Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
"BRÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3950/92
av den 28 december 1992
om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter
(EGT L 405, 31.12.1992, s. 1)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
"M1 Council Regulation (EEC) No 748/93 of 17 March 1993 (*) L 77 16 31.3.1993
"M2 Rådets förordning (EEG) nr 1560/93 av den 14 juni 1993 L 154 30 25.6.1993
"M3 Kommissionens förordning (EG) nr 647/94 av den 23 mars 1994 L 80 16 24.3.1994
"M4 Rådets förordning (EG) nr 1883/94 av den 27 juli 1994 L 197 25 30.7.1994
"M5 Kommissionens förordning (EG) nr 630/95 av den 23 mars 1995 L 66 11 24.3.1995
"M6 Rådets förordning (EG) nr 1552/95 av den 29 juni 1995 L 148 43 30.6.1995
"M7 Kommissionens förordning (EG) nr 635/96 av den 10 april 1996 L 90 17 11.4.1996
"M8 Kommissionens förordning (EG) nr 1109/96 av den 20 juni 1996 L 148 13 21.6.1996
"M9 Kommissionens förordning (EG) nr 614/97 av den 8 april 1997 L 94 4 9.4.1997
"M10 Kommissionens förordning (EG) nr 903/98 av den 28 april 1998 L 127 8 29.4.1998
"M11 Rådets förordning (EG) nr 551/98 av den 9 mars 1998 L 73 1 12.3.1998
"M12 Kommissionens förordning (EG) nr 751/1999 av den 9 april 1999 L 96 11 10.4.1999
Ändrad genom:
"A1 Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och med
den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80(EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 1
RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3950/92
av den 28 december 1992
om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och
mjölkprodukter
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA
FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2), och
med beaktande av följande:Genom rådets förordning (EEG) nr 856/84 av den 31 mars 1984 om
ändring av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma
organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter (
3), infördes
ett tilläggsavgiftssystem från och med den 2 april 1984 inom den nämnda
sektorn. Syftet med detta system, som infördes för en nioårsperiod och
som upphör att gälla den 31 mars 1993, var att minska obalansen mellan
tillgång och efterfrågan på marknaden för mjölk och mjölkprodukter och
de därmed sammanhängande strukturella överskotten. För att uppnå en
bättre balans på marknaden, kommer systemet att behövas även i
framtiden. Det bör därför tillämpas i ytterligare sju på varandra följande
tolvmånadersperioder som börjar löpa den 1 april 1993.
För att fullt ut utnyttja de erfarenheter som förvärvats inom detta område
och för att förenkla och förtydliga på ett sådant sätt att producenternas
och övriga berörda parters rättssäkerhet tryggas, bör de grundläggande
bestämmelserna om nämnda tilläggsavgiftssystem med förlängd till-
lämpningsperiod fastställas i en separat förordning, vidare bör deras
omfattning och mångfald minskas, och rådets förordning (EEG) nr
2074/92 av den 30 juni 1992 om införandet av en tilläggsavgift inom
sektorn för mjölk och mjölkprodukter (4), antagen av rådet som en
interimsåtgärd, och förordning (EEG) nr 857/84 av den 31 mars 1984 om
allmänna tillämpningsföreskrifter för den avgift som avses i artikel 5c i
förordning (EEG) nr 804/68 inom sektorn för mjölk och mjölk-
produkter (5) bör båda upphävas, utan att detta påverkar de skyldigheter
och åtaganden som följer av nämnda förordning.
Det är nödvändigt att bibehålla den metod som antogs 1984, enligt vilken
en avgift läggs på sådana kvantiteter mjölk som samlats in eller sålts för
direkt konsumtion och som överstiger en viss garantitröskel. Nämnda
tröskel uttrycks för varje medlemsstat som en total garantikvantitet, som
summan av de individuellt tilldelade kvantiteterna för både leveranser
och försäljning till direkt konsumtion inte får överstiga. Kvantiteterna
fastställs för de sju perioderna från och med den 1 april 1993 med hänsyn
till de olika faktorer som hänför sig till det tidigare systemet.
För att beakta de svårigheter som skapades för vissa medlemsstater vid
införandet av ett system för styrning av mjölkproduktionen inrättades en
gemenskapsreserv när systemet började tillämpas. För att tillgodose vissa
medlemsstaters och vissa producenters särskilda behov har nämnda
reserv ökats vid ett flertal tillfällen. Mot bakgrund av denna erfarenhet
bör de olika delarna av gemenskapsreserven inbegripas i de totala
garantikvantiteterna och reserven avskaffas.!B
(1) EGT nr C 337, 31.12.1991, s. 35.
(2) EGT nr C 94, 13.4.1992, s. 101.
(3) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 10.
(4) EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 69.
(5) EGT nr L 90, 1.4.1984, s. 13. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EEG) nr 817/92 (EGT nr L 86, 1.4.1992, s. 85).1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 2
I samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken har
rådet beslutat att slutgiltigt fastställa nivån på de totala kvantiteter som
skall gälla under den första av de två tolvmånadersperioderna, särskilt
mot bakgrund av en rapport om marknadssituationen som kommissionen
skall lägga fram innan var och en av dessa perioder börjar att löpa.
Om någon av de totala garantikvantiteterna överskrids blir konsekvensen
för medlemsstaten att avgiften måste betalas av de producenter som
bidragit till överskridandet. Avgiften för leveranser och försäljning för
direkt konsumtion bör fastställas till 115 % av riktpriset på mjölk. Det är
inte längre motiverat med skilda avgifter när producenterna befinner sig i
en jämförbar situation vad beträffar beräkningen av avgiften.
För att förvaltningen av systemet skall förbli tillräckligt flexibel bör det
vara möjligt att jämna ut individuella överskott genom att fördela dem på
samtliga individuella referenskvantiteter av samma slag inom en
medlemsstats territorium. När det gäller leveranser, som utgör nästan
samtliga saluförda kvantiteter, är det på grund av behovet att säkerställa
att avgiften tillämpas fullt ut inom hela gemenskapen i princip motiverat
att även fortsättningsvis låta medlemsstaterna välja mellan två metoder
för att jämna utöverskridanden av de individuella referenskvantiteterna,
med hänsyn till de olika strukturerna för mjölkproduktionen och
uppsamlingen. I detta sammanhang bör medlemsstater ges befogenhet
att inte omfördela outnyttjade referenskvantiteter vid utgången av en
period vare sig på nationell nivå eller mellan uppköpare och att använda
den del av det uppburna beloppet som överstiger den avgift som skall
betalas till finansiering av nationella omstruktureringsprogram eller till
att återbetala beloppet till vissa producentkategorier eller producenter
som befinner sig i en extraordinär situation.
För att undvika långa dröjsmål mellan uppsamling och erläggande av
avgiften som förekommit tidigare och som inte är förenliga med
systemets syfte, bör det fastställas att uppköparna, som förefaller ha de
bästa möjligheterna att vidta de åtgärder som krävs, skall betala avgiften
och att de i sin tur ges de möjligheter som krävs för att uppbära avgiften
från de betalningsskyldiga producenterna.
Den individuella referenskvantiteten bör definieras som den kvantitet
som är disponibel, oavsett eventuella kvantiteter som upplåtits tillfälligt,
den 31 mars 1993, den dag då den nionde av de inledande till-
lämpningsperioderna för avgiftssystemet löper ut. Det bör fastställas
principer för eller bestämmelser enligt vilka nämnda kvantitet skall eller
får minskas eller ökas enligt systemet med förlängd tillämpningstid.
Enligt bestämmelserna om fastställande av de individuella referensk-
vantiteterna bör följaktligen hänsyn tas till de producenter som
provisoriskt har tilldelats en viss kvantitet inom ramarna för det tidigare
systemet.
Det råder enighet om att tillämpningen av systemet för att reglera
mjölkproduktionen inte får äventyra omstruktureringen av jordbruks-
företag inom det territorium som förut utgjorde Tyska demokratiska
republiken. På grund av de svårigheter som uppstått, är det nödvändigt
att under ytterligare en period tillämpa den flexibilitet som infördes i
systemet för detta territorium, samtidigt som det säkerställs att endast
detta territorium drar fördel av nämnda flexibilitet.
Referenskvantiteter för leveranser och direktförsäljning bör anpassas så
att de återspeglar ekonomiska realiteter och en producent bör därför ha
rätt att få en referenskvantitet ökad eller inrättad vid motsvarande
minskning eller avskaffande av en annan på villkor att hans begäran är
vederbörligen motiverad av nödvändigheten att ta hänsyn till förändring-
ar av hans avsättningsbehov.
Erfarenheten har visat att tillämpningen av detta system förutsätter att
det finns en nationell reserv som tillförs alla de kvantiteter som av något
skäl inte, eller inte längre, är tilldelade individuellt. En medlemsstat kan
behöva ha referenskvantiteter disponibla för att hantera särskilda
situationer som definieras enligt objektiva kriterier. Den börha
befogenhet att i detta syfte fylla på sin nationella reserv, särskilt efter
en linjär minskning av samtliga referenskvantiteter.!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 3
Det har visat sig att de tillfälliga upplåtelser av individuella referensk-
vantiteter som vissa medlemsstater har medgivit utgör en förbättring av
systemet. Denna möjlighet bör följaktligen utvidgas till att gälla för
samtliga producenter. Genomförandet av denna princip bör emellertid
inte hindra ytterligare strukturella förändringar och anpassningar och inte
heller underskatta svårigheterna i samband med förvaltningen härav.
I samband med införandet av tilläggsavgiftssystemet 1984 fastställdes
principen att när ett jordbruksföretag såldes, utarrenderades eller överläts
genom arv, överfördes motsvarande referenskvantitet till köparen,
arrendatorn eller arvingen. Detta ursprungliga beslut bör inte ändras.
Nationella bestämmelser för att skydda parternas rättmätiga intressen bör
tillämpas för alla slags överlåtelser, i den händelse att parterna inte är
överens.
För att fortsätta omstruktureringen av mjölkproduktionen och förbättra
miljön bör vissa undantag från principen att knyta referenskvantiteter till
företag utvidgas och medlemsstater bör ges befogenhet att fortsätta att
tillämpa nationella omstruktureringsprogram och att åstadkomma en viss
grad av rörlighet för referenskvantiteter inom ett visst geografiskt
område på grundval av objektiva kriterier.
Syftet med den avgift som avses i denna förordning är att stabilisera
marknaden för mjölkprodukter. De intäkter som uppstår till följd av
bestämmelserna i denna förordning bör följaktligen användas till att
finansiera kostnader inom mjölksektorn.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Under sju nya på varandra följande tolvmånadersperioder, som börjar
löpa den 1 april 1993, skall producenter av komjölk betala en till-
läggsavgift för sådana kvantiteter mjölk eller mjölkekvivalent som
levereras till en uppköpare eller säljs direkt för konsumtion under den
aktuella tolvmånadersperioden och som överstiger en viss kvantitet som
skall fastställas.
Avgiften skall vara 115 % av riktpriset på mjölk.
Artikel 2
1. Avgiften skall betalas för samtliga kvantiteter mjölk eller mjölkek-
vivalent som saluförs under den aktuella tolvmånadersperioden och som
överstiger den aktuella kvantitet som avses i artikel 3. Den skall delas
mellan de producenter som bidragit till överskottet.
Sedan de outnyttjade referenskvantiteterna eventuellt har omfördelats
skall, i enlighet med medlemsstatens beslut, producenternas andel av den
avgift som skall betalas fastställas antingen på uppköparnivå, på
grundval av det överskott som återstår sedan de outnyttjade referensk-
vantiteterna har fördelats i proportion till varje producents referensk-
vantiteter, eller på nationell nivå, på grundval av överskottet i proportion
till varje enskild producents referenskvantitet.
2. Vad beträffar leveranser skall den avgiftsskyldige uppköparen, före
ett datum och i enlighet med närmare bestämmelser som skall fastställas,
betala det belopp han är skyldig till det behöriga organet i medlemsstaten
och dra av detta från det mjölkpris som betalas till de producenter som är
skyldiga att betala avgiften eller, om detta inte är möjligt, ta ut avgiften
på annat lämpligt sätt.
Om en uppköpare helt eller delvis ersätter en eller flera uppköpare, skall
hänsyn tas till de individuella referenskvantiteter som finns disponibla
för producenterna under återstoden av den innevarande tolvmånaders-
perioden, minus de kvantiteter som redan levererats, med beaktande av
deras fetthalt. Samma regler skall gälla när en producent övergår från en
uppköpare till en annan.!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 4
Om de kvantiteter som en producent har levererat överstiger hans
referenskvantitet, skall uppköparen ha befogenhet att, i enlighet med
närmare bestämmelser som fastställts av medlemsstaten, som ett förskott
på den avgift som skall betalas, dra av ett belopp från mjölkpriset för
varje leverans från denne producent som överstiger hans referensk-
vantitet.
3. Vad beträffar direktförsäljning skall producenten betala den avgift
han är skyldig till det behöriga organet i medlemsstaten, före ett datum
och i enlighet med bestämmelser som skall fastställas.
4. Om det uppburna beloppet är större än den avgift som skall betalas,
får medlemsstaten använda överskottet till att finansiera de åtgärder som
avses i artikel 8 första strecksatsen eller omfördela det till producenter
som tillhör de prioriterade kategorier som definierats av medlemsstaten
på grundval av objektiva kriterier, som skall fastställas närmare, eller till
producenter som är utsatta för särskilda omständigheter som uppstått till
följd av en nationell bestämmelse som inte har något samband med detta
system.
Artikel 3
1. Summan av de individuella referenskvantiteterna av samma typ får
inte överskrida motsvarande total kvantitet för varje medlemsstat.
2.Följande totala kvantiteter fastställs utan att det påverkar en
eventuell revision i ljuset av den allmänna situationen på marknaden
och särskilda villkor som föreligger i vissa medlemsstater.
Medlemsstater Leveranser Direktförsäljning
Belgien 3 140 696 169 735
Danmark 4 454 640 708
Tyskland (1) 27 767 036 97 780
Grekland 629 817 696
Spanien 5 457 564 109 386
Frankrike 23 793 932 441 866
Irland 5 236 575 9 189
Italien 9 698 399 231 661
Luxemburg 268 098 951
Nederländerna 10 991 900 82 792
Österrike 2 393 979 355 422
Portugal 1 835 461 37 000
Finland 2 394 528 10 000
Sverige 3 300 000 3 000
Förenade Kungariket 14 373 969 216 078
(1) Varav 6 242 180 ton till leveranser till producenter inom de nya delstaternas territorium
och 11 187 ton till direktförsäljning i de nya delstaterna.
Ökningen av de totala kvantiteterna för Belgien, Danmark, Tyskland,
Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna och Förenade kungariket
beviljas för att möjliggöra tilldelning av ytterligare referenskvantiteter:
— till de producenter som i enlighet med artikel 3a.1 andra streksatsen i
förordning (EEG) nr 857/84 (1), hade undantagits från tilldelningen
av en särskild referenskvantitet,!B
(1) EGT nr L 90, 1. 4. 1984, s. 13.!M2
!M6
!M12
!M61992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 5
— till de producenter som är verksamma i bergsområden, såsom dessa
definieras i artikel 3.3 i direktiv 75/268/EEG (1) eller till de
producenter som avses i artikel 5 i denna förordning eller till alla
producenter.
Ökningen av den totala kvantiteten för Portugal beviljas i första hand för
ett bidra till att tillgodose ansökningen om ytterligare referenskvantiteter
från producenter vilkas produktion under referensåret 1990 på att
märkbart sätt påverkades av exceptionella händelser under perioden
1988-1990 eller sådana producenter som anges i artikel 5.
Ökningen av de totala kvantiteterna såvitt avser leveranser som beviljats
för perioden 1993/94 för Grekland, Spanien och Italien förnyas för
Spanien och förnyas för perioden 1994/95 för Grekland och Italien. Den
totala kvantiteten såvitt avser leveranser för Italien omfattar en reserv på
347 701 ton som, i mån av behov och efter överenskommelse med
kommissionen, kan användas för att anvisa referenskvantiteter till
producenter som efter att ha fått sina referenskvantiteter indragna har
överklagat den nationella förvaltningens beslut och har fått ett förmånligt
beslut.
Höjningen av de totala kvantiteterna för de leveranser som beviljats
Grekland och Italien för 1994/95 konsolideras från och med 1995/96.
För att kompensera österrikiska ”SLOM”-producenter kan den totala
leveransmängden för Österrikes leveranskvot ökas till högst 180 000 ton,
att fördelas enligt gemenskapslagstiftningen. Denna reserv skall inte vara
överlåtbar och får användas endast för dem vars rätt att återuppta
produktionen påverkas genom anslutningen.
För att kompensera finska ”SLOM”-producenter kan den totala
leveransmängden för Finlands leveranskvot ökas till högst 200 000 ton,
att fördelas enligt gemenskapslagstiftningen. Denna reserv skall inte vara
överlåtbar och får användas endast för dem vars rätt att återruppta
produktionen påverkas genom anslutningen.
Ökningar av den totala mängden och villkor för tilldelning av
individuella referensmängder enligt de två föregående styckena skall
beslutas med tillämpning av förfarandet i artikel 11.
3. När rådet beslutar om att justera de ovan nämnda totala kvantiteterna
efter marknadssituationen skall justeringarna uttryckas som en pro-
centdel av de totala kvantiteter som skulle iakttas under föregående
period.
Artikel 4
1. Den individuella referenskvantitet som är disponibel för jordbruks-
företaget skall vara lika med den kvantitet som är disponibel den 31 mars
1993 och skall i förekommande fall justeras för var och en av de aktuella
perioderna, så att summan av de individuella referenskvantiteterna av
samma slag inte överstiger de motsvarande totala kvantiteter som avses i
artikel 3, med hänsyn tagen till eventuella minskningar som gjorts för att
överföra individuella referenskvantiteter till den nationella reserv som
avses i artikel 5.
För Österrike och Finland skall dock den 31 mars 1995 gälla som datum i
stället för den 31 mars 1993 och för Sverige skall den 31 mars 1996 gälla
som datum i stället för den 31 mars 1993.
2. För att ta hänsyn till förändringar som påverkar producenternas
leveranser och direktförsäljning, skall individuella referenskvantiteter
ökas eller införas om producenten inger en vederbörligen styrkt ansökan.
Ökningen eller införandet av en sådan referenskvantitet förutsätter en!M6
(1) EGT nr L 128, 19.5.1975, s. 1.!M2
!B
!A1
!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 6
motsvarande minskning eller indragning av andra referenskvantiteter
som producenten förfogar över. Sådana justeringar får inte leda till en
ökning av summan av de totalt levererade och direktförsålda kvantiteter
som avses i artikel 3 för den berörda medlemsstaten.
Om de individuella referenskvantiteterna ändras definitivt, skall de
kvantiteter som avses i artikel 3 justeras i enlighet med det förfarande
som föreskrivs i artikel 11.
3. Om en producent som temporärt har fått en viss individuell
referenskvantitet i enlighet med artikel 3a.1 sista stycket i förordning
(EEG) nr 857/84 före den 1 juli 1993 kan bevisa, på ett för den behöriga
myndigheten tillfredsställande sätt, att han faktiskt har återupptagit
direktförsäljning eller leveranser och att hans direktförsäljning eller
leveranser under loppet av den föregående tolvmånadersperioden har
uppnått en nivå som motsvarar eller överstiger 80 % av den temporära
referenskvantiteten skall nämnda referenskvantitet tilldelas honom
definitivt. I annat fall skall den referenskvantitet som definitivt tilldelas
honom vara lika med den kvantitet som faktiskt levererats eller sålts
direkt.
Faktiska leveranser eller faktisk direktförsäljning skall fastställas mot
bakgrund av produktionsutvecklingen producentens jordbruksföretag,
säsongbetingade förhållanden och eventuella extraordinära omständig-
heter.
4. När det gäller jordbruksföretag som är belägna inom det territorium
som förut utgjorde Tyska demokratiska republiken, får referensk-
vantiteten tilldelas temporärt för perioden från och med den 1 april
1993 till och med den 31 mars 1994, förutsatt att den kvantitet som
således tilldelas inte ändras under nämnda period.
För att slutföra omstruktureringen av nämnda företag, skall dock första
stycket fortsätta att gälla till utgången av perioden 1997/98.
För att slutgiltigt kunna lösa de svårigheter som följer av den
ovannämnda omstruktureringen skall tiden för tillämpning av första
stycket förlängas med två tolvmånadersperioder från och med utgången
av den period som avses i andra stycket.
Artikel 5
Inom ramen för de kvantiteter som avses i artikel 3 får medlemsstaten
fylla på den nationella reserven efter en linjär minskning av de
individuella referenskvantiteterna för att bevilja tilläggskvantiteter eller
särskilda kvantiteter till producenter som fastställs enligt objektiva
kriterier i samförstånd med kommissionen, utan att detta påverkar till-
lämpningen av artikel 3.2 andra och tredje stycket.
Utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 6.1 skall referensk-
vantiteter som är disponibla för producenter, som inte har salufört mjölk
eller andra mjölkprodukter under en tolvmånadersperiod, överföras till
den nationella reserven och får omfördelas i enlighet med första stycket.
Om producenten återupptar produktionen av mjölk eller andra mjölk-
produkter, inom en period som skall fastställas av medlemsstaten, skall
han senast den 1 april som följer efter dagen för ansökan beviljas en
referenskvantitet i enlighet med artikel 4.1.
Artikel 6
1. Medlemsstater skall, före ett datum som de skall fastställa och senast
den 31 december, för den aktuella tolvmånadersperioden godkänna
tillfälliga upplåtelser av individuella referenskvantiteter som de pro-
ducenter som är berättigade till inte avser att utnyttja. De referensk-
vantiteter som avses i artikel 4.3 får inte upplåtas tillfälligt förrän den 31
mars 1995.!B
!M4
!M11
!B
!M2
!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 7
Medlemsstater får reglera upplåtelserna beroende på producentkategori
eller mjölkproduktionens struktur och får begränsa upplåtelser till
uppköparnivå eller inom regioner samt fastställa i vilken mån
upplåtelserna får ske på nytt.
2. Varje medlemsstat får besluta att inte tillämpa punkt 1 på grundval
av ett eller båda av följande kriterier:
— Behovet att underlätta strukturell utveckling och anpassning.— Betydande administrativa behov.
Artikel 7
1. Referenskvantiteter som finns disponibla i ett företag skall i händelse
av överlåtelse genom försäljning, utarrendering eller arv överföras
tillsammans med företaget till de producenter som tar över företaget i
enlighet med närmare bestämmelser som medlemsstaterna skall fastställa
med hänsyn till de arealer som används för mjölkproduktion eller andra
objektiva kriterier och, i förekommande fall, eventuella avtal mellan
parterna. Varje del av referenskvantiteten som inte har överförts
tillsammans med företaget skall tillföras den nationella reserven.
Samma bestämmelser skall gälla för andra typer av överlåtelser som för
producenterna medför jämförbara rättsliga effekter.
Emellertid gäller följande:a) Till och med den 30 juni 1994 skall den referenskvantitet som avses i
artikel 4.3 tillföras den nationella reserven i händelse av försäljning
eller utarrendering av företaget.
b) Om mark överlåts till offentliga myndigheter eller för offentligt bruk
eller om överlåtelser sker i syften som inte har något samband med
jordbruk, skall medlemsstater föreskriva att erforderliga åtgärder för
att skydda parternas rättmätiga intressen genomförs och särskilt att
den överlåtande producenten ges möjlighet att fortsätta med
mjölkproduktion om det är hans avsikt.
2. Om det inte finns något avtal mellan parterna i det fall ett
arrendekontrakt löper ut utan att det finns möjlighet till förnyelse på
liknande villkor eller i situationer som medför jämförbara rättsliga
effekter skall de disponibla referenskvantiteterna i det aktuella företaget
helt eller delvis överföras till de producenter som övertar dem, i enlighet
med bestämmelser som antagits eller kommer att antas av medlems-
staterna med beaktande av parternas rättmätiga intressen.
Artikel 8
I syfte att slutföra omstruktureringen av mjölkproduktionen på det
nationella planet, i regionerna eller inom upptagningsområdena, eller för
att förbättra miljön får medlemsstater vidta en eller flera av följande
åtgärder i enlighet med närmare bestämmelser som de skall fastställa
med beaktande av parternas rättmätiga intressen:
— Bevilja ersättning genom en eller flera årliga utbetalningar till
producenter som åtar sig att definitivt lägga ned hela eller del av sin
mjölkproduktion och tillföra den nationella reserven de således
frigjorda referenskvantiteterna.
— På grundval av objektiva kriterier fastställa de villkor på vilka
producenter i början av en tolvmånadersperiod mot förskotts-
betalning, av den behöriga myndigheten eller av det organ som
utsetts av nämnda myndighet, får erhålla en extratilldelning av
sådana referenskvantiteter som i slutet av den föregående tolvmå-
nadersperioden frigjorts definitivt av andra producenter mot ersätt-
ning i en eller flera årliga utbetalningar som motsvarar den ovan
nämnda betalningen.
— När det gäller överlåtelse av mark i syfte att förbättra miljön,
fastställa att den disponibla referenskvantiteten för det aktuella
företaget tilldelas den överlåtande producenten om han avser att
fortsätta med mjölkproduktion.!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 8
— På grundval av objektiva kriterier fastställa de regioner eller
uppsamlingsområden inom vilka överlåtelse av referenskvantiteter
får ske mellan vissa producentkategorier utan motsvarande över-
låtelse av mark i syfte att förbättra mjölkproduktionens struktur.
— På ansökan av producenten hos den behöriga myndigheten, eller hos
det organ som utsetts av denna myndighet, tillåta överlåtelse av
referenskvantiteter utan motsvarande överlåtelse av mark eller vice
versa i syfte att förbättra mjölkproduktionens struktur på företags-
nivå eller att möjliggöra en övergång till extensiv produktion.
Till och med den 30 juni 1994 får producenter med en referenskvantitet
enligt artikel 4.3 emellertid inte dra nytta av bestämmelserna i denna
artikel, med undantag för bestämmelserna i den tredje strecksatsen.
För att i varje medlemsstat under perioden 1993/94 genomföra ett
program för att omstrukturera mjölkproduktionen och, om så krävs, fylla
på den nationella reserven i syfte att tilldela de tilläggskvantiteter som
avses i artikel 3.2 andra stycket första strecksatsen, skall gemenskaps-
finansiering beviljas med högst de belopp i ecu som anges nedan;
tillämpningsbestämmelser, i synnerhet det högsta bidraget, skall antas
enligt förfarandet i artikel 11:
Belgien 1 106 613
Danmark 1 678 207Tyskland 10 460 461Grekland 235 842Spanien 1 959 115Frankrike 8 854 814Irland 1 970 627Italien 3 470 719Luxemburg 101 007Nederländerna 4 133 772Portugal 679 994Förenade kungariket 5 348 829
Dessa belopp skall omräknas till nationella valutor med hjälp av den
omräkningskurs som är tillämplig vid bokföring av utgifter enligt den
budget för Europeiska gemenskaperna som är gällande den 20 juli 1993.
Finansieringen av betalningen enligt detta program skall anses som
intervention i den mening som avses i artikel 3 i förordning (EEG) nr
729/70 (1).
Åtagandet om utbetalning skall göras i enlighet med anslagen för
räkenskapsåret 1993 på begäran av medlemsstaterna senast den 30
september 1993. Utbetalningarna från betalningsorganen måste ske före
den 15 oktober 1994.
Artikel 9
I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a) mjölk: den produkt som erhålls vid mjölkning av en eller flera kor.
b) andra mjölkprodukter: särskilt grädde, smör och ost.
c) producent: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska
eller juridiska personer som driver ett jordbruksföretag "M2inom
en medlemsstats geografiska territorium 3och
— som säljer mjölk eller andra mjölkprodukter direkt till kon-
sumenten!B
(1) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.!M2
!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 9
— och/eller levererar till uppköparen.
d) företag: samtliga produktionsenheter som drivs av den enskilda
producenten och är belägna "M2inom en medlemsstats geogra-
fiska territorium 3.
e) uppköpare: ett företag eller en sammanslutning som köper upp mjölk
eller andra mjölkprodukter från producenter för att
— behandla eller bearbeta mjölken eller mjölkprodukterna,— sälja mjölken eller mjölkprodukterna till ett eller flera företag
som behandlar eller bearbetar mjölk eller andra mjölkprodukter.
Som uppköpare betraktas även varje sammanslutning av uppköpare
inom samma geografiska område som för medlemmarnas räkning
utför det administrativa och bokföringsmässiga arbete som krävs för
betalningen av avgiften. I samband med tillämpningen av denna
bestämmelse skall Grekland betraktas som ett enda geografiskt
område där ett offentligt organ får betraktas som sammanslutning av
uppköpare enligt ovan.
f) företag som behandlar eller bearbetar mjölk eller andra mjölk-
produkter: ett företag eller en sammanslutning sombedriver verk-
samhet i form av insamling, förpackning, lagring, kylning och
bearbetning eller vars mejeriverksamhet är begränsad till en av dessa
aktiviteter.
g) leverans: varje leverans av mjölk eller andra mjölkprodukter, oavsett
om transporten utförs av producenten, en uppköpare, ett företag som
behandlar eller bearbetar sådana produkter eller av en tredje part.
h) mjölk eller mjölkekvivalent som säljs direkt för konsumtion : mjölk
eller mjölkprodukter, omräknade till mjölkekvivalenter, som säljs
eller överlåts gratis utan att passera via ett företag som behandlar
eller bearbetar mjölk eller andra mjölkprodukter.
Artikel 10
Avgiften skall betraktas som intervention i syfte att stabilisera jord-
bruksmarknaderna och skall användas till att finansiera utgifter inom
mjölksektorn.
Artikel 11
Tillämpningsföreskrifter för denna förordning, särskilt närmare bestäm-
melser om egenskaperna hos sådan mjölk, inbegripet fetthalten, som
betraktas som representativ i samband med fastställandet av de
kvantiteter mjölk som levererats eller köpts upp, skall antas i enlighet
med förfarandet i artikel 30 i förordning (EEG) nr 804/68 (
1).
För Österrike, Finland och Sverige skall 1992 utgöra referensår för den
mjölk som betecknas som representativ och den representativa genom-
snittliga fetthalten för levererad mjölk skall fastställas till 4,03 % för
Österrike, 4,34 % för Finland och 4,33 % för Sverige.
Artikel 12
Förordningarna (EEG) nr 857/84 och (EEG) nr 2074/94 upphör att gälla.
Artikel 13
Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning .!B
(1) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 13. Förordningen senast ändradgenom förordning (EEG) nr
2071/92 (EGT nr L 215, 30.7.1992, s. 64).!A1
!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 10
Den skall tillämpas från och med den 1 april 1993.
Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla
medlemsstater.!B1992R3950 — SV — 01.04.1998 — 008.001 — 11