2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETSOCHRÅDETSDIREKTIV2000/12/EG
avden20mars2000
omrättenattstartaochdrivaverksamhetikreditinstitut
(EGT L 126, 26.5.2000, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/28/EG av den 18 september
2000 L 275 37 27.10.2000
▼B
EUROPAPARLAMENTETSOCHRÅDETSDIREKTIV2000/12/
EG
avden20mars2000
omrättenattstartaochdrivaverksamhetikreditinstitut
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen-
skapen, särskilt artikel 47.2 första och tredje meningarna i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommittéens yttrande (1),
ienli ghet med det förfarande som anges iarti kel 251 ifördraget (2), och
av följande skäl:
(1) Rådets direktiv 73/183/EEG av den 28 juni 1973 om upphävande
av begränsningar i etableringsfriheten och i friheten att till-handahålla tjänster vid självständig verksamhet hos banker ochandra finansiella institut (
3), rådets första direktiv (77/780/EEG)
av den 12 december 1977 om samordning av lagar och andra
författningar om rätten att starta och driva verksamhet i
kreditinstitut (4), rådets direktiv (89/299/EEG) av den 17 april
1989 om kapitalbasen i kreditinstitut (5), rådets andra direktiv 89/
646/EEG av den 15 december 1989 om samordning av lagar ochandra författningar om rätten att starta och driva verksamhet ikreditinstitut (
6), rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december
1989 om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (7), rådets direktiv
92/30/EEG av den 6 april 1992 om gruppbaserad tillsyn överkreditinstitut (
8), och rådets direktiv 92/121/EEG av den 21
december 1992 om övervakning och kontroll av kreditinstitutsstora exponeringar (
9) har undergått flera och omfattande
ändringar. För att skapa klarhet och av praktiska skäl bör därför
en kodifiering företas av nämnda direktiv genom att sammanföradem ien enda text.
(2) Enligt fördraget är all diskriminerade behandling med avseende
på etablering och tillhandahållande av tjänster, vare sig på grund
av nationalitet eller på grund av det förhållandet att ett företag
inte är etablerat i de medlemsstater där tjänsterna tillhandahålls,förbjuden.
(3) För att göra det lättare att starta och driva verksamhet i
kreditinstitut är det nödvändigt att undanröja de mest störande
skillnaderna mellan medlemsstaternas rättsregler för dessa
institut.
(4) Detta direktiv utgör det väsentliga instrumentet för uppbyggnad
av den inre marknaden, en inriktning som fastställts genom denEuropeiska enhetsakten och för vilken det i kommissionens
vitbok ställts upp en tidsplan, som syftar till såväl etablerings-
frihet för kreditinstitut som frihet för sådana institut atttillhandahålla tjänster.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 2
(1) EGT C 157, 25.5.1998, s. 13.
(2) Europaparlamentets yttrande av den 18 januari2000 (ännu ej offentli ggjort i
EGT) och rådets beslut av den 13 mars 2000 (ännu ej offentliggjort i EGT).
(3) EGT L 194, 16.7.1973, s. 1.
(4) EGT L 322, 17.12.1977, s. 30. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/33/
EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).
(5) EGT L 124, 5.5.1989, s. 16. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/30/
EEG (EGT L 110, 28.4.1992, s. 52).
(6) EGT L 386, 30.12.1989, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/
EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7).
(7) EGT L 386, 30.12.1989, s. 14. Direktivet senast ändrat genom direktiv 98/33/
EG.
(8) EGT L 110, 28.4.1992, s. 52.
(9) EGT L 29, 5.2.1993, s. 1. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.
▼B
(5) Samordningen bör gälla alla kreditinstitut, både för att ge skydd åt
sparmedel och för att skapa lika konkurrensvillkor för instituten.Skälig hänsyn måste, där det är befogat, tas till objektiva
skillnader i fråga om institutens verksamhetsbetingelser och till
deras ändamål, så som föreskrivits genom nationell lagstiftning.
(6) Samordningen bör alltså vara så omfattande som möjligt och gälla
alla institut, vars verksamhet består i att ta emot återbetalbara
medel från allmänheten, antingen genom insättningar eller i annanform, såsom fortlöpande utgivning av obligationer och andrajämförbara värdepapper, samt att bevilja kredit för egen räkning.Det måste dock ges möjlighet till undantag för vissa kreditinstitut,för vilka detta direktiv inte är tillämpligt. Direktivets
bestämmelser skall inte hindra tillämpning av sådana nationella
författningar, som innehåller föreskrifter om särskild, komplette-rande auktorisation för kreditinstitut att bedriva visst slagsverksamhet eller att genomföra vissa typer av transaktioner.
(7) Den väg som valts åsyftar endast en sådan harmonisering som är
nödvändig och tillräcklig för att säkra ett ömsesidigt erkännandeav auktorisationer och av tillsynsfunktioner, en harmoniseringsom skall möjliggöra ett enda, för hela gemenskapen giltigtverksamhetstillstånd samt tillämpning av principen om hemlands-
tillsyn. Kravet på att en verksamhetsplan skall upprättas bör
därför ses främst som ett hjälpmedel för de behöriga myndighe-terna att fatta beslut på grundval av mera exakt information,utifrån objektiva kriterier. I inledningsskedet bör det dock finnasutrymme för viss flexibilitet såvitt gäller krav på särskild rättsligform för kreditinstitut och skydd för bankfirma.
(8) Enhetliga finansiella krav på kreditinstitut behövs för att ge
spararna likvärdigt skydd och för att skapa rättvisa konkurren-svillkor mellan jämförbara grupper av kreditinstitut. I avvaktan på
ytterligare samordning bör det fastställas lämpliga relationstal,
som gör det möjligt för nationella myndigheter att i samarbete ochefter standardiserade metoder följa utvecklingen hos jämförbarakategorier av kreditinstitut. En sådan ordning bör göra det lättareatt efter hand jämna ut skillnaderna mellan de koefficientsystemsom antagits och tillämpas av medlemsstaterna. Det är dock
nödvändigt att göra skillnad mellan de koefficienter som är
avsedda att säkra en sund ledning av kreditinstitut och de sominförts för finans- och penningpolitiska ändamål.
(9) Principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn
kräver att de enskilda medlemsstaternas behöriga myndigheter
inte skall meddela auktorisation eller skall återkalla auktorisa-tionen i sådana fall där verksamhetsplanen, lokaliseringen ellerden faktiskt utövade verksamheten klart visar att ett kreditinstituthar valt rättssystemet ien medlemsstat isyfte att undgå de
strängare normer som gäller ien annan medlemsstat i nom vars
område det bedriver eller har för avsikt att bedriva sin huvud-sakliga verksamhet. Ett kreditinstitut som är en juridisk personbör vara auktoriserat i den medlemsstat i vilken det har sittstadgeenliga säte. Ett kreditinstitut som inte är en juridisk personbör ha sitt huvudkontor i den medlemsstat där det är auktoriserat.
Dessutom bör medlemsstaterna kräva att ett kreditinstitut har
huvudkontor i sin ursprungsmedlemsstat och att det faktisktbedriver sin verksamhet där.
(10) De behöriga myndigheterna bör inte bevilja auktorisation eller
upprätthålla denna auktorisation för ett kreditinstitut om en
effektiv tillsyn förhindras av att företaget har nära förbindelsermed en annan fysisk eller juridisk person. De kreditinstitut somredan är auktoriserade bör också uppfylla de behöriga myndig-heternas krav i detta avseende. Definitionen av ”nära
förbindelser” i detta direktiv bygger på minimikrav som inte
hindrar medlemsstaterna från att tillämpa den även på andrasituationer än de som avses av definitionen. Den enda omständig-heten att förvärv av en betydande del av ett bolags kapital harskett, utgör inte i sig ägarintresse enligt definitionen av ”näraförbindelser” om kapitalandelen förvärvats endast som en2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 3
▼B
tillfällig placering som inte ger inflytande över företagets
organisation eller ekonomiska inriktning.
(11) Hänvisningen till ett effektivt utövande av tillsynsmyndigheternas
uppgifter omfattar gruppbaserad tillsyn över ett kreditinstitut närbestämmelserna igemenskapsrätten föreskri ver det. I sådana fall
måste de myndigheter hos vilka tillstånd söks kunna avgöra vilka
myndigheter som är behöriga att utöva gruppbaserad tillsyn överdetta kreditinstitut.
(12) Ett hemland får i fråga om kreditinstitut, auktoriserade av landets
egna behöriga myndigheter, införa strängare regler än dem somgäller enligt artikel 5.1 första stycket och 5.2 samt artiklarna 7,16, 30, 51 och 65.
(13) Avskaffandet av kravet på auktorisation av filialer till kreditin-
stitut hemmahörande i gemenskapen medför att något särskilttillskjutet kapital inte längre skall kunna krävas för sådana filialer.
(14) Den ordning som valts för ömsesidigt erkännande medger
kreditinstitut som auktoriserats i ett hemland att inom helagemenskapen bedriva vissa eller samtliga verksamheter som
anges i bilaga I. Detta kan ske genom etablering av filialer eller
genom direkt tillhandahållande av tjänster. Beträffande andraverksamheter än dem som förtecknats ibi laga I skall etable-ringsrätt och frihet att tillhandahålla tjänster gälla enligtfördragets allmänna bestämmelse.
(15) Principen om ömsesidigt erkännande bör även gälla för i bilaga I
angivna verksamheter vilka bedrivs av finansiella institut som ärdotterbolag till kreditinstitut, förutsatt att sådana dotterbolagomfattas av gruppbaserad tillsyn över moderföretagen och
uppfyller vissa bestämda villkor.
(16) Ett värdland får, då rätten till etablering eller rätten att direkt
tillhandahålla tjänster utnyttjas, tillämpa särskilda nationella
föreskrifter på institut som inte är auktoriserade som kreditinstitutihemlandet och med avseende på verksamheter som i nte ärangivna i bilaga I, förutsatt att, för det första, sådana föreskrifterstår i överenstämmelse med gemenskapslagstiftning och ärmotiverande av hänsyn till det allmännas bästa och att, för det
andra, de ifrågavarande instituten eller verksamheterna inte är
underkastade likvärdiga lagbestämmelser eller föreskrifter ihemlandet.
(17) Medlemsstaterna bör se till att inga hinder föreligger för att
verksamhet, som är föremål för ömsesidigt erkännande, kanbedrivas på samma sätt som i hemlandet, förutsatt att sådanverksamhet inte står i strid med värdlandets föreskrifter till skyddför det allmännas bästa.
(18) Det föreligger ett nödvändigt samband mellan detta direktivs
ändamål och den liberalisering av kapitalrörelser som skall ske till
följd av annan gemenskapslagstiftning. Åtgärder med avseende på
liberalisering av bankverksamhet måste under alla förhållandenstå i samklang med åtgärder för liberalisering av kapitalrörelser.
(19) De regler som gäller för filialer till kreditinstitut med huvud-
kontor utanför gemenskapen bör vara enhetliga i samtligamedlemsstater. Det är viktigt att se till att sådana regler inte ärgynnsammare än dem som gäller för filialer till institut från enannan medlemsstat. Det bör slås fast att gemenskapen, medbeaktande av principen om reciprocitet, får träffa överenskom-
melser med tredje länder om regler som tillförsäkrar de nämnda
filialerna samma behandling inom gemenskapens område. Filialertill kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen kommerinte att åtnjuta frihet att tillhandahålla tjänster enligt fördragetsartikel 49 andra stycket eller frihet att etablera sig i andra
medlemsstater än dem i vilka de är etablerade. Ansökningar om
auktorisation av dotterbolag till företag som är underkastadetredje lands lagar samt ansökningar beträffande sådana företagsförvärv av ägarandelar skall prövas ien ordni ng som är avsedd atttillförsäkra reciprok behandling av kreditinstitut från gemen-skapen vilka är verksamma i tredje land.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 4
▼B
(20) Auktorisationer som behöriga myndigheter meddelat kreditinstitut
i enlighet med detta direktiv har giltighet för hela gemenskapenoch inte längre endast för enskilda länder. Gällande reciproci-
tetsbestämmelser har därför inte någon verkan. Därför behövs en
flexibel procedur för prövning av reciprociteten på gemenskaps-basis. Syftet med denna procedur är inte att stänga gemenskapensfinansiella marknader utan i stället att hålla dessa marknaderöppna för omvärlden och att globalt främja liberalisering av
kapitalmarknader i tredje land. För dessa ändamål anvisar
direktivet en ordning för underhandlingar med tredje land och,som en sista utväg, för åtgärder som bl.a. innefattar uppskov medprövning av nya ansökningar om auktorisation och begränsningav nya auktorisationer.
(21) Det är önskvärt att avtal på grundval av reciprocitet träffas mellan
gemenskapen och tredje länder så att den gruppbaserade tillsynenkan utövas över ett så stort geografiskt område som möjligt.
(22) Ansvaret för tillsyn av ett kreditinstituts finansiella status, särskilt
beträffande soliditet, åvilar hemlandets behöriga myndigheter.Värdländernas behöriga myndigheter bibehåller ansvaret förtillsyn av likviditet och för penningpolitik. Övervakning avmarknadsrisker bör utövas i nära samverkan mellan de behörigamyndigheterna i hemländerna och värdländerna.
(23) En väl fungerande inre bankmarknad kräver inte endast lagstift-
ning utan även ett nära och regelbundet samarbete mellanmedlemsstaternas behöriga myndigheter. Den för banktillsyn-smyndigheter gemensamma kontaktgruppen är alltjämt
lämpligaste forum för bedömning av problem beträffande
enskilda kreditinstitut. Gruppen är lämpligt organ för ömsesidigtutbyte av sådan information som angivits i artikel 28.
(24) Denna ordning för ömsesidigt informationsutbyte skall inte i
något fall ersätta sådant bilateralt samarbete som inrättats i artikel
28. Värdländernas behöriga myndigheter får, oberoende avtillsynsbehörighet i övrigt, på eget initiativ i nödfallssituationeroch i övrigt på begäran av ett hemlands behöriga myndigheter,fortsätta att kontrollera att ett i värdlandet etablerat kreditinstituts
verksamhet bedrivs i överensstämmelse med tillämpliga lagar och
i enlighet med principer om sund förvaltning, god redovis-ningssed och tillfredsställande internkontroll.
(25) Det är lämpligt att tillåta utbyte av information mellan de
behöriga myndigheterna och myndigheter eller organ som i kraft
av sin uppgift bidrar till att stärka stabiliteten hos det finansiellasystemet. För att bevara informationens konfidentiella karaktärbör antalet mottagare hållas mycket begränsat.
(26) Vissa handlingar såsom till exempel bedrägeri och insiderbrott
påverkar det finansiella systemets stabilitet och integritet, ävennär andra företag än kreditinstitut berörs.
(27) Det är nödvändigt att fastställa under vilka förutsättningar det
ovan nämnda informationsutbytet skall tillåtas.
(28) När det föreskrivs att informationen får offentliggöras endast med
de behöriga myndigheternas uttryckliga tillstånd får dessa, när såär lämpligt, ställa stränga krav som villkor för tillståndet.
(29) Utbyte av information bör också tillåtas mellan å ena sidan de
behöriga myndigheterna och å andra sidan centralbanker ochandra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetäramyndigheter samt, i förekommande fall, andra myndigheter med
uppgift att utöva tillsyn över betalningsystemen.
(30) För att stärka tillsynen över kreditinstitut och skyddet för deras
kunder bör det föreskrivas att en revisor omgående skallrapporterna till de behöriga myndigheterna då han, enligt vad
som föreskrivs i detta direktiv under fullgörandet av sitt uppdrag
får kännedom om förhållanden som riskerar att allvarligt påverkaett kreditinstituts finansiella ställning eller dess organisation avadministration och redovisning. Med tanke på det eftersträvadesyftet är det lämpligt att medlemsstaterna tillser att dennaskyldighet gäller alla de tillfällen då en revisor upptäcker sådana2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 5
▼B
omständigheter vid fullgörandet av sina uppdrag i ett företag som
har nära förbindelser med ett kreditinstitut. Revisorernas skyl-dighet att vid behov meddela de behöriga myndigheterna vissa
förhållanden och beslut rörande ett kreditinstitut som de
upptäcker vid fullgörandet av sina uppdrag hos ett icke-finansielltföretag ändrar inte i sig arten av deras uppdrag hos detta företag,inte heller det sätt på vilket de bör fullgöra sina uppgifter där.
(31) Allmänt tillämpade normer i fråga om kapitalbasen i kreditinstitut
utgör en avgörande faktor vid upprättandet av en inre marknad
inom banksektorn, eftersom kapitalbasen gör det möjligt att säkrakontinuitet i kreditinstitutens verksamhet och att skydda spar-medel. En harmonisering av normerna förstärker tillsynen avkreditinstituten och bidrar till en samordning inom banksektorn.
(32) Sådana normer bör gälla för alla kreditinstitut som auktoriserats
inom gemenskapen.
(33) Ett kreditinstituts kapitalbas kan täcka förluster som inte
motsvaras av tillräckligt stora vinster. Kapitalbasen kan ocksåtjäna som ett viktigt mätinstrument för de behöriga myndighe-terna, särskilt när det gäller bedömningen av kreditinstituts
soliditet samt för andra tillsynsändamål.
(34) Inom en gemensam bankmarknad konkurrerar kreditinstitut direkt
med varandra, och de definitioner och normer som hänför sig tillkapitalbasen bör därför vara enhetliga. Med hänsyn till detta kandet inte vara enbart medlemsstaternas sak att bestämma
kriterierna för kapitalbasens sammansättning. Gemenskapens
intressen tillvaratas bäst genom införande av gemensamma,grundläggande normer, eftersom man därmed kan förebyggakonkurrensstörningar och samtidigt stärka bankväsendet inomgemenskapen.
(35) I den definition av kapitalbasen som läggs fast i detta direktiv
ingår de flesta tänkbara poster och kvalificerande beloppsgränser,på ett sätt som ger medlemsstaterna möjlighet att utnyttja samtligaeller endast vissa av dessa poster eller att fastställa lägregränsvärden.
(36) I detta direktiv anges närmare kriterier för vissa poster i
kapitalbasen, varvid gäller att medlemsstaterna har frihet att
tillämpa strängare regler.
(37) I inledningsskedet definieras de gemensamma, grundläggande
normerna mer allmänt för att kunna omfatta samtliga poster somingår i kapitalbasen i de olika medlemsstaterna.
(38) I detta direktiv görs åtskillnad, alltefter den typ av poster som
ingår i kapitalbasen, mellan å ena sidan poster som utgör primärtkapital och, å andra sidan, poster som utgör supplementärt kapital.
(39) För att beakta det förhållandet att de poster som utgör det
supplementära kapitalet inte är av samma slag som de, som ingår i
det primära kapitalet, bör de förstnämnda inte räknas in i
kapitalbasen med ett större sammanlagt belopp än som motsvarardet primära kapitalet. Vidare bör summan av vissa poster i detsupplementära kapitalet medräknas med ett belopp motsvarandehögst hälfen av det primära kapitalet.
(40) Till undvikande av konkurrensstörningar får offentliga kreditin-
stitut inte i sin kapitalbas inräkna garantiförbindelser som utställtsav medlemsstaterna eller lokala myndigheter.
(41) Närhelst det inom ramen för tillsyn är nödvändigt att bestämma
den konsoliderade kapitalbasen inom en bankkoncern, kommerberäkningen att utföras i enlighet med detta direktiv.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 6
▼B
(42) De närmare redovisningsmetoder som skall användas vid beräk-
ning av ett kreditinstituts kapitalbas, kapitaltäckningsgrad ochexponeringar bör stå i överensstämmelse med bestämmelserna i
rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om
årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andrafinansiella institut (
1), vilket direktiv innebär en anpassning i vissa
avseenden av bestämmelserna i rådets direktiv 83/349/EEG avden 13 juni1983 grundat på arti kel 44.2 g ifördraget om
sammanställd redovisning (
2).
(43) Bestämmelserna rörande kapitalbasen ingår som ett led i vidare
internationella strävanden att undanröja skillnader mellan vikti-gare länders kapitalbasregler.
(44) Kommissionen kommer att utarbeta en rapport och periodiskt ta
upp bestämmelserna rörande kapitalbasen till förnyat övervä-gande iavsi kt att skärpa dessa bestämmelser och därmed uppnå
ökad samstämmighet när det gäller en gemensam definition av
kapitalbasen. En sådan ökad samstämmighet kommer att geförutsättningar för enhetlighet i fråga om kapitalbasen hosgemenskapens kreditinstitut.
(45) Bestämmelserna rörande soliditetstal är resultatet av det arbete
som utförts av Rådgivande bankrörelsekommittén som har att
lämna förslag till kommissionen beträffande samordning av de
koefficienter som tillämpas i medlemsstaterna.
(46) Det är av särskild betydelse vid tillsyn av kreditinstitut att ett väl
avvägt soliditetstal fastställs.
(47) Ett relationstal som innebär att tillgångar och poster utanför
balansräkningen viktas efter graden av kreditrisk, är ett särskiltanvändbart mått på soliditeten.
(48) Utarbetandet av gemensamma normer för kapitalbasen i
förhållande till tillgångar och poster utanför balansräkningen,
som är förenade med kreditrisker, utgör en väsentlig del av denharmonisering som fordras för ömsesidigt erkännande av till-synsförfaranden och därmed för förverkligandet av den inremarknaden inom banksektorn.
(49) Således bör bestämmelserna rörande kapitaltäckningsgraden ses
som ett av flera instrument för harmonisering av de grund-
läggande principerna för tillsyn av kreditinstitut.
(50) På en gemensam bankmarknad skall kreditinstituten verka i direkt
konkurrens med varandra, och införandet av gemensammasoliditetsnormer i form av en lägsta kapitaltäckningsgradförebygger konkurrensstörningar och stärker bankväsendet inomgemenskapen.
(51) Detta direktiv innehåller bestämmelser om att garantier, som
utfärdas av olika finansiella institut, skall ges olika vikttal.Kommissionen skall därför undersöka om direktivet som sådantväsentligt stör konkurrensen mellan kreditinstitut och försäkrings-företag och skall, mot bakgrund av undersökningen, överväga omnågra åtgärder behövs för att möta sådana störningar.
(52) I bilaga III fastställs behandlingen av poster utanför balansräk-
ningen. För att den inre marknaden skall fungera väl och särskilt
för att säkerställa lika konkurrensvillkor, är medlemsstaternaförpliktade att sträva efter en enhetlig bedömning av avtalen omnettning från de behöriga myndigheternas sida. Bilaga III ärförenlig med det arbete som bedrivits i ett internationellt forum
för myndigheter som utför banktillsyn, och som rör tillsynsmyn-
digheternas godkännande av bilateral nettning, särskiltmöjligheten att beräkna kapitalkravet för vissas transaktioner påett nettobelopp istället för på ett bruttobelopp, under förutsättni ngatt det finns juridiskt bindande avtal som säkerställer attkreditrisken begränsas till nettobeloppet. För internationellt2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 7
(1) EGT L 372, 31.12.1986, s. 1.
(2) EGT L 193, 18.7.1983, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/
EEG (EGT L 317, 16.11.1990, s. 60).
▼B
verksamma kreditinstitut och grupper av kreditinstitut i flera olika
tredje länder, vilka konkurrerar med gemenskapens kreditinstitut,kommer de regler som antas inom större internationella samman-
hang att medföra en förfinad tillsynsbehandling av OTC-derivat.
Denna förfining leder till en lämpligare obligatorisk kapitaltäck-ning som beaktar den riskreducerande effekten avnettnigsöverenskommelser, som har godkänts av tillsynsmyndig-heterna, när det gäller eventuella framtida kreditrisker. Clearing
av Over-the-counter (OTC)-derivat utförd av clearingsorganisa-
tioner när de fungerar som central motpart har en stor betydelse ivissa medlemsstater. Det är lämpligt att erkänna fördelarna meden sådan clearing när det gäller minskning av kreditrisken och denrelaterade systemrisken vid tillsynsbehandling av kreditrisken.Det är nödvändigt att det ställs säkerhet fullt ut för löpande och
eventuell framtida exponering som härrör från clearade OTC-
derivatkontrakt och att risken för att clearingsorganisationensexponering överstiger marknadsvärdet på ställda säkerheterelimineras så att clearade OTC-derivat under ett övergångsskedeerhåller samma tillsynsbehandling som börshandlade derivat.
Behöriga myndigheter måste vara tillfredsställda med nivån på de
initiala säkerheterna och marginalsäkerheterna som krävs samtmed kvaliteten och nivån på det skydd som de ställdasäkerheterna ger. Vad gäller kreditinstitut i medlemsstaternamöjliggör bilaga II de behöriga myndigheternas godkännande avbilateral nettning och därigenom ges kreditinstituten lika
konkurrensvillkor. Reglerna är både väl avvägda och lämpade
för att ytterligare förstärka tillämpningen av tillsynsåtgärder förkreditinstitut. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna börsäkerställa att beräkningen av tilläggsfaktorer grundas på faktiskasnarare än nominella belopp.
(53) Den lägsta kapitalräckningsgrad som föreskrivs i detta direktiv
innebär en ökning av kapitalbasen för kreditinstitut inomgemenskapen. Nivån 8 % har fastställts mot bakgrund av enstatistisk undersökning av de kapitalkrav som gällde i början av år
1988.
(54) De väsentliga reglerna för övervakning av kreditinstituts stora
exponeringar bör harmoniseras. Medlemsstaterna bör hamöjlighet att införa strängare regler än dem som följer av detta
direktiv.
(55) Övervakning och kontroll av ett kreditinstituts exponeringar ingår
som en integrerad del av tillsynen över institutet. En alltför storkoncentration av exponeringar gentemot en enskild kund eller
grupp av kunder med inbördes anknytning kan medföra
oacceptabelt hög förlustrisk. Ett sådant förhållande kan äventyraett kreditinstituts soliditet.
(56) På en integrerad bankmarknad konkurrerar kreditinstitut direkt
med varandra, och kraven på övervakning bör därför varalikvärdiga i hela gemenskapen. För att detta skall uppnås kandet inte helt lämnas åt medlemsstaterna att självständigt fastställakriterierna för att bestämma riskkoncentrationen, utan dessa måsteunderkastas juridiskt bindande regler på gemenskapsnivå.
Gemenskapens intresse tjänas därför bäst genom att gemensamma
regler antas, eftersom detta förebygger skillnader i konkurren-svillkoren samtidigt som gemenskapens banksystem stärks.
(57) Bestämmelserna rörande kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut
innehåller en förteckning över kreditrisker som kreditinstitut kan
ådra sig. Denna förteckning bör därför användas för att definieraexponeringar när det gäller begränsningen av stora exponeringar.Det är dock inte lämpligt att som princip hänvisa till de vikttaloch risknivåer som fastställs i nämnda bestämmelser. Syftet med
dem var att skapa ett generellt kapitaltäckningskrav för att täcka
kreditrisker i kreditinstitut. Syftet med regleringen av storaexponeringar är att begränsa den maximala förlust som ettkreditinstitut kan ådra sig genom en enskild kund eller grupp avkunder med inbördes anknytning. Det är därför lämpligt att intaen försiktig hållning vid tillämpningen och att vid beräkning av en2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 8
▼B
exponering som en huvudregel utgå från det nominella beloppet
utan hänsyn till vikttal eller risknivåer.
(58) När ett kreditinstitut exponerar sig gentemot sitt moderföretag
eller gentemot andra dotterföretag till moderföretaget, är särskildförsiktighet påkallad. Kreditinstituts exponeringar måste handhaspå ett helt självständigt sätt i enlighet med principerna om sund
bankledning utan hänsyn till andra omständigheter än dessa
principer. Bestämmelserna i detta direktiv föreskriver för det fallatt personer som har ett kvalificerat innehav i ett kreditinstitututövar sitt inflytande direkt eller indirekt på ett sätt som är ägnatatt vara till förfång för en sund och ansvarsfull ledning avinstitutet, att de behöriga myndigheterna skall vidta lämpliga
åtgärder för att detta förhållande skall upphöra. När det gäller
stora exponeringar bör särskilda normer fastställas för dem somett kreditinstitut gör gentemot sin egen företagsgrupp, och isådana fall är det motiverat med strängare regler än för andraexponeringar. Strängare regler bör dock inte tillämpas om
moderföretaget är ett finansiellt holdingsföretag eller kreditin-
stitut eller om övriga dotterföretag är antingen kreditinstitut ellerfinansinstitut eller företag som tillhandahåller bankanknutnatjänster under förutsättning att samtliga företag i gruppen omfattasav tillsynen över kreditinstitutet på grundval av sammanställning.I sådana fall möjliggör den gruppbaserade övervakningen av
företagen i gruppen tillräckligt effektiv tillsyn utan att hårdare
begränsningar av exponeringarna behöver införas. Med dettatillvägagångssätt uppmuntras också bankgrupper att organiserasig så att gruppbaserad övervakning blir möjlig, vilket är önskvärteftersom det möjliggör en mer övergripande övervakning.
(59) För att vara verksam måste tillsynen tillämpas på alla bank-
grupper, även sådana där moderföretaget inte är ett kreditinstitut.De behöriga myndigheterna bör ges de befogenheter som ärnödvändiga för att de skall kunna utöva tillsynen.
(60) I företagsgrupper med blandad verksamhet där moderföretaget
kontrollerar minst ett dotterkreditinstitut måste de behörigamyndigheterna ges möjlighet att bedöma den ekonomiska
ställningen för kreditinstitutet. I avvaktan på en senare samord-
ning får medlemsstaterna fastställa de metoder för sammanställdredovisning som är lämpliga för att syftet med detta direktiv skalluppnås. De behöriga myndigheterna måste åtminstone hamöjlighet att från alla företag inom en grupp inhämta deninformation som behövs för att tillsynen skall kunna utövas.
Samarbete mellan myndigheter med ansvar för tillsyn över olika
finansiella sektorer bör etableras för övervakning av företags-grupper som utövar olika typer av finansiell verksamhet.
(61) Medlemsstaterna kan vidare vägra att lämna tillstånd att driva
bankrörelse eller återkalla ett tillstånd om strukturen i företags-gruppen kan anses olämplig för bedrivande av bankrörelse,särskilt om tillsynen av företagsgruppen inte kan utövas på etteffektivt sätt. För att säkra en sund ledning av kreditinstitut har debehöriga myndigheterna de befogenheter som anges i artikel 7.1
första stycket och 7.2, artikel 14.1 c och artikel 16.
(62) Medlemsstaterna kan även tillämpa lämpliga metoder för tillsyn
över företagsgrupper som har en struktur som inte omfattas av
detta direktiv. Om sådana företagsgrupper blir vanliga bör
bestämmelserna i detta direktiv utvidgas till att omfatta ävendessa företagsgrupper.
(63) Gruppbaserad tillsyn bör omfatta all verksamhet som definieras i
bilaga I. Alla företag som huvudsakligen ägnar sig åt sådan
verksamhet bör därför omfattas av den gruppbaserade tillsynen.Definitionen av finansiella institut måste därför omfatta sådanverksamhet.
(64) Genom direktiv 86/635/EEG tillsammans med direktiv 83/349/
EEG infördes regler för den sammanställda redovisning som skalloffentliggöras av kreditinstitut. Därför är det nu möjligt attnoggrannare ange de metoder som skall användas isamband medgruppbaserad tillsyn.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 9
▼B
(65) Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut bör särskilt inriktas på att
skydda insättarnas intressen och att säkerställa stabilitet i detfinansiella systemet.
(66) En undersökning av problem inom områden som täcks av såväl
detta direktiv som andra direktiv om kreditinstituts verksamhet
fordrar samarbete mellan behöriga myndigheter och kommis-
sionen i en rådgivande kommitté, särskilt med avseende pånärmare samordning. Inrättandet av en rådgivande bankrörelse-kommitté för de behöriga myndigheterna i medlemsstaternautesluter inte andra former av samarbete mellan myndighetersom utövar tillsyn över etablering av och verksamhet i
kreditinstitut, i synnerhet samarbete inom den kontaktgrupp som
inrättats mellan banktillsynsmyndigheterna.
(67) Tekniska jämkningar av de detaljregler som föreskrivs i detta kan
återkommande behövas med hänsyn till utvecklingen inombanksektorn. Kommissionen kommer, efter hörande av denrådgivande bankrörelsekommittén och inom ramen för denverkställande myndighet som genom fördraget givits kommis-sionen, att vidta nödvändiga jämkningar. De åtgärder som krävs
för att genomföra denna rättsakt bör antas ienli ghet med rådets
beslut 1999/468/EG av den 28 juni1999 om de förfaranden somskall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförande-befogenheter (
1).
(68) Enligt artikel 36.1 i detta direktiv får solidariska förpliktelser från
låntagare i kreditinstitut som är organiserade som kooperativainstitut eller fonder behandlas som delposter i kapitalbasen enligtartikel 34.2.7. Danska regeringen har uttryckt stort intresse för att
ombilda sina få hypotekskreditinstitut som är organiserade som
kooperativa institut eller fonder till aktiebolag. För att underlättaeller möjliggöra ombildningen behövs en temporär avvikelse såatt delar av solidariska åtaganden kan inräknas i kapitalbasen. Ensådan temporär avvikelse torde inte negativt påverka konkurensen
mellan kreditinstituten.
(69) Användningen av ett vikttal om 20 % för kreditinstitutens innehav
av obligationer som är utgivna av hypotekskreditinstitut, kan
framkalla störningar på nationella kapitalmarknader, där sådana
instrument spelar en dominerade roll. I sådana fall fattas beslutom att övergångsvis tillämpa 10 % vikt. Marknaden förvärdepapper genomgår en snabb utveckling. Det är därförönskvärt att kommissionen tillsammans med medlemsstaterna
granskar tillsynsbehandlingen av tillgångsbaserade värdepapper
och före den 22 juni1999 lägger fram förslag isyfte att ändrabefintlig lagstiftning så att en lämplig tillsynsbehandling avtillgångsbaserade värdepapper kan fastställas. Till och med den31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga myndighetertillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 % riskvikt i fråga om lån
som enligt dessa myndigheters bedömning är fullt ut säkrade
genom panträtt ikontorsbyggnader eller företagslokaler för oli kaändamål. En fastighet som intecknas måste vara föremål förstrikta bedömningskriterier och regelbundna omvärderingar för attbeakta utvecklingen på marknaden för företagsfastigheter. Fastig-
hetsägaren måste själv använda eller hyra ut fastigheten. Lån till
fastigheter under uppförande undantas från bestämmelsen omriskvikt på 50 %.
(70) För att säkerställa en harmoniserad tillämpning av bestämmel-
serna om stora exponeringar bör medlemsstaterna ges möjlighetatt införa de nya gränserna i två steg. För mindre kreditinstitut kanen längre övergångstid vara motiverad eftersom en alltför snabbtillämpning av 25-procentsregeln skulle kunna leda till att deras
utlåningsverksamhet minskar alltför snabbt.
(71) En harmonisering är också på väg av regler avseende rekonstruk-
tion, konkurs och likvidation av kreditinstitut.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 10
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.
▼B
(72) Harmonisering kommer att krävas även beträffande övervakning
av likviditetsrisker.
(73) Detta direktiv får inte påverka medlemsstaternas förpliktelser vad
gäller de tidsgränser för genomförande av de direktiv som anges ibilaga V, del B.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 11
▼B
INNEHÅLLSFÖRTECKNING
AVDELNINGI DEFINITIONEROCHTILLÄMPNINGSOMRÅDE ...... 1 2
Artikel 1 Definitioner . . ........................................ 1 2
Artikel 2 Tillämpningsområde . .................................. 1 4
Artikel 3 Förbud för företag som inte är kreditinstitut att driva rörelse som
omfattar inlåning från allmänheten ....................... 1 5
AVDELNINGII VILLKOR FÖR RÄTTEN ATT STARTA OCH DRIVA
VERKSAMHET I KREDITINSTITUT OCH FÖR
UTÖVANDEAVSÅDANVERKSAMHET .............. 1 6
Artikel 4 Auktorisation ........................................ 1 6
Artikel 5 Startkapital . . ........................................ 1 6
Artikel 6 Ansvar för ledning och lokalisering av kreditinstitutets centrala
administration ........................................ 1 6
Artikel 7 Aktieägare och medlemmar ............................. 1 7
Artikel 8 Verksamhetsplan och organisationsstruktur ................ 1 7
Artikel 9 Ekonomiska behov . . .................................. 1 7
Artikel 10 Vägran av auktorisation . . . ............................. 1 7
Artikel 11 Anmälan av auktorisation till kommissionen . . . ............ 1 7
Artikel 12 Samråd med behöriga myndigheter i andra medlemsstater . . . . 17Artikel 13 Filialer till kreditinstitut auktoriserade i andra medlemsstater . . 18
Artikel 14 Återkallelse av auktorisation ............................ 1 8
Artikel 15 Firma . . ............................................. 1 8
Artikel 16 Kvalificerat innehav i kreditinstitut ....................... 1 8
Artikel 17 Rutiner för intern kontroll . ............................. 1 9
AVDELNINGIII BESTÄMMELSER OM ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHETATTTILLHANDAHÅLLATJÄNSTER ........ 1 9
Artikel 18 Kreditinstitut . ........................................ 1 9
Artikel 19 Finansiella institut . . .................................. 1 9
Artikel 20 Utövande av etableringsrätten ........................... 2 0
Artikel 21 Utövande av rätten till fritt tillhandahållande av tjänster ..... 2 1
Artikel 22 Befogenheter för värdlandets behöriga myndigheter . . . ...... 2 1
AVDELNINGIV FÖRHÅLLANDETILLTREDJELAND ................ 2 2
Artikel 23 Anmälan av dotterföretag till företag i tredje land och om villkor
för marknadstillträde i tredje land . ....................... 2 2
Artikel 24 Filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen 23Artikel 25 Samarbete med behöriga myndigheter i tredje land om
gruppbaserad tillsyn. .................................. 2 3
AVDELNINGV PRINCIPER OCH TEKNISKA INSTRUMENT FÖR
TILLSYN ........................................... 2 4
Kapitel1 Principerförtillsynsansvar ............................ 2 4
Artikel 26 Kontrollbehörighet för hemlandet . ....................... 2 4
Artikel 27 Behörighet för värdlandet . ............................. 2 4
Artikel 28 Samarbete angående tillsyn ............................. 2 4
Artikel 29 Inspektion på plats av filialer etablerade i en annan medlemsstat 24Artikel 30 Utbyte av information och tystnadsplikt . . ................. 2 42000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 12
▼B
Artikel 31 Skyldigheter för personer ansvariga för den lagenliga kontrollen
av årsbokslut och sammanställd årsredovisning . ............ 2 6
Artikel 32 Behöriga myndigheters befogenheter att vidta sanktioner ..... 2 7
Artikel 33 Domstolsprövning . . . .................................. 2 7
Kapitel2 Tekniskainstrumentförtillsyn ........................ 2 7
Avsnitt 1 Kapitalbas ........................................... 2 7
Artikel 34 Allmänna principer . . .................................. 2 7
Artikel 35 Övriga poster ........................................ 2 8
Artikel 36 Övriga bestämmelser om kapitalbasen . . . ................. 2 9
Artikel 37 Beräkning av kapitalbasen på gruppbasis . ................. 2 9
Artikel 38 Avdragsposter och gränsvärden . . . ....................... 3 0
Artikel 39 Styrkande inför behöriga myndigheter . . . ................. 3 0
Avsnitt 2 Kapitaltäckningsgrad .................................. 3 0
Artikel 40 Allmänna principer . . .................................. 3 0
Artikel 41 Täljaren: kapitalbasen ................................. 3 0
Artikel 42 Nämnaren: riskjusterade tillgångar och poster utanför balansräk-
ningen . ............................................. 3 0
Artikel 43 Riskviktning . ........................................ 3 1
Artikel 44 Viktning av fordringar på medlemsstaternas regionregeringar och
lokala myndigheter . . .................................. 3 3
Artikel 45 Övriga viktningar . . . .................................. 3 3
Artikel 46 Icke-kommersiella administrativa institutioner och företag . . . . 33Artikel 47 Kapitaltäckningsgradens nivå ............................ 3 3
Avsnitt 3 Stora exponeringar .................................... 3 4
Artikel 48 Rapportering av stora exponeringar ...................... 3 4
Artikel 49 Begränsningar av stora exponeringar ..................... 3 4
Artikel 50 Tillsyn av stora exponeringar på gruppnivå och företagsnivå . . 36
Avsnitt 4 Kvalificerat innehav i företag utanför finansområdet ........ 3 6
Artikel 51 Begränsningar av kvalificerat innehav i icke-finansiella företag 36
Kapitel3 Gruppbaseradtillsyn ................................. 3 7
Artikel 52 Gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut . . ................. 3 7
Artikel 53 Behöriga myndigheter med ansvar för gruppbaserad tillsyn . . . 38Artikel 54 Sammanställningens form och omfattning ................. 3 9
Artikel 55 Information som skall tillhandahållas av holdingföretag med
blandad verksamhet och deras dotterföretag ................ 3 9
Artikel 56 Åtgärder för att underlätta den gruppbaserade tillsynen ...... 4 0
AVDELNINGVI RÅDGIVANDEBANKRÖRELSEKOMMITTÉ .......... 4 1
Artikel 57 Rådgivande bankrörelsekommitténs sammansättning och funk-
t io n ................................................ 4 1
Artikel 58 Granskning av auktorisationsvillkoren . . . ................. 4 1
Artikel 59 Beräkningsmetoder . . .................................. 4 1
AVDELNINGVII VERKSTÄLLANDEBEFOGENHET ................... 4 2
Artikel 60 Tekniska anpassningar ................................. 4 22000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 13
▼B
AVDELNINGVIII ÖVERGÅNGS-OCHSLUTBESTÄMMELSER .......... 4 2
Kapitel1 Övergångsbestämmelser .............................. 4 2
Artikel 61 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 36 ............ 4 2
Artikel 62 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 43 ............ 4 3
Artikel 63 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 47 ............ 4 4
Artikel 64 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 49 ............ 4 4
Artikel 65 Övergångsbestämmelser vad beträffar artikel 51 ............ 4 5
Kapitel2 Slutbestämmelser .................................... 4 5
Artikel 66 Information till kommissionen ........................... 4 5
Artikel 67 Upphävda direktiv . . .................................. 4 5
Artikel 68 Ikraftträdande ........................................ 4 5
Artikel 69 Adressater . . . ........................................ 4 5
BILAGA I Förteckning över verksamheter som skall vara föremål för
ömsesidigt erkännande ................................. 4 6
BILAGA II Klassificering av poster utanför balansräkningen ............ 4 7
BILAGA III Behandling av poster utanför balansräkningen . . ............ 4 8
BILAGA IV Typer av poster utanför balansräkningen . ................. 5 2
BILAGA V, del A Upphävda direktiv, med senare ändringar av dessa direktiv
(hänvisningar i artikel 67) . ............................. 5 3
BILAGA V, del B Tidsgränser för genomförande i nationell lagstiftning (hänvis-
ningar i artikel 67) . . .................................. 5 4
BILAGA VI Jämförelsetabell ...................................... 5 52000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 14
▼B
AVDELNING I
DEFINITIONEROCHTILLÄMPNINGSOMRÅDE
Artikel 1
Definitioner
I detta direktiv avses med
1. kreditinstitut:
a) ett företag vars verksamhet består iatt från allmänheten ta emot
insättningar eller andra återbetalbara medel och att beviljakrediter för egen räkning, eller
b) ett institut för elektroniska pengar i enlighet med Europa-
parlamentets och rådets direktiv 2000/46/EG av den 18
september 2000 om rätten att starta och driva affärsverksamhet
i institut för elektroniska pengar samt om tillsyn av sådanverksamhet (
1).
Vid tillämpningen av tillsyn på gruppnivå skall kreditinstitut enligt
första stycket samt privata eller offentliga företag som omfattas avdefinitionen i första stycket och som är auktoriserade i ett tredje landbetraktas som kreditinstitut.
Vid tillämpningen av tillsyn och kontroll av stora exponeringar skall
kreditinstitut enligt första stycket samt filialer till ett sådant
kreditinstitut i tredje land, privata och offentliga företag samt derasfilialer, som motsvarar definitionen i första stycket och som ärauktoriserade i ett tredje land betraktas som kreditinstitut.
2. auktorisation: ett myndighetstillstånd i någon form innebärande en
rätt för kreditinstitut att driva verksamhet.
3. filial: ett driftställe som utgör en legalt beroende del av ett
kreditinstitut och som självständigt utför alla eller vissa av detransaktioner som är hänförliga till verksamhet i kreditinstitut,samtliga de driftställen som i en medlemsstat är inrättade av ett
kreditinstitut med huvudkontor i en annan medlemsstat skall anses
utgöra en enda filial.
4. behöriga myndigheter: de nationella myndigheter som enligt lag
eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn överkreditinstitut.
5. finansiella institut: företag som inte är kreditinstitut men vars
huvudsakliga verksamhet består i att förvärva aktier eller andelareller att utföra en eller flera av de verksamheter som är upptagna ipunkt 2-12 ibi laga I.
6. hemland: den medlemsstat i vilken ett kreditinstitut har blivit
auktoriserat i enlighet med artiklarna 4-11.
7. värdland: den medlemsstat i vilken ett kreditinstitut har en filial
eller där det tillhandahåller tjänster.
8. ägarkontroll: förhållandet mellan ett moderföretag och ett dotter-
företag, så som definierats i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG eller ettmotsvarande förhållande mellan en fysisk eller juridisk person ochett företag.
9. ägarintresse vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn: direkt eller
indirekt innehav av 20 % eller mer av kapitalet i ett företag.
10. kvalificerat innehav: ett direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtligaröster eller som möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen avföretaget.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 15
(1) EGT L 275, 27.10.2000, s. 39.▼M1
▼B
▼B
11. startkapital: kapital så som definierats i artikel 34.2.1 och artikel
34.2.2
12. moderföretag: ett moderföretag så som definierats i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG.
Vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn och kontrollen av stora
exponeringar skall ett moderföretag enligt definitionen i artikel 1.1 i
direktiv 83/349/EEG samt alla företag som enligt de behörigamyndigheternas bedömning utövar ett bestämmande inflytande överett annat företag betraktas som moderföretag.
13. dotterföretag: ett dotterföretag så som definierats i artiklarna 1 och
2 i direktiv 83/349/EEG:
Vid tillämpningen av gruppbaserad tillsyn och kontrollen av stora
exponeringar skall ett dotterföretag, enligt definitionen i artikel 1.1 i
direktiv 83/349/EEG, samt alla företag över vilka, enligt de behörigamyndigheternas bedömning, ett moderföretag utövar ettbestämmande inflytande betraktas som dotterföretag.
Ett dotterföretag till ett dotterföretag skall också anses som ett
dotterföretag till moderföretag som är överordnat dessa företag.
14. zon A: alla medlemsstater och alla de andra länder som är
fullvärdiga medlemmar av Organisationen för ekonomiskt samar-
bete och utveckling (OECD) samt de länder som slutit särskilda
låneavtal med Internationella valutafonden (IMF) inom ramen förfondens Allmänna låneprogram (GAB). Varje land som lägger omsin utlandsskuld skall dock uteslutas ur zon A under en period avfem år.
15. zon B: alla länder som inte ingår i zon A.
16. kreditinstitut i zon A: alla kreditinstitut som är auktoriserade i
medlemsstaterna, i enlighet med artikel 4, inklusive deras filialer i
tredje land, samt alla privata och offentliga företag som omfattas avdefinitionen i punkt 1 första stycket och som är auktoriserade i andraländer inom zon A, inklusive deras filialer.
17. kreditinstitut i zon B: alla privata och offentliga företag som är
auktoriserade utanför zon A och som omfattas av definitionen ipunkt 1 första stycket, inklusive deras filialer inom gemenskapen.
18. icke-banksektorn: alla andra låntagare än kreditinstitut, så som
definierade i punkterna 16 och 17, centralregeringar och central-
banker, regionregeringar och lokala myndigheter, Europeiskagemenskaperna, Europeiska investeringsbanken samt multilateralautvecklingsbanker så som definierats i punkt 19.
19. multilaterala utvecklingsbanker: Världsbanken (International Bank
for Reconstruction and Development), International Finance Corpo-ration, Inter-American Development Bank, Asian DevelopmentBank, African Development Bank, Council of Europe ResettlementBank, Nordiska Investeringsbanken, Caribbean Development Bank,
Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling, Europeiska
investeringsfonden och Inter-American Investment Corporation.
20. poster utanför balansräkningen, betecknade högrisk, medelrisk,
medellågrisk, och lågrisk: sådana poster som beskrivits i artikel
43.2 och som är uppräknade ibi laga II.
21. finansiellt holdingföretag: ett finansiellt institut vars dotterföretag
uteslutande eller huvudsakligen är kreditinstitut eller finansiellainstitut, minst ett av dotterföretagen skall vara ett kreditinstitut.
22. holdingföretag med blandad verksamhet: ett moderföretag som inte
är ett finansiellt holdingföretag eller ett kreditinstitut, men som harminst ett kreditinstitut bland sina dotterföretag.
23. företag som tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksam-
het: ett företag vars huvudsakliga verksamhet består i att äga ellerförvalta fast egendom, tillhandahålla datatjänster eller bedriva annanliknande verksamhet som har samband med ett eller flera
kreditinstituts huvudsakliga verksamhet.
24. exponeringar vid tillämpningen av artiklarna 48, 49 och 50: de
tillgångsposter och poster utanför balansräkningen som avses iartikel 43 och i bilagorna 2 och 4 utan tillämpning av de vikttal eller2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 16
▼B
risknivåer som anges där. Sådana risker som avses i bilaga IV
beräknas enligt en av de metoder som anges i bilaga III, utantillämpning av viktning för motpartsrisk. Alla poster som i sin helhet
täcks av eget kapital får med de behöriga myndigheternas
medgivande undantas från definitionen av exponeringar underförutsättning att detta egna kapital inte ingår i beräkningen avkapitaltäckningsgraden eller andra beräkningskvoter för övervak-ning som fastställts i detta direktiv samt i annan
gemenskapslagstiftning. Exponeringar omfattar inte följande poster:
— Vid valutatransaktioner: exponeringar som uppkommer i
samband med normal avveckling av en transaktion under två
dygn efter betalning,
— vid köp eller försäljning av värdepapper: exponeringar som
uppkommer i samband med normal avveckling av en transaktionunder fem vardagar efter den tidpunkt då antingen betalning harskett eller värdepapperen har levererats.
25. grupp av kunder med inbördes anknytnning:
— två eller flera fysiska eller juridiska personer som, om inte annat
visas, utgör en helhet ur risksynpunkt därför att någon av dem
har direkt eller indirekt ägarinflytande över den eller de andra,eller
— de utan att stå isådant förhållande som avses iförsta
strecksatsen har sådan inbördes ankyntning att någon, ellersamtliga av de övriga, kan befaras råka i betalningssvårigheter
om en av dem drabbas av ekonomisk problem.
26. nära förbindelser: en situation där två eller flera fysiska eller
juridiska personer är förenade genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll
av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett
dotterföretag ialla de fall som omfattas av arti kel 1.1 och 1.2 idirektiv 83/349/EEG, eller en likartad förbindelse mellan någon
fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotterföretag till
ett dotterföretag skall också anses som dotterföretag tillmoderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller
flera fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom envaraktig förbindelse till en och samma person.
27. erkända börser: skall avse börser som har erkänts av de behöriga
myndigheterna och som
i) verkar regelbundet,
ii) har regler som har utfärdats eller godkänts av lämpliga
myndigheter i börsens hemland, i vilka villkoren för börsensverksamhet, villkoren för tillträde till börsen samt de villkorsom ett kontrakt måste uppfylla innan det kan omsättas påbörsen anges,
iii) har ett clearingsförfarande som innebär att kontrakt angivna i
bilaga IV blir föremål för dagliga marginalsäkerhetskrav somenligt de behöriga myndigheternas uppfattning ger ett lämpligtskydd.
Artikel 2
Tillämpningsområde
1. Detta direktiv gäller i fråga om rätten att starta och driva
verksamhet i kreditinstitut och är tillämpligt på alla kreditinstitut.
2. Artiklarna 25 och 52-56 gäller även för finansiella holdingföretag
och holdingföretag med blandad verksamhet med huvudkontor i
gemenskapen.
De institut som permanent undantagits i punkt 3, dock inte medlems-
staternas centralbanker, skall behandlas som finansiella institut vidtillämpning av artiklarna 25 och 52-56.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 17
▼B
3. Detta direktiv gäller inte
— medlemsstaternas centralbanker,
— postgiroinstitut,— i Belgien, ”Institut de réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en
Waarborginstitut”,
— i Danmark, ”Dansk Eksportfinansieringsfond”, ”Danmarks Skibsk-
reditfond” och ”Dansk Landbrugs Realkreditfond”,
— i Tyskland, ”Kreditanstalt für Wiederaufbau”, företag som med stöd
av ”Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz”är erkända för genom-förande av statlig bostadspolitik och som inte huvudsakligen
bedriver bankverksamhet, samt företag som enlighet samma lag
anses som allmännyttiga bostadsföretag.
— iGrekland, ” Ελληνική Τράπεζα Βιοµηχανικής Αναπτύξεως
(Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos), Ταµείο Παρακα-
ταθηκών και ∆ανείων ” (Tamio Parakatathikon kai Danion)
”Ταχυδροµικό Ταµιευτήριο ” (Tachidromiko Tamieftirio),
— i Spanien, ”Instituto de Crédito Oficial”,— i Frankrike, ”Caisse des dépots et consignations”,— i Irland, ”credit unions” och ”friendly societies”,— i Italien, ”Cassa Depositi e Prestiti”,
— i Nederländerna, ”Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikke-
lingslanden NV”, ”NV Noordelijke Ontwikkelingsmaatschappij”,”NV Industriebank limburgs Instituut voor Ontwikkeling enFinanciering”, och ”Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV”,
— i Österrike, företag som är godkända som allmännyttiga byggnads-
företag och ”Österreichische Kontrollbank AG”,
— i Portugal, ”Caixas Económicas” som fanns den 1 januari 1986, med
undantag av, å ena sidan, dem som blivit aktiebolag samt, å andrasidan, ”Caixa Económica Montepio Geral”,
— i Finland, ”Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt
samarbete AB” och ”Kera Oy/Kera AB”,
— iSveri ge, ”Svenska Skeppshypotekskassan”.— i Förenade kungariket, ”National Savings Bank”, ”Commenwealth
Development Finance Company Ltd”, ”Agricultural MortgageCorporation Ltd”, ”Scottish Agricultural Securities CorporationLtd”, ”Crown Agents for overseas governments and administra-
tions”, ”credit unions” och ”municipal banks”.
4. Rådet skall, efter förslag från kommissionen, som för ändamålet
skall samråda med den i artikel 57 nämnda kommittén (i fortsättningenkallad den rådgivande bankrörelsekommittén), besluta i fråga om
ändringar i förteckningen i punkt 3.
5. Ett kreditinstitut som fanns i en medlemsstat den 15 december
1977 och som, vid detta datum, var varaktigt underställt en i sammamedlemsstat etablerad central företagsenhet som övervakar institutet, får
undantas från tillämpning av villkorsbestämmelserna i såväl artikel 6.1
som artiklarna 8 och 59, förutsatt att, senast den 15 december 1979, dennationella lagstiftningen innehåller följande:
— Antingen gäller solidariskt ansvar för åtaganden som gjorts av den
centrala företagsenheten och dess underställda institut eller ocksågaranteras de senare institutens åtaganden fullt ut av den centralaföretagsenheten.
— Soliditeten och likviditeten hos den centrala företagsenheten och alla
dess underställda institut övervakas sammantaget, på grundval av
sammanställd redovisning.
— Den centrala företagsenhetens verkställande ledning är bemyndigad
att utfärda instruktioner till den verkställande ledningen för varjeunderställt institut.
Vad som sägs iförsta stycket gäller även lokalt verksamma
kreditinstitut, som efter den 15 december 1977 knutits till en centralföretagsenhet iden meni ng som anges iförsta stycket, ifall det är frågaom en normal utvidgning av företagsnätet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 18
▼B
I fråga om andra kreditinstitut än sådana som etableras på nyligen
uppdämt vattenområde eller som tillkommit genom uppdelning ellersammanslagning av befintliga institut, organisatoriskt beroende av eller
underordnade den centrala företagsenheten, får rådet efter förslag från
kommissionen, som för detta ändamål skall samråda med denrådgivande bankrörelsekommittén, utfärda ytterligare bestämmelser omtillämpningen av andra stycket, inbegripet beslut om upphävande avundantag enligt första stycket, i fall då rådet finner att anknytningen av
nya institut, som drar fördel av bestämmelserna i andra stycket, kan
påverka konkurrensen negativt. Rådet skall besluta med kvalificeradmajoritet.
6. Ett kreditinstitut som, enligt vad som sägs i punkt 5 första stycket,
är underställt en isamma medlemsstat etablerad central företagsenhet,
får också undantas från tillämpningen av artiklarna 5, 40-51 och 65,
under förutsättning, utan att tillämpningen av nämnda bestämmelser påden centrala företagsenheten påverkas, att helheten bestående av dencentrala företagsenheten och underställda institut omfattas av nämndabestämmelser på gruppnivå.
Om undantag görs, skall artiklarna 13, 18, 19, artikel 20.1-20.6 samt
artiklarna 21 och 22 tillämpas på den centrala företagsenhetens och deunderställda institutens sammantagna rörelse.
Artikel 3
Förbudförföretagsominteärkreditinstitutattdrivarörelsesom
omfattar att från allmänheten ta emot insättningar eller andra
återbetalbaramedel
Medlemsstaterna skall förbjuda personer eller företag som inte är
kreditinstitut att driva rörelse som omfattar att från allmänheten ta emot
insättningar eller andra återbetalbara medel. Förbudet skall inte gällamottagande av insättningar eller andra medel i fall då återbetalnings-skyldigheten åvilar en medlemsstat eller dess regionala eller lokalamyndigheter eller offentliga internationella organ i vilka en eller flera
medlemsstater ingår, inte heller i fall som är särskilt omfattade av
nationell lagstiftning eller av regler antagna av gemenskapen, allt underförutsättning att verksamheten är underkastad regler och övervakning tillskydd för insättare och investerare.
AVDELNING II
VILLKOR FÖR RÄTTEN ATT STARTA OCH DRIVA VERK-
SAMHET I KREDITINSTITUT OCH FÖR UTÖVANDE AV
SÅDANVERKSAMHET
Artikel 4
Auktorisation
Medlemsstaterna skall föreskriva att kreditinstitut skall ha erhållit
auktorisation innan de inleder sin verksamhet. Medlemsstaterna skallfastställa de villkor som skall gälla för auktorisationen om inte annat
följer av artikel 5-9 och anmäla dem till kommissionen och den
rådgivande bankrörelsekommittén.
Artikel 5
Startkapital
1. Oberoende av de villkor som gäller enligt andra allmänt
tillämpliga bestämmelser i nationell lag, skall de behöriga myndighe-terna inte bevilja auktorisation i fall då kreditinstitutet inte har ensärskild egen kapitalbas eller då startkapitalet är mindre än fem miljonereuro.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 19
▼B
Medlemsstaterna får besluta att kreditinstitut, som inte uppfyller
villkoren som rör en särskild egen kapitalbas och som existerade den15 december 1979, får fortsätta att driva verksamhet. De får befria dessa
företag från skyldighet att uppfylla villkoren enligt artikel 6.1 första
stycket.
2. Medlemsstaterna får dock bevilja auktorisation för särskilda
kategorier av kreditinstitut, vars startkapital uppgår till mindre beloppän som föreskrivs i punkt 1. I sådana fall skall
a) startkapitalet uppgå till minst en miljon euro,
b) medlemsstaten göra anmälan till kommissionen om skälen för
undantag från denna punkt,
c) vid offentliggörandet av listor enligt artikel 11, namnen på
kreditinstituten efterföljas av en not om att de inte uppfyller kravetpå startkapital enligt punkt 1.
3. Ett kreditinstituts kapitalbas får inte understiga beloppet för det
startkapital som enligt punkterna 1 och 2 krävs vid tidpunkten förauktorisation av institutet.
4. Medlemsstaterna får besluta att kreditinstitut, som existerade den 1
januari 1993, och vars kapitalbas inte uppnådde den nivå för startkapital
som föreskrivs i punkterna 1 och 2, får fortsätta att driva verksamhet. I
sådant fall får kapitalbasen inte tillåtas understiga den högstabeloppsnivå som uppnåtts efter den 22 december 1989.
5. Om ägarkontrollen över ett sådant kreditinstitut som avses i punkt
4 övertas av en annan fysisk eller juridisk person än den som tidigare
hade ägarkontroll över institutet, måste institutets kapitalbas motsvara
lägst den nivå som enligt punkterna 1 och 2 är föreskriven förstartkapital.
6. Under särskilda förhållanden och med behöriga myndigheters
samtycke, får, vid fusion mellan två eller flera kreditinstitut som avses ipunkt 4, kapitalbasen för det genom fusion bildade institutet inte tillåtas
underskrida summan av kapitalbaserna för de sammanslagna instituten
vid tidpunkten för fusionen, intill dess de i punkterna 1 och 2 föreskrivnanivåerna har uppnåtts.
7. Om kapitalbasen nedgått i fall som sägs i punkterna 3, 4 och 6, får
behöriga myndigheter, då förhållandena motiverar det, medge ett institut
att inom viss tid vidta rättelse eller upphöra med sin verksamhet.
Artikel 6
Ansvar för ledning och lokalisering av kreditinstitutets centrala
administration
1. De behöriga myndigheterna skall bevilja auktorisation endast
under förutsättning att verksamheten i kreditinstitutet effektiv leds av
minst två personer.
Myndigheterna får inte bevilja auktorisation om dessa personer inte är
tillräckligt väl ansedda eller saknar tillräcklig erfarenhet för att kunnafullgöra sina uppgifter.
2. Medlemsstaterna skall kräva följande:
— Kreditinstitut som är juridiska personer och som enligt sin nationella
lagstiftning har ett stadgeenligt säte skall ha sitt huvudkontor isamma medlemsstat som sitt stadgeenliga säte.
— Andra kreditinstitut skall ha sitt huvudkontor i den medlemsstat som
auktoriserat institutet och i vilken de faktiskt bedriver sin
verksamhet.
Artikel 7
Aktieägareochmedlemmar
1. De behöriga myndigheterna får inte bevilja auktorisation för
verksamhet i kreditinstitut förrän de fått information om vilka aktieägare2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 20
▼B
eller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt eller
indirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av sådana innehav.
Vid tillämpning av begreppet kvalificerat innehav på denna artikel, skall
beaktas vad som i artikel 7 i rådets direktiv 88/627/EEG (1) sägs om
rösträtter.
2. De behöriga myndigheterna skall vägra auktorisation om de, med
hänsyn till behovet av sund och ansvarsfull ledning av kreditinstitut,bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmar som aves iförsta stycket inte är tillfredsställande.
3. Om det dessutom finns nära förbindelser mellan kreditinstitut och
andra fysiska eller juridiska personer skall de behöriga myndigheternaendast bevilja auktorisation om dessa förbindelser inte hindrarmyndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn.
De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar,
förordningar eller administrativa bestämmelser i ett tredje land, som
gäller för en eller flera fysiska eller juridiska personer till vilka
kreditinstitutet har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningenav dessa bestämmelser, hindrar myndigheterna från att utöva en effektivtillsyn.
De behöriga myndigheterna skall kräva att kreditinstituten förser dem
med erforderliga uppgifter för att de fortlöpande skall kunna övervaka
att bestämmelserna idenna punkt efterlevs.
Artikel 8
Verksamhetsplanochorganisationsstruktur
Medlemsstaterna skall föreskriva att det till varje ansökan om
auktorisation skall fogas en verksamhetsplan i vilken bl.a. den tilltänktaverksamhetsinriktningen skall anges och institutets organisationsstrukturbeskrivas.
Artikel 9
Ekonomiskabehov
Medlemsstaten får inte föreskriva att det vid prövning av en auktorisa-
tionsansökan skall tas hänsyn till marknadens ekonomiska behov.
Artikel 10
Vägranavauktorisation
När auktorisation vägras skall beslutet motiveras och skälen ges
sökanden till känna inom sex månader från det att ansökningen gjordeseller, om den då var ofullständig, från det att sökanden givit in sådankompletterande information som krävs för beslut. Under alla
förhållanden skall beslut fattas inom tolv månader från det att
ansökningen mottagits.
Artikel 11
Anmälanavauktorisationtillkommissionen
Varje auktorisation skall anmälas till kommissionen. Varje enskilt
kreditinstitut skall uppföras på en lista som kommissionen skalloffentliggöra i Europeiska gemenskapernas officiella tidning och hålla
aktuell.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 21
(1) Rådets direktiv 88/627/EEG av den 12 december 1988 om sådana uppgifter
som skall offentliggöras vid förvärv eller avyttring av ett större innehav i ett
börssnoterat bolag (EGT L 348, 17.12.1988, s. 62).
▼B
Artikel 12
Samrådmedbehörigamyndigheteriandramedlemsstater
Samråd med behöriga myndigheter i den andra berörda medlemsstaten
skall ske innan auktorisation beviljas för ett kreditinstitut som
— är dotterföretag till ett kreditinstitut som är auktoriserat i en annan
medlemsstat,
— är dotterföretag till moderföretaget till ett kreditinstitut som är
auktoriserat i en annan medlemsstat, eller
— står under ägarkontroll av samma fysiska eller juridiska personer
som har ägarkontrollen över ett kreditinstitut auktoriserat i en annanmedlemsstat.
Artikel 13
Filialertillkreditinstitutauktoriseradeiandramedlemsstater
Ett värdland får, i fråga om filialer till kreditinstitut som är auktoriserade
i andra medlemsstater, inte kräva vare sig auktorisation eller särskilttillskjutet kapital. Beträffande etablering och tillsyn av sådana filialerskall bestämmelserna i artikel 17, artikel 20.1-20.6 samt artiklarna 22och 26 gälla.
Artikel 14
Återkallelseavauktorisation
1. De behöriga myndigheterna får återkalla en auktorisation, som
beviljats ett kreditinstitut endast under förutsättning att institutet
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, eller uttryckligen
avstår från auktorisationen, eller inte bedrivit någon verksamhet påminst sex månader, om inte i sådana fall auktorisationen ändå
förlorar sin verkan enligt medlemsstatens bestämmelser,
b) har utverkat auktorisation på grundval av oriktiga uppgifter eller på
något annat sätt istri d med gällande regler,
c) inte längre uppfyller de villkor som gäller för auktorisationen,
d) inte längre har tillräcklig kapitalbas eller inte längre kan förväntas
komma att fullgöra sina skyldigheter gentemot borgenärerna, särskiltdå det inte längre föreligger säkerhet för anförtrodda medel.
e) omfattas av något annat fall där det i nationell lag föreskrivs att
auktorisationen skall återkallas.
2. En återkallelse av en auktorisation skall motiveras och skälen ges
dem till känna som berörs av beslutet; sådana återkallelser skall anmälastill kommissionen.
Artikel 15
Firma
Ett kreditinstitut får i sin verksamhet, oavsett vilka regler som gäller
beträffande användningen av orden ”bank”, ”sparbank” och andrabanknamn som kan förekomma ivärdmedlemsstaten, i nom gemens-
kapens hela område använda samma firma som institutet brukar i den
medlemsstat, i vilken huvudkontoret finns. Om det föreligger risk förförväxling får värdmedlemsstaten i förtydligande syfte föreskriva attfirman skall förses med ett förklarande tillägg.
Artikel 16
Kvalificeratinnehaviettkreditinstitut
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person,
som avser att förvärva, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettkreditinstitut, underrättar behöriga myndigheter om storleken av dettilltänkta innehavet. Underrättelse skall lämnas även av den som avseratt öka sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 22
▼B
eller kapitalet kommer att uppgå till 20 %, 33 % eller 50 %, eller så att
kreditinstitutet kommer att få ställning av dotterföretag.
Med förbehåll för bestämmelserna ipunkt 2 skall de behöri ga
myndigheterna ha rätt att, inom en tid av högst tre månader från det
att underrättelse enligt föregående stycke gjorts, motsätta sig förvärvet,om de, med hänsyn till behovet av sund och ansvarfull ledning avkreditinstitut, bedömer att lämpligheten inte är tillfredsställande hos depersoner som avses i föregående stycke. Om myndigheterna intemotsätter sig förvärvet, får de föreskriva en viss tid inom vilket förvärvet
skall vara genomfört.
2. Om förvärvaren av innehav, som avses i punkt 1, är ett
kreditinstitut auktoriserat i en annan medlemsstat eller moderföretagtill ett kreditinstitut auktoriserat i en annan medlemsstat, eller en fysiskeller juridisk person som har ägarkontroll över ett kreditinstitutauktoriserat i en annan medlemsstat och om det institut i vilket
innehavet finns till följd därav skulle få ställning av dotterföretag eller
komma under förvärvarens ägarkontroll, skall prövning av förvärvetföregås av samråd enligt artikel 12.
3. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person,
som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettkreditinstitut, underrättar behöriga myndigheter om storleken avinnehavet. Underrättelse skall lämnas även av den som avser att minska
sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller
kapitalet skulle understiga 20 %, 33 % eller 50 % eller så attkreditinstitutets ställning som dotterföretag skulle upphöra.
4. Ett kreditinstitut skall, då det får kännedom därom, underrätta
behöriga myndigheter om sådana förvärv eller avyttringar av innehav iinstitutets kapital som får till följd att innehaven överstiger eller
understiger något av de gränstal som anges i punkterna 1 och 3.
Varje kreditinstitut skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter om namnen på aktieägare och medlemmar medkvalificerade innehav samt om storleken på sådana innehav, så somframgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid bolagsstämma om aktieägareoch medlemmar eller av uppgifter som redovisats i enlighet med
föreskrifter som gäller för börsregistrerade bolag.
5. Medlemsstaterna skall, ifall då de personer som avses ipunkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av institutet, föreskriva skyldighet förbehöriga myndigheter att vidta åtgärder. Sådana åtgärder får bl.a. bestå iförelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den verkställandeledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till de
ifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att behörigamyndigheter har motsatt sig förvärvet, skall medlemsstaterna, oavsett deåtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen att rösträtterna för
sådana innehav inte får utövas eller att avgivna röster skall vara ogiltiga
eller att de får förklaras ogiltiga.
6. Vid tillämpning av begreppet kvalificerat innehav och andra nivåer
av ägande i denna artikel, skall beaktas vad som i artikel 7 i direktiv 88/627/EEG sägs om rösträtter.
Artikel 17
Rutinerförinternkontroll
Hemländernas behöriga myndigheter skall kräva att varje kreditinstitut
tillämpar sunda rutiner för administration, redovisning och erforderligintern kontroll.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 23
▼B
AVDELNING III
BESTÄMMELSER OM ETABLERINGSFRIHET OCH FRIHET
ATTTILLHANDAHÅLLATJÄNSTER
Artikel 18
Kreditinstitut
Medlemsstaterna skall svara för att de verksamheter som anges ibi laga I
får bedrivas inom det egna territoriet så som sägs i artiklarna 20.1-20.6,21.1, 21.2 och artikel 22, antingen genom etablering av en filial ellergenom direkt tillhandahållande av tjänster, av varje kreditinstitut som är
auktoriserat och underkastat tillsyn av behöriga myndigheter i en annan
medlemsstat, förutsatt att verksamheterna omfattas av auktorisationen.
Artikel 19
Finansiellainstitut
Medlemsstaterna skall också tillse att alla verksamheter som anges i
bilaga I får bedrivas inom det egna territoriet så som sägs i artikel 20.1-20.6, 21.1, 21.2 och i artikel 22, antingen genom etablering av en filialeller genom direkt tillhandahållande av tjänster, av varje finansiellt
institut från en annan medlemsstat, i fall då institutet antingen är
dotterföretag till ett kreditinstitut eller ägs gemensamt av två eller flerakreditinstitut, vars stadgar eller bolagsordning tillåter sådan verksamhetoch vilka uppfyller samtliga av följande villkoren:
— Moderföretaget eller moderföretagen är auktoriserade som kreditin-
stitut i den medlemsstat vars lag gäller för dotterföretaget.
— De ifrågavarande verksamheterna bedrivs inom samma medlemsstats
territorium.
— Moderföretaget eller moderföretagen innehar 90 % eller mer av
samtliga rösträtter i dotterföretaget.
— Moderföretaget eller moderföretagen har att tillgodose behöriga
myndigheters krav på sund förvaltning av dotterföretaget och harutfäst sig att, med samtycke av vederbörande hemlands behöriga
myndigheter, solidariskt svara för de åtaganden som dotterföretaget
gjort.
— Dotterföretaget omfattas effektivt, särskilt med avseende på de
ifrågavarande verksamheterna, av gruppbaserad tillsyn, som moder-företaget eller vart och ett av moderföretagen är föremål för ienlighet med artikel 52-56, i synnerhet beträffande beräkning av
kapitaltäckningsgrad, kontroll av större engagemang och begräns-
ning av innehav så som föreskrivits i artikel 51.
Hemlandets behöriga myndigheter skall intyga och lämna dotterföre-
taget bevis om att de nu angivna villkoren är uppfyllda. Beviset skall
utgöra en del av den underrättelse som avses iarti klarna 20.1-20.6, 21.1
och 21.2.
Hemlandets behöriga myndigheter skall svara för att tillsyn av
dotterföretaget sker i enlighet med artikel 5.3 samt artiklarna 16, 17,
26, 28, 29, 30 och 32.
Bestämmelserna i denna artikel skall i tillämpliga delar gälla för
dotterföretag. Därvid skall ”kreditinstitut” läsas som ”finansiella institutsom uppfyller de i artikel 19 föreskrivna villkoren” och ”auktorisation”
läsas som ”stadgar eller bolagsordning”.
Artikel 20.3 andra stycket skall läsas som: ”Hemlandets behöriga
myndigheter skall också lämna uppgift om storleken av det dotterägdafinansiella institutets kapitalbas och om den konsoliderade kapitaltäck-ningsgraden för det kreditinstitut som är dess moderföretag.”
Om ett finansiellt institut som avses i denna artikel inte längre uppfyller
alla de föreskrivna villkoren, skall hemlandet underrätta värdlandetsbehöriga myndigheter. Värdlandets lagar skall då gälla för det finansiellainstitutets verksamhet i värdlandet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 24
▼B
Artikel 20
Utövandeavetableringsrätten
1. Ett kreditinstitut som önskar etablera en filial på en annan
medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga myndig-heter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje kreditinstitut,
som önskar etablera en filial i en annan medlemsstat, att vidunderrättelse enligt punkt 1 lämna uppgifter om följande:
a) Den medlemsstat på vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som anger bl.a. filialens tilltänkta affärsverk-
samhet och organisationsstruktur.
c) En adress i värdmedlemsstaten där handlingar skall finnas tillgäng-
liga.
d) Namnen på de personer som skall ha ansvaret för filialens ledning.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna har anledning att
ifrågasätta kreditinstitutens administrativa struktur eller finansiellasituation, skall myndigheterna, med beaktande av de tilltänkta verk-samheterna, inom tre månader från mottagande av underrättelse enligtpunkt 2 översända den erhållna informationen till värdlandets behöriga
myndigheter och underrätta det berörda institutet.
Hemlandets behöriga myndigheter skall också lämna uppgift om
storleken av kreditinstitutets kapitalbas och kapitaltäckningsgrad.
I fall då hemlandets behöriga myndigheter vägrar att översända den i
punkt 2 omnämnda informationen till värdlandets behöriga myndigheter,
skall skälen härför lämnas till det berörda kreditinstitutet inom tre
månader från det att fullständig information föreligger. En vägran attöversända information eller underlåtenhet att lämna besked skall kunnaprövas av domstol ihemlandet.
4. Innan en filial till ett kreditinstitut inleder sin verksamhet skall
värdlandets behöriga myndigheter inom två månader från det attunderrättelse enligt punkt 3 erhållits förbereda tillsyn av kreditinstituteti enlighet med artikel 22 och, om så erfordras, ange under vilka villkor,
motiverade av hänsyn till det allmännas bästa, verksamheterna får
bedrivas i värdlandet.
5. Efter underrättelse från värdlandets behöriga myndigheter eller
sedan den i punkt 4 angivna fristen löpt ut utan att någon underrättelseerhållits från myndigheterna, får filialen etableras och inleda sinverksamhet.
6. Om förändringar sker i något avseende som uppgivits i en
underrättelse enligt punkt 2 b, c eller d, skall kreditinstitutet skriftligenunderrätta behöriga myndigheter i hemlandet och värdlandet. Under-rättelse skall lämnas minst en månad innan förändringen sker, så att det
blir möjligt för hemlandets behöriga myndigheter att fatta beslut enligt
punkt 3 och för värdlandets behöriga myndigheter att i anledning avförändringen fatta beslut enligt punkt 4.
7. En filial som, i enlighet med bestämmelser i värdlandet, har inlett
verksamhet före den 1 januari 1993, skall anses ha blivit föremål försådant förfarande som föreskri vs ipunkt 1-5 idenna arti kel. För sådanafilialer skall från detta datum gälla punkt 6 i denna artikel och artiklarna
18, 19, 22 och 29.
Artikel 21
Utövandeavrättentillfritttillhandahållandeavtjänster
1. Ett kreditinstitut som för första gången önskar utnyttja rätten att,
inom ramen för fritt tillhandahållande av tjänster, driva verksamhet påen annan medlemsstats territorium, skall underrätta hemlandets behörigamyndigheter om vilka av de i bilaga I upptagna verksamheterna sominstitutet avser att bedriva.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 25
▼B
2. Hemlandets behöriga myndigheter skall inom en månad från det att
underrättelse enligt punkt 1 mottagits, översända underrättelsen tillvärdlandets behöriga myndigheter.
3. Denna artikel skall inte påverka de rättigheter som givits
kreditinstitut, vilka tillhandahållit tjänster före den 1 januari 1993.
Artikel 22
Befogenheterförvärdlandetsbehörigamyndigheter
1. Värdlandet får för statistiska ändamål föreskriva skyldighet för alla
kreditinstitut som har filial på dess territorium att till värdlandets
behöriga myndigheter lämna periodiska rapporter om verksamheten pådess territorium.
Vid fullgörande av åligganden enligt artikel 27 får värdlandet föreskriva
skyldighet för filialer till kreditinstitut från andra medlemsstater attlämna samma information som för ändamålet krävs av inhemskakreditinstitut.
2. Om ett värdlands behöriga myndigheter finner att ett institut, som
har en filial eller som tillhandahåller tjänster inom värdlandetsterritorium, inte efterlever de föreskrifter som utfärdats i anledning avbestämmelserna i detta direktiv om befogenheter för värdlandetsbehöriga myndigheter, skall dessa myndigheter förelägga institutet attvidta rättelse.
3. Om det berörda institutet underlåter att vidta erforderliga åtgärder
för rättelse, skall värdlandets behöriga myndigheter underrätta hemlan-dets behöriga myndigheter. Hemlandets behöriga myndigheter skallsnarast vidta alla erforderliga åtgärder för att institutet skall åstadkomma
rättelse. Underrättelse skall ske till värdlandets behöriga myndigheter
om vilka åtgärder som vidtas.
4. Om institutet, trots de åtgärder som vidtagits av hemlandet eller
beroende på att sådana åtgärder visar sig otillräckliga eller inte kan
genomföras iden i frågavarande medlemsstaten, fortsätter att överträda i
värdlandet gällande föreskrifter som avses i punkt 2, får värdlandet, efteratt ha underrättat hemlandets behöriga myndigheter, vidta erforderligaåtgärder för att hindra eller bestraffa vidare överträdelser och, i den måndet är nödvändigt, hindra institutet att göra nya åtaganden inom det egna
territoriet. Medlemsstaterna skall tillse att delgivning kan ske inom deras
territorier av sådana handlingar som är nödvändiga för dessa åtgärdermot kreditinstitut.
5. Bestämmelserna i punkt 1-4 skall inte påverka möjligheterna för
ett värdland att vidta erforderliga åtgärder för att hindra eller bestraffa
överträdelser inom sitt territorium av föreskrifter som utfärdats i detallmännas intresse. Sådana åtgärder skall kunna innefatta hinder förinstitut att göra nya åtaganden inom värdlandets territorium.
6. Varje åtgärd som vidtagits med stöd av punkterna 3, 4 och 5 och
som innebär påföljder för eller inskränkningar i rätten att tillhandahållatjänster skall vara väl befogad och delges berörda institut. Varje sådanåtgärd skall kunna prövas av domstol iden medlemsstat vars myndi g-heter beslutat om åtgärden.
7. Innan åtgärder vidtas i den ordning som föreskrivs i punkterna 2, 3
och 4, får värdlandets behöriga myndigheter i brådskande fallinterimistiskt vidta de åtgärder som är nödvändiga till skydd förinsättare, investerare och andra mottagare av tjänster. Kommissionen
och de andra medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrättas
om sådana åtgärder så snart det kan ske.
Kommissionen får, efter hörande av berörda medlemsstaters behöriga
myndigheter, besluta att den ifrågavarande medlemsstaten skall ändra
eller återkalla åtgärder som nu sagts.
8. Värdlandet får utöva befogenheter som givits det enligt detta
direktiv genom att vidta erforderliga åtgärder för att hindra ellerbestraffa överträdelser inom dess territorium. Sådana åtgärder skall2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 26
▼B
kunna innefatta förbud för institut att göra nya åtaganden inom
vederbörande värdlands territorium.
9. Om en auktorisation återkallas skall underrättelse därom ske till
värdlandet, som skall vidta erforderliga åtgärder för att hindra berördainstitut att göra nya åtaganden inom det egna territoriet och för attskydda insättarnas intressen. Kommissionen skall vartannat år tillställa
den rådgivande bankrörelsekommittén en rapport om sådana fall.
10. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om antalet och
arten av de fall i vilka underrättelse vägrats enligt artikel 20.1-20.6 och i
vilka fall åtgärder har vidtagits med stöd av punkt 4 i denna artikel.
Kommissionen skall vartannat år tillställa den rådgivande bankrörelse-kommittén en rapport om sådana fall.
11. Denna artikel skall ej till någon del hindra kreditinstitut med
huvudkontor ien annan medlemsstat från att marknadsföra si na tjänstermed anlitande av alla tillgängliga media i värdlandet, detta iöverensstämmelse med bestämmelser om formen och innehållet isådan reklam vilka antagits i det allmännas intresse.
AVDELNING IV
FÖRHÅLLANDETILLTREDJELAND
Artikel 23
Anmälanavdotterföretagtillföretagitredjelandochomvillkorför
marknadstillträdeitredjeland
1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall underrätta kommis-
sionen
a) om varje auktorisation av ett direkt eller indirekt dotterföretag till ett
eller flera företag som är underkastade tredje lands lagar. Kommis-
sionen skall därefter informera den rådgivande
bankrörelsekommittén,
b) närhelst ett sådant moderföretag förvärvar aktier eller andelar i ett
kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen så att det senare blir detförras dotterföretag. Kommissionen skall därefter informera denrådgivande bankrörelsekommittén.
När auktorisation beviljas för ett direkt eller indirekt dotterföretag till ett
eller flera moderföretag som är underkastade tredje lands lagar, skallgruppstrukturen specificeras i den anmälan som den behöriga myndig-
heten skall göra till kommissionen enligt artikel 11.
2. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla svårig-
heter av allmän natur som deras kreditinstitut mött vid etablering ellerutövande av bankverksamhet itredje land.
3. Kommissionen skall periodvis upprätta rapporter om i vad mån
tredje länder ger kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen sådanbehandling som avses i punkterna 4 och 5, med avseende på etablering
och utövande av bankverksamhet samt förvärv av aktier eller andelar i
tredje lands kreditinstitut. Kommissionen skall till rådet överlämnarapporterna med lämpliga förslag.
4. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses ipunkt 3 eller genom annan i nformati on,att ett tredje land inte erbjuder kreditinstitut hemmahörande igemenskapen effektivt marknadstillträde, jämförbart med det somgemenskapen erbjuder kreditinstitut från samma tredje land, får
kommissionen lämna förslag till rådet om lämpligt mandat för under-
handlingar med ändamål att uppnå jämförbara konkurrensmöjligheterför kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen. Rådet skall besluta medkvalificerad majoritet.
5. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom, antingen
genom de rapporter som avses ipunkt 3 eller genom annan i nformati on,att kreditinstitut hemmahörande i gemenskapen inte får nationellbehandling i ett tredje land, innebärande samma konkurrensmöjlighetersom erbjuds inhemska kreditinstitut, och att kravet på effektiv2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 27
▼B
marknadstillträde inte är uppfyllt, får kommissionen ta initiativ till
underhandlingar med ändamål att åstadkomma rättelse.
I fall som avses i föregående stycke får, utöver initiativ till underhand-
lingar, när som helst beslutas i den ordning som föreskrivs i artikel 60.2
att medlemsstaternas behöriga myndigheter skall begränsa eller
uppskjuta prövningen av inneliggande eller framtida ansökningar omauktorisation och förvärv av aktier eller andelar, då ansökningarna gjortsav direkta eller indirekta moderföretag underställda ett tredje landslagar. Sådana åtgärder får inte gälla för längre tid än tre månader.
Före utgången av tremånadersperioden får rådet, med beaktande av
resultaten av underhandlingarna, med kvalificerad majoritet besluta efter
förslag av kommissionen huruvida åtgärderna skall bestå.
Sådana begränsningar eller uppskov får inte tillämpas i fall då
ansökningen om etablering av ett dotterföretag eller om tillstånd attförvärva aktier eller andelar i ett kreditinstitut hemmahörande igemenskapen gjorts av ett kreditinstitut, som är auktoriserat inomgemenskapen eller av ett där auktoriserat dotterföretag till ett
kreditinstitut.
6. Närhelst det kommer till kommissionens kännedom att något av de
fall som avses ipunkterna 4 och 5 uppkommer, skall medlemsstaternapå kommissionens begäran underrätta denna
a) om varje ansökan om auktorisation av ett direkt eller indirekt ägt
dotterföretag till ett eller flera moderföretag som är underkastadevederbörande tredje lands lagar,
b) närhelst de får underrättelse enligt artikel 16 om att ett sådant företag
avser att förvärva en ägarandel i ett kreditinstitut hemmahörande igemenskapen, så att det senare institutet blir det förras dotterföretag.
Denna sklydighet att lämna information skall upphöra så snart en
överenskommelse har träffats med det tredje land som avses ipunkt 4eller 5, eller när de åtgärder som avses ipunkt 5 andra och tredje
styckena upphör att gälla.
7. Åtgärder som vidtas med stöd av denna artikel skall stå i
överensstämmelse med gemenskapens förpliktelser enligt internationellaöverenskommelser, bilaterala eller multilaterala, om rätt för kreditin-stitut att starta och driva verksamhet.
Artikel 24
Filialertillkreditinstitutmedhuvudkontorutanförgemenskapen
1. När filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemen-
skapen startar eller bedriver verksamhet, får medlemsstaterna intetillämpa bestämmelser som medför att dessa filialer ges en förmånligarebehandling än filialer till kreditinstitut med huvudkontor inom
gemenskapen.
2. De behöriga myndigheterna skall göra anmälan till kommissionen
och till den rådgivande kommitén om alla auktorisationer för filialersom beviljats kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen.
3. Med förbehåll för bestämmelserna ipunkt 1 får gemenskapen, med
stöd av fördraget, träffa avtal med tredje land om tillämpning avbestämmelser, vilka på grundval av principen om reciprocitet, innebäratt filialer till kreditinstitut med huvudkontor utanför gemenskapen ges
identisk behandling inom gemenskapens hela område.
Artikel 25
Samarbetemedbehörigamyndigheteritredjelandomgruppba-
seradtillsyn
1. Kommissionen kan på begäran av en medlemsstat eller på eget
initiativ lägga fram förslag till rådet om att inleda förhjandlingar med etteller flera tredje länder om möjligheterna att utöva gruppbaserad tillsynöver
— kreditinstitut vars moderföretag har huvudkontor i ett tredje land, och2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 28
▼B
— kreditinstitut som är belägna i tredje land och vars moderföretag,
antingen detta är ett kreditinstitut eller ett finansiellt holdingföretag,har huvudkontor inom gemenskapen.
2. Överenskommelser som avses ipunkt 1 skall särski lt säkerställa
— dels att medlemsstaternas behöriga myndigheter kan inhämta
information som behövs för gruppbaserad tillsyn över kreditinstitut
eller finansiella holdingföretag som är belägna inom gemenskapen
och som har dotterföretag som är kreditinstitut eller finansiellainstitut utanför gemenskapen eller som innehar ägarintressen isådana institut,
— dels att de behöriga myndigheterna i tredje land kan inhämta
information som behövs för tillsyn över moderföretag med huvud-kontor inom deras territorium och med dotterföretag som är
kreditinstitut eller finansiella institut i ett eller flera medlemsländer
eller med ägarintressen i sådana institut.
3. Kommissionen och den rådgivande bankrörelsekommittén skall
granska resultatet av de ipunkt 1 nämnda förhandli ngarna och deförhållanden som uppkommer till följd därav.
AVDELNING V
PRINCIPEROCHTEKNISKAINSTRUMENTFÖRTILLSYN
KAPITEL 1
PRINCIPERFÖRTILLSYNSANSVAR
Artikel 26
Kontrollbehörighetförhemlandet
1. Ansvaret för tillsyn över kreditinstitut, innefattande tillsyn över
verksamheter som bedrivs i enlighet med artiklarna 18 och 19, skall
åvila hemländernas behöriga myndigheter, i den mån behörighet för
värdländernas myndigheter inte följer av bestämmelser i detta direktiv.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte utgöra hinder för gruppbaserad
tillsyn i enlighet med detta direktiv.
Artikel 27
Behörighetförvärdlandet
Intill dess vidare harmonisering skett skall värdländernas behöriga
myndigheter, i samarbete med hemländernas behöriga myndigheter,
utöva tillsyn över likviditeten hos filialer till kreditinstitut. I fråga omandra åtgärder än som krävs för genomförande av det Europeiskamonetära systemet skall värdländerna ha oinskränkt rätt att vidtapenningspolitiskt betingade åtgärder. Sådana åtgärder får inte innefattadiskriminerande behandling eller restriktioner gentemot kreditinstitut
som är auktoriserade i en annan medlemsstat.
Artikel 28
Samarbeteangåendetillsyn
De behöriga myndigheterna skall i nära samarbete utöva tillsyn av
kreditinstitut, som driver verksamhet i en eller flera medlemsstaterutöver den där huvudkontoret finns, särskilt i fall då filialer inrättats i deförra staterna. Myndigheterna skall förse varandra med all den
information rörande ledningen och ägandeförhållandena i sådana
kreditinstitut, som är ägnad att underlätta såväl tillsynen som bedöm-ningen av om auktorisationsvillkoren iakttas, och all information ägnadatt underlätta övervakningen av sådana institut, särskilt med avseende pålikviditet, soliditet, inlåningsgaranti, begränsning av stora exponeringarsamt rutiner för administration, redovisning och intern kontroll.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 29
▼B
Artikel 29
Inspektionpåplatsavfilialeretableradeienannanmedlemsstat
1. Om ett kreditinstitut, auktoriserat i en medlemsstat, driver
verksamhet genom filial i en annan medlemsstat, skall värdlandet ge
hemlandets behöriga myndigheter rätt att, efter underrättelse tillvärdlandets behöriga myndigheter, självständigt eller genom särskiltutsedda personer utföra inspektion på platsen för att skaffa sig sådaninformation som avses i artikel 28.
2. Hemlandets behöriga myndigheter får också, för kontroll av
filialer, tillämpa något av de andra förfaranden som avses i artikel 56.7.
3. Denna artikel skall inte utgöra hinder för värdlandets behöriga
myndigheter att, för fullgörande av tillsynsansvar enligt detta direktiv,utföra inspektion på platsen av filialer etablerade på det egna territoriet.
Artikel 30
Utbyteavinformationochtystnadsplikt
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar
eller som har arbetat för behöriga myndigheter, samt revisorer och
experter som är verksamma för behöriga myndigheters räkning skall
vara bundna av tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingenförtrolig information som erhålls i tjänsten får röjas till någon personeller myndi ghet utom isammandrag eller isammanställni ng somomöjliggör identifikation av enskilda institut, dock med förbehåll för fallsom omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Dock får, i fall då ett kreditinstitut har försatts i konkurs eller
underkastats tvångslikvidation, förtrolig information som inte berörtredje part, engagerad i försök att rädda institutet, yppas vid civilrättsliga
eller kommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas
behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med såväl detta
direktiv som andra direktiv som gäller för kreditinstitut. För sådaninformation skall tystnadsplikt gälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal om utbyte av information
med behöriga myndigheter i tredje land samt med myndigheter ellerorgan i tredje land enligt definitionen i punkt 5 och punkt 6 endast omden lämnade informationen är föremål för garantier om tystnadspliktsom minst är likvärdiga dem som avses i denna artikel. Detta utbyte avinformation får endast göras för att de ovan nämnda myndigheterna eller
organen skall kunna utföra sin tillsynsuppgift.
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat får
den inte lämnas vidare utan uttryckligt medgivande från de behöriga
myndi gheter som har lämnat den, och iså fall, endast idet syfte som
avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs ipunkt 1 eller 2, får använda den endast itjänsten och därendast
— för att kontrollera att villkoren för att kreditinstitut skall få starta
verksamhet är uppfyllda och för att underlätta gruppbaserad ellericke gruppbaserad tillsyn, över sådan verksamhet, särskilt med
avseende på kontroll av likviditet, soliditet, större engagemang och
rutiner för administration, redovisning och intern kontroll,
— för att ålägga sanktioner,
— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av den
behöriga myndigheten, eller
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 33 eller enligt
särskilda bestämmelser i detta direktiv samt i andra direktiv antagna
med avseende på kreditinstitut.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 30
▼B
stat, inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater i fall
då informationen lämnas till
— myndigheter med ansvar för tillsyn över andra finansiella organisa-
tioner och över försäkringsbolag samt myndigheter med ansvar förtillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med kreditinstituts konkurs eller likvida-
tion eller liknande förfaranden,
— personer ansvariga för obligatorisk revision av kreditinstituts och
andra finansiella instituts räkenskaper,
vid deras fullgörande av tillsynsuppgifter samt för utlämnande till organ
för inlåningsskydd av sådan information som de behöver för sinverksamhet. Den information som erhållits av dessa myndigheter, organoch personer skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 1.
6. Utan hinder av punkt 1-4 får medlemsstaterna tillåta informa-
tionsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning
med kreditinstituts likvidation, konkurs och liknande förfaranden,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-
pappersföretags och andra finansiella instituts räkenskaper.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utöva den tillsyn som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter somhar lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketmyndigheter givit sitt tillstånd.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter som har tillåtelse att motta information enligt
denna punkt.
7. Utan hinder av punkt 1-4 får medlemsstaterna, för att stärka
stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet, tillåta utbyte avinformation mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter eller
organ som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda
överträdelser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketdessa myndigheter givit sitt tillstånd.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 31
▼B
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp avpersoner som genom sin särskilda kompetens är utsedda till detta och
som inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjligheten
till det informationsutbyte som avses i första styckt utsträckas till attomfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra stycket.
För genomförande av andra stycket tredje strecksastsen skall de
myndigheter eller organ som avses i första stycket till de behöriga
myndigheter som lämnat ut information uppge identitet och exakt
ansvarsområde för de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligtdenna punkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om
tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.
8. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utgöra hinder för en
behörig myndighet att lämna ut information
— till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras
egenskap av monetära myndigheter, och
— i förekommande fall till andra myndigheter med uppgift att utöva
tillsyn över betalningssystem
för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter. Inte heller skall
bestämmelserna utgöra hinder för dessa myndigheter eller organ att tillde behöriga myndigheterna vidarebefordra sådan information som ärnödvändig för att uppfylla de syften som framgår av punkt 4.Informationen som mottas i detta sammanhang skall vara underkastadtystnadsplikt enligt denna artikel.
9. Oavsett sådana bestämmelser som avses ipunkterna 1 och 4 får
medlemsstaterna med stöd av bestämmelser ilag eller annan författni ngtillåta att viss information lämnas ut såväl till andra organ för dencentrala regeringsmakten med ansvar för lagstiftning om tillsyn överkreditinstitut, finansiella institut, investeringstjänster och försäkrings-
bolag som till personer som företräder sådana organ.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5, och sådan som erhållits vid
inspektion på platsen i enlighet med artikel 29.1 och 29.2, aldrig får
röjas ide fall som sägs idenna punkt utan uttryckli gt samtycke av debehöriga myndigheter som lämnat ut informationen, eller av behörigamyndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionen verkställts.
10. Denna artikel skall inte hindra de behöriga myndigheterna från att
vidarebefordra information enligt punkt 1-4 till en clearingorganisation
eller ett annat liknande organ, som är erkänt enligt nationell lagstiftningför att tillhandahålla clearing- eller avvecklingstjänster åt någon avmarknaderna imedlemsstaten, om de anser att detta är nödvändi gt för attsäkerställa att dessa organ fungerar vid försummelser eller möjliga
försummelser från en marknadsaktörs sida. Information som mottas i ett
sådant sammanhang skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 1.Medlemsstaterna skall dock se till att information som mottagits enligtpunkt 2 inte får yppas under de omständigheter som avses i denna punktutan uttryckligt medgivande av de behöriga myndigheter som har lämnatden.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 32
▼B
Artikel 31
Skyldighetförpersoneransvarigafördenlagenligakontrollenav
årsbokslutochsammanställdårsredovisning
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje auktoriserad person, i enlighet med rådets direktiv 84/253/
EEG (1) som i ett kreditinstitut utför ett i artikel 51 i rådets direktiv
78/660/EEG (2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller i artikel 31 i
rådets direktiv 85/611/EEG (3) angivet uppdrag eller annat uppdrag
föreskrivet i lag, är skyldig att omgående rapportera till de behöriga
myndigheterna alla uppgifter eller beslut rörande detta institut, som
han har fått kännedom om vid utförande av sitt uppdrag, som ärägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller somsärskilt reglerar bedrivandet av kreditinstituts verksamhet,
— påverkar kreditinstitutets fortsatta drift, eller
— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att
reservationer framställs,
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående
rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom omvid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag som harnära förbindelser härrörande från kontroll över det kreditinstitut ivilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. De förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådanauppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelse avnågon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse,och medför inte något som helst ansvar för dessa personer.
Artikel 32
Behörigamyndighetersbefogenheterattvidtasanktioner
Medlemsstaterna skall svara för att deras behöriga myndigheter kan
besluta och vidta de åtgärder och sanktioner som behövs för attöverträdelser av lagar och andra författningar om verksamhet ikreditinstitut skall upphöra. Sådana åtgärder och sanktioner skall kunnariktas mot kreditinstituten och mot dem som har ett bestämmande
inflytande i instituten. Vad som nu sagts skall inte påverka förfaranden
för återkallelse av auktorisationer, inte heller tillämpning av straffrättsliglag.
Artikel 33
Domstolsprövning
Medlemsstaterna skall svara för att beslut, som rör kreditinstitut och som
fattats med stöd av lagar och andra författningar, utfärdade i enlighetmed detta direktiv, kan prövas av domstol. En möjlighet till
domstolsprövning skall finnas också för fall då inget beslut har fattats
inom sex månader från det en auktorisationsansökan, som innehåller allade uppgifter, som krävs enligt gällande bestämmelser, har givits in.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 33
(1) Rådets åttonde direktiv 84/253/EEG av den 10 april 1984 grundat på artikel
44.2 g ifördraget, om godkännande av personer som har ansvar för
lagstadgad revision av räkenskaper (EGT L 126, 15.5.1984, s. 20).
(2) Rådets fjärde direktiv (78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel
44.2 g ifördraget om årsbokslut ivi ssa typer av bolag (EGT L 222,
14.8.1978, s. 11). Direktivet senast ändrat genom direktiv 1999/60/EG (EGT
L 62, 26.6.1999, s. 65).
(3) Rådets direktiv 85/611/EEG av den 20 december 1985 om samordning av
lagar och andra författningar som avser företag för lokala investeringar i
överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EGT L 375, 31.12.1985, s. 3).
Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995, s.
7).
▼M1
Artikel 33a
Artikel 3 i direktiv 2000/46/EG skall tillämpas på kreditinstitut.
KAPITEL 2
TEKNISKAINSTRUMENTFÖRTILLSYN
Avsnitt 1
Kapitalbas
Artikel 34
Allmännaprinciper
1. Närhelst en medlemsstat ilag eller annan författni ng, antagen för
genomförande av gemenskapslagstiftning avseende tillsyn över verk-samma kreditinstitut, använder uttrycket kapitalbas eller hänvisar tillbegreppet kapitalbas, skall uttrycket eller begreppet stå i överensstäm-
melse med den definition som ges i punkterna 2, 3 och 4 och artikel 35-
38.
2. Med iakttagande av de begränsningar som föreskrivs i artikel 38
skall ett kreditinstituts icke-gruppbaserade kapitalbas utgöras avföljande:
1) Kapital som avses i artikel 22 i direktiv 86/635/EEG, till den del det
är inbetalt, samt överkurs vid aktieemission, dock med undantag förkumulativa preferensaktier.
2) Reserver som avses i artikel 23 i direktiv 86/635/EEG samt
balanserad vinst och förlust från föregående räkenskapsår. Medlems-staterna får medge kreditinstitut att inräkna interimsöverskott redaninnan stämmobeslut föreligger, dock endast om sådant överskott
verifierats av de för revision ansvariga och förutsatt att de behöriga
myndigheterna finner det styrkt att beloppet räknats fram enligt deprinciper som anges i direktiv 86/635/EEG och att det beräknatsnetto, efter avdrag för förutsebara kostnader och utdelningar.
3) Sådana reserveringar för allmänna risker i bankrörelse som avses i
artikel 38 i direktiv 86/635/EEG.
4) Uppskrivningsfond enligt artikel 33 i direktiv 78/660/EEG.5) Värderegleringskonton som avses i artikel 37.2 i direktiv 86/635/
EEG.
6) Övriga poster som aves i artikel 35.7) Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade som
kooperativa institut, och solidariska förpliktelser för låntagare hos
vissa institut av sådan fondkaraktär som avses i artikel 36.1.
8) Kumulativa preferensaktier med bestämd löptid samt sådana
skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning som avses iartikel 36.3.
Avdrag för följande poster skall ske i enlighet med artikel 38:
9) Kreditinstituts innehav av egna aktier till bokföringsvärde.
10) Immateriella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.9 (Till-
gångar) i direktiv 86/635/EEG.
11) Reella förluster under löpande räkenskapsår.
12) Sådana ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut som
motsvarar mer än 10 % av dessa instituts kapital, samt fordringarmed efterställd rätt till betalning och sådana i artikel 35 nämndainstrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut ochfinansiella institut, i vilka kreditinstitutet har en ägarandel som i
varje enskilt fall motsvarar mer än 10 % av kapitalet.
I fall då aktier i ett annat kreditinstitut eller finansiellt institut
innehas tillfälligt, i syfte att ge finansiellt bistånd för att rekons-truera och rädda institutet, får behörig tillsynsmyndighet bortse fråndenna bestämmelse.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 34
▼B
▼B
13) Ägarposter i andra kreditinstitut och finansiella institut, motsva-
rande högst 10 % av respektive instituts kapital, fordringar medefterställd rätt till betalning samt sådana i artikel 35 nämnda
instrument som ett kreditinstitut innehar hos andra kreditinstitut och
finansiella institut än dem som avses i punkt 12 och somtillsammans överstiger 10 % av det egna institutets kapitalbasberäknad före avdrag för posterna enligt punkt 12 och denna punkt.
Medlemsstaterna får förordna att moderföretag, som är föremål för
gruppbaserad tillsyn, vid beräkning av den egna icke gruppbaseradekapitalbasen inte behöver göra avdrag för ägarposter i andra kreditin-
stitut eller finansiella institut som omfattas av sammanställningen.
Denna bestämmelse skall gälla för alla tillsynsregler som harmoniseratsgenom gemenskapslagstiftning.
3. Kapitalbasbegreppet så som definierat i punkt 2.1-2.8 omfattar de
flesta tänkbara poster och gränsbelopp. Medlemsstaterna skall ha frihetatt besluta ivad mån dessa poster skall användas, huruvi da lägregränsvärden skall gälla, samt huruvida avdrag skall ske för andra posterän dem som angivits i punkt 2.9-2.13. Medlemsstaterna skall dock
eftersträva ökad enhetlighet i syfte att åstadkomma en gemensam
definition av kapitalbasbegreppet.
För att nå detta mål skall kommissionen senast den 1 januari 1996 lägga
fram en rapport för Europaparlamentet och rådet om tillämpningen avdenna artikel och artikel 35-39, i förekommande fall kompletterat medsådana förslag till ändringar som kommissionen finner erforderliga.Senast den 1 januari1998 skall Europaparlamentet och rådet ienli ghetmed förfarandet ifördragets arti kel 251, och efter samråd med
Ekonomiska och sociala kommittén, göra en översyn av definitionen
av kapitalbasbegreppet, med en enhetligt tillämpad gemensam defini-tion.
4. De poster som anges i punkt 2.1- 2.5 skall stå till ett kreditinstituts
förfogande för obegränsad och omedelbar användning till täckning avrisker eller förluster när sådana uppkommer. Beloppet skall anges nettoefter avräkning av varje skattepålaga som kan förutses när beräkningengörs, eller vara vederbörligen justerat i förhållande till hur mycket
skatten minskar det belopp som kan användas till täckning av risker eller
förluster.
Artikel 35
Övrigaposter
1. Det av en medlemsstat använda kapitalbasbegreppet får innefatta
även övriga poster, oavsett deras juridiska eller redovisningsmässigabenämningar, förutsatt att dessa har följande egenskaper:
a) De kan fritt nyttjas av kreditinstitutet till täckning av normala risker i
bankrörelse ifall där förlust eller nedgång ikapi talet ännu i nte harkonstaterats.
b) De framgår av kreditinstitutet internredovisning.
c) Deras storlek är fastställd av kreditinstitutets verkställande ledning,
är reviderad av fristående revisorer, tillkännagiven för de behörigamyndigheterna och underkastad deras tillsyn.
2. Värdepapper med obegränsad löptid och andra instrument kan
också godtas som övriga poster om de uppfyller följande villkor:
a) De skall inte kunna återbetalas på innehavarens initiativ eller utan
behörig myndighets förhandsgodkännande.
b) I låneavtalet skall kreditinstitutet tillförsäkras möjlighet att uppskjuta
betalning av skuldräntan.
c) Långivarens fordran på kreditinstitutet skall vara helt efterställd
samtliga fordringar vars rätt till betalning ej är efterställd.
d) De handlingar, i vilka emissionsvillkoren anges, skall innehålla en
bestämmelse om att skuld och obetald ränta skall kunna tas ianspråktill täckning av förluster, under det att kreditinstitutet skall medgesmöjlighet att fortsätta sin verksamhet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 35
▼B
e) Endast till fullo inbetalt belopp får medräknas.
Härutöver får medräknas andra kumulativa preferensaktier än sådana
som avses iarti kel 34.2.8.
Artikel 36
Övrigabestämmelseromkapitalbasen
1. Förpliktelser som gäller för medlemmar i kreditinstitut, bildade i
form av kooperativa institut som avses i artikel 34.2.7, skall inbegripaansvarighet för tecknat, ännu ej inbetalt kapital, samt skyldighet att utanrätt till återbetalning tillskjuta ytterligare medel när förlust uppkommithos kreditinstitutet, i vilket fall det skall kunna krävas omedelbarinbetalning av sådana medel.
Detsamma skall gälla i fråga om solidarisk ansvarighet som åvilar
låntagare hos kreditinstitut av fondkaraktär.
Alla sådana poster får medräknas ikapi talbasen iden utsträckni ng de
enligt nationell lagstiftning kan ingå i kapitalbasen för ifrågavarande
institut.
2. Medlemsstaterna får inte i offentliga kreditinstituts kapitalbas
inräkna garantiförbindelser som staten eller lokala myndigheter utställttill sådana institut.
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheterna får i kapital-
basen inräkna sådana kumulativa preferensaktier med begränsad löptid,som avses i artikel 34.2.8, samt sådana skuldförbindelser med efterställdrätt till betalning som avses i samma bestämmelse, förutsatt att det
föreligger bindande avtal, enligt vilket sådana förbindelser vid
kreditinstitutets konkurs eller likvidation efterställs alla andra borgenä-rers fordringar och inte återbetalas förrän alla andra samtidigt uteståendeskulder har reglerats.
Skuldförbindelser med efterställd rätt till betalning måste även uppfylla
följande villkor:
a) Endast till fullo inbetalda belopp får medräknas.
b) Lånen skall ha en ursprunglig löptid av minst fem år, varefter de får
återbetalas, om löptiden inte är bestämd skall återbetalning kunna skeförst efter fem års uppsägningstid, med mindre lånen inte längreanses ingå i kapitalbasen eller förhandsmedgivande av behörigamyndigheter är särskilt föreskrivet för förtida återbetalning. De
behöriga myndigheterna får medge förtida återbetalning av sådana
lån, förutsatt att begäran härom görs på emittentens initiativ och attifrågavarande kreditinstituts soliditet därmed inte påverkas.
c) Den del till vilken de får inräknas som eget kapital skall gradvis
minskas under i vart fall de senaste fem åren före förfallodagen.
d) Låneavtalet får inte innehålla någon bestämmelse om att skulden
skall förfalla till betalning före avtalad förfallodag, under några andrasärskilda omständigheter än då kreditinstitut är föremål förlikvidation.
Artikel 37
Beräkningavkapitalbasenpågruppbasis
1. När kapitalbasen beräknas på gruppbasis, skall gruppbaserade
belopp, hänförliga till poster som angivits i artikel 34.2, användas ienlighet med bestämmelserna i artikel 52-56. Dessutom får följande
poster, i de fall de är kreditposter (negativa), betraktas som
gruppbaserade reserver vid beräkning av kapitalbasen.
— Minoritetsintressen som avses i artikel 21 i direktiv 83/349/EEG, då
metoden för global integration tillämpas.
— Sådana differenser vid första sammanställning som avses i artiklarna
19, 30 och 31 i direktiv 83/349/EEG.
— Sådana omräkningsskillnader som avses i artikel 39.6 i direktiv 86/
635/EEG.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 36
▼B
— Skillnader som uppkommer då vissa ägarintressen beaktas i enlighet
med den metod som anges i artikel 33 i direktiv 83/349/EEG.
2. När ovannämnda poster är debetposter (positiva) skall avdrag ske
för dem vid beräkning av den gruppbaserade kapitalbasen.
Artikel 38
Avdragsposterochgränsvärden
1. För de poster som avses iarti kel 34.2.4-34.2.8 skall följande
gränsvärden gälla:
a) Summan av posterna enligt punkt 4-8 får inte överstiga 100 % av
posterna enligt punkt 1 plus 2 och 3 minus 9, 10 och 11.
b) Summan av posterna enligt punkt 7 och 8 får inte överstiga 50 % av
posterna enligt punkt 1 plus 2 och 3 minus 9, 10 och 11.
c) Summan av posterna enligt punkterna 12 och 13 skall dras ifrån
summan av samtliga poster.
2. De behöriga myndigheterna får medge kreditinstitut att övrskrida
gränsvärdet enligt punkt 1 under förhållanden som är exceptionella ochav tillfällig natur.
Artikel 39
Styrkandeinförbehörigamyndigheter
Det skall nöjaktigt styrkas inför de behöriga myndigheterna att de i
artiklarna 34.2, 34.3, 34.4 och 35-38 angivna villkoren har uppfyllts.
Avsnitt 2
Kapitaltäckningsgrad
Artikel 40
Allmännaprinciper
1. Kapitaltäckningsgraden uttrycker kapitalbasen, definierad i artikel
41, som en andel av samtliga tillgångar och poster utanför balansräk-ningen, riskjusterade i enlighet med artikel 42.
2. Kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut, som är varken moder-
företag, enligt artikel i direktiv 83/349/EEG, eller dotterföretag tillsådana företag, skall beräknas individuellt.
3. Kapitaltäckningsgraden för kreditinstitut, som är moderföretag,
skall beräknas på gruppbasis i enlighet med de metoder som anges idetta direktiv samt i direktiv 86/635/EEG.
4. Behöriga myndigheter med ansvar för auktorisation och tillsyn av
kreditinstitut som är moderföretag, får kräva även underkonsoliderad
eller okonsoliderad kapitaltäckning för moderföretaget och för vart och
ett av dess dotterföretag som är föremål för auktorisation och tillsyn avmyndigheten. Om en sådan övervakning beträffande den godtagbarafördelningen av kapital inom en bankkoncern inte sker, skall andraåtgärder vidtas för ändamålet.
5. Om kreditinstitutens tillämpning av punkterna 2, 3 och 4 och
artikel 52.8 och 52.9 inte föranleder något annat, skall behöriga
myndigheter se till att kapitaltäckningsgraden beräknas minst två gånger
per år, antingen självständigt av kreditinstitutet, som då skall tillmyndigheterna översända uppgifterna tillsammans med övrig begärdinformation, eller av de behöriga myndigheterna, med användning avuppgifter som tillhandahållits av kreditinstituten.
6. Värdering av tillgångar och poster utanför balansräkningen skall
ske i enlighet med direktiv 86/635/EEG.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 37
▼B
Artikel 41
Täljaren:kapitalbasen
Täljaren i kapitaltäckningsgraden skall utgöras av kapitalbasen, som den
definieras i detta direktiv.
Artikel 42
Nämnaren:riskjusteradetillgångarochposterutanförbalansärk-
ningen
1. Kreditrisken för tillgångsposter skall graderas efter en procentuell
viktning, i enlighet med artiklarna 43 och 44, samt i undantagsfallartiklarna 45, 62 och 63. Balansräkningsvärdet skall sedan multiplicerasmed det relevanta vikttalet, varvid det riskjusterade värdet erhålls.
2. I fråga om sådana poster utanför balansräkningen som är
uppräknade i bilaga II skall en beräkning i två steg företas, så somföreskrivs i artikel 43.2.
3. I fråga om sådana ränte- och valutakursreleterade poster utanför
balansräkningen som avses i artikel 43.3 skall de potentiella kostnaderna
för att ersätta ett kontrakt ihändelse av motpartens oförmåga ti ll
prestation beräknas med tillämpning av en av de två metoder som angesi bilaga III. Dessas kostnader skall multipliceras med de för motpartenrelevanta vikttal som anges i artikel 43.1 förutom att vikttalet 100 %skall ersättas med vikttalet 50 % för att riskjusterade värden skallerhållas.
4. De sammantagna riskjusterade värdena för tillgångarna och de
poster utanför balansräkningen som anges i punkterna 2 och 3, skallutgöra nämnaren i kapitaltäckningsgraden.
Artikel 43
Riskviktning
1. Följande vikttal skall åsättas olika kategorier av tillgångsposter,
ehuru behöriga myndigheter får bestämma de högre vikttal som de anserlämpliga:
a) Nollvikt
1. Inneliggande kassa och likvärdiga poster.
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker izon A.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska gemen-
skaperna.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av
centralregeringar och centralbanker i zon A eller av Europeiskagemenskaperna.
5. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker i zon B, gällande och refinansierade i låntagarens
nationella valuta.
6. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats av
centralregeringar och centralbanker i zon B, gällande och
refinansierade i den nationella valuta som är gemensam för
garantigivaren och låntagaren.
7. Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters
bedömning finns betryggande säkerhet i form av värdepapper,
utgivna av centralregeringar eller centralbanker i zon A, eller avvärdepapper utgivna av Europeiska gemenskaperna, eller genominsättning av kontanta medel hos det långivande institutet, ellergenom depositionsbevis eller liknande instrument, utgivna och
förvarade av detta institut.
b) 20 % vikt
1. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på EIB.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 38
▼B
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på multilaterala
utvecklingsbanker.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av EIB.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av multilaterala utvecklingsbanker.
5. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionregeringar och
lokala myndigheter i zon A, om annat inte följer av artikel 44.
6. Tillgångsposter som utgörs av fordringar som direkt garanterats
av regionregeringar eller lokala myndigheter i zon A, om annat
inte följer av artikel 44.
7. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på kreditinstitut i zon A
men som inte ingår i dessa instituts kapitalbas.
8. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst
ett år på kreditinstitut i zon B, dock inte värdepapper somutgivits av sådana institut och som får ingå i deras kapitalbas.
9. Tillgångsposter som direkt garanterats av kreditinstitut i zon A.
10. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid av högst
ett år och som direkt garanterats av kreditinstitut i zon B.
11. Tillgångsposter för vilka det enligt behöriga myndigheters
bedömning finns betryggande säkerhet i form av värdepapper,utgivna av Europeiska investeringsbanken eller av multilateralautvecklingsbanker.
12. Likvida medel på väg att inflyta.
c) 50 % vikt
1. Lån som i enlighet med de behöriga myndigheternas bedömning
är fullt ut säkrade genom panträtt ibostadsfasti ghet som är ellerkommer att blibebodd eller uthyrd av låntagaren. Lån som ienlighet med de behöriga myndigheternas bedömning är fullt utsäkrade genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolag som är
verksamma enligt den finska lagen om bostadsaktiebolag av år
1991 eller senare antagna författningar med motsvarande innehåll,ifall då bostäderna är eller kommer att blibebodda eller uthyrdaav låntagarna.
”Värdepapper baserade på panträtt ifast egendom” vi lka kan
likställas med de lån som avses i första stycket i denna punkt elleri artikel 62.1, om de behöriga myndigheterna, med beaktande av
gällande rätt i varje medlemsstat, anser att de är likvärdiga med
hänsyn till graden av kreditrisk. Utan att detta påverkar de typerav värdepapper som kan omfattas av och uppfylla villkoren i dettastycke kan ”värdepapper baserade på panträtt ifast egendom”omfatta instrument som avses i avsnittt B.1 a och b i bilagan till
rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investe-
ringstjänster inom värdepappersområdet (
1). De behöriga
myndigheterna skall särskilt försäkra sig om
i) att dessa värdepapper är fullt ut och direkt säkrade genom ett
antal panträtter av samma typ som de som anges iförstastycket eller iarti kel 62.1 och som är helt säkra när dessavärdepapper utfärdas.
ii) att antingen investerare i värdepapper baserade på panträtt i
fast egendom direkt eller i deras ställe en förvaltare ellerbefullmäktigad företrädare har en godtagbart prioriteradförmånsrätt i de underliggande pantförskrivna tillgångspos-terna i proportion till deras innehav av värdepapper.
2. Förskottsbetalningar och upplupna intäkter. Dessa tillgångar skall,
om kreditinstitut kan identifiera motparten i enlighet med direktiv2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 39
(1) Rådets direktiv 93/22/EEG av den 10 maj 1993 om investeringstjänster inom
värdepappersområdet (EGT L 141, 11.6.1993, s. 27). Direktivet senast ändrat
genom direktiv 97/9/EG (EGT L 84, 26.3.1997, s. 22).
▼B
86/635/EEG, ges en för denne motsvarande vikt. Om han inte kan
identifieras skall 50 % vikt tillämpas.
d) 100 % vikt
1. Tillgångsposter som utgörs av andra fordringar på centralreger-
ingar och centralbanker i zon B än som är gällande ochrefinansierade i låntagarens nationella valuta.
2. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionregeringar eller
lokala myndigheter i zon B.
3. Tillgångsposter som utgörs av fordringar med en löptid översti-
gande ett år på kreditinstitut i zon B.
4. Tillgångsposter som utgörs av fordringar på icke-banksektorn i
zon A och zon B.
5. Materiella anläggningstillgångar som avses i artikel 4.10 (Till-
gångar) i direktiv 86/635/EEG.
6. Innehav av aktier, andelar och andra tillgångar som ingår i
kapitalbasen för andra kreditinstitut och som inte har räknats avfrån det långivande institutets egen kapitalbas.
7. Alla övriga tillgångar utom sådana som har räknats av från
kapitalbasen.
2. Poster utanför balansräkningen som inte omfattas av punkt 3 skall
behandlas enligt följande. De skall först indelas i riskgrupper enligt
bilaga II. Högriskposter skall tas upp till fulla värdet, medelriskposter till50 % och medellågriskposter till 20 % medan lågriskposter skall tas upptill noll. I ett andra steg skall de på så sätt riskjusterade värdena förposter utanför balansräkningen multipliceras med de vikttal som skall
tillämpas för respektive motparter, i enlighet med vad som sägs i punkt 1
och artikel 44. I fråga om avtal om försäljning och återköp och om renaterminsköp skall användas de vikttal som hänför sig till tillgångarna ifråga, och inte de som gäller för motparten. Den andel av kapitalet iEuropeiska investeringsfonden som har tecknats men inte betalats in fårtilldelas ett vikttal på 20 %.
3. De metoder som anges i bilaga III skall tillämpas på sådana poster
utanför balansräkningen som är uppräknade i bilaga IV med undantag av
— kontrakt som handlas på erkända börser,
— valutakontrakt (utom kontrakt som gäller guld) med en ursprunglig
löptid på fjorton kalenderdagar eller mindre.
Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga
myndigheter från tillämpningen av metoderna enligt bilaga III undantaOTC-kontrakt som clearats av clearingorganisationer som utgör rättsligmotpart och vars deltagare alla dagligen ställer full säkerhet för denexponering de utsätter clearingsorganisationen för, vilken säkerhet
täcker både löpande exponering och eventuell framtida exponering.
Berörda myndigheter måste vara övertygade om att den ställdasäkerheten ger samma grad av skydd som säkerheter som uppfyllerbestämmelserna i punkt 1 a.7 och att risken för att clearingorganisatio-nens exponering överstiger marknadsvärdet på ställda säkerheterelimineras. Medlemsstaterna skall informera kommissionen om hur de
använder sig av denna möjlighet.
4. När poster utanför balansräkningen har direkt garanterats, skall
posterna viktas så som om åtagandena gjorts för garantigivarens räkningoch inte för motpartens. Ifall potentiella risker som uppkommit genom
åtaganden utanför balansräkningen, enligt de behöriga myndigheternas
bedömning har fullt ut säkrats genom någon av de tillgångsposter somgodtagits som säkerhet i punkt 1 a.7 eller b.11, skall 0 eller 20 % vikttillämpas, beroende på säkerhetens beskaffenhet.
Medlemsstaterna får tillämpa ett vikttal på 50 % på poster utanför
balansräkningen som utgör borgensåtaganden eller garantiförbindelsermed karaktären av kreditsubstitut och som enligt behöriga myndighetersbedömning fullt ut säkras genom panträtt i fast egendom som uppfyllervillkoren i punkt 1 c.1, under förutsättning att garanten har en direkt rätttill denna säkerhet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 40
▼B
5. När tillgångsposter och poster utanför balansräkningen har givits
en lägre vikt till följd av att det ställts sådana direkta garantier ellersäkerheter, som de behöriga myndigheterna finner betryggande, skall
den lägre vikten gälla endast för den del som är garanterad eller fullt ut
täckt av säkerheten.
Artikel 44
Viktningavfordringarpåmedlemsstaternasregionregeringaroch
lokalamyndigheter
1. Trots vad som föreskrivs i artikel 43.1 b får medlemsstaterna
fastställa 0 % vikt för egna regionregeringar och lokala myndigheter, omdet i fråga om risker inte föreligger någon skillnad mellan fordringar påde senare och fordringar på centralregeringen, och detta på grund av attregionregeringarna och de lokala myndigheterna har befogenheter att
inkräva offentlig uppbörd och att särskilda institutionella ordningar
gäller med ändamål att minska risken för att någondera skall brista ifullgörande. En nollvikt som fastställts efter dessa kriterier skalltillämpas för fordringar på regionregeringarna och de lokala myndighe-terna och på åtaganden utanför balansräkningen som gjorts för deras
räkning, samt för fordringar på andra och åtaganden utanför balansräk-
ningen som gjorts för andras räkning, då posterna garanterats av denämnda regionregeringarna respektive myndigheterna, eller som enligtde behöriga myndigheternas bedömning, på ett betryggande sättgaranteras av säkerhet iform av värdepapper som har getts ut av dessaregionregeringar eller lokala myndigheter.
2. Medlemsstaterna skall göra anmälan till kommissionen, om de
finner en nollviktning befogad efter de kriterier som anges i punkt 1.
Kommissionen skall vidarebefordra denna information. Övrigamedlemsstater får ge kreditinstitut, som står under tillsyn av den egnastatens behöriga myndigheter, möjlighet att tillämpa en nollvikt i fall dåde företar affärer med regionregeringarna och de lokala myndigheterna ifråga eller då de innehar fordringar som är garanterade av de senare däri
inbegripet säkerhet i form av värdepapper.
Artikel 45
Övrigaviktningar
1. Medlemsstaterna får, utan att det påverkar tillämpningen av artikel
44.1, tillämpa ett vikttal på 20 % för tillgångsposter som, enligt de
berörda behöriga myndigheternas bedömning, på ett betryggande sätt
garanteras av säkerhet i form av värdepapper som har utgivits avregionregeringar eller lokala myndigheter i zon A, eller genom medelsom har satts in hos andra kreditinstitut i zon A än det långivandeinstitutet, eller genom depositionsbevis eller liknande instrument som
dessa kreditinstitut har givit ut.
2. Medlemsstaterna får tillämpa 10 % vikt beträffande fordringar på
institut som har specialiserat sig på verksamhet inom interbank- och
statslånemarknader ihemlandsmedlemsstaten och som är föremål föringående tillsyn av behöriga myndigheter, under förutsättning att det försådana tillgångsposter, enligt den bedömning som hemlandets behörigamyndigheter gör, finns fullgod säkerhet i form av en kombination av
sådana tillgångar som anges i artikel 43.1 a och b som av myndigheterna
godtagits som betryggande säkerhet.
3. Medlemsstaterna skall göra anmälan till kommissionen om alla
föreskrifter som utfärdas med stöd av punkterna 1 och 2 och om skälenför sådana föreskrifter. Kommissionen skall vidarebefordra informa-tionen till medlemsstaterna. Kommissionen skall periodvis undersökaeffekterna av sådana föreskrifter för att säkerställa att de inte leder till
några konkurrensstörningar.
Artikel 46
Icke-kommersiellaadministrativainstitutionerochföretag
Vid tillämpning av artikel 43.1 b får de behöriga myndigheterna med
regionregeringar och lokala myndigheter jämställa icke-kommersiella2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 41
▼B
administrativa institutioner, som är ansvariga inför regionregeringar eller
lokala myndigheter, samt icke-kommersiella företag som ägs avcentralregeringar, regionregeringar eller lokala myndigheter eller av
myndigheter som, enligt behöriga myndigheters bedömning, utövar
samma myndighet som regionala och lokala myndigheter.
Behöriga myndigheter får i begreppet regionregeringar och lokala
myndigheter även räkna in kyrkor och religiösa samfund som har bildatssom juridiska personer enligt offentlig rätt, om de har laglig rätt attuppbära skatt. I detta fall gäller emellertid inte den möjlighet som angesiarti kel 44.
Artikel 47
Kapitaltäckningsgradensnivå
1. Kreditinstituten skall alltid ha en kapitaltäckningsgrad, så som
definieras i artikel 40, om minst 8 %.
2. Bestämmelser i punkt 1 hindrar inte behöriga myndigheter från att
föreskriva den högre minsta kapitaltäckningsgrad som de finner lämplig.
3. Om kapitaltäckningsgraden går ned under 8 % skall de behöriga
myndigheterna se till att kreditinstitutet i fråga vidtar erforderligaåtgärder för att så snart som möjligt återställa kapitaltäckningsgraden till
den lägsta nivå som föreskrivs.
Avsnitt 3
Stora exponeringar
Artikel 48
Rapporteringavstoraexponeringar
1. Ett kreditinstituts exponering gentemot en kund eller en grupp av
kunder med inbördes anknytning skall anses som en större exponering
när värdet uppgår till eller överstiger 10 procent av kreditinstitutets
kapitalbas.
2. Ett kreditinstitut skall rapportera alla sådana stora exponeringar
som avses i punkt 1 till de behöriga myndigheterna. Medlemsstaternaskall föreskriva att rapporteringen skall ske enligt en av följandemetoder. De får bestämma vilken av metoderna som skall tillämpas.
— Rapportering av alla stora exponeringar minst en gång om året samt
rapportering under året av alla nya stora exponeringar och alla
ökningar av befintliga exponeringar som uppgår till minst 20 procent
iförhållande ti ll den senaste rapporten.
— Rapportering av alla stora exponeringar minst fyra gånger om året.
3. Exponeringar som har undantagits enligt artikel 49.7 a-h behöver
dock inte rapporteras på det sätt som föreskrivs i punkt 2. För sådanaexponeringar som avses i artikel 49.7 e och i-s samt i artikel 49.8-49.10får rapporteringen inskränkas till två gånger om året.
4. De behöriga myndigheterna skall kräva att varje kreditinstitut har
sunda förvaltnings- och redovisningsmetoder samt lämpliga internakontrollrutiner för att kunna identifiera och registrera alla stora
exponeringar och senare ändringar av dessa i enlighet med definitio-
nerna och kraven i detta direktiv och för att kunna övervaka dessaexponeringar mot bakgrund av kreditinstitutets egen strategi vad gällerexponeringar.
När ett kreditinstitut åberopar punkt 3, skall institutet bevara uppgifter
om de skäl som åberopats imi nst ett år efter det att det förhållande somföranledde undantaget inträffade, så att de behöriga myndigheterna kanfastställa om undantaget alltjämt är motiverat.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 42
▼B
Artikel 49
Begränsningaravstoraexponeringar
1. Ett kreditinstitut får inte exponera sig gentemot en kund eller
grupp av kunder med inbördes anknytning om värdet överstiger 25procent av institutets kapitalbas.
2. När en kund eller grupp av kunder med inbördes anknytning är
moderföretag eller dotterföretag till kreditinstitutet eller ett eller fleradotterföretag till moderföretaget, skall den procentsats som anges i punkt
1 minskas till 20 procent. Medlemsstaterna får dock undanta exponer-
ingar gentemot sådana kunder från 20-procentsgränsen om deföreskriver särskild övervakning av sådana exponeringar genom andraåtgärder eller förfaranden. De skall i så fall underrätta kommissionenoch Rådgivande bankrörelsekommittén om de åtgärderna eller förfa-
randena.
3. Ett kreditinstitut får inte göra stora exponeringar som sammanlagt
överstiger 800 procent av institutets kapitalbas.
4. Medlemsstaterna får sätta lägre gränser än dem som anges ipunkt
1-3.
5. Ett kreditinstitut skall vid varje tidpunkt iaktta de i punkt 1-3
föreskrivna gränserna för sina exponeringar. Om exponeringarna i
undantagsfall överstiger dessa gränser skall detta förhållande utandröjsmål anmälas till de behöriga myndigheterna som, när omständighe-terna föranleder det, får medge kreditinstitutet en viss tidsfrist inomvilken det skall se till att gränsvärdena iakttas.
6. Medlemsstaterna får från tillämpningen av punkt 1-3 helt eller
delvis undanta exponeringar gentemot kreditinstitutets moderföretag,
gentemot andra dotterföretag till moderföretaget eller gentemot egna
dotterföretag under förutsättning att dessa företag omfattas av sådangruppbaserad tillsyn som kreditinstitutet självt är underkastat enligt dettadirektiv eller av motsvarande regler i tredje land.
7. Medlemsstaterna får helt eller delvis undanta följande exponer-
ingar från tillämpningen av punkt 1-3:
a) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på centralregeringar och
centralbanker izon A.
b) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på Europeiska gemenska-
perna.
c) Tillgångsposter som utgörs av fordringar för vilka centralregeringar
eller centralbanker izon A eller Europei ska gemenskaperna harlämnat uttryckliga garantier.
d) Andra exponeringar gentemot centralregeringar eller centralbanker i
zon A eller gentemot Europeiska gemenskaperna, eller exponeringargaranterade av dessa.
e) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot centralregeringar eller centralbanker i zon B om de är
angivna i, och i förekommande fall finansierade i, låntagarnas
nationella valuta.
f) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet iform av värdepapper utgivna av centralregeringar eller centralbankerizon A eller av Europei ska gemenskaperna eller av en medlemsstats
regionala eller lokala myndigheter för vilka 0 procents vikt gäller
beträffande soliditet enligt artikel 44.
g) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet iform av kontanta medel insatta hos det långivande institutet eller hos
ett kreditinstitut som är moderföretag eller dotterföretag till det
långivande institutet.
h) Tillgångsposter och andra exponeringar för vilka det enligt de
behöriga myndigheternas bedömning finns betryggande säkerhet iform av depositionsbevis, utgivna av det långivande institutet eller2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 43
▼B
av ett kreditinstitut som är moderföretag eller dotterföretag till detta
och förvarade hos något av dem.
i) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot kreditinstitut med en löptid av högst ett år och som inteingår i institutens kapitalbas.
j) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på och andra exponeringar
gentemot institut som inte är kreditinstitut men som uppfyllervillkoren i artikel 45.2 och som har en löptid av högst ett år och för
vilka det finns säkerhet enligt samma punkt.
k) Växlar och andra liknande skuldebrev med en löptid av högst ett år
och med underskrift av andra kreditinstitut.
l) Sådana räntebärande värdepapper som avses i artikel 22.4 i direktiv
85/611/EEG.
m) I avvaktan på en senare samordning, innehav i sådana försäkrings-
bolag som avses i artikel 51.3 upp till 40 procent av kapitalbasen idet kreditinstitut som förvärvar innehavet.
n) Tillgångsposter som utgörs av fordringar på regionala eller centrala
kreditinstitut till vilka det långivande institutet är knutet genom ensammanslutning enligt bestämmelser i lag, bolagsordning eller
motsvarande och som enligt dessa bestämmelser är ansvariga för
likviditetsutjämningar inom sammanslutningen.
o) Exponeringar för vilka det enligt de behöriga myndigheternas
bedömning finns betryggande säkerhet i form av andra värdepapperän sådan som avses i f, under förutsättning att dessa värdepapper inteär utgivna av kreditinstitutet självt, dess moderföretag eller något avderas dotterföretag eller av den kund eller grupp av kunderexponeringen avser. De värdepapper som används som säkerhet
skall värderas till marknadspris, ha ett värde som överstiger de
exponeringar för vilka de utgör säkerhet och vara föremål förbörshandel eller för omsättning och regelbunden notering på enmarknad som upprätthålls genom erkänt yrkesmässiga aktörer.Vidare skall det enligt de behöriga myndigheternas bedömning, i
den medlemsstat som utgör kreditinstitutets hemland vara möjligt att
fastställa ett objektivt pris så att värdepapperens övervärde vid varjetidpunkt kan fastställas. Det övervärde som erfordras skall utgöra100 procent. Det skall dock utgöra 150 procent ifråga om akti er och50 procent ifråga om räntebärande värdepapper utgi vna avkreditinstitut, av regionala eller lokala myndigheter hos medlems-
staterna med undantag för dem som avses iarti kel 44; och ifråga om
räntebärande värdepapper av EIB och multilaterala utvecklings-banker. Värdepapper som används som säkerhet får inte ingå i ettkreditinstituts kapitalbas.
p) Lån som i enlighet med de behöriga myndigheternas bedömning är
säkrade genom panträtt i bostadsfastigheter eller genom aktier ifinska bostadsaktiebolag, som är verksamma enligt den finska lagenom bostadsaktiebolag av år 1991 eller senare antagna författningar
med motsvarande innehåll, och leasingavtal där uthyraren behåller
full äganderätt till den uthyrda bostaden så länge förhyraren inte harutnyttjat sin köpoption, i bägge fallen upp till 50 procent avbostadsfastighetens värde. Värdet av egendomen skall beräknas påett sätt som kan godtas av de behöriga myndigheterna på grundval avstränga värderingsnormer som fastställts i lagar eller andra författ-
ningar. Värdering skall genomföras minst en gång om året. Vid
tillämpningen av denna punkt skall med bostadsfastighet avses enfastighet som är eller kommer att bli bebodd eller uthyrd avlåntagaren.
q) 50 procent av de medel- och lågriskposter utanför balansräkningen
som avses ibi laga II.
r) Efter godkännande av de behöriga myndigheterna, andra garantier
än kreditgarantier som grundas på bestämmelser i lag ellerföreskrifter och som av ömsesidiga garantifonder med ställningsom kreditinstitut ställs ut till medlemmar, varvid 20 procents viktskall tillämpas på beloppet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 44
▼B
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om denna möjlighet
tas i anspråk för att säkerställa att den inte leder till snedvridning avkonkurrensen.
s) De lågriskposter utanför balansräkningen som avses i bilaga II, om
avtal har träffats med kunden eller kundgruppen ifråga om attexponeringar kan göras endast om det har konstaterats att det intemedför att de gränsvärden som är tillämpliga enligt punkt 1-3överskrids.
8. Vid tillämpning av punkterna 1, 2 och 3 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillgångsposter som utgörs avfordringar på medlemsstats regionala och lokala myndigheter och
beträffande andra exponeringar gentemot eller garanterade av sådana
myndigheter. Medlemsstaterna får dock reducera detta vikttal till 0procent enligt de villkor som fastställs i artikel 44.
9. Vid tillämpning av punkterna 1, 2 och 3 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt beträffande tillgångsposter som utgörs avfordringar på och andra exponeringar gentemot kreditinstitut, om de haren löptid av mer än ett men högst tre år och 50 procents vikt beträffandetillgångsposter som utgörs av fordringar på kreditinstitut om de har en
löptid av mer än tre år, under förutsättning att obligationer har utgivits
av ett kreditinstitut för de sist nämnda tillgångsposterna, och att dessaobligationer enligt de behöriga myndigheternas bedömning är föremålför omsättning på en marknad bestående av yrkesmässiga aktörer ochdagligen noteras på denna marknad eller att de behöriga myndigheterna i
det kreditinstituts hemland som har utgivit obligationerna har lämnat
tillstånd till utgivandet. Dessa poster får inte under några omständigheterutgöra kapitalbas.
10. Med avvikelse från punkterna 7 i och 9 får medlemsstaterna
tillämpa 20 procents vikt på tillgångsposter som utgörs av fordringar påoch andra exponeringar gentemot kreditinstitut, oavsett löptid.
11. När en exponering gentemot en kund garanterats av en tredje part
eller genom säkerhet iform av värdepapper utgi vna av en tredje part påde villkor som har fastställts i punkt 7 o får medlemsstaterna behandlaexponeringen som om den hade ingåtts med denna tredje part i stället förmed kunden
— om denna tredje part enligt de behöriga myndigheternas bedömning
lämnat betryggande direkta och ovillkorliga garantier,
— om det för exponeringar som definierats i punkt 7 o finns säkerhet på
villkor som där anges.
12. Senast den 1 januari1999 skall rådet på grundval av en rapport
från kommissionen granska den behandling av interbankexponeringar
som har föreskrivits i punkterna 7 i, 9 och 10. Rådet skall på förslag från
kommissionen besluta om eventuella ändringar.
Artikel 50
Tillsynavstoraexponeringarpågruppnivåochföretagsnivå
1. Om ett kreditinstitut varken är moder- eller dotterföretag skall
övervakningen av att de förpliktelser som följer av artiklarna 48 och 49eller av någon annan gemenskapsbestämmelse inom detta områdeefterlevs utövas på företagsnivå.
2. I övriga fall skall övervakningen av att de förpliktelser som följer
av artiklarna 48 och 49 eller av någon gemenskapsbestämmelse inomdetta område efterlevs utövas på gruppnivå i enlighet med artikel 52-56.
3. Medlemsstaterna får avstå från att övervaka, individuellt eller på
grundval av delsammanställning, att de förpliktelser som följer av
artiklarna 48 och 49, eller av någon annan gemenskapsbestämmelse som
är tillämplig inom detta område, efterlevs av ett kreditinstitut som iegenskap av moderföretag är underkastat övervakning på grundval avsammanställning, och av varje dotterföretag till ett sådant kreditinstitutsom är föremål för deras tillståndsgivning och tillsyn och ingår iövervakning på grundval av sammanställning.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 45
▼B
Medlemsstaterna får även avstå från sådan övervakning om moderföre-
taget är ett finansiellt holdingföretag som är etablerat i sammamedlemsstat som kreditinstitutet, under förutsättning att detta företag
är underkastat samma övervakning som gäller för kreditinstitut.
I de fall som avses iförsta och andra stycket skall åtgärder vi dtas för att
säkerställa en lämplig riskfördelning inom gruppen.
Avsnitt 4
Kvalificerat innehav i företag utanför finansområdet
Artikel 51
Begränsningaravkvalificeratinnehaviicke-finansiellaföretag
1. Inget kreditinstitut får ha ett kvalificerat innehav, som motsvarar
mer än 15 % av institutets kapitalbas, i ett företag som är varken ettkreditinstitut eller ett finansiellt institut eller som driver sådanverksamhet som avses i artikel 43.2 f i direktiv 86/635/EEG.
2. Ett kreditinstituts sammantagna kvalificerade innehav i andra
företag än kreditinstitut, finansiella institut och företag som driver sådan
verksamhet som avses i artikel 43.2 f i direktiv 86/635/EEG, får inte
överstiga 60 % av institutets kapitalbas.
3. Medlemsstaterna behöver inte tillämpa de gränstal som föreskrivs i
punkterna 1 och 2 i fråga om innehav i sådana försäkringsbolag somdefinieras i direktiv 73/239/EEG (
1) och direktiv 79/267/EEG (2).
4. Aktier eller andelar som tillfälligt innehas under tiden för finansiell
rekonstruktion eller till skydd för verksamhet eller som ett normalt led iemissionsverksamhet eller i ett instituts namn för annans räkning skallinte räknas som kvalificerade innehav vid beräkning av de i punkterna 1och 2 angivna gränstalen. Aktier och andelar som inte utgör finansiella
anläggningstillgångar enligt definitionen i artikel 35.2 i direktiv 86/635/
EEG skall inte medräknas.
5. De gränstal som föreskrivits i punkterna 1 och 2 får överskridas
endast under exceptionella förhållanden. I sådana fall skall behörigamyndigheter förelägga kreditinstitutet att antingen öka sin kapitalbaseller vidta andra likvärdiga åtgärder.
6. Medlemsstaterna får föreskriva att behöriga myndigheter inte skall
tillämpa de i punkterna 1 och 2 angivna gränstalen, om det föreskrivs att100 % av de belopp varmed kreditinstitutens kvalificerade innehavöverskrider dessa gränstal måste täckas av egen kapitalbas och attavdrag för motsvarande del av kapitalbasen skall ske vid beräkning av
kapitaltäckningsgraden. Om båda de gränstal som angivits i punkterna 1
och 2 överskridits, skall det större av de överskridna beloppen täckas avegen kapitalbas.
KAPITEL 3
GRUPPBASERADTILLSYN
Artikel 52
Gruppbaseradtillsynöverkreditinstitut
1. Ett kreditinstitut som är moderföretag till ett kreditinstitut eller ett
finansiellt institut eller som har ett ägarintresse i ett sådant institut skall,
i den omfattning och på det sätt som föreskrivs i artikel 54, stå undertillsyn utövad på grundval av sammanställning av institutens finansiella2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 46
(1) Rådets första direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av
lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva
verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT L 228,16.8.1973, s. 3.) Direktivet senast ändrat genom direktiv 95/26/EG.
(
2) Rådet första direktiv 79/267/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av
lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäk-
ringsrörelse (EGT L 63, 13.3.1979, s. 1.) Direktivet senast ändrat genom
direktiv 95/26/EG.
▼B
ställning. Tillsynen skall minst omfatta de områden som anges i
punkterna 5 och 6.
2. Ett kreditinstitut vars moderföretag är ett finansiellt holdingföretag
skall, i den omfattning och på det sätt som föreskrivs i artikel 54, stå
under tillsyn på grundval av sammanställning av institutets finansiella
ställning med den som gäller för det finansiella holdingföretaget.Tillsynen skall minst omfatta de områden som anges i punkterna 5 och6. Sammanställningen skall inte på något sätt anses innebära att debehöriga myndigheterna utövar någon tillsynsfunktion i förhållande tilldet enskilda finansiella holdingföretaget.
3. Medlemsstaterna eller de behöriga myndigheter som enligt artikel
53 har till uppgift att utöva den gruppbaserade tillsynen får besluta att
undanta ett kreditinstitut, ett finansiellt institut eller ett företag somtillhandahåller tjänster knutna till bankverksamhet från reglerna omgruppbaserad tillsyn när institutet eller företaget är ett dotterföretag ellerett företag i vilket ägarintresse innehas
— om företaget är beläget i ett tredje land där rättsliga hinder föreligger
för överföring av nödvändig information,
— om företaget enligt de behöriga myndigheternas bedömning endast är
av mindre betydelse med hänsyn till syftet med övervakningen av
kreditinstitut och i samtliga fall om företagets totala balansomslut-ning uppgår till mindre än det lägsta av följande belopp: 10 miljonereuro eller 1 % av den totala balansomslutningen i moderföretageteller i det företag som innehar ägarintresse; även om flera företag varför sig uppfyller dessa kriterier skall de omfattas av bestämmelserna
om sammanställd redovisning om de tillsammans är av icke
oväsentlig betydelse med hänsyn till det ovan nämnda syftet,
— om de behöriga myndigheter som har ansvar för den gruppbaserade
tillsynen bedömer att sammanställning av den finansiella ställningen
i företaget skulle vara olämplig eller vilseledande med hänsyn tillsyftet med den gruppbaserade tillsynen.
4. När en medlemsstats behöriga myndigheter beslutat undanta ett
dotterkreditinstitut från reglerna om gruppbaserad tillsyn i något av defall som avses ipunkt 3 andra och tredje strecksatsen, får de behöri gamyndigheterna i den medlemsstat där dotterkreditinstitutet är beläget
begära information från moderföretaget som kan underlätta tillsynen
över detta kreditinstitut.
5. Tillsyn vad gäller soliditet och uppfyllande av kapitaltäcknings-
krav för marknadsrisker samt kontroll av stora exponeringar skall utövaspå grundval av sammanställning i enlighet med denna artikel och artikel53-56. Medlemsstaterna skall när det är lämpligt besluta om de åtgärdersom behövs för att finansiella holdingföretag skall omfattas av
bestämmelserna om gruppbaserad tillsyn i enlighet med punkt 2.
Kontrollen av att de gränser som anges i artikel 51.1 och 51.2 inte
överskrids skall utövas genom tillsyn och övervakning på grundval av
sammanställning eller kvotsammanställning av kreditinstituts finansiellaställning.
6. De behöriga myndigheterna skall se till att det i alla företag, som
omfattas av sådan gruppbaserad tillsyn som utövas över ett kreditinstitutmed tillämpning av punkterna 1 och 2, finns tillfredsställande internakontrollrutiner för att ta fram den information som kan vara av betydelse
för att uppnå syftet med gruppbaserad tillsyn.
7. Utan att detta påverkar tillämpningen av speciella bestämmelser i
andra direktiv får medlemsstaterna avstå från att tillämpa reglerna i
punkt 5, genom kvotsammanställning eller individuellt, på ett kreditin-stitut som i egenskap av moderföretag är underkastat gruppbaseradtillsyn och på varje dotterföretag till ett sådant kreditinstitut, underförutsättning att dotterföretaget är föremål för deras auktorisation och
står under deras tillsyn samt ingår i den gruppbaserade tillsynen över
moderföretaget. Samma möjlighet till undantag gäller när moderföre-taget är ett finansiellt holdingföretag som har huvudkontor i sammamedlemsstat som kreditinstitutet, under förutsättning att det är under-kastat samma tillsyn som den som gäller för kreditinstitutet, i synnerhetsåvitt avser reglerna i punkt 5.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 47
▼B
I båda de fall som avses iförsta stycket måste åtgärder vi dtas för att
säkerställa en lämplig fördelning av kapitalet inom bankgruppen.
Om de behöriga myndigheterna tilllämpar dessa regler individuellt på ett
sådant kreditinstitut får de tillämpa bestämmelsen i artikel 34.2 sistastycket vid beräkning av kapitalbasen.
8. Om ett kreditinstitut vars moderföretag är ett kreditinstitut är
beläget i en annan medlemsstat och har beviljats auktorisation där, skallde behöriga myndigheter som har beviljat auktorisationen tillämpareglerna i punkt 5 individuellt på kreditinstitutet, eller i förekommandefall på grundval av delsammanställning.
9. Trots vad som föreskrivs i punkt 8 får de behöriga myndigheter
som auktoriserat ett dotterföretag vars moderföretag är ett kreditinstitut,genom bilaterala avtal delegera ansvaret för tillsynen till de behörigamyndigheter som beviljat moderföretaget auktorisation och utövar
tillsyn över detta, så att dessa myndigheter ikläder sig ansvar för
tillsynen över dotterföretaget i enlighet med detta direktiv. Kommis-sionen skall hållas underrättad om förekomsten av sådana avtal och omderas innehåll. Den skall vidarebefordra sådan information till debehöriga myndigheterna i övriga medlemsstater och till rådgivandebankrörelsekommittén.
10. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga myndigheter som har
ansvaret för den gruppbaserade tillsynen kan inhämta sådan informationsom avses i artikel 55, från dotterföretag till ett kreditinstitut eller ett
finansiellt holdingföretag som inte omfattas av bestämmelserna om
gruppbaserad tillsyn. I sådana fall skall reglerna i samma artikel omöverföring och kontroll av information gälla.
Artikel 53
Behörigamyndighetermedansvarförgruppbaseradtillsyn
1. Om moderföretaget är ett kreditinstitut skall den gruppbaserade
tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som beviljat moderföre-
taget auktorisation enligt artikel 4.
2. Om ett kreditinstituts moderföretag är ett finansiellt holdingföretag
skall den gruppbaserade tillsynen utövas av de behöriga myndighetersom beviljat kreditinstitutet auktorisation enligt artikel 4.
När kreditinstitut som beviljats auktorisation i två eller flera medlems-
stater har samma finansiella holdingföretag som moderföretag, skalldock den gruppbaserade tillsynen utövas av de behöriga myndigheterna iden medlemsstat där det finansiella holdingföretaget etablerades.
Om det finansiella holdingföretaget inte har något dotterkreditinstitut
som beviljats auktorisation i den medlemsstat där holdingföretagetetablerades, skall de behöriga myndigheterna i berörda medlemsstater(inklusive de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där det
finansiella holdingföretaget etablerades) söka träffa överenskommelse
om vilken av dessa myndigheter som skall utöva den gruppbaseradetillsynen. I avsaknad av sådan överenskommelse skall den gruppbase-rade tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som beviljat detkreditinstitut som har den största balansomslutningen auktorisation. Om
flera kreditinstitut har lika stor balansomslutning skall den gruppbase-
rade tillsynen utövas av de behöriga myndigheter som först beviljadesådan auktorisation som avses i artikel 4.
3. De behöriga myndigheter som berörs får efter gemensam
överenskommelse avstå från att tillämpa reglerna i punkt 2 första och
andra styckena.
4. De överenskommelser som avses ipunkt 2 tredje stycket och punkt
3 skall innehålla bestämmelser om samarbete och överföring av sådan
information som behövs för att syftet med den gruppbaserade tillsynen
skall kunna uppnås.
5. Om en medlemsstat har mer än en behörig myndighet som har
befogenhet att utöva tillsyn över kreditinstitut och finansiella institut,2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 48
▼B
skall medlemsstaten vidta nödvändiga åtgärder för att en samordning
mellan dessa myndigheter skall etableras.
Artikel 54
Sammanställningensformochomfattning
1. De behöriga myndigheter som är ansvariga för den gruppbaserade
tillsynen skall för att utöva tillsynen kräva fullständig sammanställningav alla kreditinstitut och finansiella institut som är dotterföretag.
Dock får sammanställning på proportionell grund föreskrivas i de fall
där, enligt de behöriga myndigheternas bedömning, moderföretagetsansvar är begränsat till moderföretagets andel av kapitalet i dotterföre-taget med hänsyn till det ansvar som åvilar andra aktieägare, andelsägareeller medlemmar med tillfredsställande soliditet. Övriga aktieägares,andelsägares och medlemmars ansvar skall klart fastställas, om så
erfordras genom formella, undertecknade förbindelser.
2. De behöriga myndigheter som är ansvariga för utövandet av den
gruppbaserade tillsynen skall för detta ändamål kräva sammanställningpå proportionell grund av ägarintressen i kreditinstitut och finansiellainstitut, som leds av ett företag som omfattas av sammanställningen
jämte ett eller flera företag som inte omfattas av sammanställningen när
dessa företags ansvar är begränsat till den andel av kapital som deinnehar.
3. Om det finns andra ägarintressen eller andra former av kapitalbind-
ningar än de som anges i punkterna 1 och 2, skall de behöriga
myndigheterna bestämma om och hur sammanställning skall ske. De får
tillåta eller kräva att kapitalandelsmetoden används. Tillämpning avdenna metod skall dock inte innebära att företagen i fråga omfattas avden gruppbaserade tillsynen.
4. Utan att detta påverkar tillämpningen av punkterna 1, 2 och 3, skall
de behöriga myndigheterna bestämma om och hur sammanställning skall
ske iföljande fall:
— De behöriga myndigheterna bedömer att ett kreditinstitut, utan att
institutet innehar ett ägarintresse eller andra kapitalbindningar,
utövar ett väsentligt inflytande över ett eller flera kreditinstitut ellerfinansiella institut.
— Två eller flera kreditinstitut eller finansiella institut har samma
ledning utan att detta följer av avtal eller bestämmelser i stiftel-seurkund, bolagsordning eller motsvarande.
— Två eller flera kreditinstitut eller finansiella institut har en förvalt-
nings-, lednings- eller tillsynsorganisation som till övervägande del
består av samma personer.
De behöriga myndigheterna får tillåta eller kräva att den metod som
föreskrivs i artikel 12 i direktiv 83/349/EEG skall användas. Tillämp-ning av denna metod skall dock inte innebära att företagen i frågaomfattas av gruppbaserad tillsyn.
5. När gruppbaserad tillsyn skall utövas enligt artikel 52.1 och 52.2
skall företag som tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksamhettas med isammanställni ngen ide fall och ienli ghet med de metoder somanges ipunkt 1-4 idenna arti kel.
Artikel 55
Information som skall tillhandahållas av holdingföretag med
blandadverksamhetochderasdotterföretag
1. I avvaktan på vidare samordning av metoderna för sammanställd
redovisning, skall medlemsstaterna föreskriva att de behöriga myndig-heter som har ansvar för auktorisation och tillsyn över ett eller flera
kreditinstitut vars moderföretag är ett holdingföretag med blandad
verksamhet, skall kräva att moderföretaget och dotterföretagen lämnarsådan information som kan vara av betydelse för tillsynen överdotterkreditinstituten. De behöriga myndigheterna kan inhämta informa-tionen antingen direkt från moderföretaget och dotterföretagen eller viadotterkreditinstituten.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 49
▼B
2. Medlemsstaterna skall föreskriva att deras behöriga myndigheter
antingen själva eller genom externa granskare, kan företa inspektion påplatsen för att kontrollera de uppgifter som lämnats av holdingföretag
med blandad verksamhet och deras dotterföretag. Om ett holdingföretag
med blandad verksamhet eller ett av dess dotterföretag är ettförsäkringsföretag, får också det förfarande som avses i artikel 56.4användas. Om ett holdingföretag med blandad verksamhet eller ett avdess dotterföretag är beläget i en annan medlemsstat än dotterkreditin-
stitutet, skall kontroll av uppgifter företas på platsen i enlighet med det
förfarande som avses iarti kel 56.7.
Artikel 56
Åtgärderförattunderlättadengruppbaseradetillsynen
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
se till att det inte finns några rättsliga hinder för företag som omfattas avden gruppbaserade tillsynen, holdingföretag med blandad verksamhetoch deras dotterföretag samt dotterföretag som avses iarti kel 52.10 attsinsemellan utbyta information som är av betydelse för tillsyn i enlighetmed artikel 52-55 och denna artikel.
2. När ett moderföretag och något av dess dotterkreditinstitut är
belägna i olika medlemsstater skall de behöriga myndigheterna i deolika medlemsstaterna utbyta information som är av betydelse för att
möjliggöra eller underlätta gruppbaserad tillsyn.
Om de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där moderföretaget är
beläget inte själva utövar gruppbaserad tillsyn enligt artikel 53, kan de
anmodas av de behöriga myndigheter som har ansvar för sådan tillsyn att
från moderföretaget begära information som är av betydelse för dengruppbaserade tillsynen och att överföra informationen till myndighe-terna ifråga.
3. Medlemsstaterna skall tillåta sina behöriga myndigheter att utbyta
sådan information som anges i punkt 2, varvid skall gälla att inhämtandeav eller förfogande över information avseende finansiella holding-företag, finansiella institut eller företag som tillhandahåller tjänster
anknutna till bankverksamhet, inte på något sätt skall anses innebära att
de behöriga myndigheterna har någon skyldighet att ha en till-synsfunktion i förhållande till dessa enskilda institut eller företag.
På liknande sätt skall medlemsstaterna tillåta sina behöriga myndigheter
att utbyta sådan information som anges i artikel 55, varvid skall gälla attinhämtande av eller förfogande över information inte på något sätt skallanses innebära att de behöriga myndigheterna har någon tillsynsfunktioni förhållande till holdingföretag med blandad verksamhet och derasdotterföretag som inte är kreditinstitut eller till sådana dotterföretag som
avses iarti kel 52.10.
4. Om ett kreditinstitut, ett finansiellt holdingföretag eller ett
holdingföretag med blandad verksamhet kontrollerar ett eller flera
dotterföretag som är försäkringsföretag eller andra företag som
tillhandahåller investeringstjänster som fordrar auktorisation, skall debehöriga myndigheterna och de myndigheter som bemyndigats att utövaden offentliga tillsynen över försäkringsföretag eller över andra företagsom tillhandahåller investeringstjänster ha ett nära samarbete. Utan att
detta påverkar respektive myndighets ansvar skall dessa myndigheter
förse varandra med all information som är ägnad att underlätta derasuppgift och tillåta tillsyn över verksamheten och den finansiellaställningen i de företag över vilka de utövar tillsyn.
5. Beträffande information som erhålls inom ramen för gruppbaserad
tillsyn och i synnerhet beträffande sådant utbyte av information mellanbehöriga myndigheter som föreskrivs i detta direktiv skall tystnadspliktgälla i enlighet med artikel 30.
6. De behöriga myndigheter som har ansvar för gruppbaserad tillsyn
skall upprätta förteckningar över sådana finansiella holdingföretag somanges i artikel 52.2. Dessa förteckningar skall överlämnas till debehöriga myndigheterna i andra medlemsstater och till kommissionen.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 50
▼B
7. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat vid tillämpning
av detta direktiv i ett särkilt fall önskar kontrollera uppgifter om ettkreditinstitut, ett finansiellt holdingföretag, ett finansiellt institut, ett
företag som tillhandahåller tjänster anknutna till bankverksamhet, ett
holdingföretag med blandad verksamhet, ett dotterföretag som avses iartikel 55 eller ett dotterföretag som avses i artikel 52.10 och instituteteller företaget är beläget ien annan medlemsstat, skall de hos debehöriga myndigheterna i den andra medlemsstaten begära att sådan
kontroll företas. De myndigheter som erhållit en sådan framställning
skall inom ramen för sina befogenheter efterkomma denna, antingengenom att själva utföra kontrollen eller genom att tillåta att demyndigheter som begärt kontrollen utför den, eller genom att tillåta enrevisor eller expert att utföra den.
8. Utan att detta påverkar tillämpningen av medlemsstaternas
straffrättsliga bestämmelser skall medlemsstaterna se till att sanktionereller andra åtgärder, som syftar till att stoppa konstaterade överträdelsereller avlägsna orsakerna till sådana överträdelser, kan vidtas motfinansiella holdingföretag och holdingföretag med blandad verksamheteller mot deras ansvariga ledning för överträdelser av lagar eller andra
författningar som antagits för genomförandet av artikel 52-55 och denna
artikel. I vissa fall kan sådana åtgärder kräva domstolsprövning. Debehöriga myndigheterna skall ha ett nära samarbete för att säkerställa attåtgärderna leder till önskat resultat, särskilt när den centrala förvalt-ningen eller den centrala ledningen i ett finansiellt holdingföretag eller
ett holdingföretag med blandad verksamhet inte är placerad vid
företagets huvudkontor.
AVDELNING VI
RÅDGIVANDEBANKRÖRELSEKOMMITTÉ
Artikel 57
Bankrörelsekommitténssammansättningochfunktion
1. En rådgivande bankrörelsekommitté för de behöriga myndighe-
terna i medlemsstaterna skall inrättas vid sidan av kommissionen.
2. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall ha till uppgift att
biträda kommissionen i dess arbete att tillförsäkra ett korrekt genom-
förande av detta direktiv. Den skall vidare fullgöra andra uppgifter som
föreskrivs i detta direktiv och bistå kommissionen vid förberedelse avnya förslag till rådet angående ytterligare samordning inom kreditin-stitutens område.
3. Den rådgivande bankrörelsekommittén får inte befatta sig med
konkreta problem som rör enskilda kreditinstitut.
4. I den rådgivande bankrörelsekommittén skall ingå högst tre
representanter för varje medlemsstat och för kommissionen. Represen-tanterna får, efter medgivande av kommittén för varje enskilt tillfälle,åtföljas av rådgivare. Kommittén får också inbjuda kvalificerade
personer och experter att delta vid sammanträden. Sekretariat skall
tillhandahållas av kommissionen.
5. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall anta sin arbetsordning
och utse en av medlemsstaternas representanter till ordförande.Kommittén skall sammanträda regelbundet och i övrigt så snart det är
påkallat. Kommissionen får, om den bedömer att förhållandena kräver
det, anmoda kommittén att hålla brådskande möten.
6. Vad som avhandlas och beslutas iden rådgi vande bankrörelse-
kommittén skall vara underkastat sekretess, om kommittén inte beslutarannorlunda.
Artikel 58
Granskningavauktorisationsvillkoren
Den rådgivande bankrörelsekommittén skall granska innehållet i de
villkorsföreskrifter som behöriga myndigheter utformar i enlighet medartiklarna 5.1 och 6.1, andra villkor som gäller i medlemsstaterna samt2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 51
▼B
den information som skall ingå i ovannämnda verksamhetsplan, och
skall då det är påkallat lämna kommissionen förslag beträffande närmaresamordning.
Artikel 59
Beräkningsmetoder
1. I avvaktan på ytterligare samordning skall de behöriga myndighe-
terna, för uppföljande kontroll och när det i övrigt, utöver koefficientersom redan tillämpas av dem införa relationstal mellan kreditinstitutens
olika tillgångar och/eller skulder, detta för att möjliggöra fortlöpande
övervakning av institutens soliditet och likviditet samt andra omständig-heter till skydd för sparmedel.
För detta ändamål skall den rådgivande bankrörelsekommittén
bestämma de olika faktorerna för sådana relationstal, som avses i förstastycket, och fastställa metoden för beräkning av talen.
Den rådgivande bankrörelsekommittén skall, då det bedöms lämpligt,
inhämta ledning i tekniskt samråd mellan de myndigheter som utövartillsyn över berörda kategorier av institut.
2. Relationstal som fastställts att gälla med stöd av punkt 1 skall
beräknas minst var sjätte månad.
3. Den rådgivande bankrörelsekommittén skall studera resultaten av
analyser som utifrån beräkningar enligt punkt 2, utförs av de
tillsynsmyndigheter som avses i punkt 1 tredje stycket.
4. Den rådgivande bankrörelsekommittén får lämna förslag till
kommissionen angående samordning av de koefficienter som används
imedlemsstaterna.
AVDELNING VII
VERKSTÄLLANDEBEFOGENHETER
Artikel 60
Tekniskaanpassningar
1. Utan att det påverkar tillämpningen, vad gäller kapitalbasen, av
den rapport som avses i artikel 34.3, andra stycket, skall tekniska
anpassningar i följande avseenden antas i den ordning som föreskrivs i
punkt 2:
— Förtydligande av definitionerna i syfte att, vid tillämpningen av detta
direktiv, beakta utvecklingen på de finansiella marknaderna.
— Förtydligande av definitionen för att en enhetlig tillämpning inom
hela gemenskapen av detta direktiv skall säkerställas.
— Anpassning av terminologin och definitionerna till senare rättsakter
angående kreditinstitut och därmed sammanhängande frågor.
— Definitionen av zon A i artikel 1.14.
— Definitionen av multilaterala utvecklingsbanker i artikel 1.19.
— Ändringar av storleken på startkapital som anges i artikel 5,
betingade av utvecklingen på de ekonomiska och monetära
områdena.
— Utvidgning av innehållet i den förteckning som avses i artiklarna 18
och 19 och som är intagen i bilaga I, eller anpassningar av denterminologi som använts i förteckningen, allt i den mån detta ärmotiverat av utvecklingen inom de finansiella marknaderna.
— Områden inom vilka behöriga myndigheter skall utbyta information
som uppges iarti kel 28.
— Ändringar av definitioner av tillgånger uppräknade i artikel 43, för
att utvecklingen inom kapitalmarknaderna skall kunna beaktas.
— Förteckningarna över och klassificeringen av poster utanför
balansräkningen i bilagorna 2 och 4, samt behandlingen av demvid beräkning av kapitaltäckningsgrad som uppges i artiklarna 42, 43och 44 och ibi laga III.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 52
▼B
— En tidsbegränsad minskning av den minsta kapitaltäckningsgrad som
föreskrivs i artikel 47 eller av viktningar som föreskrivs i artikel 43,för att särskilda omständigheter skall kunna beaktas.
— Förtydligande av de undantag som föreskrivs i artikel 49.5-49.10.
2. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
När det hänvisas till denna punkt, skall artiklarna 5 och 7 i beslut 1999/
468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 ibeslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
AVDELNING VIII
ÖVERGÅNGS-OCHSLUTBESTÄMMELSER
KAPITEL 1
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 61
Övergångsbestämmelservadbeträffarartikel36
Danmark får medge hypotekskreditinstitut, som före den 1 januari 1990
var organiserade som kooperativa institut eller fonder och som harombildats till aktiebolag, att fortsätta att i kapitalbasen med nedanangivna begränsningar, inräkna sådana solidariska förpliktelser från
medlemmar eller från låntagare som avses iarti kel 36.1, när anspråk mot
dem behandlas som solidariska förpliktelser:
a) Beräkningsunderlaget för låntagares solidariska förpliktelser skall
utgöra summan av de poster som anges iarti kel 34.2.1 och 34.2.2,med avdrag för de poster som anges iarti kel 34.2.9, 34.2.10 och34.2.11.
b) Beräkningsunderlaget den 1 januari 1991 eller, om ombildning sker
senare, vid tidpunkten för ombildningen, skall utgöra det maximalaberäkningsunderlaget. Beräkningsunderlaget får aldrig överstiga detmaximala beräkningsunderlaget.
c) Det maximala beräkningsunderlaget skall från och med den 1 januari
1997 minskas med hälften av det nya kapital som inflyter vid nyaemissioner och som är sådant kapital som avses i artikel 34.2.1 ochhar tecknats och inbetalats efter den dagen.
d) Det högsta belopp i kapitalbasen för förpliktelser med solidarisk
ansvarighet får aldrig överstiga
50 % år 1991 och år 1992,
45 % år 1993 och år 1994,
40 % år 1995 och år 1996,
35 % år 1997,
30 % år 1998,
20 % år 1999,
10 % år 2000och
0 % efter den 1 januariår 2001,
av beräkningsunderlaget.
Artikel 62
Övergångsbestämmelservadbeträffarartikel43
1. Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga
myndigheter tillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 % riskvikt i frågaom lån som enligt dessa myndigheters bedömning är fullt ut säkrade2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 53
▼B
genom panträtt ikontorsbyggnader eller företagslokaler för oli ka
ändamål belägna på de medlemsstaters territorier inom vilka 50 %riskvikt tillåts, under förutsättning av följande:
i) 50 % riskvikt skall tillämpas på den del av lånet som inte överstiger
en gräns som beräknas enligt antingen a eller b nedan.
a) 50 % av ifrågavarande fastighets marknadsvärde.
Fastighetens marknadsvärde skall beräknas av två oberoende
värderingsmän som gör självständiga bedömningar vid tiden förlånets beviljande. Lånet skall baseras på det lägre av de bådavärderingarna.
Fastigheten skall omvärderas minst en gång om året av en
värderingsman. För lån som inte överstiger 1 miljon euro och 5 %
av kreditinstitutets kapitalbas skall fastigheten omvärderas av envärderingsman minst vart tredje år.
b) 50 % av fastighetens marknadsvärde eller 60 % av pantlånevärdet
beroende på vilket av dem som är lägst, i de medlemsstater som
har infört strikta kriterier för bedömning av pantlånevärdetgenom lagar eller andra föreskrifter.
Pantlånevärdet skall definieras som fastighetens värde som det
har fastställts av en värderingsman som gjort en försiktig
bedömning av möjligheterna av en framtida försäljning avfastigheten genom att beakta långsiktigt hållbara aspekter påfastigheten, normala och lokala marknadsvillkor, nuvarandeanvändning och annan lämplig användning av fastigheten.Spekulativa faktorer skall inte tas med i bedömningen av
pantlånevärdet. Pantlånevärdet skall dokumenteras på ett klart
och tydligt sätt.
Minst vart tredje år, eller om marknaden faller mer än 10 %, skall
pantlånevärdet och särskilt de underliggande antagandena om
utvecklingen av den relevanta marknaden bedömas på nytt.
I både fall a och fall b skall ”marknadsvärde” definieras som det pris
som fastigheten skulle kunna säljas till genom ett privaträttsligt
kontrakt mellan en villig säljare och en i förhållande till honomoberoende köpare på värderingsdagen under antagandet att fastig-heten kan bjudas ut till försäljning på den öppna marknaden, attmarknadsförhållandena medger en överlåtelse igod ordni ng och att,med tanke på fastighetens beskaffenhet, en normal tidsperiod kan
avsättas för att förhandla om försäljningen.
ii) 100 % riskvikt skall tillämpas på den del av lånet som överstiger de
gränser som fastställts ii .
iii) Fastigheten måste antingen användas eller uthyras av ägaren.
Det första stycket skall inte hindra en medlemsstats behöriga myndig-
heter som tillämpar en högre riskvikt inom sitt territorium att, på
ovanstående villkor, tillåta att 50 % riskvikt tillämpas på detta slag avutlåning på de medlemsstaters territorier där 50 % riskvikt är tillåten.
Medlemsstaternas behöriga myndigheter får tillåta sina kreditinstitut att
tillämpa 50 % riskvikt på de lån som är utestående den 21 juli 2000under förutsättning att villkoren i denna artikel är uppfyllda. I detta fall
skall fastigheten värderas enligt ovan fastställda bedömningskriterier
senast den 21 juli2003.
För lån som beviljas före den 31 december 2006 skall 50 % riskvikt
tillämpas tills lånet löper ut om kreditinstitut är skyldigt att iakttaavtalsvillkoren.
Till och med den 31 december 2006 får medlemsstaternas behöriga
myndigheter även tillåta sina kreditinstitut att tillämpa 50 % riskvikt på
den del av lånen som enligt dessa myndigheters bedömning är fullt ut
säkrade genom aktier i finländska bostadsbolag vars verksamhet reglerasav den finländska bostadsaktiebolagslagen från 1991 eller motsvarandelagstiftning som senare kan komma att antas, under förutsättning attvillkoren i denna punkt är uppfyllda.
Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om hur de tillämpar
denna punkt.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 54
▼B
2. Medlemsstaterna får tillämpa 50 % riskvikt för transaktioner om
leasing av fast egendom som ingås före den 31 december 2006 ochgäller egendom som skall användas för näringsändamål i det land där
huvudkontoret finns, och då tillämpliga lagar och andra författningar
tillförsäkrar leasegivaren full äganderätt till den uthyrda egendomenfram till dess leasetagaren utnyttjar sin rätt att köpa den. Medlems-staterna skall underrätta kommissionen om hur de tillämpar denna punkt.
3. Artikel 43.3 skall inte påverka de behöriga mnydigheternas
godkännande av bilaterala avtal om novation vilka har ingåtts vad
beträffar
— Belgien, före den 23 april 1996
— Danmark, före den 1 juni1996— Tyksland, före den 30 oktober 1996— Grekland, före den 27 mars 1997— Spanien, före den 7 januari 1997— Frankrike, före den 30 maj 1996— Irland, före den 27 juni1996— Italien, före den 30 juli 1996— Luxemburg, före den 29 maj 1996— Nederländerna, före den 1 juli1996— Österrike, före den 30 december 1996— Portugal, före den 15 januari1997— Finland, före den 21 augusti 1996— Sverige, före den 1 juni 1996— Förenade kungariket, före den 30 april 1996
Artikel 63
Övergångsbestämmelservadbeträffarartikel47
1. Ett kreditinstitut, vars lägsta kapitaltäckningsgrad den 1 januari
1991 inte nått upp till 8 % så som föreskrivs i artikel 47.1, skall göra enstegvis anpassning till den nivån. Innan detta mål har nåtts får institutetinte låta kapitaltäckningsgraden gå ned under redan uppnådd nivå. De
variationer som likväl uppstår bör vara tillfälliga och de behöriga
myndigheterna bör underrättas om orsakerna.
2. För en tid av högst fem år, räknat från den 1 januari 1993, får
medlemsstaterna bestämma en vikt om 10 % för sådana obligationersom definieras i artikel 22.4 i direktiv 85/611/EEG, och tillämpa denna
vikt för kreditinstitut när och om staterna anser det nödvändigt för att
undvika allvarliga störningar i sina marknader. Sådana undantag skallinrapporteras till kommissionen.
3. För en tid av högst sju år räknat från den 1 januari 1993 skall
artikel 47.1 inte gälla för ”Agricultural Bank of Greece”. Denna skall
dock, med tillämpning av den metod som angivits i punkt 1, göra en
stegvis anpassning till den nivå som föreskrivs i artikel 47.1.
Artikel 64
Övergångsbestämmelservadbeträffarartikel49
1. Har ett kreditinstitut den 5 februari 1993 redan gjort en eller flera
exponeringar som antingen överstiger gränsvärdena för stora exponer-
ingar eller för de sammanlagda stora exponeringar som fastställs i artikel
49, skall de behöriga myndigheterna kräva att kreditinstitutet vidtaråtgärder för att nedbringa exponeringarna så att de ryms inom de gränsersom fastställs iarti kel 49.
2. Det förfarande varigenom exponeringen eller exponeringarna på så
sätt nedbringas skall utformas, antas, tillämpas och slutföras inom en
tidsfrist som de behöriga myndigheterna finner vara förenlig medprincipen om sund förvaltning och rättvis konkurrens. De behörigamyndigheterna skall underrätta kommissionen och rådgivande bankrö-relsekommittén om den tidsplan som bestämts för det allmännaförfarandet.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 55
▼B
3. Ett kreditinstitut får inte vidta några åtgärder som skulle medföra
att de exponeringar som avses i punkt 1 överskrider den nivå de hadeden 5 februari1993.
4. Den tidsfrist som är tillämplig enligt punkt 2 skall löpa ut senast
den 31 december 2001. Exponeringar med längre löptid och förkreditinstitutet bindande avtalsvillkor får bibehållas till förfallodagen.
5. Till och med den 31 december 1998 får medlemsstaterna höja den
gräns som fastställts i artikel 49.1 till 40 procent och den som fastställts iartikel 49.2 till 30 procent. I sådana fall skall, med förbehåll för vad som
föreskrivs i punkt 1-4, tidsfristen för att reducera befintliga exponeringar
vid slutet av denna period till de nivåer som föreskrivs i artikel 49 löpaut den 31 december 2001.
6. I fråga om kreditinstitut vars kapitalbas inte överstiger 7 miljoner
euro, och endast ifråga om dessa, får medlemsstaterna förlänga detidsfrister som har fastställts i punkt 5 med fem år. Medlemsstater som
utnyttjar denna möjlighet skall vidta åtgärder för att förhindra
snedvridning av konkurrensen och underrätta kommissionen ochrådgivande bankrörelsekommittén om detta.
7. I de fall som avses ipunkterna 5 och 6 får ett engagemang anses
som större exponering om dess värde uppgår till eller överstiger 15procent av kapitalbasen.
8. Till och med 31 december 2001 får medlemsstaterna i stället för
den rapportering som föreskrivs i artikel 48.2 andra strecksatsenföreskriva rapportering minst två gånger om året.
9. Medlemsstaterna får helt eller delvis avstå från att tillämpa artikel
49.1, 49.2 och 49.3 på exponeringar som utgörs av sådana lån säkradegenom panträtt som avses iarti kel 62.1 och som har lämnats före den 12
januari2002 samt på sådana avtal om leasi ng av fast egendom som
avses i artikel 62.2 och som har ingåtts före den 1 januari 2002, i bådafallen upp till 50 procent av värdet av egendomen i fråga.
Detsamma gäller lån som i enlighet med behöriga myndigheters
godkännande är säkrade genom aktier i sådana finska bostadsaktiebolagsom är verksamma enligt den finska lagen om bostadsaktiebolag av år
1991 eller senare antagna författningar med motsvarande innehåll, i fall
då lånen li knar de lån mot panträtt ifast egendom som avses iförstastycket.
Artikel 65
Övergångsbestämmelservadbeträffarartikel51
Kreditinstitut som den 1 januari 1993 överskred de i artikel 51.1 och
51.2 föreskrivna gränstalen skall senast den 1 januari 2003 anpassa sittägande till gränstalen.
KAPITEL 2
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 66
Informationtillkommissionen
Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de
viktigaste lagar och andra författningar som de antar inom det område
som omfattas av detta direktiv.
Artikel 67
Upphävdadirektiv
1. Direktiven 73/183/EEG, 77/780/EEG, 89/299/EEG, 89/646/EEG,
89/647/EEG, 92/30/EEG och 92/121/EEG, i deras genom direktiven ibilaga V, del A ändrade lydelse, upphävs utan att det påverkarmedlemsstaternas förpliktelser vad gäller de tidsfrister för genomförandesom anges ibi laga V del B.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 56
▼B
2. Hänvisningar till de upphävda direktiven skall tolkas som
hänvsningar till detta direktiv och skall läsas i enlighet medjämförelsetabellen ibi laga VI.
Artikel 68
Ikraftträdande
Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har
offenliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 69
Adressater
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 57
▼B
BILAGA I
FÖRTECKNING ÖVER VERKSAMHETER SOM SKALL VARA
FÖREMÅLFÖRÖMSESIDIGTERKÄNNANDE
1. Mottagande av insättningar och andra återbetalningspliktiga medet
2. Utlåning (1)
3. Finansiell leasing
4. Betalningsförmedling5. Utställande och administration av betalningsmedel (t.ex. kreditkort, rese-
checkar och bankväxlar)
6. Garantiförbindelser och ställande av säkerhet7. Handel för egen eller kunders räkning med
a) penningmarknadsinstrument (checkar, växlar, depåbevis m.m.),
b) utländsk valuta,
c) finansiella terminer och optioner,
d) valuta- och ränteinstrument,
e) överlåtbara värdepapper.
8. Medverkan i värdepappersemissioner och tillhandahållande av tjänster i
samband därmed
9. Rådgivning till företag angående kapitalstruktur, industriell strategi och
liknande angelägenheter samt tjänster knutna till fusioner och företagsförvärv
10. Penningmarknadsmäkling
11. Portföljförvaltning och -rådgivning12. Förvaring och förvaltning av värdepapper
13. Kreditupplysningstjänster
14. Bankfackstjänster2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 58
(1) Omfattande bland annat
— konsumentkrediter,— hypotekskrediter,— factoring, med eller utan regress,
— finansiering av handelskrediter (inklusive ”forfaiting”).
▼B
BILAGA II
KLASSIFICERINGAVPOSTERUTANFÖRBALANSRÄKNINGEN
Högrisk:
— Garantier knutna till kreditgivning.
— Egna accepter.— Endosserade växlar, för vilka inget annat kreditinstitut bär växelansvar.— Transaktioner med regress.— Oåterkalleliga kreditlöften med karaktär av kreditsubstitut.— Tillgångar som förvärvats genom rena terminskontrakt.— Avtalad utlåning på termin ( forward forward deposits ).
— Obetald del av betalning för aktier och andra värdepapper.— Andra poster av högrisktyp.
Medelrisk:
— Remburser, öppnade och bekräftade (se även medel-lågrisk).
— Garanti- och ansvarsförbindelser (däribland anbuds-, fullgörande-, tull- och
skattegarantier) samt garantiförbindelser som inte har karaktär av kreditsub-
stitut.
— Sådana avtal om försäljning och återköp som definierats i artikel 12.3 och
12.5 direktiv 86/635/EEG.
— Oåterkalleliga kreditlöften som inte har karaktär av kreditsubstitut.
— Outnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värde-
papper, eller att utfärda garantier eller accepter) med en ursprunglig
giltighetstid av mer än ett år.
— note issuance facilities (NIF:s) och revolving underwriting facilities (RUF:s).— Andra poster av medelrisktyp.
Medel-lågrisk:— Remburser för vilka levererade varor utgör säkerhet samt andra självlikvide-
rande transaktioner.
— Andra poster av medel-lågrisktyp.
Lågrisk:— Outnyttjade kreditmöjligheter (åtaganden att lämna kredit, att köpa värde-
papper eller att utfärda garantier eller accepter) med en ursprunglig
giltighetstid av högst ett år, eller som när som helst kan återtas utan
föregående avisering.
— Andra poster av lågrisktyp.
Medlemsstaterna förbinder sig att underrätta kommissionen så snart de har
beslutat att hänföra en ny post utanför balansräkningen till någon av de sista
grupperna i respektive riskklass. Sådana poster kommer att bli slutgiltigt
klassificerade på gemenskapsnivå när det förfarande som föreskrivs i artikel 60
har slutförts.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 59
▼B
BILAGA III
BEHANDLINGAVPOSTERUTANFÖRBALANSRÄKNINGEN
1. VAL AV METOD
För att mäta kreditriskerna i samband med de kontrakt som är uppräknade i
punkterna 1 och 2 i bilaga IV får kreditinstituten, under förutsättning att de
behöriga myndigheterna samtycker, välja en av de metoder som beskrivs nedan.Kreditinstitut som skall följa artikel 6.1 i direktiv 93/6/EEG (
1) skall använda
metod 1. För att mäta kreditriskerna i samband med de kontrakt som är
uppräknade i punkt 3 i bilaga IV skall alla kreditinstitut använda metod 1.
2. METODER
Metod1: ”marknadsvärderings”-metoden
Steg a): Genom att åsätta gällande marknadsvärde (mark to market) till
kontrakten erhålls de aktuella ersättningskostnaderna för alla
kontrakt med positivt värde.
Steg b): För att erhålla ett tal för den möjliga framtida kreditrisken (2),
multipliceras de nominella beloppen eller underliggande värdena
med följande procenttal:
TABELL 1 (a)(b)
Återstående löptid (c)Räntebase-
rade kontraktKontrakt
baserade på
valutakurser
och guldKontrakt
baserade på
aktierKontrakt
baserade på
ädelmetaller
utom guldKontrakt
baserade på
råvaror utom
ädelmetaller
Ett år eller mindre 0 % 1 % 6 % 7 % 10 %
Över ett år till och med fem
år0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 %
Över fem år 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 %
(a) Kontrakt som inte omfattas av en av de fem kategorier som anges i denna tabell skall behandlas som kontrakt
baserade på råvaror utom ädelmetaller.
(b) För kontrakt där huvudstolen utbetalas i flera omgångar, skall procenttalen multipliceras med det antal betalningar
som enligt kontraktet återstår.
(c) För kontrakt som syftar till att eliminera utestående exponeringar som uppstår efter särskilt angivna
betalningsdagar och där villkoren återställs så att marknadsvärdet på kontraktet är noll på dessa särskilt angivnabetalningsdagar, blir den återstående löptiden lika med tiden fram till nästa återställningsdag. Vid räntebaseradekontrakt som uppfyller dessa villkor och har en återstående löptid på mer än ett år, skall procenttalen inte varalägre än 0,5 %.
För att mäta den eventuella framtida exponeringen i samband med steg b får de
behöriga myndigheterna tillåta kreditinstituten att fram till och med den 31
december 2006 tillämpa följande procentsatser i stället för dem som förtecknas i
tabell 1 förutsatt att instituten utnyttjar det alternativ som anges i artikel 11a i
direktiv 93/6/EEG för kontrakt enligt punkt 3 b och 3 c i bilaga IV:
TABELL 1a
Återstående löptidÄdelmetaller
(utom guld)BasmetallerJordbrukspro-
dukterÖvrigt, inkl.
energiprodukter
Ett år eller mindre 2 % 2,5 % 3 % 4 %
Över ett år till och med fem år 5 % 4 % 5 % 6 %
Över fem år 7,5 % 8 % 9 % 10 %2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 60
(1) Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag
och kreditinstitut (EGT L 141, 11.6.1993, s. 1.) Direktivet ändrat genom direktiv 98/33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29).
(
2) Utom ifall av single-currency floating/floating interest rate swaps , då endast de aktuella
ersättningskostnaderna beaktas.
▼B
Steg c): Summan av den aktuella ersättningskostnaden och den möjliga
framtida kreditrisken multipliceras med de riskvikttal som enligt
artikel 43 gäller för respektive motpart.
Metod2: ”ursprungliga åtagande”-metoden
Steg a): Varje instruments nominella belopp multipliceras med följande
procenttal:
TABELL 2
Ursprunglig löptid (1) RäntekontraktKontrakt som gäller
valutakurser och guld
Ett år eller mindre 0,5 % 2 %
Över ett år men högst två år 1 % 5 %
Tillägg för varje ytterligare år 1 % 3 %
(1) I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas samtycke, välja
antingen ursprunglig eller återstående löptid.
Steg b): De på så sätt erhållna talen för ursprungliga åtaganden
multipliceras med de riskvikttal som enligt artikel 43 gäller för
respektive motpart.
För metoderna 1 och 2 skall de behöriga myndigheterna säkerställa att de
nominella belopp som skall beaktas är en lämplig måttstock för den risk
kontraktet medför. Om kontraktet till exempel tillåter en multiplicering av
betalningsflöden, skall det nominella beloppet anpassas för att beakta effekterna
av multipliceringen på det kontraktets riskstruktur.
3. AVTALSNETTNING (AVTAL OM NOVATION OCH ANDRA NETT-
NINGSÖVERENSKOMMELSER)
a)Slagavnettningsomdebehörigamyndigheternakangodkänna
I denna punkt 3 skall med motpart avses varje juridisk eller fysisk person som
har rätt att ingå avtal om nettning.
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande godkänna följande slag
av avtal om nettning:
i) Bilaterala avtal om novation mellan ett kreditinstitut och dess motpart
enligt vilka avtal ömsesidiga fordringar och förpliktelser automatiskt
avräknas på så sätt att det vid novation fastställs ett enda nettobelopp varje
gång novation tillämpas, och det därvid skapas ett enda nytt juridiskt
bindande avtal som ersätter tidigare avtal.
ii) Andra bilaterala nettningsöverenskommelser mellan ett kreditinstitut och
dess motpart.
b)Villkorförgodkännande
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande endast godkänna avtal
om nettning om följande villkor är uppfyllda:
i) Kreditinstitutet skall med sin motpart ha en överenskommelse om
avtalsnettning som ger upphov till en enda juridisk förpliktelse och
omfattar alla ingående transaktioner, så att, om en motpart inte fullgör
sina skyldigheter på grund av försumlighet, konkurs, likvidation ellernågon annan liknande omständighet, kreditinstitutet kan fordra eller har en
förpliktelse att betala endast nettosumman av de positiva och negativa
marknadsvärdena av de ingående individuella transaktionerna.
ii) Kreditinstitutet skall för den behöriga myndigheten hålla tillgängligt
skriftliga och motiverade rättsutlåtanden med en sådan innebörd att de
behöriga domstolarna och förvaltningsmyndigheterna vid en rättslig
prövning av de fall som avses i i, skulle anse att kreditinstitutets
fordringar och förpliktelser begränsas till nettosumman, såsom anges i i,
enligt
— gällande lag inom den jurisdiktion där motparten har sitt säte och, om
det gäller en utländsk filial till ett företag, även enligt lagen inom den
jurisdiktion där filialen är belägen,
— den lag som reglerar de individuella transaktioner som ingår, och
— den lag som reglerar varje avtal eller överenskommelse som är
nödvändig för att genomföra avtalet om nettning.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 61
▼B
iii) Kreditinstitutet skall ha antagit förfaranden för att säkerställa att det
löpande kontrolleras, att dess avtal om nettning är rättsligt giltiga, mot
bakgrund av möjliga lagändringar.
De behöriga myndigheterna skall, vid behov efter samråd med andra berörda
behöriga myndigheter, försäkra sig om att avtalet om nettning är juridiskt
giltigt enligt lagen i alla berörda jurisdiktioner. Om någon av de behöriga
myndigheterna inte är nöjd med detta, skall avtalet om nettning inte
godkännas som en metod för riskreducering för någon av parterna.
De behöriga myndigheterna får godta motiverade rättsutlåtanden upprättade
med avseende på olika slag av avtal om nettning.
Avtal som innehåller bestämmelser om att en icke försumlig motpart endast
behöver betala delvis eller inte alls till den försumliga partens bo, även om den
försumliga parten är en nettofordringsägare (walkaway-klausul), skall inte
godkännas som riskreducerande.
De behöriga myndigheterna får som riskreducerande nettningsöverenskom-
melser som omfattar valutakurskontrakt med en ursprunglig löptid på fjorton
kalenderdagar eller mindre godkänna utställda optioner eller liknande poster
utanför balansräkningen på vilken denna bilaga inte är tillämplig därför att den
kreditrisk de för med sig är försumbar eller obefintlig. Om det förhållandet att
dessa kontrakt medtas i en annan nettningsöverenskommelse kan leda till en
ökning eller minskning av kapitalkraven, beroende på deras positiva eller
negativa marknadsvärde, skall de behöriga myndigheterna ålägga sina
kreditinstitut att behandla dem på ett konsekvent sätt.
c)Effekteravgodkännande
i)Avtal om novation
De enskilda nettobeloppen, som fastställs genom avtal om novation, kan
viktas i stället för bruttobeloppen. På så sätt kan med tillämpning av metod
1
— steg a): de aktuella ersättningskostnaderna, och
— steg b): de nominella beloppen eller underliggande värdena
erhållas genom att avtalet om novation beaktas. Vid tillämpningen av
metod 2 för steg a kan det nominella beloppet beräknas med beaktande av
avtalet om novation, varvid procentsatserna i tabell 2 skall användas.
ii)Andra nettningsöverenskommelser
Vid tillämpning av metod 1 kan i steg a de aktuella ersättningskostnaderna
för de kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse beräknas med
beaktande av den faktiska hypotetiska nettoersättningskostnad som avtalet
medför; om nettningen leder till en nettoskuld för det kreditinstitut som
beräknar nettoersättningskostnaden, beräknas den aktuella ersättnings-
kostnaden till ”0”,
i steg b talet för eventuell framtida exponering för kreditrisk för alla
kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse reduceras i
enlighet med följande ekvation:
PCE red¼0;4/C3PCE brutto þ0;6/C3NGR /C3PCE brutto
där
— PCEred= Det reducerade talet för eventuell framtida expo-
nering för kreditrisk för alla kontrakt med en given
motpart som ingår i en rättsligt giltig bilateral
nettningsöverenskommelse.
— PCEbrutto= Summan av talen för eventuell framtida exponering
för kreditrisk för alla kontrakt med en given motpart
som ingår i en rättsligt giltig bilateral nettningsö-
verenskommelse och som är beräknade genom att
deras nominella kapitalbelopp multipliceras med de
procenttal som fastställs itabell 1.
— NGR = ”Netto-bruttokvot”: Enligt de behöriga myndighe-
ternas val antingen
i) separat beräkning: kvoten mellan nettoersätt-
ningskostnaden för alla kontrakt som ingår i en
rättsligt giltig bilateral nettningsöverenskom-
melse med en given motpart (täljare) och
bruttoersättningskostnaden för alla kontrakt
som ingår i en rättsligt giltig bilateral nett-2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 62
▼B
ningsöverenskommelse med den motparten
(nämnaren), eller
ii) aggregerad beräkning: kvoten av summan av
den nettoersättningskostnad som beräknats på
bilateral grund för alla motparter med beaktande
av de kontrakt som ingår i rättsligt giltiga
nettningsöverenskommelser (täljare) och brut-
toersättningskostnader för alla kontrakt som
ingår i rättsligt giltiga nettningsöverenskom-
melser (nämnare). Om en medlemsstat tillåter
kreditinstituten att välja metod, skall den valda
metoden användas konsekvent.
För beräkning av den eventuella framtida
exponering för kreditrisk enligt formeln ovan
får kontrakt som tar ut varandra helt och hållet
och ingår i nettningsöverenskommelsen beaktassom ett enda kontrakt med ett nominellt belopp
som motsvarar nettointäkterna. Kontrakt som
helt och hållet tar ut varandra är valutaterminer
eller liknande kontrakt, för vilka det nominella
beloppet är lika med betalningsflödena om de
förfaller på samma förfallodag och helt eller
delvis i samma valuta.
Vid tillämpning av metod 2 i steg a
— får kontrakt som helt tar ut varandra och ingår i nettningsöverens-
kommelsen beaktas som ett enda kontrakt med ett nominellt belopp
som är lika med nettointäkterna. De nominella beloppen multipliceras
med de procenttal som anges itabell 2
— för alla andra kontrakt som ingår i en nettningsöverenskommelse, kan
de tillämpliga procentsatserna minskas enligt tabell 3.
TABELL 3
Ursprunglig löptid (1) Räntekontrakt Valutakurskontrakt
Ett år eller mindre 0,35 % 1,50 %
Över ett år men högst två år 0,75 % 3,75 %
Tillägg för varje ytterligare år 0,75 % 2,25 %
(1) I fråga om räntekontrakt får kreditinstituten, under förutsättning av de behöriga myndigheternas samtycke, välja
antingen ursprunglig eller återstående löptid.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 63
▼B
BILAGA IV
TYPERAVPOSTERUTANFÖRBALANSRÄKNINGEN
1.Räntebaseradekontrakt
a) Ränteswappar ien valuta.
b) Basswappar.
c) Icke standardiserade ränteterminer.
d) Standardiserade ränteterminer.e) Köpta ränteoptioner.
f) Andra kontrakt av liknande slag.
2.Kontraktsomrörvalutaellerguld
a) Valutaränteswappar (ränteswappar imer än en valuta).
b) Icke standardiserade valutaterminer.c) Standardiserade valutaterminer.
d) Köpta valutaoptioner.
e) Andra kontrakt av liknande slag.f) Kontrakt avseende guld av liknande slag som de i punkterna a-e.
3.Kontrakt liknande dem i punkterna 1 a-e och 2 a-d rörande andra
referensposterellerindexbaseradepåföljande:
a) Aktier.
b) Ädelmetaller utom guld.
c) Råvaror utom ädelmetaller.
d) Andra kontrakt av liknande slag.2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 64
▼B
BILAGA V
DEL A
UPPHÄVDA DIREKTIV, MED SENARE ÄNDRINGAR AV DESSA
DIREKTIV
(hänvisningariartikel67)
Rådets direktiv 73/183/EEG
Rådets direktiv 77/780/EEG
Rådets direktiv 85/345/EEG
Rådets direktiv 86/137/EEG
Rådets direktiv 86/524/EEGRådets direktiv 89/646/EEGEuropaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG
endast artikel 1 första strecksatsen; artikel 2.1 första strecksatsen;
artikel 2.2 första strecksatsen; artikel 3.2; artikel 4.2, 4.3 och 4.4 vad
beträffar hänvisningar till direktiv 77/780/EEG samt artikel 4.6 och
artikel 5 första strecksatsen.
Rådets direktiv 96/13/EG
Europaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG (artikel 1)
Rådets direktiv 89/299/EEG
Rådets direktiv 91/633/EEG
Rådets direktiv 92/16/EEG
Rådets direktiv 92/30/EEG
Rådets direktiv 89/646/EEG
Rådets direktiv 92/30/EEG
Europaparlamentets och rådets direktiv 95/26/EG
endast artikel 1 första strecksatsen
Rådets direktiv 89/647/EEG
Kommissionens direktiv 91/31/EEG
Rådets direktiv 92/30/EEG
Kommissionens direktiv 94/7/EGKommissionens direktiv 95/15/EG
Kommissionens direktiv 95/67/EG
Europaparlamentets och rådets direktiv 96/10/EGEuropaparlamentets och rådets direktiv 98/32/EGEuropaparlamentets och rådets direktiv 98/33/EG (artikel 2)
Rådets direktiv 92/30/EEG
Rådets direktiv 92/121/EEG2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 65
▼B
DEL B
TIDSGRÄNSERFÖRGENOMFÖRANDEINATIONELLLAGSTIFTNING
(hänvisningariartikel67)
DirektivTidsgränsför
genomförande
73/183/EEG (EGT L 194, 16.7.1973, s. 1) 2.1.1975 (1)
77/780/EEG (EGT L 322, 17.12.1977, s. 30) 15.12.1979
85/345/EEG (EGT L 183, 16.7.1985, s. 19) 15.7.198586/137/EEG (EGT L 106, 23.4.1986, s. 35) —
86/524/EEG (EGT L 309, 4.11.1986, s. 15) 31.12.1986
89/299/EEG (EGT L 124, 5.5.1989, s. 16) 1.1.199389/646/EEG (EGT L 386, 30.12.1989, s. 1) artikel 6.2 1.1.1990
andra bestämmelser 1.1.1993
89/647/EEG (EGT L 386, 30.12.1989, s. 14) 1.1.199191/31/EEG (EGT L 17, 23.1.1991, s. 20) 31.3.1991
91/633/EEG (EGT L 339, 11.12.1991, s. 16) 31.12.1992
92/16/EEG (EGT L 75, 31.3.1992, s. 48) 31.12.199292/30/EEG (EGT L 110, 28.4.1992, s. 52) 31.12.1992
92/121/EEG (EGT L 29, 5.2.1993, s. 1) 31.12.1993
94/7/EG (EGT L 89, 6.4.1994, s. 17) 25.11.199495/15/EG (EGT L 125, 8.6.1995, s. 23) 30.9.1995
95/26/EG (EGT L 168, 18.7.1995, s. 7) 18.7.1996
95/67/EG (EGT L 314, 28.12.1995, s. 72) 1.7.199696/10/EG (EGT L 85, 3.4.1996, s. 17) 30.6.1996
96/13/EG (EGT L 66, 16.3.1996, s. 15) 15.4.1996
98/32/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 26) 21.7.200098/33/EG (EGT L 204, 21.7.1998, s. 29) 21.7.2000
(1) Vad beträffar upphävandet av restriktioner som det hänvisas till i artikel 3.2 g skall denna frist vara för
Nederländerna 2 juli 1977 (se direktiv 73/183/EEG artikel 8, andra stycket).2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 66
BILAGA VI
JÄMFÖRELSETABELL
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 1.1 Artikel 1, första
strecksatsenArtikel 1, första
strecksatsenArtikel 1 a
Artikel 1.2 Artikel 1, andra
strecksatsen
Artikel 1.3 Artikel 1.3
Artikel 1.4-1.8 Artikel 1.5-1.9
Artikel 1.9 Artikel 1, sjätte
strecksatsen
Artikel 1.10-1.11 Artikel 1.10-1.11
Artikel 1.12 Artikel 1.12 Artikel 1, sjunde
strecksatsenArtikel 1 c
Artikel 1.13 Artikel 1.13 Artikel 1, åttonde
strecksatsenArtikel 1 d
Artikel 1.14-1.17 Artikel 2.1, andra-
femte strecksatsen
Artikel 1.18-1.20 Artikel 2.1, sjätte-
åttonde strecksatsen
Artikel 1.21-1.23 Artikel 1, tredje-
femte strecksatsen
Artikel 1.24 Artikel 1 h
Artikel 1.25 Artikel 1 m
Artikel 1.26 Artikel 1, femte
strecksatsen
Artikel 1.27 Artikel 2.1, nionde
strecksatsen
Artikel 2.1 Artikel 2.1 Artikel 2.1 Artikel 1.1
Artikel 2.2 Artikel 2
Artikel 2.3 Artikel 2.2▼B2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 67
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 2.4 Artikel 2.3
Artikel 2.5 stycke 1, 2
och 3Artikel 2.4 a, 2.4 b
och 2.4 c
Artikel 2.6 Artikel 2.3 Artikel 1.3 Artikel 2, stycke 2 bArtikel 3 Artikel 3Artikel 4 Artikel 3.1Artikel 5.1.1 Artikel 3.2 stycke 1 Artikel 4.1
Artikel 5.1.2 Artikel 10.1 stycke 3
Artikel 5.2 Artikel 4.2, första
meningen och a, b
och c
Artikel 5.3-5.7 Artikel 10.1-10.5Artikel 6.1 Artikel 3.2 stycke 1
tredje strecksatsen
och stycke 2
Artikel 6.2 Artikel 3.2 aArtikel 7.1-7.2 Artikel 5 stycke 1,
artikel 1.10 stycke 2
och artikel 5 stycke 2
Artikel 7.3 Artikel 3.2, stycke 3,
4 och 5
Artikel 8 Artikel 3.4
Artikel 9 Artikel 3.3 a
Artikel 10 Artikel 3.6Artikel 11 Artikel 3.7Artikel 12 Artikel 7Artikel 13 Artikel 6.1Artikel 14.1 Artikel 8.1Artikel 14.2 Artikel 8.5Artikel 15 Artikel 5Artikel 16.1-16.5 Artikel 11.1-11.5Artikel 16.6 Artikel 1.10, stycke 2▼B2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 68
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 17 Artikel 13.2
Artikel 18 Artikel 18.1Artikel 19 Artikel 18.2Artikel 20.1-20.6 Artikel 19Artikel 20.7 Artikel 23.1Artikel 21.1-21.2 Artikel 20Artikel 21.3 Artikel 23.2Artikel 22 Artikel 21Artikel 23.1 Artikel 8
Artikel 23.2-23.7 Artikel 9
Artikel 24 Artikel 9Artikel 25 Artikel 8
Artikel 26 Artikel 13.1-13.3Artikel 27 Artikel 14.2Artikel 28 Artikel 7.1Artikel 29 Artikel 15Artikel 30.1-30.5 Artikel 12.1-12.5
Artikel 30.6 Artikel 12.5a
Artikel 30.7 Artikel 12.5bArtikel 30.8 Artikel 12.6Artikel 30.9 Artikel 12.7Artikel 30.10 Artikel 12.8Artikel 31 Artikel 12aArtikel 32 Artikel 17Artikel 33 Artikel 13Artikel 34.1 Artikel 1.1
Artikel 34,2-34.4 Artikel 2.1-2.3
Artikel 35 Artikel 3Artikel 36 Artikel 4▼B2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 69
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 37 Artikel 5
Artikel 38 Artikel 6.1 och 6.4
Artikel 39 Artikel 7
Artikel 40 Artikel 3.1-3.4, 3.7-
3.8
Artikel 41 Artikel 4
Artikel 42 Artikel 5
Artikel 43 Artikel 6
Artikel 44 Artikel 7
Artikel 45 Artikel 8
Artikel 46 Artikel 2.2
Artikel 47 Artikel 10
Artikel 48 Artikel 3
Artikel 49 Artikel 4.1-7 r andra
stycket första
meningen och punkt
7 s-12
Artikel 50 Artikel 5.1-5.3
Artikel 51.1-51.5 Artikel 12.1-12.5
Artikel 51.6 Artikel 12.8
Artikel 52.1-52.7 Artikel 3.1-3.7
Artikel 52.8-52.9 Artikel 3.5-3.6 Artikel 3.8-3.9 Artikel 5.4-5.5
Artikel 52.10 Artikel 3.10
Artikel 53 Artikel 4
Artikel 54 Artikel 5
Artikel 55 Artikel 6
Artikel 56 Artikel 7
Artikel 57 Artikel 11
Artikel 58 Artikel 3.5
Artikel 59 Artikel 6▼B2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 70
Detta direktiv Direktiv 77/780/EEG Direktiv 89/299/EEG Direktiv 89/646/EEG Direktiv 89/647/EEG Direktiv 92/30/EEG Direktiv 92/121/EEG Direkti v 96/10/EG
Artikel 60 Artikel 8 Artikel 22 Artikel 9 Artikel 7
Artikel 61 Artikel 4a
Artikel 62.1 och 62.2 Artikel 11.4 och 11.5
Artikel 62.3 Artikel 2
Artikel 63 Artikel 11.1-11.3
Artikel 64 Artikel 6.1-6.9
Artikel 65 Artikel 12.7
Artikel 66 Artikel 14.2 Artikel 9.2 Artikel 24.3 Artikel 12.2
Artikel 67 — — — — — — —
Artikel 68 — — — — — — —
Artikel 69 — — — — — — —
Bilaga I Bilaga
Bilaga II Bilaga I
Bilaga III Bilaga II
Bilaga IV Bilaga III
Bilaga V — — — — — — —
Bilaga VI — — — — — — —▼B2000L0012 — SV — 27.10.2000 — 001.001 — 71