1995L0026 — SV — 19.12.2002 — 002.001

Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet

Ändrad genom:

▼B

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 95/26/EG

av den 29 juni 1995

om ändring av direktiv 77/780/EEG och 89/646/EEG om kreditinstitut, direktiv 73/239/EEG och 92/49/EEG om andra direkta försäkringar än livförsäkringar, direktiv 79/267/EEG och 92/96/EEG om direkta livförsäkringar, direktiv 93/22/EEG om tjänster inom värdepappersområdet och direktiv 85/611/EEG om företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) i syfte att stärka tillsynen på dessa områden

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 57.2 första och tredje meningen i detta, med beaktande av kommissionens förslag ( 1 ), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande ( 2 ), i enlighet med det i artikel 189b i fördraget angivna förfarandet ( 3 ), med beaktande av det av förlikningskommittén godkända gemensamma utkastet av den 11 maj 1995 och med beaktande av följande: 1) Vissa händelser har visat att det är lämpligt att i en del avseenden ändra vissa rådsdirektiv för att precisera det allmänna regelverk inom vilket kreditinstitut, försäkringsföretag, värdepappersföretag och fondföretag får bedriva verksamhet, nämligen direktiv 77/780/EEG ( 4 ) och 89/646/EEG, direktiv 73/239/EEG ( 5 ) och 92/49/EEG, direktiv 79/267/OOEEG ( 6 ) och 92/96/EEG, direktiv 93/22/EEG ( 7 ) och direktiv 85/611/EEG ( 8 ) i syfte att skärpa tillsynen på dessa områden. Det är önskvärt att likartade åtgärder vidtas inom hela sektorn för finansiella tjänster. 2) Dessa direktiv fastställer bland annat de villkor som måste vara uppfyllda innan de behöriga myndigheterna får bevilja auktorisation för verksamheten. 3) De behöriga myndigheterna bör inte bevilja auktorisation eller upprätthålla denna auktorisation för ett finansiellt företag om en effektiv tillsyn förhindras av att företaget har nära förbindelser med en annan fysisk eller juridisk person. De finansiella företag som redan är auktoriserade skall ochså uppfylla de behöriga myndigheternas krav i detta avseende. 4) Definitionen av ”nära förbindelser” i detta direktiv bygger på minimikrav som inte hindrar medlemsstaterna från att tillämpa den även på andra situationer än de som avses av definitionen. 5) Vid tillämpningen av direktivet utgör den enda omständigheten att förvärv av en betydande del av ett bolags kapital har skett, inte i sig ägarintresse om kapitalandelen förvärvats endast som en tillfällig placering som inte ger inflytande över företagets organisation eller ekonomiska inriktning. 6) Hänvisningen till ett effektivt utövande av tillsynsmyndigheternas uppgifter omfattar gruppbaserad tillsyn över ett finansiellt företag när bestämmelserna i gemenskapsrätten föreskriver det. I sådana fall måste de myndigheter hos vilka tillstånd söks kunna avgöra vilka myndigheter som är behöriga att utöva gruppbaserad tillsyn över detta finansiella företag. 7) Principerna om ömsesidigt erkännande och om hemlandstillsyn kräver att de enskilda medlemsstaternas behöriga myndigheter inte skall meddela auktorisation eller skall återkalla auktorisationen i sådana fall där verksamhetsplanen, lokaliseringen eller den faktiskt utövade verksamheten klart visar att det finansiella företaget har valt rättssystemet i en medlemsstat i syfte att undgå de strängare normer som gäller i en annan medlemsstat inom vars område det bedriver eller har för avsikt att bedriva sin huvudsakliga verksamhet. Ett finansiellt företag som är en juridisk person skall vara auktoriserat i den medlemsstat i vilken det har sitt stadgeenliga säte. Ett finansiellt företag som inte är en juridisk person skall ha sitt huvudkontor i den medlemsstat där det är auktoriserat. Dessutom skall medlemsstaterna kräva att ett finansiellt företag har huvudkontor i sin ursprungsmedlemsstat och att det faktiskt bedriver verksamhet där. 8) Det är lämpligt att föreskriva utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter eller organ som i kraft av sin uppgift bidrar till att stärka stabiliteten hos det finansiella systemet. För att bevara informationens konfidentiella karaktär skall antalet mottagare hållas mycket begränsat. 9) Vissa handlingar såsom bedrägeri och insiderbrott påverkar det finansiella systemets stabilitet och integritet, även när andra företag än finansiella företag berörs. 10) Det är nödvändigt att fastställa under vilka förutsättningar det ovan nämnda informationsutbytet skall tillåtas. 11) När det föreskrivs att informationen får offentliggöras endast med de behöriga myndigheternas uttryckliga tillstånd får dessa, när så är lämpligt, ställa stränga krav som villkor för tillståndet. 12) Utbyte av information bör också tillåtas mellan å ena sidan de behöriga myndigheterna och å andra sidan centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetära myndigheter samt, i förekommande fall, andra myndigheter med uppgift att utöva tillsyn över betalningssystemen. 13) Det är lämpligt att i direktiv 85/611/EEG införa samma tystnadsplikt och samma möjligheter till informationsutbyte för de myndigheter som auktoriserar och utövar tillsyn över fondföretag och andra företag som medverkar i sådan verksamhet som för de myndigheter som auktoriserar och övervakar kreditinstitut, värdepappersföretag och försäkringsföretag. 14) Genom detta direktiv samordnas alla de bestämmelser som rör utbyte av information mellan myndigheter inom hela den finansiella sektorn enligt direktiv 93/22/EEG. 15) För att stärka tillsynen över finansiella företag och skyddet för deras kunder bör det föreskrivas att en revisor omgående skall rapportera till de behöriga myndigheterna då han, enligt vad som föreskrivs i detta direktiv under fullgörandet av sitt uppdrag får kännedom om förhållanden som riskerar att allvarligt påverka ett finansiellt företags finansiella ställning eller dess organisation av administration och redovisning. 16) Med tanke på det eftersträvade syftet är det lämpligt att medlemsstaterna tillser att denna skyldighet gäller alla de tillfällen då en revisor upptäcker sådana omständigheter vid fullgörandet av sina uppdrag i ett företag som har nära förbindelser med ett finansiellt företag. 17) Revisorernas skyldighet att vid behov meddela de behöriga myndigheterna om vissa förhållanden och beslut rörande ett finansiellt företag som de upptäcker vid fullgörandet av sina uppdrag hos ett icke-finansiellt företag ändrar inte i sig arten av deras uppdrag hos detta företag, inte heller det sätt på vilket de bör fullgöra sina uppgifter där. 18) Antagandet av detta direktiv utgör det lämpligaste sättet för att uppnå de eftersträvade målen och då särskilt stärkande av de behöriga myndigheternas befogenheter. Direktivet begränsar sig till det minimum som krävs för att nå dessa mål och går inte utöver vad som är nödvändigt för detta syfte. med beaktande av följande: HÄRMED FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Varje gång uttrycket ”finansiellt företag” förekommer i detta direktiv skall det ersättas av

▼M1 —————

▼B

— ”försäkringsföretag” när detta direktiv ändrar direktiven 73/239/EEG och 92/49/EEG, ►M2 ————— ◄

— ”värdepappersföretag” när detta direktiv ändrar direktiv 93/22/EEG,

— ”företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) eller företag som medverkar i deras affärsverksamhet” när detta direktiv ändrar direktiv 85/611/EEG.

Artikel 2

1. Följande definition skall läggas till

▼M1 —————

▼B

— som punkt l, i artikel 1 i direktiv 92/49/EEG,

▼M2 —————

▼B

— som punkt 15, i artikel 1 i direktiv 93/22/EEG: — ’”nära förbindelser’: en situation där två eller flera fysiska eller juridiska personer är förenade genom a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett dotterföretag i alla de fall som omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2 i direktiv 83/349/EEG ( 9 ), eller en likartad förbindelse mellan någon fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotterföretag till ett dotterföretag skall också anses som dotterföretag till moderföretaget vilket står över dessa företag. Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom en varaktig förbindelse till en och samma person.”

2. Följande stycken skall läggas till i slutet av

▼M1 —————

▼B

— Article 3 (3) of Directive 93/22/EEC,

— artikel 8.1 i direktiv 73/239/EEG:

— artikel 8.1 i direktiv 79/267/EEG: — ▼M2 ————— ▼B ”Om det dessutom finns nära förbindelser mellan det finansiella företaget och andra fysiska eller juridiska personer skall de behöriga myndigheterna endast bevilja auktorisation om dessa förbindelser inte hindrar myndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn. De behöriga myndigheterna skall också vägra tillstånd om lagar, förordningar eller administrativa bestämmelser i ett tredje land, som gäller för en eller flera fysiska eller juridiska personer till vilka företaget har nära förbindelser, eller svårigheter vid tillämpningen av dessa bestämmelser, hindrar myndigheterna från att utöva en effektiv tillsyn. De behöriga myndigheterna skall kräva att de finansiella företagen förser dem med erforderliga uppgifter för att de fortlöpande skall kunna övervaka att bestämmelserna i denna punkt efterlevs.”

Artikel 3

1. Följande punkt skall infogas i artikel 8 i direktiv 73/239/EEG ►M2 ————— ◄ :

”1a. Medlemsstaterna skall kräva att försäkringsföretagens huvudkontor skall vara belägna i samma medlemsstat som deras stadgeenliga säte.”

▼M1 —————

▼B

Artikel 4

1. Följande punkt skal infogas i artikel 16 i direktiv 92/49/EEG ►M2 ————— ◄ :

1.”5a. Utan hinder av punkterna 1-4 får medlemsstaterna tillåta informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och — myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning med finansiella företags likvidation, konkurs och liknande förfaranden, — myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper, eller — oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad tillsyn över dessa företag samt de organ med uppgift att övervaka dessa aktuarier. Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva att minst följande villkor uppfylls: — Informationen skall användas för att genomföra den övervakning eller utöva den tillsyn som anges i första stycket. — Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tystnadsplikt enligt punkt 1. — När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket myndigheten givit sitt tillstånd. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter, personer och organ som har tillåtelse att motta information enligt denna punkt.”

2. Följande punkt skall infogas ►M1 ————— ◄ i artikel 25 i direktiv 93/22/EEG:

2.”5a. Utan hinder av punkterna 1-4 får medlemsstaterna tillåta informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och — myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning med finansiella företags likvidation, konkurs och liknande förfaranden, — myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper. Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva att minst följande villkor uppfylls: — informationen skall användas för att utöva den tillsyn som anges i första stycket, — den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tystnadsplikt enligt punkt 1, — när informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket myndigheten givit sitt tillstånd. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter som har tillåtelse att motta information enligt denna punkt.”

3. Följande punkt skall infogas ►M1 ————— ◄ i artikel 16 i direktiv 92/49/EEG och i artikel 25 i direktiv 93/22/EEG ►M2 ————— ◄ :

”5b. Utan hinder av punkterna 1-4, får medlemsstaterna för att stärka stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter eller organ som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda överträdelser av bolagsrätten. Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva att minst följande villkor uppfylls: — Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i första stycket. — Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tystnadsplikt enligt punkt 1. — När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndigheter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket dessa myndigheter givit sitt tillstånd. Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp av personer som genom sin särskilda kompetens är utsedda til detta och som inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjligheten till det informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas till att omfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra stycket. För genomförande av andra stycket sista strecksatsen skall de myndigheter eller organ som avses i första stycket till de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområde för de personer som får tillgång till denna. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligt denna punkt. Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.”

4. I ►M1 ————— ◄ artikel 25 i direktiv 93/22/EEG skall punkt 6 ersättas med följande:

4.”6. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utgöra hinder för en behörig myndighet att lämna ut information — till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i dessas egenskap av monetära myndigheter, och — i förekommande fall till andra myndigheter med uppgift utöva tillsyn över betalningssystem för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, inte heller skall bestämmelserna utgöra hinder för dessa myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidarebefordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syften som framgår av punkt 4. Information som mottas i detta sammanhang skall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel.”

5. Följande punkt skall infogas i artikel 16 i direktiv 92/49/EEG ►M2 ————— ◄ :

5.”5c. Medlemsstaterna får tillåta de behöriga myndigheterna att lämna ut information — till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetära myndigheter, och — i förekommande fall till andra offentliga myndigheter med uppgift att utöva tillsyn över betalningssystem för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, kan tillåta dessa myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidarebefordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syften som framgår av punkt 4. Information som mottas i detta sammanhang skall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel.”

▼M1 —————

▼B

7. I artikel 50 i direktiv 85/611/EEG skall punkterna 2, 3 och 4 ersättas med följande:

”2. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer som arbetar eller har arbetat för de behöriga myndigheterna, samt revisorer och experter som agerar eller som har agerat på uppdrag av dessa myndigheter skall vara bundna av tystnadsplikt. Denna tystnadsplikt skall innebära att ingen konfidentiell information som erhålls i tjänsten får röjas till någon person eller myndighet, utom i sammandrag eller i sammanställning som omöjliggör identifikation av enskilda fondföretag samt enskilda förvaltningsbolag och förvaringsinstitut, nedan kallade ’företag som medverkar i deras affärsverksamhet’, kan identifieras, dock med förbehåll för fall som omfattas av straffrättslig lagstiftning. Dock får, i fall då ett fondföretag eller ett företag som medverkar i deras affärsverksamhet har försatts i konkurs eller underkastats tvångslikvidation, konfidentiell information som inte rör tredje part engagerad i försök att rädda företaget, yppas vid tvistemålsförfaranden. 3. Vad som sägs i punkt 2 skall inte hindra medlemsstaternas behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med detta eller andra direktiv som gäller för fondföretag eller för företag som medverkar i deras affärsverksamhet. För sådan information skall tystnadsplikt gälla enligt punkt 2. 4. Medlemsstater får ingå samarbetsavtal för utbyte av information med behöriga myndigheter i tredje land endast om den information som överlämnas omfattas av tystnadsplikt som är minst likvärdig med den som föreskrivs i denna artikel. 7.5. Behöriga myndigheter som erhåller förtrolig information enligt punkterna 2 eller 3 får använda den endast vid fullgörande av sina uppgifter — för att kontrollera att de villkor som ställs för etablering av verksamhet som fondföretag eller företag som medverkar i deras affärsverksamhet uppfyllts och för att underlätta tillsyn över sådan verksamhet, rutiner för administration och redovisning samt intern kontroll, — för att meddela sanktioner, — vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av de behöriga myndigheterna, eller — vid domstolsförfaranden som inletts enligt artikel 51.2. 7.6. Vad som sägs i punkterna 2 och 5 skall inte utgöra hinder för utbyte av information a) inom en medlemsstat om det där finns flera behöriga myndigheter, eller b) såväl inom en medlemsstat som mellan medlemsstater, mellan de behöriga myndigheterna och — myndigheter med offentligt uppdrag att utöva tillsyn över kreditinstitut, värdepappersföretag, försäkringsföretag och andra finansiella företag samt myndigheter med ansvar för tillsyn över finansiella marknader, — organ som har befattning med likvidation, konkurs och andra liknande förfaranden i fondföretag och företag som medverkar i deras affärsverksamhet, — personer med ansvar för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappersföretags och andra finansiella instituts räkenskaper, vid deras fullgörande av tillsynsuppgifter, samt för utlämnande till organ som förvaltar ersättningssystem, av sådan information som dessa organ behöver för sin verksamhet. Denna information skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 2. 7.7. Utan hinder av punkterna 2-5 får medlemsstaterna tillåta informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och — myndigheter med ansvar för tillsyn över organ som har befattning med finansiella företags likvidation och konkurs och liknande förfaranden, eller — myndigheter med ansvar för tillsyn över personer med ansvar för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värdepappersföretags och andra finansiella instituts räkenskaper. Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall föreskriva att minst följande villkor uppfylls: — informationen skall användas för att utföra de tillsynsuppgifter som avses i första stycket, — den information som mottas i detta sammanhang skall vara underkastad tystnadsplikt enligt punkt 2, — när informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndigheter som har lämnat ut den, och i förekommande fall endast för de ändamål som myndigheterna medgett. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter som har tillåtelse att motta information enligt denna punkt. 8. Utan hinder av punkterna 2-5 får medlemsstaterna för att stärka stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte av information mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter eller organ som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utreda överträdelser av bolagsrätten. Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva att minst följande villkor uppfylls: — Informationen skall användas för att utföra de uppgifter som anges i första stycket. — Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av tystnadsplikt enligt punkt 2. — När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndigheter som lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilka dessa myndigheter givit sitt tillstånd. Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket utför sin uppgift att upptäcka eller utreda överträdelser med hjälp av personer som genom sin särskilda kompetens är utsedda till detta och som inte är anställda inom den offentliga förvaltningen kan möjligheten till informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas till att omfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs andra stycket. Vid tillämpning av andra stycket sista strecksatsen skall de myndigheter eller organ som avses i första stycknet till de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområde för de personer som får tillgång till denna. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlemsstaterna vilka myndigheter eller organ som har tillåtelse att motta information enligt denna punkt. Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om tillämpningen av denna punkt. 9. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utgöra hinder för en behörig myndighet att lämna ut information till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras egenskap av monetära myndigheter för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, inte heller skall bestämmelserna utgöra hinder för dessa myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidarebefordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syften som framgår av punkt 5. Information som mottas i detta sammanhang skall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel. 10. Bestämmelserna i denna artikel skall inte utgöra hinder för att en behörig myndighet att lämna ut information enligt punkterna 2-5 till en clearingorganisation eller annat liknande organ som är erkänt enligt nationell lagstiftning för att tillhandahålla clearing- eller avvecklingstjänster åt någon av marknaderna i medlemsstaten om de anser att detta är nödvändigt för att säkerställa att dessa organ fungerar vid försummelser eller möjliga försummelser från en marknadsaktörs sida. Information som mottas i ett sådant sammanhang skall vara underkastad den tystnadsplikt som avses i punkt 2. Medlemsstaterna skall dock se till att information som mottagits enligt punkt 3 inte får yppas under de omständigheter som avses i denna punkt utan uttryckligt medgivande från de behöriga myndigheter som har lämnat den. 11. Utan hinder av punkterna 2 och 5 får medlemsstaterna dessutom med stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut till andra avdelningar inom medlemsstaternas centralförvaltningar som ansvarar för lagstiftning om tillsyn över fondföretag och företag som medverkar i deras affärsverksamhet, kreditinstitut, finansiella institut, värdepappersföretag och försäkringsföretag samt till personer med uppdrag från sådana avdelningar. Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för utövande av tillsyn. Medlemsstaterna skall dock också se till att information som mottagits enligt punkterna 3 och 6 inte får yppas under de omständigheter som avses i denna punkt utan uttryckligt medgivande från de behöriga myndigheter som lämnat ut den.”

Artikel 5

Följande skall införas

▼M1 —————

▼B

— i direktiv 92/49/EEG som artikel 16a,

▼M2 —————

▼B

— i direktiv 93/22/EEG som artikel 25a, och

— i direktiv 85/611/EEG som artikel 50a: — ”1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone a) att varje, i enlighet med direktiv 84/253/EEG ( 10 ), auktoriserad person som i ett finansiellt företag utför ett i artikel 51 i direktiv 78/660/EEG ( 11 ), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller artikel 31 i direktiv 85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föreskrivet i lag, är skyldig att omgående rapportera till de behöriga myndigheterna alla uppgifter eller beslut rörande detta företag som han har fått kännedom om vid utförandet av sitt uppdrag, som är ägnade att — utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller som särskilt reglerar bedrivandet av finansiella företags verksamhet, — påverka det finansiella företagets fortsatta drift, eller — leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att reservationer framställs, b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom om vid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag som har nära förbindelser härrörande från kontroll över det finansiella företag i vilket han utför det ovan nämnda uppdraget. 2. Det förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv 84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådana uppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelse av någon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse, och medför inte något som helst ansvar för dessa personer.”

Artikel 6

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar, förordningar och andra bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 18 juli 1996. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 7

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

( 1 ) EGT nr C 229, 25.8.1993, s. 10.

( 2 ) EGT nr C 52, 19.2.1994, s. 15.

( 3 ) Europaparlamentets yttrande av den 9 mars 1994 (EGT nr C 91, 28.3.1994, s. 61). Rådets gemensamma ståndpunkt av den 6 juni 1994 (EGT nr C 213, 3.8.1994, s. 29) och Europaparlamentets beslut av den 26 oktober 1994 (EGT nr C 323, 21.11.1994, s. 56).

( 4 ) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Direktivet senast ändrat genom direktiv 89/646/EEG (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1).

( 5 ) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/49/EEG (EGT nr L 228, 11.8.1992, s. 1).

( 6 ) EGT nr L 63, 13.3.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/96/EEG (EGT nr L 360, 9.12.1992, s. 1).

( 7 ) EGT nr L 141, 11.6.1993, s. 27.

( 8 ) EGT nr L 375, 31.12.1985, s. 3. Direktivet senast ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT nr L 100, 19.4.1988, s. 31).

( 9 ) EGT nr L 193, 18.7.1993, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).

( 10 ) EGT nr L 126, 12.5.1984, s. 20.

( 11 ) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).