden som utgörsav transport på inre vattenvägar fortsätter att minska till följd av grad-visa förändringar inom de basindustrier som främst får sin tillförsel viainre vattenvägar.
En nedskrotningsplan, samordnad på gemenskapsnivå, är den enda
möjligheten att inom en nära framtid få till stånd en väsentlig minskningav överkapaciteten och därmed en för bättring av inlandssjöfartensstruktur.
De nationella fartygsskrotningsplaner som organiserats av vissa
medlemsstater har givit gynnsamma men otillräckliga resultat, särskiltpå grund av bristande internationell samordning av dessa planer.
Ett gemensamt tillvägagångssätt som låter medlemsstaterna vidta
gemensamma åtgärder för att nå samma mål är ett oundgängligt villkorför att effektivt kunna minska överkapaciteten. Skrotningsfonder bördärför inrättas i de medlemsstater som särskilt berörs av inlandssjöfartoch dessa medlemsstater bör förvalta fonderna. Företag som är etable-rade i andra medlemsstater men utför transporter på de inbördesförbundna inre vattenvägarna i de berörda medlemsstaterna skall bidratill någon av dessa fonder.
Överkapacitet påverkar i allmänhet alla sektorer av transportmarknaden
på inre vattenvägar. De åtgärder som skall vidtas skall därför varaallmänt tillämpliga och omfatta alla lastfartyg och skjutbogserare. Emel-lertid kan undantag göras för fartyg som inte på något sätt bidrar tillöverkapaciteten på dessa system av inre vattenvägar, antingen på grundav sin storlek eller på grund av att de endast är verksamma på slutnanationella marknader. Flottor som utför transport för ägarnas räkningskall däremot omfattas av systemet på grund av deras betydelse förtransportmarknaderna.
Med anledning av den oroande ekonomiska och sociala situationen för
den sektor som omfattar fartyg med en dödvikt om mindre än 450 ton,särskilt fartygsägarnas ekonomiska situation och begränsade möjlighetertill byte av verksamhetsområde, behövs speciella åtgärder, t.ex.särskilda anpassningskoefficienter för fartyg avsedda för inlandssjöfarteller speciella förbättringsåtgärder för de hårdast drabbade systemen. I
(1) EGT nr C 297, 22.11.1988, s. 13 och
EGT nr 31, 7.2.1989, s. 14.
(2) EGT nr C 326, 19.12.1988, s. 54.
(3) EGT nr C 318, 12.12.1988, s. 58.
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 3
▼B
det senare fallet skall medlemsstaterna ges möjlighet att utesluta dessafartyg från förordningens räckvidd, under förutsättning att de omfattasav en nationell förbättringsplan som inte ger upphov till snedvridning avkonkurrensen och som är förenlig med fördragets föreskrifter om stödåt-gärder.
Med hänsyn till de grundläggande skillnaderna mellan torrlastmark-
naden och tankmarknaden är det välbetänkt att räkenskaperna i varjefond förs separat för torrlastfartyg och tankfartyg.
Med en ekonomisk politik som är förenlig med fördraget ligger ansvaret
för strukturella förbättringar inom en given sektor av ekonomin främsthos aktörerna inom denna sektor. Därför skall kostnaderna för detsystem som införs bäras av de företag som utför transporter på inrevattenvägar. För att få igång ett system som fungerar fullt ut från börjanbör åtgärder vidtas för att berörda medlemsstater skall kunna betala utförskott i form av återbetalningspliktiga lån. På grund av dessa företagssvåra ekonomiska situation bör lånen vara räntefria.
I enlighet med artikel 74 i fördraget skall fördragets syften då det gäller
transport fullföljas inom ramen för en gemensam politik. Artikel 77klargör att denna politik får innefatta stödåtgärder, särskilt om depåkallas av samordningsbehovet inom transportväsendet. Gemenskapensagerande på detta område, inklusive stödåtgärder, skall emellertid tahänsyn till de olika allmänna målen i artikel 3 i fördraget och särskilt iartikel 3 f beträffande konkurrens. I likhet med vad som gäller för varjeform av stöd enligt reglerna i artikel 92 och följande i fördraget är detönskvärt att säkerställa att de åtgärder som föreskrivs i denna förordningoch tillämpningen av dem inte snedvrider eller hotar att snedvridakonkurrensen, särskilt genom att gynna vissa företag i en utsträckningsom strider mot det gemensamma intresset. För att konkurrensvillkorenför de berörda företagen skall vara likartade bör de bidrag som skallbetalas till skrotningsfonderna och skrotningspremierna bestämmasenligt enhetliga tariffer. Skrotningsprogrammet bör också inledas samti-digt, pågå lika länge och omfattas av samma villkor i alla berördamedlemsstater.
Det bör förhindras att vinsterna av den samordnade skrotningsplanen
utplånas genom att ytterligare kapacitet samtidigt tas i bruk. Tillfälligaåtgärder skall vidtas för att bromsa investeringarna utan att emellertidhelt stoppa tillträdet till marknaden för transport på inre vattenvägareller införa kvotering av medlemsstaternas flottor.
Som en del av det föreslagna systemet bör sociala åtgärder vidtas för att
hjälpa sådan arbetskraft som vill lämna inlandssjöfarten eller omskolasig för arbete inom något annat område.
Eftersom systemet är ett gemenskapssystem skall beslut som rör dess
drift fattas på gemenskapsnivå, efter samråd med medlemsstaterna ochde organisationer som företräder inlandssjöfarten. Kommissionen skallfå de befogenheter som behövs för att fatta sådana beslut samt säker-ställa att de genomförs och för att upprätthålla de konkurrensvillkor somfastställs i denna förordning.
För att förhindra snedvridning av konkurrensen på marknaderna i fråga
och för at tgöra detföreslagna syst emetmer effekt ivtär detönskvärtat tSchweiz beslutar om liknande åtgärder för de av landets fartyg somtrafikerar de inbördes förbundna vattenvägarna i de berörda medlems-staterna. Det har visat sig att man från schweizisk sida är villig attbesluta om sådana åtgärder.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Fartyg som är avsedda för inlandssjöfart och som används för
transport av gods mellan två eller flera punkter på inre vattenvägar imedlemsstaterna skall omfattas av åtgärder för strukturell förbättring avinlandssjöfarten enligt de villkor som fastställs i denna förordning.
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 4
▼B
2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall omfatta
— minskning av strukturell överkapacitet genom skrotningsplaner som
är samordnade på gemenskapsnivå,
— stödåtgärder för att undvika att den befintliga överkapaciteten
förvärras eller att ytterligare överkapacitet uppstår.
Artikel 2
1. Denna förordning skall gälla lastfartyg och skjutbogserare som
utför transporttjänster för egen räkning eller mot hyra eller vederlag ochsom är inregistrerade i en medlemsstat eller, om de inte är inregistre-rade, drivs av ett företag som är etablerat i en medlemsstat.
I denna förordning avses med ”företag” varje fysisk eller juridisk person
som utövar ekonomisk verksamhet i icke-industriell eller industriellomfattning.
2. Denna förordning skall inte gälla för följande fartyg:
a) Fartyg som enbart trafikerar inrikes vattenvägar utan förbindelse
med andra vattenvägar i gemenskapen.
b) Fartyg som på grund av sin storlek inte kan lämna de inrikes
vattenvägar som de trafikerar och som inte kan komma in på övrigavattenvägar i gemenskapen (”fångna skepp”), förutsatt att sådanafartyg inte kan tänkas konkurrera med fartyg som omfattas av dennaförordning.
c) — skjutbogserare med en maskinstyrka på högst 300 kW,
— havsgående fartyg avsedda även för inre vattenvägar och skepps-
burna pråmar, vilka enbart används för internationella eller natio-nella transporter under resor som delvis äger rum till havs,
— färjor,— fartyg som utför icke-vinstgivande allmännyttig trafik.
3. Varje medlemsstat får undanta sina fartyg på mindre än 450 ton
dödviktfrån denna förordnings räckvidd om den ekonomiska ochsociala situationen för dessa fartyg kräver det.
I sådana fall skall medlemsstaterna inom sex månader efter det att
denna förordning antagits till kommissionen överlämna en nationellförbättringsplan enligt stödplanen. Om kommissionen finner att förbätt-ringsplanen är oförenlig med den gemensamma marknaden skall punkt1 gälla för fartygen ifråga.
Artikel 3
1. Sådana medlemsstater som har inre vattenvägar som är förbundna
med vattenvägarna i en annan medlemsstat och som har en flotta på merän 100 000 ton, i det följande kallade berörda medlemsstater , skall i
enlighet med nationell lagstiftning och med egna förvaltningsresurserupprätta en skrotningsfond som i det följande kallas fonden .
2. De behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten skall
förvalta fonden. Varje medlemsstat skall göra de inhemska organisa-tioner som företräder fraktförarna på de inre vattenvägarna delaktiga idenna förvaltning.
3. Varje fond skall bestå av två separata konton, det ena för torrlast-
fartyg och skjutbogserare och det andra för tankfartyg.
▼
M5
4. Varje fond skall finasieras genom
— detbidrag som avses i art ikel 4— de särskilda bidrag som avses i artikel 8,— de ekonomiska resurser som de berörda medlemsstaterna skulle
kunna ställa till förfogande som del i en skrotningsplan som organi-seras på gemenskapsnivå genom harmoniserade förfaranden somskall fastställas,
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 5
▼M5
— de gemenskapsbidrag som avses i artikel 4a.
▼B
Artikel 4
1. För varje fartyg som omfattas av denna förordning skall ägaren
betala ett bidrag som fastställts i enlighet med artikel 6 till någon av defonder som upprättats enligt artikel 3.
2. För fartyg som är registrerade i någon av de berörda medlemssta-
terna skall bidraget betalas in till fonden i den medlemsstat där fartygetär registrerat. För icke-registrerade fartyg som drivs av ett företag somär etablerat i någon av dessa stater skall bidraget betalas in till fonden iden medlemsstat där företaget är etablerat.
3. Bidraget för fartyg som är registrerade i en annan medlemsstat
eller för icke-registrerade fartyg, som drivs av ett företag som äretablerat i en annan medlemsstat, skall betalas till någon av de fondersom upprättats i de berörda medlemsstaterna, enligt fartygsägarens val.
Valetfår endastgöras en gång och skall gälla alla fart yg som t illhör
samma ägare eller som drivs av samma företag.
▼
M5
Artikel 4a
1. För år 1995 får de fonder som avses i artikel 3 finasieras genom
bidrag från gemenskapen.
2. För år 1995 skall kommissionen, i linje med de mål som skall
uppnås och enligt de olika fartygsslagen och -kategorierna, fördela deanslag som har införts i gemenskapens allmänna budget mellanfonderna på grundval av de ansökningar om skrotningspremier som ivederbörlig ordning har införts på den gemensamma väntelistan.
▼
B
Artikel 5
1. Varje ägare som skrotar ett sådant fartyg som avses i artikel 2.1
skall få en skrotningspremie från den fond fartyget tillhör, i den månekonomiska resurser är tillgängliga, enligt de villkor som anges i artikel6. Denna premie får bara erbjudas för fartyg som av ägaren visas ingå ihans aktiva flotta.
Skrotning innebär att fartygets skrov förstörs i sin helhet.
▼
M2
Den aktiva flottan skall omfatta fartyg i väl fungerande skick för vilkadetårliga bidragetenligtart ikel 4.1 har bet alat s minstt re gånger ochsom har
▼
B
— ett sjövärdighetscertifikat, utfärdat av behörig nationell myndighet
eller med dennas tillstånd, eller
— ett tillstånd att utföra inrikes transporter, utfärdat av en myndighet i
någon av de berörda medlemsstaterna,
och som har gjort åtminstone en resa under det år som föregår
ansökan om skrotningspremie,
— eller som har gjortminst10 resor under detår som föregår ansökan
om skrotningspremie.
▼M4
De betalningsvillkor som anges i inledningen till artikel 5.1 tredjestrecksatsen skall, under en period av tre år efter en ny medlemsstatsanslutning, inte gälla de fartyg som tillhör denna stats aktiva flotta,vilka den 28 april 1994 var registrerade och nyttjades av ett däretablerat företag. Det bidrag som anges i artikel 4.1 skall dock betalasför dessa fartyg från och med anslutningen.
▼
B
Premie skall inte ges för fartyg som, till följd av haveri eller annanskada, inte kan repareras och därför skrotas.
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 6
▼B
2. Detskall finnas et tömsesidigtekonomisktst öd mellan fonderna
då det gäller de separata konton som omnämns i artikel 3.3.►
M5Dettta skall beaktas i samband med fondernas samtliga utgifter
och resurser som avses i artikel 3.4 så att alla rederier garanteras likabehandling i samband med de skrotningsåtgärder som omfattas avdenna förordning, oavsett till vilken fond fartyget hör. ◄
Artikel 6
1. Då det gäller torrlastfartyg, tankfartyg och skjutbogserare skall
kommissionen separat fastställa
— tariffen för de årliga bidragen till fonden för varje fartyg,— tariffen för skrotningspremierna,— den tid som skrotningsplanerna omfattar och under vilken skrot-
ningspremier bet alas utsamtde villkor enligtvilka premierna kanerhållas,
— anpassningskoefficienter för varje typ och kategori av fartyg
avsedda för inlandssjöfart. Dessa koefficienter skall ta hänsyn tillden särskilda sociala och ekonomiska situationen i fråga om fartygmed en dödvikt som understiger 450 ton.
2. Bidragen och skrotningspremierna skall anges i ecu. Samma
tariffer skall gälla för varje fond.
3. Bidrag och premier skall beräknas antingen efter dödvikt, för
lastfartyg, eller efter fartygets maskinstyrka, för skjutbogserare.
4. Tariffer för bidrag skall fastställas på en nivå som ger fonderna
tillräckliga ekonomiska resurser för att effektivt kunna medverka till attminska den strukturella obalans mellan utbud och efterfrågan som råderinom inlandssjöfarten, med hänsyn till sektorns svåra ekonomiska situa-tion.
Bidragen är årliga och skall betalas vid årets början mot intyg om
betalning. De får inte betalas för längre perioder än 10 år.
Från den 1 mars det aktuella året skall intyget finnas ombord på fartyget
eller, om fartyget är obemannat, ombord på skjutbogseraren. För detförsta året systemet är i bruk skall kommissionen fastställa från vilketdatum intyget skall finnas ombord.
▼
M1
För sådana tyska fartyg som var registrerade på den förutvarande TyskaDemokratiska Republikens territorium den dag då Tyskland enadesskall bidragetvara obligat orisktfrån och med den 1 januari 1991.
▼
B
5. Kommissionen skall fastställa under vilken tidsperiod skrotnings-premier kan erhållas och villkoren för beviljande av premierna pågrundval av de mål som skall uppnås, typ eller kategori av fartyg ochfondernas ekonomiska resurser.
6. Kommissionen skall fastställa detaljerade bestämmelser för det
ömsesidiga ekonomiska stöd som nämns i artikel 5.2.
7. Efter samråd med medlemsstaterna och de organisationer som på
gemenskapsnivå företräder fraktförarna på de inre vattenvägarna, skallkommissionen fastställa ett datum då en väsentlig minskning av överka-paciteten skall ha genomförts, samt fatta de beslut som anges i punk-terna 1-6.
De beslut som kommissionen fattar skall också ta hänsyn till vad som
framkommit vid iakttagande av gemenskapens transportmarknader ochtill alla förutsägbara förändringar av dessa, samt till behovet av attundvika att konkurrensen snedvrids i en utsträckning som strider motdet gemensamma intresset.
▼
M1
8. Om den tyska regeringen inom sex månader från det tyska enandetföreslår skrotning av de fartyg som före enandet var registrerade på denförutvarande Tyska Demokratiska Republikens territorium, skall denunderrätta kommissionen om detta förslag. Kommissionen fastställerregler för skrotningsåtgärderna i enlighet med punkt 7 och på grundval
1989R1101 —SV—07.12.1995 —001.001 —7
▼M1
av samma principer som de som angivits i kommissionens förordning
(EEG) nr 1102/89 (1).
▼B
Artikel 7
1. Utan att det påverkar tillämpningen av föreskrifterna i fördraget
om stöd och de regler som antagits för tillämpningen av dessa skallberörda medlemsstater göra förskottsinbetalningar, i form av lån, tillrespektive lands fond, så att en samordnad skrotningsplan kan genom-föras omedelbart. De summor som anslås på detta sätt skall fondenbetala tillbaka, utan ränta, enligt en i förväg fastställd tidsplan.
Fonderna får också finansieras i förhand genom lån med statlig garanti
som tas upp på kapitalmarknaden, förutsatt att den berörda staten stårför räntan på lånet.
2. De förpliktelser som åvilar en nationell fond som redan finns då
denna förordning träder i kraft skall övertas av fonden i den berördamedlemsstaten.
Fartygsägare som inte berörs av denna förordning och som har rättig-
heter i enlighet med existerande nationella skrotningsplaner får hävdadessa rättigheter gentemot de fonder som nämns i artikel 3.1 under enperiod av sex månader, räknatfrån slut etav den skrot ningsperiod somavses i artikel 6.5.
Artikel 8
1. a) Under en period av ►
M2tio år◄från denna förordnings
ikraftträdande får fartyg som omfattas av denna förordning och ärnybyggda, importerade från tredje land eller lämnar de inhemskavattenvägar som anges i artikel 2.2 a och 2.2 b, sättas i trafik påde inre vattenvägar som avses i artikel 3 endast om
▼
M3
— ägaren till det fartyg som skall sättas i trafik skrotar fartyg
med en lastkapacitet som är en och en halv gång så stor somdet nya fartygets, eller
— om ägaren inte skrotar något fartyg, men till den fond som
hans nya fartyg sorterar under eller till den fond som han valti enlighet med artikel 4 betalar ett särskilt bidrag sommotsvarar den skrotningspremie som fastställts för en dräk-tighet som motsvarar en och en halv gånger det nya fartygetsdräktighet, eller
— om ägaren skrotar fartyg med en dräktighet som är mindre än
en och en halv gång dräktigheten hos det nya fartyget somskall sättas in i trafik och till den aktuella fonden betalar ettsärskiltbidrag som är lika st ortsom den skrot ningspremiesom vid denna tid motsvarar skillnaden mellan en och en halvgång det nya fartygets dräktighet och den dräktighet somskrotats.
▼
B
Då det gäller skjutbogserare skall begreppet ”dräktighet” ersättas
med ”motorstyrka”.
Fartyg från ett tredje land som till följd av ett internationellt
dokument beslutat om likartade åtgärder som de som anges idenna förordning skall likställas med fartyg som tillhör medlems-staterna.
b) Under sådan tid när denna förordning trätt i kraft men motsva-
rande nationella fond ännu inte inrättats skall det särskilda bidragsom ägaren skall betala enligt a, för fartyg som sätts i trafik påinre vattenvägar enligt artikel 3, sättas in på ett speciellt kontosom skall anges av nationella myndigheter i de berörda medlems-staterna. Bidraget skall överföras till fonden så snart den inrättats.
(1) EGT nr L 116, 28.4.1989, s. 30.
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 8
▼B
c) Tre år efter det att förordningen trätt i kraft får kommissionen, om
utvecklingen på transportmarknaden fordrar det och efter samrådmed medlemsstaterna och de organisationer som på gemenskaps-nivå företräder inlandssjöfarten, anpassa fördelningen mellan nyttoch gammaltt onnage enligta.
2. De villkor som fastställts i punkt 1 skall också gälla vid kapaci-
tetsökningar som beror på att ett fartyg förlängs eller att motorerna i enskjutbogserare byts ut.
3. a) Villkoren i punkterna 1 och 2 skall inte gälla fartyg för vilka
ägaren kan visa att
— de höll på at tbyggas vid detdat um då denna förordning
trädde i kraft och att
— de arbeten som redan utförts minst motsvarar 20 procent av
stålets vikt eller 50 ton och att
— de skall levereras och tas i bruk inom sex månader efter denna
förordnings ikraftträdande.
▼
M1
De villkor som föreskrivs i punkt1 och 2 skall int e heller gälla
för fartyg som före den 1 september 1990 var under byggnad iden förutvarande Tyska Demokratiska Republiken, om tidpunktenför deras leverans och tagande i bruk infaller senast den 31januari 1991.
▼
B
b) Villkoren i punkterna 1 och 2 skall inte gälla fartyg som, då
denna förordning trädde i kraft, var undantagna från dennaförordning i enlighetmed art ikel 2.2 a och som på grund av ennyöppnad farbar förbindelseled kan använda gemenskapensövriga inre vattenvägar.
▼
M1
De villkor som föreskrivs i punkt 1 och 2 skall tillämpas på fartyg
som har blivit en del av den tyska handelsflottan efter det tyskaenandet men som den 1 september 1990 inte var registrerade i denförutvarande Tyska Demokratiska Republiken.
▼
B
c) Kommissionen får, efter samråd med medlemsstaterna och de
organisationer som på gemenskapsnivå företräder fraktförarna påinre vattenvägar, undanta specialfartyg från tillämpningsområdetför punkt1.
4. Ett sådant fartyg som avses i punkterna 1 och 2 får inte sättas i
t rafik förrän ägaren har uppfylltkraven i punkt1. Om förbudetöver-träds får de nationella myndigheterna vidta åtgärder för att hindrafartyget från att trafikera traden.
5. Rådetfår, på grundval av et tförslag från kommissionen åt följtav
en väl underbyggd rapport, besluta att förlänga den tidsperiod som avsesi punkt1 med högstfem år.
Rådetskall beslut a om förslageti enlighetmed villkoren i fördraget .
Artikel 9
De berörda medlemsstaterna får vidta åtgärder
— för att göra det lättare för fraktförare på inre vattenvägar som lämnar
näringen att få förtidspension eller att övergå till annan ekonomiskverksamhet,
— för att bevilja förtidspension till arbetstagare som lämnar inlandssjö-
farten på grund av skrotningsplanerna och för att anordna yrkesut-bildning eller omskolning.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall besluta om de åtgärder som är nödvändiga
för att genomföra denna förordning före den 1 januari 1990 och anmäladetta till kommissionen.
1989R1101 — SV — 07.12.1995 — 001.001 — 9
▼B
Åtgärderna skall bl.a. ha till syfte att stadigvarande och effektivtkontrollera att företagen uppfyller såväl de förpliktelser som ålagts demenligt denna förordning som de nationella tillämpningsföreskrifternasamt att inrätta lämpliga påföljder om överträdelse sker.
2. Under den tid som skrotningsplanen pågår skall medlemsstaterna
var sjätte månad till kommissionen överlämna all information av viktom hur planen framskrider, särskilt om fondens ekonomiska situation,antalet ansökningar om skrotning av fartyg och den dräktighet somfaktiskt skrotats.
▼
M5
3. Kommissionen skall säkerställa att skrotningsfonderna tillämpardenna förordning enhetligt och skall ansvara för samordningen därav.
▼
B
4. Två år efter det att denna förordning trätt i kraft skall kommis-sionen utvärdera effekten av de åtgärder som avses i punkt 1 i enrapport som överlämnas till Europaparlamentet och rådet.
▼
M1
5. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för attfölja föreskrifterna i artikel 6.4 fjärde stycket och i artikel 8.3 a andrastycket och 8.3 b andra stycket före den 1 januari 1991 och underrättakommissionen om detta.
▼
M2
5. Kommissionen skall senastden 31 december 1996 t ill Europapar-lament etoch rådetöverlämna en rapportsom ut värderar den samladeeffekten av de åtgärder som föreskrivs i denna förordning, tillsammansmed förslag om så är lämpligt.
▼
B
Artikel 11
Denna förordning träder i kraft den dag den offentliggörs i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
Den skall gälla från och med den 1 maj 1989.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.