1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B ►M4 RÅDETS DIREKTIV
av den 15 mars 1976
om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar,
skatter och andra åtgärder
(76/308/EEG) ◄
(EGT L 73, 19.3.1976, s. 18)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Rådetsdirektiv 79/1071/EEG av den 6 december 1979 L 331 10 27.12.1979
►M2Rådetsdirektiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 L 76 1 23.3.1992
►M3 ändrad genom rådetsdirektiv 92/108/EEG av den 14 december 1992 L 390 124 31.12.1992
►M4Rådetsdirektiv 2001/44/EG av den 15 juni 2001 L 175 17 28.6.2001
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Grekland(*) L 291 17 19.11.1979
►A2Anslutningsakten för Spanien och Portugal L 302 23 15.11.1985
►A3Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 15 mars 1976
om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avse-
ende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder
(76/308/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av rådetsförordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april
1970 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken(1),
senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2788/72(2), särskilt artikel
8.3 i denna,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentetsyttrande(
3),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(4), och
med beaktande av följande:
Det är för närvarande inte möjligt att i en medlemsstat verkställa
indrivning av en fordran som bygger på ett dokument som harupprättats av myndigheterna i en annan medlemsstat.
Att nationella bestämmelser om indrivning endast kan tillämpas inom
nationella territorier är i sig ett hinder för upprättandet av en funge-rande gemensam marknad. Det förhindrar att gemenskapsregler kantillämpas till fullo och på ett rättvist sätt, i synnerhet inom den gemen-
samma jordbrukspolitikens område, och det underlättar bedrägliga
förfaranden.
Det är därför nödvändigt att anta gemensamma regler om ömsesidigt
bistånd vid indrivning.
Dessa regler måste gälla både för indrivning av fordringar som uppstått
på grund av olika åtgärder som ingår i det system som helt eller delvis
finansierar den europeiska utvecklings- och garantifonden för jord-
bruket, samt för indrivning av jordbruksavgifter och tullar enligtartikel 2 i beslut 70/243/EKSG, EEG, Euratom av den 21 april 1970om ersättning av ekonomiska bidrag från medlemsstaterna medgemenskapernas egna resurser(
5) och enligt artikel 128 i anslutnings-
akten. De måste också gälla för indrivning av ränta och kostnader i
samband med dessa fordringar.
Det ömsesidiga biståndet måste bestå av följande: Den anmodade
myndigheten måste å ena sidan till den sökande myndigheten lämnade upplysningar som den senare behöver för att driva in fordringarsom har uppstått i den medlemsstat där den har sitt säte samt underrättagäldenären om alla dokument som gäller dessa fordringar och som har
sitt ursprung i den medlemsstaten, och å andra sidan måste den på
begäran av den sökande myndigheten driva in de fordringar som haruppstått i den medlemsstat där den senare har sitt säte.
Dessa olika former av bistånd måste lämnas av den anmodade myndig-
heten i enlighet med de lagar och andra författningar som reglerarsådana frågor i den medlemsstat där den har sitt säte.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 2
(1) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.
(2) EGT nr L 295, 30.12.1972, s. 1.
(3) EGT nr C 19, 12.4.1973, s. 38.
(4) EGT nr C 69, 28.8.1973, s. 3.
(5) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 19.▼M4
▼B
▼B
Det är nödvändigt att fastställa de villkor enligt vilka den sökande
myndigheten skall upprätta sin begäran om bistånd, samt att noggrantdefiniera de särskilda omständigheter enligt vilka den anmodade
myndigheten i det enskilda fallet får neka bistånd.
När det begärsatt den anmodade myndigheten s kall handla å den
sökande myndighetens vägnar för att driva in en fordran måste denanmodade myndigheten, om detta medges av gällande bestämmelser iden medlemsstat där den har sitt säte, ha möjlighet att i samförståndmed den sökande myndigheten bevilja gäldenären en betalningsfrist
eller godkänna ett avbetalningsförfarande. Varje form av ränta som
debiteras för sådana betalningsförfaranden måste också överföras tillden medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.
På en motiverad begäran av den sökande myndigheten måste den
anmodade myndigheten, om detta medges av gällande bestämmelser iden medlemsstat där den har sitt säte, också ha möjlighet att vidtaförebyggande åtgärder för att garantera indrivning av fordringar som
uppstår i den sökande medlemsstaten. Dessa fordringar åtnjuter emel-
lertid inte någon förmånsrätt i den medlemsstat där den anmodademyndigheten har sitt säte.
Under indrivningsförfarandet i den medlemsstat där den anmodade
myndigheten har sitt säte är det möjligt att fordran eller exekutionsti-teln som medger dess verkställighet och som har upprättats i den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte bestrids av
den berörda personen. I sådana fall bör det fastställas att den berördapersonen måste inge sitt bestridande av fordran till det behöriga organeti den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte, och attden anmodade myndigheten måste uppskjuta alla påbörjade verkställig-hetsåtgärder tills ett beslut har fattats av detta organ.
Det bör fastställas att översända dokument och upplysningar inom
ramen för ömsesidigt bistånd för indrivning av en fordran inte får
användasför andra ändamål.
Bestämmelserna i detta direktiv bör inte leda till inskränkning i det
ömsesidiga biståndet mellan särskilda medlemsstater enligt bilateralaeller multilaterala överenskommelser eller uppgörelser.
Det är nödvändigt att säkerställa att det ömsesidiga biståndet fungerar
smidigt och ett gemenskapsförfarande bör därför inrättas som gör detmöjligt att fastställa de närmare bestämmelserna för tillämpningen av
detta bistånd inom en lämplig tid. Det är nödvändigt att inrätta en
kommitté för att organisera ett nära och effektivt samarbete mellanmedlemsstaterna och kommissionen på detta område.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Detta direktiv fastställer de bestämmelser som skall innefattas i
medlemsstaternas lagar och andra författningar för att i varje medlems-stat säkerställa indrivningen av de fordringar som avses i artikel 2 ochsom uppstår i en annan medlemsstat.
Artikel 2
Detta direktiv skall gälla för alla fordringar som avser
a) återbetalning, intervention och andra åtgärder som ingår i systemet
för hel eller delvis finansiering av Europeiska utvecklings- och
garantifonden för jordbruket, inklusive de belopp som skall
uppbäras i samband med dessa åtgärder,
b) avgifter och liknande pålagor inom ramen för den gemensamma
organisationen av marknaden för socker,
c) importtullar,
d) exporttullar,
e) mervärdesskatt,1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 3
▼M4
▼M4
f) punktskatter på:
— tobaksvaror,
— alkohol och alkoholhaltiga drycker,
— mineraloljor,
g) skatter på inkomst och förmögenhet,
h) beskattning av försäkringspremier,
i) räntor, administrativa påföljder och böter, samt kostnader som
härrör från de fordringar som anges i a–h, med undantag förstraffrättsliga sanktioner enligt gällande lagstiftning i den medlems-stat där den anmodade myndigheten har sitt säte.
Artikel 3
I detta direktiv avses med
—sökande myndighet : den behöriga myndigheten i en medlemsstat
som framställer en begäran om bistånd beträffande en fordran somavses i artikel 2,
—anmodad myndighet : den behöriga myndigheten i en medlemsstat
till vilken en begäran om bistånd framställs,
—importtullar : tullar och avgifter med motsvarande verkan på
importen; jordbruksavgifter och andra importavgifter inom ramen
för den gemensamma jordbrukspolitiken eller de särskilda arrange-
mang som gäller för vissa varor som härrör från bearbetning avjordbruksprodukter,
—exporttullar : tullar och avgifter med motsvarande verkan på
exporten; jordbruksavgifter och andra exportavgifter inom ramenför den gemensamma jordbrukspolitiken eller de särskilda arrange-mang som gäller för vissa varor som härrör från bearbetning avjordbruksprodukter,
—skatter på inkomst och förmögenhet : de skatter som räknas upp i
artikel 1.3 i rådetsdirektiv 77/799/EEG(
1), med beaktande av
bestämmelserna i artikel 1.4 i samma direktiv,
— beskattning av försäkringspremier
i Österrike: i) Versicherungssteuer
ii) Feuerschutzsteuer
i Belgien: i) Taxe annuelle sur les contrats
d'assurance
ii) Jaarlijkse taks op de verzekering-
scontracten
i Tyskland: i) Versicherungssteuer
ii) Feuerschutzsteuer
i Danmark: i) Afgift af lystfartøjsforsikringer
ii) Afgift af ansvarsforsikringer for
motorkøretøjer m.v.
iii) Stempelafgift af forsikringspræ-
mier
i Spanien: Impuesto sobre la prima de segurosi Grekland: i) Φόρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε)
ii)Τέλη Χαρτοσήµου
i Frankrike: Taxe sur les conventions d'assurances1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 4
(1) Rådets direktiv 77/799/EEG av den 19 december 1977 om ömsesidigt
bistånd av medlemsstaternas behöriga myndigheter på direktbeskattningens
område (EGT L 336, 27.12.1977, s. 15).▼B
▼M4
▼M4
i Finland: i) Eräistä vakuutusmaksuista suoritet-
tava vero/skatt på vissaförsäkringspremier
ii) Palosuojelumaksu/brandskyddsav-
gift
i Italien: Imposte sulle assicurazioni private ed i
contratti vitalizi di cui alla legge29.10.1967 nr 1216
i Irland: Levy on insurance premiumsi Luxemburg: i) Impôt sur les assurances
ii) Impôt dansl'intérêt du s ervice
d'incendie
i Nederländerna: Assurantiebelastingi Portugal: Imposto de selo sobre os prémios de
seguros
i Sverige: Ingeni Förenade kungariket: Insurance Premium Tax (IPT).
Detta direktiv skall även tillämpas på fordringar som avser iden-
tiska eller liknande skatter som läggs till eller ersätter de skatter
på försäkringspremier som avses i fjärde strecksatsen. Medlemssta-ternas behöriga myndigheter skall meddela varandra samtkommissionen datum för dessa skatters ikraftträdande.
Artikel 4
1. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade
myndigheten tillhandahålla alla upplysningar som skulle kunna varaav värde för den sökande myndigheten vid indrivningen av dessfordran.
För att erhålla dessa upplysningar skall den anmodade myndigheten
utnyttja sina befogenheter enligt de lagar och andra författningar som
gäller för indrivning av liknande fordringar som uppstår i denmedlemsstat där denna myndighet har sitt säte.
2. I en begäran om upplysningar skall ►
M4namn, adress och
andra för identifiering relevanta uppgifter som den sökande myndig-heten normalt har tillgång till ◄anges på den person som de begärda
upplysningarna gäller samt fordringens art och belopp.
3. Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig att tillhan-
dahålla upplysningar
a) som den inte skulle kunna erhålla för att driva in liknande fordringar
som uppstår i den medlemsstat där den har sitt säte,
b) som skulle avslöja kommersiella, industriella eller professionella
hemligheter, eller
c) som om de yppas skulle kunna vara till skada för säkerheten eller
strida mot allmän ordning i denna stat.
4. Den anmodade myndigheten skall upplysa den sökande myndig-
heten om skälen till att den inte efterkommer en begäran om
upplysningar.
Artikel 5
1. Den anmodade myndigheten skall på begäran av den sökande
myndigheten och i enlighet med gällande rättsregler om delgivning av
liknande dokument eller beslut i den medlemsstat där den anmodademyndigheten har sitt säte, delge mottagaren alla dokument och beslut,inklusive handlingar av juridisk natur, som härstammar från denmedlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte och somhänför sig till en fordran och/eller dess indrivning.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 5
▼B
▼B
2. En begäran om delgivning skall ange den berörda mottagarens
►M4namn, adress och andra för identifiering relevanta uppgifter
som den sökande myndigheten normalt har tillgång till ◄, typ och
ämne i det dokument eller beslut som skall överlämnas, om så är
nödvändigt gäldenärens ►M4namn, adress och andra för identifiering
relevanta uppgifter som den sökande myndigheten normalt har tillgångtill◄och den fordran, till vilken dokumentet eller beslutet hänför sig,
samt alla övriga användbara upplysningar.
3. Den anmodade myndigheten skall omedelbart underrätta den
sökande myndigheten om de åtgärder som har vidtagits med anledningav dess begäran om delgivning, och särskilt om vilket datum doku-mentet eller beslutet skickades till mottagaren.
Artikel 6
1. På begäran av den sökande myndigheten skall den anmodade
myndigheten i enlighet med de lagar och andra författningar som gäller
för indrivning av liknande fordringar som uppstår i den medlemsstatdär den anmodade myndigheten har sitt säte driva in fordringar somgrundar sig på ett dokument som medger verkställighet av dessa.
2. För detta ändamål skall varje fordran i fråga om vilken en
begäran om indrivning har framställts behandlas som en fordran i den
medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte, utom när
artikel 12 är tillämplig.
Artikel 7
1. En begäran om indrivning av en fordran som den sökande
myndigheten riktar till den anmodade myndigheten skall åtföljas av en
officiell eller bestyrkt kopia av det dokument som gör det möjligt attverkställa indrivningen och som har utfärdats i den medlemsstat därden sökande myndigheten har sitt säte samt, i förekommande fall, avandra dokument i original eller bestyrkt kopia som behövs för indriv-
ningen.
2. Den sökande myndigheten får endast begära indrivning
a) om fordringsanspråken och/eller det dokument som medger
verkställighet inte bestrids i den medlemsstat där den sökandemyndigheten har sitt säte, utom i fall då artikel 12.2 andra styckettillämpas,
b) om den sökande myndigheten i den medlemsstat där den har sitt
säte har tillämpat de lämpliga indrivningsförfaranden som myndig-heten har tillgång till på grundval av det dokument som avses i
punkt 1 och om de vidtagna åtgärderna inte kommer att leda till
full betalning av fordran.
3. I en begäran om indrivning skall anges
a) namn och adress och andra relevanta uppgifter som behövs för iden-
tifiering av den berörda personen och/eller tredje man som innehar
dennestillgångar,
b) namn, adress och andra relevanta uppgifter som behövs för identifi-
ering av den sökande myndigheten,
c) det dokument som medger verkställighet utfärdat i den medlemsstat
där den sökande myndigheten har sitt säte,
d) fordransart och belopp, inbegripet kapitalfordran, upplupen ränta
och andra straffavgifter, böter och kostnader, angivet i valutorna ide medlemsstater där de båda myndigheterna har sitt säte,
e) datum för den sökande och/eller den anmodade myndighetens
delgivning av dokumentet hosmottagaren,
f) datum från och med vilket samt under vilken period verkställighet
är möjlig enligt gällande lagar i den medlemsstat där den sökande
myndigheten har sitt säte,
g) alla övriga relevanta upplysningar.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 6
▼M4
▼M4
4. Begäran om indrivning skall vidare innehålla ett uttalande från
den sökande myndigheten som bekräftar att villkoren i punkt 2 äruppfyllda.
5. Så snart den sökande myndigheten erhåller några tillämpliga
upplysningar om det ärende som ligger till grund för begäran omindrivning skall den vidarebefordra dessa till den anmodade myndig-heten.
Artikel 8
1. Det dokument som medger verkställighet av fordran skall direkt
erkännas och automatiskt behandlas som ett dokument som medgerverkställighet av fordran i den medlemsstat där den anmodade myndig-heten har sitt säte.
2. Utan hinder av vad som sägs i punkt 1 får det dokument som
medger verkställighet av fordran vid behov och i enlighet med de
gällande bestämmelserna i den medlemsstat där den anmodade myndig-heten har sitt säte godtas som, erkännas som, kompletteras eller ersättasmed ett dokument som medger verkställighet på den medlemsstatensterritorium.
Medlemsstaterna skall vinnlägga sig om att inom tre månader från den
tidpunkt då begäran om indrivning mottogs avsluta sådant godtagande,
erkännande, komplettering eller ersättning, utom i de fall då det tredjestycket skall tillämpas. Dessa förfaranden får inte vägras om det doku-ment som medger verkställighet är korrekt utformat. Den anmodademyndigheten skall informera den sökande myndigheten om grundernatill att tremånadersperioden överskrids.
Om någon av dessa formaliteter skulle ge upphov till ett ifrågasättande
av fordran och/eller det dokument som medger verkställighet av
fordran och som utfärdats av den ansökande myndigheten, skall artikel12 tillämpas.
Artikel 9
1. Fordringar skall drivas in i valutan för den medlemsstat i vilken
den anmodade myndigheten har sitt säte. Den anmodade myndighetenskall till den sökande myndigheten överföra hela det fordringsbeloppsom den har drivit in.
2. Den anmodade myndigheten får, om gällande lagar och andra
författningar samt administrativ praxis i den medlemsstat där den har
sitt säte så medger och efter samråd med den sökande myndighetenbevilja gäldenären en betalningsfrist eller godkänna ett avbetalnings-förfarande. All ränta som påförs av den anmodade myndigheten medanledning av sådan betalningsfrist skall även överföras till den
medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte.
Från och med den tidpunkt då det dokument som medger verkställighet
av fordran direkt erkändes eller godtogs, erkändes, kompletterades ellerersattes enligt artikel 8 kommer ränta att påföras vid dröjsmål medbetalningen enligt de lagar och andra författningar samt administrativpraxis som gäller i den medlemsstat där den anmodade myndighetenhar sitt säte och skall också överföras till den medlemsstat där den
ansökande myndigheten har sitt säte.
Artikel 10
Utan hinder av vad som sägs i artikel 6.2 har de fordringar som skall
indrivas inte nödvändigtvis samma förmånsrätt som liknande fordringar
som har uppstått i den medlemsstat i vilken den anmodade myndig-heten har sitt säte.
Artikel 11
Den anmodade myndigheten skall omedelbart underrätta den sökande
myndigheten om vilka åtgärder som har vidtagits med anledning avbegäran om indrivning.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 7
▼B
▼B
Artikel 12
1. Om fordran och/eller det dokument som möjliggör dess verkstäl-
lighet, och som har upprättats i den medlemsstat där den sökandemyndigheten har sitt säte, under indrivningsförfarandets gång bestrids
av en berörd part skall denna part inge sin framställan till det behöriga
organet i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte ienlighet med de rättsregler som gäller där. Den sökande myndighetenskall underrätta den anmodade myndigheten om denna framställan.Den berörda parten får också underrätta den anmodade myndighetenom denna framställan.
2. Så snart den anmodade myndigheten har erhållit de upplysningar
som avses i punkt 1, antingen från den sökande myndigheten eller från
den berörda parten, skall den uppskjuta verkställandet i avvaktan på detbeslut som det behöriga organet fattar i detta ärende ►
M4, såvida
inte den sökande myndigheten begär något annat enligt andrastycket◄. Skulle den anmodade myndigheten bedöma det nödvändigt,
och utan att det påverkar tilllämpningen av artikel 13, får denna
myndighet vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställa indrivningen, om
gällande lagar eller andra författningar i den medlemsstat där den harsitt säte medger ett sådant förfarande för liknande fordringar.
Utan hinder av vad som sägs i punkt 2 första stycket får den sökande
myndigheten i enlighet med gällande lagar och andra författningar samtadministrativ praxis i den medlemsstat där den har sitt säte begära av
den anmodade myndigheten att driva in en fordran som bestrids så
länge lagar och andra författningar samt administrativ praxis, vilkagäller i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sitt säte,tillåter en sådan åtgärd. Om saken senare avgörs till gäldenärens fördel,skall den sökande myndigheten ansvara för återbetalningen av hela detindrivna beloppet och eventuell upplupen ersättning enligt gällande
lagar och andra författningar i den medlemsstat där den anmodade
myndigheten har sitt säte.
3. Om det är de verkställighetsåtgärder som vidtas i den medlems-
stat där den anmodade myndigheten har sitt säte som bestrids, skallfrågan hänskjutas till det behöriga organet i denna medlemsstat ienlighet med dess lagar och andra författningar.
4. Om det behöriga organ till vilket frågan har hänskjutits i enlighet
med punkt 1 är en allmän domstol eller en förvaltningsdomstol skall
denna domstols beslut, om det är gynnsamt för den sökande myndig-
heten och medger indrivning av fordran i den medlemsstat där densökande myndigheten har sitt säte, utgöra ”det dokument sommöjliggör indrivning” i enlighet med artiklarna 6 - 8 och indrivningenav fordran skall genomföras på grundval av detta beslut.
Artikel 13
På en motiverad begäran från den sökande myndigheten skall den
anmodade myndigheten vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställaindrivningen av en fordran, om detta medgesav lagar och andra författ-
ningar i den medlemsstat i vilken den har sitt säte.
För genomförandet av bestämmelserna i första stycket skall artiklarna
6, 7.1, 7.3, 7.5, 8, 11, 12 och 14 gälla i tillämpliga delar.
Artikel 14
Den anmodade myndigheten skall inte vara skyldig
a) att bevilja de bistånd som avses i artiklarna 6–13 om indrivningen
av fordran på grund av gäldenärens situation skulle förorsaka allvar-
liga ekonomiska eller sociala svårigheter i den medlemsstat därdenna myndighet har sitt säte så länge gällande lagar och andraförfattningar samt administrativ praxis i den medlemsstat där denanmodade myndigheten har sitt säte tillåter en sådan åtgärd förliknande nationella fordringar,1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 8
▼M4
▼B
▼M4
▼M4
b) att bevilja de bistånd som avses i artiklarna 4–13 om den inledande
framställningen enligt artiklarna 4, 5 eller 6 avser fordringar som äräldre än fem år räknat från den tidpunkt då det dokument som
medger verkställighet av fordran upprättades i enlighet med
gällande lagar och andra författningar eller administrativ praxis iden medlemsstat där den ansökande myndigheten har sitt säte tilltidpunkten för framställningen. I de fall då fordran eller dokumentetbestrids, skall tidsfristen inledas vid den tidpunkt då den ansökande
staten fastställer att fordran eller det dokument som medger
verkställighet inte längre kan bestridas.
Den anmodade myndigheten skall underrätta den sökande myndigheten
om sina skäl för att inte efterkomma dess begäran om bistånd. Ensådan motiverad vägran skall också meddelas kommissionen.
Artikel 15
1. Frågor om preskription skall uteslutande regleras av gällande
rättsregler i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt
säte.
2. Åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten vid indriv-
ning av fordringar i enlighet med en begäran om bistånd som om dehade vidtagits av den sökande myndigheten skulle ha lett till attpreskriptionstiden uppsköts eller avbröts i enlighet med gällanderättsregler i den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt
säte skall anses ha vidtagits i den senare medlemsstaten vad gäller
denna verkan.
Artikel 16
Dokument och upplysningar som skickas till den anmodade myndig-
heten i enlighet med detta direktiv får av denna myndighet endast
översändas till
a) den person som anges i begäran om bistånd,
b) de personer och myndigheter som är ansvariga för indrivningen av
fordringarna, och endast för detta ändamål,
c) de rättsliga instanser som handlägger ärenden beträffande indrivning
av fordringar.
Artikel 17
Begäran om bistånd och ►
M4det dokument som medger verkstäl-
lighet och andra tillämpliga dokument ◄skall åtföljas av en
översättning till det officiella språket eller till ett av de officiellaspråken i den medlemsstat där den anmodade myndigheten har sittsäte utan att det påverkar nämnda myndighets rätt att avstå från
översättningen.
Artikel 18
1. Den anmodade myndigheten skall från den berörda personen
driva in och behålla alla de kostnader som är förknippade med indriv-
ningen som den åsamkats, enligt lagar och andra författningar som
gäller för liknande fordringar i den medlemsstat där myndigheten harsitt säte.
2. Medlemsstaterna skall ömsesidigt avstå från all ersättning av de
kostnader som uppstått genom det ömsesidiga bistånd de ger varandravid tillämpning av detta direktiv.
3. När indrivning innebär ett särskilt problem, handlar om mycket
stora kostnader eller berör kampen mot den organiserade brottsligheten,får den ansökande och den anmodade myndigheten överenskomma omen ordning för ersättning anpassad till det enskilda fallet.
4. Den medlemsstat där den sökande myndigheten har sitt säte skall
förbli betalningsskyldig gentemot den medlemsstat där den anmodade1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 9
▼B
▼M4
▼M4
myndigheten har sitt säte för alla kostnader eller förluster som uppstår
på grund av åtgärder som bedöms vara ogrundade, antingen vad gällerfordringensriktighet eller giltigheten av det dokument s om utfärdatsav
den sökande myndigheten.
Artikel 19
Medlemsstaterna skall förse varandra med en förteckning över de
myndigheter som har befogenhet att framställa eller ta emot en begäran
om bistånd.
Artikel 20
1. Kommissionen skall biträdas av en indrivningskommitté (nedan
kallad kommittén) som skall bestå av företrädare för medlemsstaternaoch ha en företrädare för kommissionen som ordförande.
2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG tillämpas.
Den period som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 21
Kommittén får pröva alla frågor som rör tillämpningen av detta
direktiv, som tas upp av ordföranden antingen på eget initiativ eller påbegäran av företrädaren för en medlemsstat.
Artikel 22
Närmare föreskrifter för tillämpningen av artiklarna 4.2 och 4.4, 5.2
och 5.3, artiklarna 7, 8, 9 och 11, artikel 12.1 och 12.2, artikel 14,artikel 18.3 och artikel 25, samt för bestämmande av de medel somkan användasför att överföra meddelanden mellan myndigheternasamt om omräkning, överföring av indrivna belopp och fastställande
av ett minimibelopp för fordringar för vilka bistånd får begäras, skall
antasenligt det förfarande s om angesi artikel 20.2.
Artikel 23
Bestämmelserna i detta direktiv skall inte förhindra ett större mått av
ömsesidigt bistånd som lämnas nu eller i framtiden av särskilda
medlemsstater i enlighet med överenskommelser eller uppgörelser,inklusive åtgärder som rör delgivning av rättsliga eller utomrättsligahandlingar.
Artikel 24
Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga
för att följa detta direktiv senast den 1 januari 1978.
Artikel 25
Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som
den har vidtagit för att genomföra detta direktiv. Kommissionen skallvidarebefordra dessa upplysningar till de övriga medlemsstaterna.
Varje medlemsstat skall årligen underrätta kommissionen om hur
många framställningar om upplysningar, delgivning och indrivningsom den sänt och mottagit varje år, de berörda fordringsbeloppen ochde indrivna beloppen. Kommissionen skall vartannat år till Europapar-lamentet och rådet lämna en rapport om användningen av dessaarrangemang och om de resultat som uppnåtts.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 10
▼B
▼M4
▼B
▼M4
▼B
▼M4
▼B
Artikel 26
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1976L0308 — SV — 18.07.2001 — 006.001 — 11