1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV92/49/EEG
avden18juni1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än
livförsäkring samt om ändring av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om
annandirektförsäkringänlivförsäkring)
(EGT L 228, 11.8.1992, s. 1)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Europaparlamentets och Rådets direktiv 95/26/EG av den 29 juni 1995 L 168 7 18.7.1995
►M2Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/64/EG av den 7 november
2000 L 290 27 17.11.2000
Rättat genom:
►C1Rättelse, EGT L 311, 14.11.1997, s. 35 (92/49/EEG)
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr 3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
RÅDETSDIREKTIV92/49/EEG
avden18juni1992
om samordning av lagar och andra författningar som avser annan
direktförsäkringänlivförsäkringsamtomändringavdirektiv73/239/EEG och 88/357/EEG (tredje direktivet om annan direkt
försäkringänlivförsäkring)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artiklarna 57.2 och 66 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
i samarbete med Europaparlamentet (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:
(1) Det är nödvändigt att genomföra den inre marknaden i fråga om
annan direkt försäkring än livförsäkring med hänsyn till såväletableringsfriheten som friheten att tillhandahålla tjänster så attdet blir lättare för försäkringsföretag med huvudkontor inom
gemenskapen att täcka risker belägna inom gemenskapen.
(2) Rådets andra direktiv av den 22 juni 1988 om samordning av
lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring änlivförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättareatt effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt omändring av direktiv 73/239/EEG (88/357/EEG) (
4) har redan
bidragit påtagligt till förverkligandet av den inre marknaden i
fråga om annan direkt försäkring än livförsäkring genom att det
ger full valfrihet på bredast möjliga försäkringsmarknad åt deförsäkringstagare som på grund av sin ställning, storlek eller deslags risker försäkringen gäller inte behöver särskilt skydd i denmedlemsstat där risken är belägen.
(3) Direktiv 88/357/EEG är därför ett viktigt steg i sammanslag-ningen av de nationella marknaderna till en integrerad marknad,
och detta steg måste följas av andra åtgärder av gemenskapen i
syfte att göra det möjligt för alla försäkringstagare oberoende avderas ställning, storlek eller de slags risker försäkringen gäller attanlita varje försäkringsgivare med huvudkontor inom gemenska-pen, som är verksam där med stöd av etableringsfriheten ellerfriheten att tillhandahålla tjänster, och samtidigt vara garanterade
ett tillfredsställande skydd.
(4) Detta direktiv skall ingå i en samlad gemenskapslagstiftning som
redan trätt i kraft och som innefattar rådets första direktiv av den24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningarangående rätten att etablera och driva verksamhet med annandirekt försäkring än livförsäkring (73/239/EEG) (
5) och rådets
direktiv av den 19 december 1991 om årsbokslut och
sammanställd redovisning för försäkringsföretag (91/674/
EEG) (6).
(5) Den metod som valts för att uppnå den grad av samordning somär väsentlig, nödvändig och tillräcklig för att uppnå ett ömsesidigterkännande av auktorisationer och system för tillsyn av säker-1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 244, 28.9.1990, s. 28 och
EGT nr C 93, 13.4.1992, s. 1
(2) EGT nr C 67, 16.3.1992, s. 98 och
EGT nr C 150, 15.6.1992
(3) EGT nr C 102, 18.4.1991, s. 7.
(4) EGT nr L 172, 4.7.1988, s. 1. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(5) EGT nr L 228, 16.8.1973, s. 3. Senast ändrat genom direktiv 90/618/EEG
(EGT nr L 330, 29.11.1990, s. 44).
(6) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 7.
▼B
heten och därigenom göra det möjligt att bevilja en enda
auktorisation, som är giltig inom hela gemenskapen, samt atttillämpa principen om hemlandstillsyn.
(6) Till följd av detta krävs hädanefter för etablering och verksamhet
inom försäkringsbranschen en enda officiell auktorisation som
utfärdas av de behöriga myndigheterna i den medlemsstat därförsäkringsföretaget har sitt huvudkontor. Denna auktorisation gördet möjligt för företaget att bedriva verksamhet inom helagemenskapen med stöd av etableringsfriheten och friheten atttillhandahålla tjänster. Medlemsstater där företag har filialer eller
tillhandahåller tjänster får inte längre kräva att försäkringsföretag
som redan är auktoriserade i hemlandet och som önskar bedrivaförsäkringsverksamhet skall söka ny auktorisation. Direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG bör därför ändras i enlighet med detta.
(7) De behöriga myndigheterna i hemländerna skall hädanefteransvara för tillsynen av att försäkringsföretagens ekonomi ärsund, vilket bl.a. innebär kontroll av deras solvensmarginal och
skapandet av tillräckliga tekniska avsättningar, samt att dessa
avsättningar täcks av matchande tillgångar.
(8) Vissa bestämmelser i detta direktiv avser minimikrav. Hemlandetfår dock fastställa strängare regler för försäkringsföretag som ärauktoriserade av dess egna behöriga myndigheter.
(9) De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna måste ha detillsynsmöjligheter som krävs för att säkerställa att försäkrings-företagen bedriver sin verksamhet på ett korrekt sätt inom hela
gemenskapen, vare sig verksamheten utövas med stöd av
etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster.Myndigheterna måste särskilt ha möjlighet att införa lämpligaskyddsåtgärder eller sanktioner i avsikt att förhindra oegentlig-heter och brott mot bestämmelserna om tillsyn överförsäkringsverksamhet.
(10) Den inre marknaden är ett område utan inre gränser som ger
tillgång till alla försäkringsslag utom livförsäkring inom hela
gemenskapen och därigenom möjlighet för varje vederbörligenauktoriserad försäkringsgivare att täcka vilken som helst av derisker som avses i bilagan till direktiv 73/239/EEG. Det monopol ifråga om vissa slag av risker som vissa organ åtnjuter i någramedlemsstater måste därför avskaffas.
(11) Bestämmelserna om överlåtelse av försäkringsbestånd måste
anpassas så att de överensstämmer med det system med en
enda auktorisation som införs genom detta direktiv.
(12) Genom direktiv 91/674/EEG har redan den nödvändiga samord-ningen genomförts av medlemsstaternas regler för de tekniskaavsättningar, som krävs av försäkringsgivarna för att täcka sinaåtaganden, och denna samordning möjliggör ett ömsesidigterkännande av sådana avsättningar.
(13) De regler som styr spridningen, lokaliseringen och matchningen
av de tillgångar som används för att täcka de tekniska
avsättningarna måste samordnas för att underlätta ett ömsesidigterkännande av medlemsstaternas regler. Vid denna samordningmåste man beakta de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelsersom antogs genom rådets direktiv av den 24 juni 1988 förgenomförandet av fördragets artikel 67 (88/361/EEG) (
1) och de
framsteg som gjorts av gemenskapen på vägen mot en ekonomisk
och monetär union.
(14) Hemländerna får dock inte kräva att försäkringsföretagen skallinvestera de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna isärskilda tillgångsslag, eftersom ett sådant krav skulle varaoförenligt med de åtgärder för liberalisering av kapitalrörelsernasom antogs genom direktiv 88/361/EEG.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 3
(1) EGT nr L 178, 8.7.1988, s. 5.
▼B
(15) I avvaktan på att ett direktiv om investeringstjänster antas som
bl.a. samordnar definitionen av begreppet reglerad marknad måste
en provisorisk definition av begreppet göras i detta direktiv utanatt kommande samordning påverkas. Denna definition kommer attersättas med den som samordnas på gemenskapsnivå och somkommer att lägga ansvaret på marknadens hemland, medanansvaret i detta direktiv temporärt läggs på försäkringsföretagets
hemland.
(16) Den förteckning över poster som får ingå i den solvensmarginalsom krävs i direktiv 73/239/EEG måste kompletteras med hänsyn
till nya finansiella instrument och de möjligheter som andrafinansiella institut beviljats vid uppbyggnaden av sina fonder.
(17) Inom ramen för en integrerad försäkringsmarknad börförsäkringstagare, som på grund av sin ställning, storlek ellerslag av risk inte kräver särskilt skydd i den medlemsstat där riskenär belägen, ges fullständig frihet att välja vilken lag som skall
tillämpas på deras försäkringsavtal.
(18) Samordningen av försäkringsavtalsrätten är inte en förutsättning
för att uppnå en inre marknad för försäkringar. Den möjlighet,som ges medlemsstaterna att föreskriva att deras respektive lagarskall tillämpas på försäkringsavtal som täcker risker som ärbelägna inom deras territorier, bör därför ge tillräckliga garantierför försäkringstagare som behöver särskilt skydd.
(19) Inom ramen för en inre marknad ligger det i försäkringstagarnasintresse att ha tillgång till bredast möjliga utbud av de
försäkringsprodukter som finns att tillgå inom gemenskapen så
att de kan välja vad som bäst motsvarar deras behov. Denmedlemsstat där risken är belägen har ansvaret för att det intefinns några hinder inom dess territorium mot att tillhandahållaalla de försäkringsprodukter som saluförs inom gemenskapen,
förutsatt att de inte strider mot de rättsregler till skydd för det
allmänna bästa som gäller i den medlemsstaten och att detallmänna bästa inte skyddas av hemlandets rättsregler, samt medkravet att sådana rättsregler måste tillämpas utan diskrimineringpå alla företag som är verksamma i den medlemsstaten och varaobjektivt nödvändiga samt stå i proportion till det avsedda målet.
(20) Medlemsstaterna måste kunna säkerställa att de försäkringspro-
dukter och de avtalshandlingar som, enligt etableringsfriheten
eller friheten att tillhandahålla tjänster, används för att täckarisker som är belägna inom deras territorier överensstämmer medde särskilda rättsregler till skydd för det allmänna bästa som ärtillämpliga. De tillsynssystem som skall tillämpas måste motsvaraden inre marknadens krav utan att vara en förutsättning för att
bedriva försäkringsverksamhet. Med detta synsätt förefaller det
inte berättigat med system med förhandsgodkännande av avtals-villkor. Det är därför nödvändigt att införa andra system som ärbättre anpassade till den inre marknadens krav och som ger varjemedlemsstat möjlighet att garantera försäkringstagare ett till-fredsställande skydd.
(21) Om försäkringstagaren är en fysisk person bör försäkringsföre-
taget upplysa denne om vilken lag som skall tillämpas på avtalet
och hur försäkringstagares klagomål beträffande avtalenbehandlas.
(22) I vissa medlemsstater utgör privat eller frivillig sjukförsäkringhelt eller delvis ett alternativ till det skydd vid sjukdom som ingåri socialförsäkringssystemet.
(23) Arten och de sociala konsekvenserna av sjukförsäkringsavtal gördet berättigat för de behöriga myndigheterna i den medlemsstatdär risken är belägen att kräva att de kontinuerligt underrättas om
de allmänna och särskilda avtalsvillkoren för att kunna avgöra om
dessa avtal helt eller delvis är ett alternativ till det skydd vidsjukdom som ingår i socialförsäkringssystemet. En sådan kontrollfår inte vara en förutsättning för att produkterna skall fåtillhandahållas. Sjukförsäkring som helt eller delvis ersätter detskydd vid sjukdom som ges genom socialförsäkringssystemet1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 4
▼B
skiljer sig på grund av sin särskilda natur från andra former av
skade- och livförsäkring, i den utsträckning det är nödvändigt attkontrollera att försäkringstagarna i realiteten har tillgång till
privat eller frivilligt tecknat skydd vid sjukdom oberoende av sin
ålder eller sitt hälsotillstånd.
(24) I detta syfte har några medlemsstater antagit särskilda rättsregler.Till skydd för det allmänna bästa är det möjligt att anta ellerbehålla sådana rättsregler, förutsatt att de inte på ett otillbörligt
sätt inskränker etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla
tjänster, dock att dessa bestämmelser måste tillämpas lika, oavsettvilket hemland företaget har. Dessa rättsregler kan skilja sig åtberoende på förhållanden i den enskilda medlemsstaten. I sådanarättsregler kan föreskrivas öppet tillträde, enhetlig premiesättningför varje avtalstyp och livsvarigt skydd. Detta mål kan även
uppnås genom att krav ställs på de företag som erbjuder privat
eller frivilligt tecknade sjukförsäkringar att de skall användastandardavtal som motsvarar det skydd som ges i de lagstadgadesocialförsäkringsprogrammen med en premiesättning som inte fåröverskrida ett fastställt maximum samt att de deltar i förlustutjäm-
ningsprogram. En ytterligare möjlighet är att kräva att privat eller
frivilligt tecknade sjukförsäkringar tekniskt utformas på liknandesätt som livförsäkringar.
(25) På grund av den samordning som införts genom direktiv 73/239/EEG, efter ändring genom detta direktiv, är den möjlighet somTyskland ges i artikel 7.2 c i samma direktiv att förbjuda att
sjukförsäkring samordnas med andra försäkringsklasser inte
längre berättigad och måste därför avskaffas.
(26) Medlemsstaterna kan kräva att alla försäkringsföretag, som påegen risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom derasterritorier, skall följa de särskilda bestämmelser för sådanförsäkring som ingår i deras nationella lagstiftning. Detta krav
får dock inte gälla bestämmelserna om finansiell tillsyn som
uteslutande är hemlandets ansvar.
(27) För att utöva etableringsfriheten krävs att företaget är stadigva-rande representerat i filialstaten. För att det, såvitt gälleransvarsförsäkring för motorfordon, skall kunna ta individuellahänsyn till försäkringstagarna och de skadelidande är det
nödvändigt med en organisation i filialstaten som kan inhämta
all nödvändig information om ersättningskrav som gäller dettaslag av risk och som har tillräckliga befogenheter att företrädaföretaget mot skadelidande i ersättningsfrågor och även att betalaut sådan ersättning samt företräda företaget eller, om så är
nödvändigt, se till att företaget blir företrätt i domstol och inför
tillsynsmyndigheterna i medlemsstaten i samband med sådanaersättningskrav.
(28) Inom ramen för den inre marknaden får ingen medlemsstat längreförbjuda att försäkringsverksamhet inom dess territorium samti-digt bedrivs med stöd av etableringsfriheten och av friheten att
tillhandahålla tjänster. Den valmöjlighet i detta avseende som
direktiv 88/357/EEG ger medlemsstaterna bör därför avskaffas.
(29) Det bör införas ett sanktionssystem som skall tillämpas om ettförsäkringsföretag i den medlemsstat där risken är belägen inteföljer de bestämmelser till skydd för det allmänna bästa som detomfattas av.
(30) Vissa medlemsstater pålägger inte försäkringstransaktioner någonform av indirekt beskattning, medan flertalet medlemsstatertillämpar särskilda skatter och andra former av avgifter somt.ex. extraavsättning till garantifonder. I de olika medlemsstaterdär de tillämpas är dessa skatter och avgifter av varierande
struktur och omfattning. Det är önskvärt att förhindra att de
skillnader som finns leder till en snedvridning av konkurrensen ifråga om försäkringstjänster mellan medlemsstaterna. I avvaktanpå ytterligare samordning bör detta problem kunna avhjälpasgenom tillämpning av skattesystemen och de övriga avgiftsfor-merna i de medlemsstater där riskerna är belägna, och det är1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 5
▼B
medlemsstaternas uppgift att vidta åtgärder så att dessa skatter
och avgifter betalas.
(31) Återkommande tekniska ändringar av de närmare reglerna i dettadirektiv kan bli nödvändiga med hänsyn till försäkringsbran-schens fortsatta utveckling. Kommissionen kommer, om och närså är nödvändigt, att genomföra sådana ändringar efter samrådmed den försäkringskommitté som inrättats genom direktiv 91/
675/EEG (
1) och därvid utöva de verkställande befogenheter som
den givits genom fördraget.
(32) Det är nödvändigt att anta särskilda bestämmelser som syftar tillen smidig övergång från den befintliga rättsordningen, då dettadirektiv skall börja tillämpas, till den ordning som införs genom
direktivet utan att någon ytterligare arbetsbelastning läggs på de
behöriga myndigheterna i medlemsstaterna.
(33) Enligt artikel 8 c i fördraget bör hänsyn tas till graden av depåfrestningar som för vissa ekonomier på skilda utvecklingsnivåerblir nödvändiga. Övergångsbestämmelser bör därför antas så att
tillämpningen av detta direktiv kan införas gradvis i vissa
medlemsstater.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
AVDELNING I
DEFINITIONEROCHRÄCKVIDD
Artikel 1
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
a)försäkringsföretag: företag som har fått officiell auktorisation enligt
artikel 6 i direktiv 73/239/EEG.
b)filial: agentur eller filial till ett försäkringsföretag med beaktande av
artikel 3 i direktiv 88/357/EEG.
c)hemland: medlemsstat där det försäkringsföretag som försäkrar en
risk har sitt huvudkontor.
d)filialstat: medlemsstat där den filial som försäkrar en risk är belägen.
e)medlemsstat där tjänsterna utförs: medlemsstat där en risk är
belägen, så som definierats i artikel 2 d i direktiv 88/357/EEG, omrisken försäkras från ett försäkringsföretag eller en filial i en annanmedlemsstat.
f)ägarkontroll: förhållande mellan ett moderföretag och ett dotter-
företag, så som definierats i artikel 1 i direktiv 83/349/EEG (
2), eller
motsvarande förhållande mellan en fysisk eller juridisk person och ettföretag.
g)kvalificerat innehav: direkt eller indirekt ägande i ett företag, där
innehavet representerar 10 % eller mer av kapitalet eller samtliga
röster eller som möjliggör ett väsentligt inflytande över ledningen av
företaget.
Vid tillämpning av denna definition på artiklarna 8 och 15 och på
andra nivåer av ägande enligt artikel 15, skall rösträtter som avses iartikel 7 i direktiv 88/627/EEG (
3) beaktas.
h)moderföretag: moderföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG.
i)dotterföretag: dotterföretag, så som definierats i artikel 1 och 2 i
direktiv 83/349/EEG; ett dotterföretag till ett dotterföretag skallockså betraktas som dotterföretag till det företag som ytterst ärmoderföretaget för dessa företag.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 6
(1) EGT nr L 374, 31.12.1991, s. 32.
(2) EGT nr L 193, 18.7.1983, s. 1.
(3) EGT nr L 348, 17.12.1988, s. 62.
▼B
j)regleradmarknad: finansiell marknad, som av ett företags hemland
anses som en reglerad marknad, i avvaktan på att en definition antasgenom ett direktiv om investeringstjänster, och som utmärks av
— en regelbunden verksamhet, och
— förhållandet att bestämmelser som har utfärdats eller godkänts av
de behöriga myndigheterna fastslår villkoren för marknadens
verksamhet, tillträdet till marknaden och, om rådets direktiv avden 5 mars 1979 om samordning för villkoren för upptagande avvärdepapper till officiell notering vid fondbörs (79/279/EEG) (
1)
är tillämpligt, de villkor för upptagande till notering som fastställs
i det direktivet eller, om direktiv 79/279/EEG inte är tillämpligt,
de villkor som ett finansiellt instrument måste uppfylla för attfaktiskt kunna omsättas på marknaden.
En reglerad marknad kan, inom ramen för detta direktiv, vara belägen
i en medlemsstat eller i tredje land. I det senare fallet måste
marknaden vara godkänd av hemlandet och uppfylla jämförbara krav.
Varje finansiellt instrument som omsätts på denna marknad måstevara av en kvalitet som är jämförbar med kvaliteten hos deinstrument som omsätts på den reglerade marknaden, eller dereglerade marknaderna, i medlemsstaten i fråga.
k)behöriga myndigheter: nationella myndigheter som enligt lag eller
annan författning har behörighet att utöva tillsyn över försäkrings-företag.
l)nära förbindelser: en situation där två eller flera fysiska eller
juridiska personer är förenade genom
a) ägarintresse, innebärande ett innehav, direkt eller genom kontroll
av 20 % eller mer av rösterna eller kapitalet i ett företag, eller
b) kontroll, innebärande förbindelse mellan ett moderföretag och ett
dotterföretag i alla de fall som omfattas av artiklarna 1.1 och 1.2 idirektiv 83/349/EEG (
2), eller en likartad förbindelse mellan någon
fysisk eller juridisk person och ett företag. Varje dotterföretag tillett dotterföretag skall också anses som dotterföretag till
moderföretaget vilket står över dessa företag.
Som nära förbindelse skall även anses en situation där två eller flera
fysiska eller juridiska personer kontrolleras genom en varaktigförbindelse till en och samma person.
Artikel 2
1. Detta direktiv skall tillämpas på de försäkringsformer och verk-
samhetsformer som avses i artikel 1 i direktiv 73/239/EEG.
2. Detta direktiv skall varken tillämpas på försäkringsformer och
verksamheter eller företag och institutioner som inte omfattas av direktiv
73/239/EEG eller på de organ som avses i artikel 4 i det direktivet.
Artikel 3
Utan hinder av artikel 2.2 skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga
åtgärder för att säkerställa att de etableringsmonopol inom vissa
försäkringsklasser som beviljats organ etablerade inom deras territorier
och som avses i artikel 4 i direktiv 73/239/EEG skall ha upphävts föreden 1 juli 1994.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 7
(1) EGT nr L 66, 13.3.1979, s. 21. Senast ändrat genom direktiv 82/148/EEG
(EGT nr L 62, 5.3.1982, s. 22).
(2) EGT nr L 193, 18.7.1993, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼M1
▼B
▼B
AVDELNING II
ETABLERINGINOMFÖRSÄKRINGSVERKSAMHET
Artikel 4
Artikel 6 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 6
Auktorisation av behörig myndighet skall föreskrivas för direkt
försäkringsverksamhet.
En ansökan om sådan auktorisation skall göras hos den behöriga
myndigheten i hemlandet av
a) varje företag som etablerar sitt huvudkontor inom denna stats
territorium,
b) varje företag som, efter att ha beviljats sådan auktorisation som
avses i första stycket, utvidgar sin verksamhet till en helförsäkringsklass eller till andra försäkringsklasser.”
Artikel 5
Artikel 7 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 7
1. En auktorisation skall vara gällande inom hela gemenskapen.
Den skall ge företaget rätt att bedriva verksamhet där med stöd
antingen av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahållatjänster.
2. En auktorisation skall beviljas för en viss försäkringsklass. Den
skall omfatta hela försäkringsklassen, såvida inte den sökandeönskar försäkra endast en del av de risker som hänför sig tillförsäkringsklassen enligt punkt A i bilagan.
Dock skall följande gälla:
a) Medlemsstaterna får bevilja auktorisation för de grupper av
försäkringsklasser som anges i punkt B i bilagan och förse demmed däri angivna beteckningar.
b) En auktorisation som beviljas för en viss försäkringsklass eller
grupp av försäkringsklasser skall även gälla för underordnaderisker som tillhör en annan försäkringsklass, om villkoren i punkt
C i bilagan är uppfyllda.”
Artikel 6
Artikel 8 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 8
1. Hemlandet skall föreskriva att försäkringsföretag som ansöker
om auktorisation skall
a) anta någon av följande företagsformer:
— Belgien: ’société anonyme — naamloze vennootschap’,
’société en commandite par actions — commanditairevennootschap op aandelen’, ’association d'assurancemutuelle — onderlinge verzikeringsverenigung’, ’sociétécoopérative — cooperatieve vennootschap’,
— Danmark: ’aktieselskaber’, ’gensidige selskaber’,— Frankrike: ’société anonyme’, société d'assurance mutuelle,
’institution de prévoyance régie par le code de la sécurité
sociale’, ’institution de prévoyance régie par le code rural’,’mutuelles régies par le code de la mutualité’,
— Grekland: ’annumh etaira’, ’allhlasjalistikV sunetairismV’,— Irland: ’incorporated companies limited by shares or by
guarantee or unlimited’,
— Italien: ’società per azioni’, ’società cooperativa’, ’mutua di
assicurazione’,1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 8
▼B
— Luxemburg: ’société anonyme’, ’société en commandite par
actions’, ’association d'assurances mutuelles’, ’société coopé-rative’,
— Nederländerna: ’naamloze vennootschap’, ’onderlinge waar-
borgmaatschappij’,
— Portugal: ’sociedade anónima’, ’mútua de seguros’,— Spanien: ’sociedad anónima’, ’sociedad mutua’, ’sociedad
cooperativa’,
— Storbritannien: ’incorporated companies limited by shares or
by guarantee or unlimited’, ’societies registered under the
Industrial and Provident Societies Acts’, ’societies registeredunder the Friendly Societies Acts’, de försäkringsgivare somuppträder under beteckningen ’Lloyd's’,
— Tyskland: ’Aktiengesellschaft’, ’Versicherungsverein auf
Gegenseitigkeit’, ’Öffentlichrechtliches Wettbewerbsversi-cherungsunternehmen’.
Ett försäkringsföretag får även anta företagsformen Europabolag
(SE) när denna har införts.
Vidare får medlemsstaterna, i förekommande fall, etablera
företag inom ramen för gällande offentligrättslig lagstiftning,förutsatt att ändamålet för sådan verksamhet är försäkringsrörelsepå samma villkor som gäller för privaträttsligt verksamma
företag.
b) begränsa sin verksamhet till försäkringsområdet och sådan
verksamhet som är direkt anknuten till detta område meduteslutande av all annan affärsverksamhet,
c) förete en verksamhetsplan enligt artikel 9,
d) inneha den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2,
e) faktiskt ledas av personer med gott anseende och med lämpliga
yrkesmässiga kvalifikationer eller lämplig yrkesmässig erfa-renhet.
2. Ett företag, som ansöker om auktorisation att utvidga sin
verksamhet till andra försäkringsklasser eller att utvidga enauktorisation som endast täcker vissa risker inom en försäkring-sklass, skall förete en verksamhetsplan enligt artikel 9.
Företaget skall dessutom kunna visa att det har den solvensmarginal
som föreskrivs i artikel 16 och att det innehar den större minsta
garantifond som kan krävas enligt artikel 17.2 för sådanaförsäkringsklasser som auktorisationen utvidgats till att omfatta.
3. Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att
upprätthålla eller införa lagar och andra författningar som föresk-
river godkännande av stiftelseurkund och bolagsordning samt att alla
andra handlingar som krävs för normal tillsyn skall företes.
Medlemsstaterna får dock inte anta bestämmelser med krav på
förhandsgodkännande eller löpande anmälan av allmänna ochsärskilda försäkringsvillkor, premietariffer eller andra tryckta hand-
lingar som företaget avser att använda i sina mellanhavanden med
försäkringstagarna.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa krav på förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar,utom då detta ingår som en del i allmänna priskontrollsystem.
Detta direktiv hindrar inte medlemsstaterna från att kräva att företag,
som söker eller har beviljats auktorisation för klass 18 i punkt A ibilagan, skall genomgå kontroller beträffande sina direkta ochindirekta resurser i fråga om personal och utrustning som bl.a.omfattar den medicinska personalens kvalifikationer och kvaliteten
på den utrustning som dessa företag förfogar över för att utföra de
åtaganden som sammanhänger med försäkringsklassen.
4. Ovannämnda bestämmelser får inte innebära att en ansökan om
auktorisation skall behandlas med hänsyn till marknadens ekono-miska behov.”1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 9
▼B
Artikel 7
Artikel 9 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 9
Den verksamhetsplan som avses i artikel 8.1 c skall innehålla
uppgifter eller dokumentation om
a) de slag av risker som företaget avser att försäkra,
b) grundprinciperna för återförsäkring,
c) sammansättningen av minsta garantifonden,
d) uppskattade kostnader för uppbyggnaden av administration och
övriga nödvändiga företagsfunktioner samt för ändamålet avsattamedel och, om de risker som skall försäkras tillhör försäkring-
sklass 18 i punkt A i bilagan, de resurser som står till företagets
förfogande för tillhandahållande av den utlovade assistansen,
samt, därutöver, beträffande de tre första räkenskapsåren om
e) uppskattade kostnader för administrationen, med undantag av
kostnaderna för dess uppbyggnad, och i synnerhet löpandeallmänna omkostnader och provisioner,
f) uppskattade premier eller bidrag samt kostnader för försäkring-
sersättningar,
g) en prognos för balansräkningen,h) uppskattade finansiella medel avsedda att täcka försäkringsför-
pliktelser och solvensmarginal.”
Artikel 8
De behöriga myndigheterna i hemlandet får inte bevilja auktorisation för
försäkringsverksamhet förrän de har fått information om vilka aktieägareeller medlemmar, fysiska eller juridiska personer, som direkt eller
indirekt har kvalificerade innehav, och om storleken av dessa innehav.
Dessa myndigheter skall vägra auktorisation om de, med hänsyn till
behovet att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av försäkrings-
företaget, bedömer att lämpligheten hos aktieägare eller medlemmarsom avses i första stycket inte är tillfredsställande.
AVDELNING III
SAMORDNINGAVVILLKORENFÖRFÖRSÄKRINGSRÖRELSE
Kapitel1
Artikel 9
Artikel 13 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 13
1. Hemlandet är ensamt ansvarigt för den finansiella tillsynen
över försäkringsföretagen, även i fråga om den del av derasverksamhet som de utövar via filialer eller med stöd av frihetenatt tillhandahålla tjänster.
2. I den finansiella tillsynen skall ingå kontroll av försäkrings-
företagets hela verksamhet, av dess solvens, bildandet av tekniska
avsättningar och de tillgångar som täcker dessa enligt de regler somhemlandet fastställt, eller den praxis som hemlandet följer mediakttagande av bestämmelser som antagits på gemenskapsnivå.
Om företaget i fråga har auktorisation att försäkra risker som förts
till försäkringsklass 18 i punkt A i bilagan skall tillsynen utvidgas till
att gälla kontroll av de resurser i tekniskt avseende som företagetförfogar över för att kunna utföra den assistans som det har åtagit sigatt lämna, om hemlandets lagstiftning föreskriver kontroll av sådanaresurser.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 10
▼B
3. De behöriga myndigheterna i hemlandet skall kräva att varje
försäkringsföretag skall ha sunda metoder för administration ochbokföring och adekvata rutiner för intern kontroll.”
Artikel 10
Artikel 14 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
Om ett försäkringsföretag som är auktoriserat i en medlemsstat
utövar verksamhet genom filial i en annan medlemsstat skall
filialstaten ge de behöriga myndigheterna i hemlandet tillstånd att,efter att ha underrättat de behöriga myndigheterna i filialstaten,själva eller genom därför utsedda ombud på plats kontrollera deuppgifter som är nödvändiga för den finansiella tillsynen över
företaget. Myndigheterna i filialstaten får medverka i denna
kontroll.”
Artikel 11
Artikel 19.2 och 19.3 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”2. Medlemsstaterna skall ålägga företag med huvud-kontor inom
deras territorium att periodiskt inge redovisning tillsammans medstatistisk dokumentation som behövs för tillsyn. De behörigamyndigheterna skall utväxla sådan information och dokumentation
som behövs för tillsynen.
3 Varje medlemsstat skall vidta alla åtgärder som behövs för att
se till att de behöriga myndigheterna har de befogenheter ochresurser som behövs för att övervaka den verksamhet som bedrivs avförsäkringsföretag med huvudkontor inom respektive medlemsstats
territorium, inklusive verksamhet som bedrivs utanför dess territo-
rium i enlighet med rådsdirektiv som är tillämpliga på sådanverksamhet, i syfte att kontrollera att direktiven genomförs.
Dessa befogenheter och resurser skall särskilt göra det möjligt för de
behöriga myndigheterna att
a) göra ingående undersökningar om ett företags ställning och dess
verksamhet som helhet, bl.a. genom att
— inhämta uppgifter eller begära in handlingar angående
försäkringsrörelsen,
— göra inspektion på plats i företagets lokaler,
b) vidta alla nödvändiga och lämpliga åtgärder beträffande
företaget, dess ledning eller personer med avgörande inflytandeöver företaget för att se till att verksamheten bedrivs i
överensstämmelse med de lagar och andra författningar som
företaget har att efterleva i varje medlemsstat, och särskilt attföretaget följer verksamhetsplanen till den del denna är tving-ande, samt för att förhindra eller undanröja missförhållanden somär till förfång för de försäkrade,
c) se till att dessa åtgärder vidtas, om nödvändigt genom
tvångsmedel, vid behov på rättslig väg.
Medlemsstaterna får även ge de behöriga myndigheterna befogenhet
att inhämta alla upplysningar rörande försäkringsavtal som innehas
av förmedlare.”
Artikel 12
1. Artikel 11.2 - 11.7 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som ställts upp i nationell
lag, ge företag med huvudkontor inom dess territorium tillstånd att, helt
eller delvis, överlåta sådana egna bestånd av försäkringsavtal, som
slutits med stöd antingen av etableringsfriheten eller av friheten atttillhandahålla tjänster, till ett acceptkontor etablerat inom gemenskapen,dock under förutsättning att de behöriga myndigheterna i acceptkon-torets hemland intygar att acceptkontoret har tillräcklig solvensmarginalsedan överlåtelsen beaktats.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 11
▼B
3. Om en filial avser att, helt eller delvis, överlåta sådana egna
bestånd av försäkringsavtal, som slutits med stöd antingen av etable-ringsfriheten eller av friheten att tillhandahålla tjänster, skall filialstaten
rådfrågas.
4. I de fall som avses i punkt 2 och 3 skall de behöriga
myndigheterna i det överlåtande företagets hemland ge tillstånd tillöverlåtelsen efter att ha inhämtat godkännande av de behörigamyndigheterna i den medlemsstat där riskerna är belägna.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinasynpunkter eller sitt tillstyrkande till de behöriga myndigheterna i det
överlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de myndigheter som
rådfrågats inte lämnat något svar inom denna tid skall detta tolkas somatt de har givit sitt stöd eller sitt tysta medgivande.
6. En överlåtelse som tillåtits med stöd av denna artikel skall
offentliggöras i den medlemsstat där risken är belägen i överensstäm-melse med nationell lag. Sådana överlåtelser skall automatiskt bligällande gentemot försäkringstagare, de försäkrade och alla andra för
vilka de överlåtna avtalen medför rättigheter eller skyldigheter.
Denna bestämmelse skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagarna möjlighet att säga upp avtal inom en fastställd tid
efter en överlåtelse.
Artikel 13
1. Artikel 20 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 20
1. Om ett företag inte följer bestämmelserna i artikel 15, får den
behöriga myndigheten, efter att först ha underrättat de behörigamyndigheterna i de medlemsstater där riskerna är belägna om sinavsikt, i dess hemland förbjuda företaget att fritt förfoga över sinatillgångar i detta land.
2. I syfte att återställa finansiell stabilitet i ett företag, vars
solvensmarginal underskrider det minimum som föreskrivs i artikel16.3, skall den behöriga myndigheten i hemlandet begära att detupprättas en plan för att återställa en sund finansiell ställning och attdenna plan överlämnas till myndigheten för godkännande.
I undantagsfall, då den behöriga myndigheten bedömer att företagets
finansiella ställning ytterligare kommer att försämras, får myndig-heten även inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda företaget, attfritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall underrätta debehöriga myndigheterna i de andra medlemsstater inom vilkas
territorier företaget bedriver verksamhet om de åtgärder den vidtagit,
varpå dessa på den första medlemsstatens begäran skall vidta sammaåtgärder.
3. Om företagets solvensmarginal går under den i artikel 17
angivna garantifonden, skall den behöriga myndigheten i hemlandet
begära att företaget överlämnar en plan avseende kortfristig
finansiering till myndigheten för godkännande.
Myndigheten får vidare inskränka företagets rätt, eller helt förbjuda
företaget, att fritt förfoga över sina tillgångar. Myndigheten skall isådana fall underrätta de behöriga myndigheterna i de andra
medlemsstater inom vilkas territorier företaget bedriver verksamhet
om detta, varpå dessa på den förstnämnda myndighetens begäranskall vidta samma åtgärder.
4. I de situationer som anges i punkterna 1, 2 och 3 får de
behöriga myndigheterna dessutom vidta alla behövliga åtgärder till
skydd för de försäkrades intressen.
5. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga
enligt dess nationella lagstiftning för att kunna förbjuda företag attfritt förfoga över tillgångar som är belägna inom dess territorium omföretagets hemland begär detta i de fall som anges i punkterna 1, 21992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 12
▼B
och 3, och hemlandet skall i sådana fall ange vilka tillgångar som
skall omfattas av dessa åtgärder.”
Artikel 14
Artikel 22 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 22
1. Den auktorisation som ett försäkringsföretag beviljats av den
behöriga myndigheten i sitt hemland kan återkallas av samma
myndighet om företaget
a) inte utnyttjar auktorisationen inom tolv månader, uttryckligen
avstår från den eller upphör att utöva verksamhet under längre tidän sex månader, såvida inte medlemsstaten i fråga har utfärdatbestämmelser om att auktorisationen i sådana fall automatisktupphör,
b) inte längre uppfyller villkoren för etablering,
c) inte inom angiven tid kunnat vidta de åtgärder som fastställts i en
sådan rekonstruktions- eller finansieringsplan som avses i artikel20,
d) allvarligt åsidosätter de skyldigheter företaget har enligt de
bestämmelser det omfattas av.
När en auktorisation återkallas, eller upphör, skall den behöriga
myndigheten i företagets hemland anmäla detta till de behöriga
myndigheterna i de övriga medlemsstaterna, vilka skall vidta
lämpliga åtgärder för att förhindra att företaget inleder nyverksamhet inom deras territorier med stöd antingen av etablerings-friheten eller friheten att tillhandahålla tjänster. Den behörigamyndigheten i hemlandet skall i samarbete med de övriga
myndigheterna vidta alla de åtgärder som behövs till skydd för de
försäkrades intressen och särskilt inskränka företagets rätt att frittförfoga över sina tillgångar enligt artikel 20.1, 20.2, andra stycket,eller 20.3, andra stycket.
2. Varje beslut att återkalla en auktorisation skall åtföljas av en
närmare motivering och meddelas företaget.”
Artikel 15
1. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som►
C1avser att inneha, ◄direkt eller indirekt, ett kvalificerat
innehav i ett försäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna i
företagets hemland om storleken av det tilltänkta innehavet. Under-
rättelse skall lämnas även av den som avser att öka sitt kvalificeradeinnehav i sådan mån att hans andel av röstetalet eller kapitalet kommeratt uppgå till 20 %, 33 % eller 50 %, eller så att försäkringsföretagetkommer att få ställning av dotterföretag.
De behöriga myndigheterna i företagets hemland skall ha rätt att, inom
en tid av högst tre månader från det att underrättelse enligt föregående
stycke gjorts, motsätta sig förvärvet om de, med hänsyn till behovet avsund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretag, bedömer attlämpligheten inte är tillfredsställande hos de personer som avses iföregående stycke. Om myndigheterna inte motsätter sig förvärvet, fårde föreskriva en viss tid inom vilken förvärvet skall vara genomfört.
2. Medlemsstaterna skall kräva att varje fysisk eller juridisk person
som avser att avyttra, direkt eller indirekt, ett kvalificerat innehav i ettförsäkringsföretag underrättar de behöriga myndigheterna i företagetshemland om storleken av innehavet. Underrättelse skall lämnas även avden som avser att minska sitt kvalificerade innehav i sådan mån att hans
andel av röstetalet eller kapitalet skulle understiga 20 %, 33 % eller
50 %, eller så att försäkringsföretagets ställning som dotterföretagdärigenom skulle upphöra.
3. Försäkringsföretaget skall, då det får kännedom därom, underrätta
de behöriga myndigheterna i sina hemländer om sådana förvärv elleravyttringar av innehav i försäkringsföretagets kapital som får till följd att1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 13
▼B
innehavanden överstiger eller understiger något av de gränstal som
anges i punkterna 1 och 2.
Varje försäkringsföretag skall också, minst en gång om året, underrätta
behöriga myndigheter i hemlandet om namnen på aktieägare ochmedlemmar med kvalificerade innehav samt om storleken på sådana
innehav, så som framgår t.ex. av uppgifter som lämnats vid
bolagsstämma om aktieägare och medlemmar eller av uppgifter somredovisats i enlighet med föreskrifter som gäller för börsregistreradebolag.
4. Medlemsstaterna skall, i fall då de personer som avses i punkt 1,
utövar sitt inflytande på ett sätt som är ägnat att vara till förfång för ensund och ansvarsfull ledning av försäkringsföretaget, kräva att debehöriga myndigheterna i hemlandet vidtar åtgärder. Sådana åtgärder fårbl.a. bestå i förelägganden, sanktioner gentemot styrelsen och den
verkställande ledningen samt i upphävande av rösträtt som är knuten till
de ifrågavarande aktieägarnas eller medlemmarnas aktier eller andelar.
Motsvarande åtgärder skall vidtas i fråga om fysiska eller juridiska
personer, som underlåter att lämna sådana underrättelser, som avses ipunkt 1. Om aktier eller andelar har förvärvats trots att de behörigamyndigheterna i hemlandet har motsatt sig förvärvet, skall medlems-staterna, oavsett de åtgärder som i övrigt vidtas, föreskriva antingen attrösträtterna för sådana innehav inte får utövas eller att avgivna röster
skall vara ogiltiga eller att de får förklaras ogiltiga.
Artikel 16
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att alla personer, som arbetar
eller har arbetat för behöriga myndigheter, samt revisorer och expertersom är verksamma för behöriga myndigheters räkning skall vara bundnaav tystnadsplikt. Tystnadsplikten skall innebära att ingen förtrolig
information som erhålls i tjänsten får röjas till någon person eller
myndighet utom i sammandrag eller sammanställning som omöjliggöridentifikation av enskilda försäkringsföretag, dock med förbehåll för fallsom omfattas av straffrättslig lagstiftning.
Dock får, om ett försäkringsföretag har försatts i konkurs eller
underkastats tvångslikvidation, förtrolig information som inte berörtredje part, engagerad i försök att rädda företaget, yppas vid civilrättsligaeller kommersiella förfaranden.
2. Vad som sägs i punkt 1 skall inte hindra medlemsstaternas
behöriga myndigheter att utbyta information i enlighet med direktiv somgäller för försäkringsföretag. För sådan information skall tystnadspliktgälla enligt punkt 1.
3. Medlemsstaterna får ingå samarbetsavtal om utbyte av information
med behöriga myndigheter i tredje land eller med myndigheter ellerorgan i tredje land enligt definitionen i punkterna 5 och 5a endast om
den lämnade informationen omfattas av garantier om tystnadsplikt som
minst är likvärdiga med dem som avses i denna artikel. Detta utbyte avinformation måste vara avsett för de ovan nämnda myndigheternas ellerorganens utförande av sin tillsynsuppgift.
Om informationen ursprungligen kommer från en annan medlemsstat får
den endast lämnas vidare om uttryckligt medgivande ges från debehöriga myndigheter som har lämnat den, och i så fall endast i det syftesom avsågs när dessa myndigheter gav sitt medgivande.
4. Behöriga myndigheter, som erhåller förtrolig information enligt
vad som sägs i punkterna 1 eller 2, får använda den endast i tjänsten ochdär endast
— för att kontrollera att villkoren för att försäkringsföretag skall få
starta verksamhet är uppfyllda och för att underlätta tillsyn över
sådan verksamhet, särskilt med avseende på kontroll av tekniska
avsättningar, solvensmarginal, redovisning och rutiner för administ-ration samt internkontroll,
— för att ålägga sanktioner,1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 14
▼M2
▼B
▼B
— vid överklagande i administrativ ordning av beslut som fattats av den
behöriga myndigheten,
— vid domstolsförfarande som har inletts enligt artikel 56 eller med
stöd av särskilda bestämmelser i direktiv antagna med avseende påförsäkringsföretag.
5. Vad som sägs i punkterna 1 och 4 skall inte utgöra hinder för
utbyte av information mellan behöriga myndigheter i samma medlems-
stat, och inte heller mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater ifall då informationen lämnas till
— myndigheter som ansvarar för den officiella tillsynen över
kreditinstitut och andra finansiella organisationer samt myndigheter
med ansvar för tillsyn över finansiella marknader,
— organ som har befattning med försäkringsföretags konkurs eller
likvidation eller liknande förfaranden,
— personer med ansvar för obligatorisk revision av försäkringsföretags
och andra finansiella instituts räkenskaper,
under utövandet av deras tillsynsfunktion eller för att till organ som
administrerar tvångslikvidationsförfaranden eller garantifonder lämna
sådan information som är nödvändig för att dessa skall kunna utföra sina
uppdrag. Den information som mottas av dessa myndigheter, organ ochpersoner skall vara underkastad de krav på tystnadsplikt som fastställs ipunkt 1.
5a. Utan hinder av punkterna 1-4 får medlemsstaterna tillåta
informationsutbyte mellan de behöriga myndigheterna och
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de organ som har befattning
med försäkringsföretags likvidation, konkurs och liknande förfa-randen,
— myndigheter med ansvar för tillsyn över de personer som ansvarar
för lagstadgad revision av försäkringsföretags, kreditinstituts, värde-pappersföretags och andra finansinstituts räkenskaper, eller
— oberoende aktuarier för försäkringsföretag som utövar lagstadgad
tillsyn över dessa företag samt de organ med uppgift att övervakadessa aktuarier.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att genomföra den övervakning
eller utöva den tillsyn som anges i första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de myndigheter som
har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilketmyndigheten givit sitt tillstånd.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter, personer och organ som har tillåtelse attmotta information enligt denna punkt.
5b. Utan hinder av punkterna 1-4, får medlemsstaterna för att stärka
stabiliteten och integriteten hos det finansiella systemet tillåta utbyte av
information mellan de behöriga myndigheterna och myndigheter eller
organ som enligt lag är ansvariga för att upptäcka och utredaöverträdelser av bolagsrätten.
Medlemsstater som tillämpar bestämmelsen i första stycket skall kräva
att minst följande villkor uppfylls:
— Informationen skall användas för att utföra den uppgift som anges i
första stycket.
— Den information som mottas i detta sammanhang omfattas av
tystnadsplikt enligt punkt 1.
— När informationen härrör från en annan medlemsstat får den inte
vidarebefordras utan uttryckligt tillstånd från de behöriga myndig-1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 15
▼M1
▼M1
heter som har lämnat ut den, och då endast för de ändamål för vilket
dessa myndigheter givit sitt tillstånd.
Om en medlemsstats myndigheter eller organ som avses i första stycket
utför sin uppgift att upptäcka och utreda överträdelser med hjälp av
personer som genom sin särskilda kompetens är utsedda til detta ochsom inte är anställda inom den offentliga förvaltningen, kan möjlighetentill det informationsutbyte som avses i första stycket utsträckas till attomfatta dessa personer enligt de villkor som föreskrivs i andra stycket.
För genomförande av andra stycket sista strecksatsen skall de myndig-
heter eller organ som avses i första stycket till de behöriga myndighetersom lämnat ut informationen uppge identitet och exakt ansvarsområdeför de personer som får tillgång till denna.
Medlemsstaterna skall meddela kommissionen och de andra medlems-
staterna vilka myndigheter eller organ som får motta information enligt
denna punkt.
Kommissionen skall före den 31 december 2000 upprätta en rapport om
tillämpningen av bestämmelserna i denna punkt.
5c. Medlemsstaterna får tillåta de behöriga myndigheterna att lämna
ut information
— till centralbanker och andra organ med liknande uppgifter i deras
egenskap av monetära myndigheter, och
— i förekommande fall till andra offentliga myndigheter med uppgift
att utöva tillsyn över betalningssystem
för att dessa skall kunna fullgöra sina uppgifter, kan tillåta dessa
myndigheter eller organ att till de behöriga myndigheterna vidare-
befordra sådan information som är nödvändig för att uppfylla de syftensom framgår av punkt 4. Information som mottas i detta sammanhangskall vara underkastad tystnadsplikt enligt denna artikel.
6. Medlemsstaterna får vidare, utan hinder av punkterna 1 och 4, med
stöd av bestämmelser i lag tillåta att viss information lämnas ut till andraorgan inom deras centrala förvaltning som ansvarar för lagstiftning omtillsyn över kreditinstitut, finansiella institut, investeringstjänster ochförsäkringsbolag samt till personer som företräder sådana organ.
Sådant utlämnande får dock ske endast då det är nödvändigt för
utövande av offentlig tillsyn.
Vidare skall medlemsstaterna föreskriva att sådan information som
erhållits med stöd av punkterna 2 och 5 och sådan som erhållits vidinspektion på platsen i enlighet med artikel 14 i direktiv 73/239/EEGaldrig får röjas i de fall som sägs i denna punkt 6 utan uttryckligt
samtycke av de behöriga myndigheter som lämnat ut informationen eller
av behöriga myndigheter i den medlemsstat i vilken inspektionenutfördes.
Artikel 16a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva åtminstone
a) att varje, i enlighet med direktiv 84/253/EEG (
1), auktoriserad person
som i ett försäkringsföretag utför ett i artikel 51 i direktiv 78/660/EEG (
2), artikel 37 i direktiv 83/349/EEG eller artikel 31 i direktiv
85/611/EEG angivet uppdrag eller annat uppdrag föreskrivet i lag, ärskyldig att omgående rapportera till de behöriga myndigheterna alla1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 16
(1) EGT nr L 126, 12.5.1984, s. 20.
(2) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 11. Direktivet senast ändrat genom direktiv 90/
605/EEG (EGT nr L 317, 16.11.1990, s. 60).▼B
▼M1
▼M1
uppgifter eller beslut rörande detta företag som han har fått
kännedom om vid utförandet av sitt uppdrag, som är ägnade att
— utgöra en påtaglig överträdelse av lagar, förordningar eller
bestämmelser som reglerar villkoren för auktorisation eller somsärskilt reglerar bedrivandet av försäkringsföretags verksamhet,
— påverka det försäkringsföretagets fortsatta drift, eller— leda till vägran att godkänna räkenskaperna eller till att
reservationer framställs,
b) att det på samma sätt skall åligga denna person att omgående
rapportera alla uppgifter eller beslut som han har fått kännedom omvid utförandet av sitt under a beskrivna uppdrag, i ett företag som har
nära förbindelser härrörande från kontroll över det försäkringsföretag
i vilket han utför det ovan nämnda uppdraget.
2. Det förhållandet att de personer som auktoriserats enligt direktiv
84/253/EEG till de behöriga myndigheterna i god tro yppar sådanauppgifter eller beslut som avses i punkt 1 utgör inte en överträdelse av
någon tystnadsplikt föreskriven i avtal, lag, eller annan bestämmelse,
och medför inte något som helst ansvar för dessa personer.
Kapitel2
Artikel 17
Artikel 15 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15
1. Hemlandet skall föreskriva att varje försäkringsföretag gör
tillräckliga tekniska avsättningar för hela verksamheten.
Storleken av dessa avsättningar skall bestämmas enligt de regler som
fastställs i direktiv 91/674/EEG.
2. Hemlandet skall kräva att varje försäkringsföretag täcker de
tekniska avsättningarna för sin verksamhet med matchande till-gångar enligt artikel 6 i direktiv 88/357/EEG. Då det gäller riskersom är belägna inom Europeiska gemenskapen skall tillgångarna
vara lokaliserade inom gemenskapen. Medlemsstaterna får inte
kräva att försäkringsföretag skall lokalisera sina tillgångar i någonsärskild medlemsstat. Hemlandet får emellertid medge lättnaderbeträffande tillgångarnas lokalisering.
3. Om hemlandet medger att tekniska avsättningar till någon del
utgörs av fordringar på återförsäkrare, skall den fastställa detprocenttal som tillåts. Hemlandet får i sådant fall inte ange var detillgångar som utgörs av sådana fordringar skall lokaliseras.”
Artikel 18
Artikel 15a i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 15a
1. Medlemsstaterna skall föreskriva att varje försäkringsföretag
med huvudkontor inom deras territorier som meddelar försäkringar
inom klass 14 i punkt A i bilagan (i fortsättningen kallat’kreditförsäkring’) skall upprätta en utjämningsreserv med ändamålatt täcka tekniska underskott eller en skadekvot som överstigergenomsnittet och som uppstår i denna försäkringsklass under ett
räkenskapsår.
2. Utjämningsreserven skall beräknas enligt regler som hemlandet
fastställt och som överensstämmer med någon av de fyra metoder
som anges i punkt D i bilagan, vilka skall anses inbördes likvärdiga.
3. Utjämningsreserven får inte, till den del den beräknats enligt
metoderna i punkt D i bilagan, ingå i solvensmarginalen.
4. Medlemsstaterna får befria försäkringsföretag med huvud-
kontor inom deras territorier från skyldigheten att upprätthålla enutjämningsreserv avseende kreditförsäkring, om premierna ellerbidragen för kreditförsäkring inte uppgår till fyra procent av de1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 17
▼B
▼B
totala premierna eller bidragen och inte heller uppgår till 2 500 000
ecu.”
Artikel 19
Artikel 23 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 20
De tillgångar som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
uppbyggda med hänsyn till arten av den verksamhet som företagetbedriver så att dess investeringar, vilka skall vara diversifierade och ha
lämplig spridning, tryggar säkerhet, avkastning och likviditet.
Artikel 21
1. Hemlandet får inte godkänna att försäkringsföretag täcker sina
tekniska avsättningar med andra slag av tillgångar än följande:
A.Investeringar
a) skuldförbindelser, obligationer och andra penningoch kapital-
marknadsinstrument,
b) utlåning,
c) aktier och andra andelar med rörlig avkastning,
d) andelar i företag för kollektiva investeringar i överlåtbara
värdepapper samt andra investeringsfonder,
e) mark, byggnader och rättigheter i fast egendom.
B.Fordringar
f) fordringar på återförsäkrare, inklusive återförsäkrares del av de
tekniska avsättningarna,
g) depositioner och andra fordringar på försäkringsföretag som
avgivit återförsäkring,
h) fordringar på försäkringstagare och förmedlare som härrör från
verksamhet med direkt försäkring och återförsäkring,
i) fordringar som härrör från räddning och subrogation,j) utestående skatteåterbäringar,
k) fordringar på garantifonder.
C.Övrigt
l) andra materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader,
är värdet fastställts enligt en betryggande avskrivningsplan,
m) kassa och bank, tillgodohavanden i kreditinstitut och andra organ
med tillstånd att motta insättningar,
n) förutbetalda anskaffningskostnader,
o) upplupna räntor och hyror samt andra upplupna inkomster och
förutbetalningar.
Då det gäller de försäkringsgivare som uppträder under beteckningen
Lloyd's skall bland tillgångsslagen även ingå garantier och remburser
som utfärdats av kreditinstitut enligt definitionen i direktiv 77/780/
EEG (
1) eller av försäkringsföretag samt verifierbara belopp som härrör
från livförsäkringsavtal i den utsträckning de ingår i fonder som tillhörmedlemmarna.
Det faktum att en tillgångspost eller ett tillgångsslag medtagits i första
stycket skall inte innebära att alla former av tillgångar automatisktgodkänns som täckning för tekniska avsättningar. Hemlandet skall
fastställa mer detaljerade regler med villkor för användningen av
godtagbara tillgångar. I samband med detta kan hemlandet komma att1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 18
(1) EGT nr L 322, 17.12.1977, s. 30. Senast ändrat genom direktiv 89/646/EEG
(EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1).
▼B
kräva materiella säkerheter eller garantier, särskilt i fråga om fordringar
på återförsäkrare.
Då hemlandet fastställer och tillämpar dessa regler skall den särskilt se
till att följande principer iakttas:
i) Tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall värderas
exklusive varje skuld som härrör ur förvärvet.
ii) Alla tillgångar skall värderas på ett betryggande sätt med hänsyn
till risken för att de inte kan realiseras. I synnerhet får andra
materiella anläggningstillgångar än mark och byggnader endast
godkännas som täckning för tekniska avsättningar om de ärvärderade enligt en betryggande avskrivningsplan.
iii) Lån — oavsett om de ges till företag, stater eller internationella
organisationer, lokala eller regionala myndigheter eller till fysiskapersoner — får endast godkännas som täckning för tekniskaavsättningar om det finns tillräckliga garantier för deras säkerhet,
oavsett om garantierna är grundade på låntagarens betal-
ningsförmåga, pantförskrivning, bankgarantier, garantier somlämnats av försäkringsföretag eller andra former av säkerhet.
iv) Derivatinstrument, såsom optioner, standardiserade terminsavtal
(futures) och svappar med anknytning till tillgångar som motsvarartekniska avsättningar får användas i den utsträckning som de bidrartill att minska investeringsriskerna eller underlättar en effektiv
portföljförvaltning. De måste värderas försiktigt och får beaktas vid
värderingen av de underliggande tillgångarna.
v) Överlåtbara värdepapper som inte omsätts på någon reglerad
marknad får endast godkännas som täckning för tekniska avsätt-ningar om de är kortfristigt realiserbara.
vi) Lån till och fordringar hos tredje part får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar efter avdrag för samtligaeventuella skulder till samma tredje part.
vii) Värdet av lån och fordringar som godkänns som täckning för
tekniska avsättningar måste beräknas med försiktighet med
vederbörlig hänsyn till risken för att de inte kan realiseras. I
synnerhet får lån till försäkringstagare och förmedlare i sambandmed direkta försäkringstransaktioner och återförsäkringstransak-tioner endast godkännas om de inte har varit förfallna till betalninglängre tid än tre månader.
viii) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar
för dess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regler
och principer som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet kan behandlaandra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
ix) Förutbetalda anskaffningskostnader får endast godkännas som
täckning för tekniska avsättningar i den utsträckning som detta ärförenligt med beräkningen av den tekniska avsättningen för icke
intjänade premier.
2. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ettvederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera andra kategorier avtillgångar som täckning för tekniska avsättningar.
Artikel 22
1. I fråga om tillgångar som motsvarar tekniska avsättningar skall
hemlandet föreskriva att varje försäkringsföretag högst får investera
följande:
a) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i en tomt eller
en byggnad, eller i en grupp tomter eller byggnader som är belägna sånära varandra att de faktiskt bör betraktas som en investering.
b) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier och
andra överlåtbara värdepapper som kan jämställas med aktier,obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-nadsinstrument från samma företag eller i lån till samma låntagare,allt sammantaget, dock med undantag av lån till en statlig, regional1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 19
▼B
eller lokal myndighet eller till en internationell organisation i vilken
en eller flera medlemsstater är medlemmar. Denna gräns får höjas till10 % om högst 40 % av företagets tekniska bruttoavsättningar
investeras i lån eller värdepapper, varvid mer än 5 % av företagets
tillgångar investeras hos var och en av låntagarna och utgivarna.
c) 5 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i lån utan
säkerhet, varav högst 1 % för varje enskilt lån utan säkerhet, med
undantag av lån till kreditinstitut, försäkringsföretag - i denutsträckning detta är förenligt med artikel 8 i direktiv 73/239/EEG- och investeringsföretag som är etablerade i en medlemsstat.
d) 3 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i kontanta
medel.
e) 10 % av sina sammanlagda tekniska bruttoavsättningar i aktier, andra
värdepapper som kan jämställas med aktier och skuldförbindelser
som inte omsätts på någon reglerad marknad.
2. Det faktum att någon gräns inte anges i punkt 1 för någon viss
kategori av investeringar innebär inte att tillgångar av denna kategoriskulle kunna godkännas som täckning för tekniska avsättningar iobegränsad utsträckning. Hemlandet skall fastställa närmare
bestämmelser med villkor för användningen av godtagbara tillgångar.
Den skall särskilt sörja för att följande principer iakttas då dessa reglerfastställs och tillämpas:
i) Tillgångarna som motsvarar de tekniska avsättningarna skall vara
diversifierade och ha en sådan spridning att frihet från ett alltförstort beroende av något särskilt slag av tillgångar eller någonsärskild investering eller marknad säkerställs.
ii) Investeringar som på grund av tillgångens art eller utställarens
soliditet innebär en hög risknivå skall begränsas till en betryggandenivå.
iii) Vid begränsningar av vissa kategorier av tillgångar skall hänsyn tas
till hur återförsäkring behandlats vid beräkningen av de tekniska
avsättningarna.
iv) Om bland tillgångarna ingår någon investering i ett dotterföretag
som helt eller delvis förvaltar försäkringsföretagets investeringar fördess räkning, skall hemlandet vid tillämpningen av de regler ochprinciper som fastställs i denna artikel beakta de underliggandetillgångar som innehas av dotterföretaget. Hemlandet får behandlaandra dotterföretags tillgångar på samma sätt.
v) Av de tillgångar som täcker de tekniska avsättningarna skall den
procentuella andel som utgörs av icke likvida investeringar hållas på
en betryggande nivå.
vi) Om bland företagets tillgångar ingår lån till, eller skuldebrev som
utfärdats av, vissa kreditinstitut får hemlandet vid tillämpningen avde regler och principer som fastslås i denna artikel beakta deunderliggande tillgångar som dessa kreditinstitut innehar. Detta fårdock endast ske om kreditinstitutet har sitt huvudkontor i en
medlemsstat, är helägt av denna medlemsstat och/eller lokala
myndigheter i denna stat och dess verksamhet, enligt dess stiftel-seurkund och bolagsordning, om dess verksamhet består i attförmedla lån till staten eller lokala myndigheter eller lån somgaranteras av dessa eller lån till organ som har nära samband medstaten eller med lokala myndigheter.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 20
▼B
3. I samband med de närmare bestämmelserna med villkor för
användningen av godtagbara tillgångar skall medlemsstaten tillämpastörre restriktivitet i fråga om
— lån utan bankgaranti, garanti från försäkringsföretag, säkerhet mot
inteckning eller annan form av säkerhet, jämfört med lån med sådansäkerhet,
— fondföretag som inte är samordnade enligt direktiv 85/611/EEG (
1)
och andra investeringsfonder, jämfört med fondföretag som ärsamordnade enligt det nämnda direktivet,
— värdepapper som inte omsätts på någon reglerad marknad, jämfört
med värdepapper som omsätts på en sådan marknad,
— obligationer, skuldförbindelser och andra penning- och kapitalmark-
nadsinstrument som inte utfärdats av stater, lokala eller regionalamyndigheter eller företag i zon A, enligt definitionen i direktiv 89/647/EEG (
2), eller som utfärdats av internationella organisationer till
vilka inte minst en medlemsstat i gemenskapen är ansluten, jämfört
med samma slag av finansiella instrument som utfärdats av de
ovannämnda organen.
4. Medlemsstaterna får höja den gräns som fastställs i punkt 1 b till
40 % i fråga om vissa skuldförbindelser som utfärdats av ettkreditinstitut med huvudkontor inom gemenskapen som enligt lag stårunder särskild offentlig tillsyn i syfte att skydda innehavarna av sådanaskuldförbindelser. Särskilt skall de belopp, som härrör från de utfärdade
skuldförbindelserna, enligt lag investeras i tillgångar som, under hela
giltighetstiden för skuldförbindelserna, kan täcka fordringar som harsamband med dessa och som, i händelse av utställarens betalnings-oförmåga, prioriteras för återbetalning av kapital och upplupen ränta.
5. Medlemsstaterna får inte föreskriva att försäkringsföretag skall
investera i vissa slag av tillgångar.
6. Utan hinder av punkt 1 får hemlandet i undantagsfall, om ett
försäkringsföretag begär det och med beaktande av artikel 20, genom ett
vederbörligen motiverat beslut tillfälligt acceptera undantag från
reglerna i punkt 1 a - 1 e.
Artikel 23
Punkt 8 och 9 i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG skall ersättas med
följande:
”8. Försäkringsföretag får ha icke-matchande tillgångar för täckning
av de belopp som inte överstiger 20 % av deras förpliktelser i enviss valuta.
9. Varje medlemsstat får föreskriva att detta krav, när en
förpliktelse, enligt ovan beskrivna metoder, skall motsvaras av
tillgångar uttryckta i en medlemsstats valuta, också skall ansesuppfyllt när dessa tillgångar är uttryckta i ecu.”
Artikel 24
Artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”1. Hemlandet skall föreskriva att alla försäkringsföretag skall
upprätthålla en tillräcklig solvensmarginal i förhållande till sin totalaverksamhet.
Solvensmarginalen skall motsvaras av tillgångar i företaget som är
fria från alla förutsebara förpliktelser, med avdrag för immateriellavärden. Här skall främst ingå följande:
— Det inbetalda aktiekapitalet eller, när det gäller ett ömsesidigt
försäkringsföretag, det faktiska garantikapitalet med tillägg för1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 21
(1) EGT nr L 375, 31.12.1985, s. 3. Ändrat genom direktiv 88/220/EEG (EGT nr
L 100, 19.4.1988, s. 31).
(2) EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14.
▼B
eventuella medlemskonton, förutsatt att samtliga följande
kriterier uppfylls:
a) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att
betalningar från dessa konton till medlemmar endast får skei den utsträckning detta inte medför att solvensmarginalenunderstiger den föreskrivna nivån eller, efter att företaget harupplösts, om samtliga andra skulder i företaget har lösts.
b) I stiftelseurkund och bolagsordning skall föreskrivas att, om
sådana betalningar sker av annan anledning än att ett enskiltmedlemskap skall upphöra, de behöriga myndigheterna skall
underrättas minst en månad i förväg och under denna period
kunna förbjuda utbetalningen.
c) De bestämmelser i stiftelseurkund och bolagsordning som har
samband med dessa konton får endast ändras om de behöriga
myndigheterna har förklarat sig inte ha några invändningarmot ändringen, vilket dock inte påverkar tillämpningen av dekriterier som anges i punkterna a och b.
— Hälften av ännu inte inbetalt aktiekapital eller garantikapital, så
snart den inbetalda delen av nämnda kapital uppgår till 25 %.
— Reserver (lagstadgade och fria) som inte motsvarar ingångna
försäkringsförpliktelser.
— Balanserad vinst.— Fordran som ett ömsesidigt eller liknande försäkringsföretag med
variabla bidrag kan ha på sina medlemmar i form av begärdaextra bidrag inom ett visst verksamhetsår, med ett belopp somuppgår till högst hälften av skillnaden mellan maximalt uttaxe-
ringsbart bidrag och faktiskt infordrade bidrag, varvid sådana
bidrag inte får motsvara mer än 50 % av marginalen.
— På begäran av företaget, som då har att styrka uppgivna
förhållanden, eventuella dolda reserver som uppkommit genomundervärdering av tillgångar, i den mån dessa dolda reserver inteär av exceptionell natur.
— Kumulativt preferensaktiekapital och förlagslånekapital får ingå,
men med högst 50 % av marginalen, varav högst 25 % får beståav förlagslån eller kumulativa preferensaktier med fast löptid,om följande minimikrav är uppfyllda:
a) För den händelse att försäkringsföretaget går i konkurs eller
likvidation skall det finnas bindande avtal om att förlagslåne-
kapital och preferensaktiekapital skall ha prioritet efter allaövriga borgenärers fordringar och inte får betalas förrän allavid tillfället utestående skulder har lösts.
För förlagslånekapital gäller dessutom följande villkor:
b) Endast helt inbetalda medel får beaktas.
c) För förlagslån med fast löptid skall den ursprungliga löptiden
vara minst fem år. Senast ett år före förfallodatum skall
försäkringsföretaget till de behöriga myndigheterna för
godkännande lämna en plan för hur solvensmarginalen skallkunna behållas på, eller ökas till, den föreskrivna nivån dålånet löper ut, under minst fem år före förfallodatum såvidainte den andel av solvensmarginalen som motsvaras av lånet
gradvis har minskat. De behöriga myndigheterna får tillåta
förtidsinlösen av sådana lån, om försäkringsföretaget ansökerom detta och förutsatt att dess solvensmarginal intedärigenom faller under den föreskrivna nivån.
d) Lån utan fast löptid måste ha minst fem års uppsägning, med
undantag av de fall då de inte längre kan anses ingå isolvensmarginalen eller då ett förhandsgodkännande från debehöriga myndigheterna särskilt krävs för förtidsinlösen. I det
senare fallet skall försäkringsföretaget underrätta de behöriga
myndigheterna senast sex månader före det datum då detavser att göra förtidsinlösen, och företaget skall därvid angeden faktiska och den föreskrivna solvensmarginalen, såvälföre som efter återbetalningen. De behöriga myndigheternafår endast godkänna återbetalningen om försäkringsföretagets1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 22
▼B
solvensmarginal inte därigenom faller under den föreskrivna
nivån.
e) I låneavtalet får inte ingå någon klausul om att skulden, under
vissa särskilt angivna omständigheter utöver likvidation av
försäkringsföretaget, kan komma att förfalla till betalning före
de avtalade förfallodagarna.
f) Låneavtalet får endast ändras om de behöriga myndigheterna
har förklarat sig inte ha några invändningar mot denföreslagna ändringen.
— Upp till 50 % av solvensmarginalen får utgöras av summan av
sådant förlagslånekapital som avses i föregående strecksats och
värdepapper utan fast löptid och andra instrument, även andrakumulativa preferensaktier än sådana som avses i föregåendestrecksats, som uppfyller följande villkor:
a) De får inte återbetalas på innehavarens initiativ eller utan den
behöriga myndighetens förhandsgodkännande.
b) Utställandeavtalet skall ge försäkringsföretaget möjlighet att
uppskjuta räntebetalningar.
c) Långivarens fordran på försäkringsföretaget skall i sin helhet
ha förmånsrätt efter samtliga prioriterade borgenärer.
d) Handlingarna vid utställandet av värdepapperen måste
innehålla bestämmelser om att lånekapital och obetalda räntorfår användas till förlusttäckning och möjliggöra förförsäkringsföretaget att fortsätta sin verksamhet.
e) Endast helt inbetalda belopp får beaktas.”
Artikel 25
Senast tre år efter det att detta direktiv har börjat tillämpas skall
kommissionen lämna en rapport till försäkringskommittén om behovet
av ytterligare harmonisering i fråga om solvensmarginalen.
Artikel 26
Artikel 18 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 18
1. Medlemsstaterna får inte fastställa några regler för valet av
tillgångar som inte ingår i de tekniska avsättningar som avses iartikel 15.
2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 15.2, artikel
20.1 - 20.3 och 20.5 samt artikel 22.1, sista stycket, får
medlemsstaterna inte begränsa försäkringsföretagets fria förfogande
över de tillgångar, vare sig de är lös eller fast egendom, som ingår idet auktoriserade försäkringsföretagets tillgångar.
3. Bestämmelserna i punkt 1 och 2 skall inte utgöra hinder för
sådana åtgärder som medlemsstaterna är berättigade att vidta iegenskap av ägare till eller delägare i försäkringsföretag, förutsatt attde försäkrades intressen tillgodoses.”
Kapitel3
Artikel 27
Artikel 7.1 fi direktiv 88/357/EEG skall ersättas med f öljande:
”f) För risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG får
avtalsparterna fritt välja lag.”
Artikel 28
Den medlemsstat där risken är belägen får inte hindra en försäkrings-
tagare från att sluta avtal med ett försäkringsföretag som auktoriserats påde villkor som anges i artikel 6 i direktiv 73/239/EEG, om detta avtalinte strider mot rättsreglerna till skydd för det allmänna bästa i denmedlemsstat där risken är belägen.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 23
▼B
Artikel 29
Medlemsstaterna får inte anta bestämmelser med krav på förhands-
godkännande eller löpande anmälan av allmänna och särskildaavtalsvillkor, premietariffer eller formulär och andra tryckta handlingarför användning i mellanhavanden med försäkringstagarna. De får endastkräva att sådana avtalsvillkor och andra dokument företes vid enstaka
tillfällen så att deras överensstämmelse med de nationella bestämmel-
serna om försäkringsavtal skall kunna kontrolleras, och detta krav fårinte vara en förutsättning för att företaget skall få bedriva verksamhet.
Medlemsstaterna får inte upprätthålla eller införa system med förhand-
sanmälan eller förhandsgodkännande av föreslagna premiehöjningar, omdetta inte är en del av allmänna priskontrollsystem.
Artikel 30
1. Artikel 8.4 b i direktiv 88/357/EEG skall utgå. Artikel 8.4 a i det
direktivet skall därför ändras på följande sätt:
”a) Om inte annat följer av punkt c nedan skall artikel 7.2, tredje
stycket, gälla i de fall försäkringsavtalet ger skydd i två eller
flera medlemsstater, av vilka minst en föreskriver obligatoriskförsäkring.”
2. Utan hinder av bestämmelser om motsatsen får en medlemsstat
som föreskriver obligatorisk försäkring kräva att de allmänna ochsärskilda villkoren för den obligatoriska försäkringen skall överlämnastill dess behöriga myndighet innan de får spridas.
Artikel 31
1. Innan ett försäkringsavtal ingås skall försäkringsföretaget infor-
mera försäkringstagaren om
— vilken lag som skall tillämpas på avtalet, om parterna inte har fritt
val, eller att parterna fritt kan välja vilken lag som skall tillämpas,
och i det senare fallet vilken lag försäkraringsgivaren föreslår,
— på vilket sätt försäkringstagarnas klagomål beträffande avtalen
handläggs och även, i förekommande fall, vilket särskilt organ
som handhar sådana klagomål, utan att detta inskränker försäkring-
stagarens rätt att vidta rättsliga åtgärder.
2. Den förpliktelse som avses i punkt 1 skall endast gälla om
försäkringstagaren är en fysisk person.
3. Bestämmelserna för genomförandet av denna artikel skall
fastställas enligt lagen i den medlemsstat där risken är belägen.
AVDELNING IV
BESTÄMMELSER BETRÄFFANDE ETABLERINGSFRIHET OCH
FRIHETATTTILLHANDAHÅLLATJÄNSTER
Artikel 32
Artikel 10 i direktiv 73/239/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 10
1. Ett försäkringsföretag som önskar etablera en filial inom en
annan medlemsstats territorium skall underrätta hemlandets behöriga
myndigheter därom.
2. Medlemsstaterna skall föreskriva skyldighet för varje
försäkringsföretag som önskar etablera en filial i en annanmedlemsstats territorium till underrättelse enligt punkt 1 samt attlämna uppgifter om följande:
a) Den medlemsstat inom vars territorium etableringen avses ske.
b) En verksamhetsplan som bl.a. anger filialens tilltänkta affärs-
verksamhet och organisationsstruktur.
c) Den adress i filialstaten där handlingar skall finnas tillgängliga
och till vilken handlingar kan sändas och som också skall vara1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 24
▼B
den adress till vilken samtliga meddelanden till det befullmäkti-
gade ombudet skall sändas.
d) Namn på filialens befullmäktigade ombud som skall ha
tillräckliga befogenheter för att ingå rättshandlingar som binderföretaget i förhållande till tredje part och för att företräda detinför myndigheter och domstolar i filialstaten. Vad gäller Lloyd's
får i händelse av tvist i filialstaten på grund av ingångna
förpliktelser de försäkrade inte behandlas mindre gynnsamt änom tvisten hade förts mot företag av sedvanligt slag. Ombudetskall därför ha sådana befogenheter att talan skall kunna väckasmot honom och att han skall kunna ingå bindande rättshandlingar
för försäkringsgivarna i Lloyd's.
Om företaget avser att dess filial skall försäkra risker i klass 10 i
punkt A i bilagan, exklusive fraktförares ansvar, skall det avge en
försäkran om att det har blivit medlem av filialstatens nationella
byrå och nationella garantifond.
3. I andra fall än då de behöriga myndigheterna i hemlandet har
anledning att ifrågasätta försäkringsföretagets anseende, administra-
tiva struktur eller finansiella situation eller hyser tvivel om
företagsledarnas eller det befullmäktigade ombudets personligalämplighet och yrkesmässiga kvalifikationer och erfarenheter isamband med den planerade verksamheten, skall de inom tremånader från mottagandet av underrättelse enligt punkt 2 översända
den erhållna informationen till filialstatens behöriga myndighet och
underrätta det berörda företaget om detta.
De behöriga myndigheterna i hemlandet skall även intyga att
försäkringsföretaget har en minsta solvensmarginal, beräknad enligt
artikel 16 och 17.
I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet vägrar att sända den
i punkt 2 omnämnda informationen till de behöriga myndigheterna i
filialstaten skall skälen härför lämnas till det berörda företaget inom
tre månader från det att fullständig information föreligger. En vägraneller underlåtenhet att överlämna information skall kunna bliföremål för domstolsprövning i hemlandet.
4. Innan ett försäkringsföretags filial inleder sin verksamhet skall
de behöriga myndigheterna i filialstaten inom två månader från detatt de mottagit underrättelse enligt punkt 3 i tillämpliga fallunderrätta den behöriga myndigheten i hemlandet om de villkor
som, med hänsyn till det allmänna bästa, gäller för verksamhet i
filialstaten.
5. Efter underrättelse från de behöriga myndigheterna i filials-
taten eller, sedan den frist som avses i punkt 4 löpt ut utan att någon
underrättelse mottagits, får filialen etableras och inleda sin
verksamhet.
6. Om förändring sker i något av de avseenden som uppgivits
enligt punkt 2 b - 2 d skall försäkringsföretaget lämna skriftligt
besked till de behöriga myndigheterna i hemlandet och i filialstatenminst en månad innan ändringen företas så att de behörigamyndigheterna i hemlandet och i filialstaten kan fullgöra sinauppgifter enligt punkt 3 och 4.”
Artikel 33
Artikel 11 i direktiv 73/239/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 34
Artikel 14 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 14
Ett företag som första gången önskar utnyttja rätten att, inom ramen
för friheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet i en ellerflera medlemsstater skall dessförinnan anmäla detta till de behörigamyndigheterna i hemlandet och därvid ange vilka slag av risker detavser att försäkra.”1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 25
▼B
Artikel 35
Artikel 16 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 16
1. Inom en månad efter den anmälan som avses i artikel 14 skall
de behöriga myndigheterna i hemlandet till den eller de medlems-stater inom vilkas territorier företaget avser att, inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster, driva verksamhet överlämnaföljande:
a) Ett intyg om att företaget har en minsta solvensmarginal,
beräknad enligt artikel 16 och 17 i direktiv 73/239/EEG.
b) De försäkringsklasser företaget har auktoriserats att erbjuda.
c) De slag av risker som företaget avser att försäkra i den
medlemsstat där tjänsterna utförs.
De skall samtidigt underrätta det berörda företaget om detta.Varje medlemsstat, inom vars territorium ett företag avser att, med
stöd av friheten att tillhandahålla tjänster, försäkra risker i klass 10punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG exklusive fraktföraresansvar, får kräva att företaget
— meddelar namn på och adress till den representant som avses i
artikel 12a. 4 i det direktivet,
— avger försäkran om att företaget har blivit medlem av den
nationella byrån och den nationella garantifonden i denmedlemsstat där tjänsterna utförs.
2. I fall då de behöriga myndigheterna i hemlandet inte
överlämnar i punkt 1 omnämnd information inom fastställd tid skallde inom samma tidsperiod meddela skälen för sin vägran tillföretaget. En vägran skall kunna bli föremål för domstolsprövning ihemlandet.
3. Företaget får påbörja verksamheten det datum då det enligt
intyg mottog den i punkt 1 första stycket omnämnda informationen.”
Artikel 36
Artikel 17 i direktiv 88/357/EEG skall ersättas med följande:
”Artikel 17
Varje ändring som ett företag avser att göra av de uppgifter som
avses i artikel 14 skall behandlas enligt det förfarande somföreskrivs i artiklarna 14 och 16.”
Artikel 37
Artikel 12.2, andra och tredje styckena, artikel 12.3 och artiklarna 13
och 15 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
Artikel 38
De behöriga myndigheterna i filialstaten eller i den medlems-stat där
tjänsterna utförs får föreskriva att de upplysningar de enligt dettadirektiv har rätt att begära beträffande den verksamhet som försäkrings-företag bedriver inom deras territorier skall lämnas på det officiellaspråket, eller de officiella språken, i den berörda medlemsstaten.
Artikel 39
1. Artikel 18 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte anta
bestämmelser om krav på förhandsgodkännande eller löpande redovis-
ning av allmänna och särskilda villkor, premietariffer eller av formulär
och andra tryckta handlingar för användning i mellanhavanden medförsäkringstagarna. För att kontrollera överensstämmelsen med nationelllagstiftning rörande försäkringsavtal får denna stat, av företag som avseratt bedriva försäkringsverksamhet inom dess territorium med stöd avetableringsfriheten eller inom ramen för friheten att tillhandahålla1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 26
▼B
tjänster, endast i enstaka fall kräva redovisning av dess villkor och andra
tryckta handlingar. Detta krav får inte utgöra en förutsättning för attföretaget skall få bedriva verksamhet.
3. Filialstaten eller den medlemsstat där tjänsterna utförs får inte
upprätthålla eller införa system med förhandsanmälan eller förhands-godkännande av föreslagna premiehöjningar, om detta inte är en del avallmänna priskontrollsystem.
Artikel 40
1. Artikel 19 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Varje företag som utövar verksamhet med stöd av etableringsfri-
heten eller friheten att tillhandahålla tjänster skall till de behörigamyndigheterna i filialstaten och/eller i den medlemsstat där tjänsternautförs överlämna alla handlingar som begärs från företaget vid
tillämpning av denna artikel, i den utsträckning även företag med
huvudkontor i dessa medlemsstater har sådana skyldigheter.
3. Om de behöriga myndigheterna i en medlemsstat konstaterar att ett
företag som har filial där, eller utövar verksamhet med stöd av frihetenatt tillhandahålla tjänster inom statens territorium, inte följer de
rättsregler det omfattas av i denna stat, skall myndigheterna anmoda
företaget att vidta rättelse.
4. Om företaget i fråga underlåter att vidta de begärda åtgärderna,
skall de behöriga myndigheterna i medlemsstaten i fråga underrätta debehöriga myndigheterna i hemlandet om detta. Dessa skall snarast vidta
alla åtgärder som behövs för att företaget skall åstadkomma rättelse av
missförhållandet. De behöriga myndigheterna i medlemsstaten i frågaskall underrättas om arten av sådana åtgärder.
5. Om företaget fortsätter att överträda rättsregler som gäller i
medlemsstaten i fråga, trots de åtgärder som hemlandet vidtagit eller till
följd av att dessa åtgärder har visat sig otillräckliga eller har inte har
vidtagits i den medlemsstat det gäller, får denna medlemsstat, efter att haunderrättat de behöriga myndigheterna i hemlandet, vidta de åtgärdersom behövs för att hindra eller ingripa mot fortsatta överträdelser,däribland, om det oundgängligen krävs, förbud för företaget att ingå
ytterligare försäkringsavtal inom dess territorium. Medlemsstaterna skall
se till att delgivning kan ske inom deras territorier av sådana rättsligahandlingar som är nödvändiga för dessa åtgärder mot försäkringsföretag.
6. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på de berörda
medlemsstaternas extraordinära befogenheter att vidta lämpliga åtgärderför att förhindra oegentligheter inom deras territorier. Detta innebär
också möjlighet att förhindra att försäkringsföretag ingår nya
försäkringsavtal inom berörda staters territorium.
7. Punkterna 3, 4 och 5 skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att
ingripa mot överträdelser som begåtts inom deras territorier.
8. Om det företag som har begått överträdelsen har ett driftsställe
eller innehar egendom i den berörda medlemsstaten får de behörigamyndigheterna i den staten enligt nationell lagstiftning tillämpa deadministrativa påföljder i form av tvångsmedel mot driftsstället elleregendomen som är föreskrivna för överträdelsen.
9. Varje åtgärd som vidtas enligt punkterna 4 - 8 och som innefattar
ingripande mot eller begränsningar i utövandet av försäkringsverksam-heten skall vara välgrundad och meddelas det berörda företaget.
10. Vartannat år skall kommissionen till den försäkringskommitté
som upprättats genom direktiv 91/675/EEG överlämna en rapport med
en sammanställning av det antal och de olika typer av fall i varje
medlemsstat där tillstånd har förvägrats enligt artikel 10 i direktiv 73/239/EEG eller artikel 16 i direktiv 88/357/EEG, efter ändring genomdetta direktiv, eller där åtgärder har vidtagits enligt punkt 5.Medlemsstaterna skall samarbeta med kommissionen genom att förseden med den information som krävs för rapporten.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 27
▼B
Artikel 41
Detta direktiv medför inte något hinder för försäkringsföretag med
huvudkontor i en medlemsstat att med alla tillgängliga mediamarknadsföra sina tjänster i filialstaten eller den medlemsstat där
tjänsterna utförs med iakttagande av eventuella regler för formen och
innehållet i sådan marknadsföring som antagits till skydd för detallmänna bästa.
Artikel 42
1. Artikel 20 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Om ett försäkringsföretag träder i likvidation skall de förpliktelser
som följer av avtal som tecknats genom en filial eller inom ramen förfriheten att tillhandahålla tjänster inte behandlas annorlunda än deförpliktelser som följer av företagets övriga försäkringsavtal utan hänsyntill de försäkrades och förmånstagarnas nationalitet.
Artikel 43
1. Artikel 21 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. När en försäkring erbjuds med stöd av etableringsfriheten eller
friheten att tillhandahålla tjänster skall försäkringstagaren, innan något
åtagande görs, underrättas om i vilken medlemsstat huvudkontoret eller,
i tillämpliga fall, filialen med vilken avtalet skall ingås är belägen.
Varje handling som lämnas ut till försäkringstagaren skall innehålla den
information som avses i föregående stycke.
Bestämmelserna i de båda föregående styckena skall inte tillämpas på
sådana risker som avses i artikel 5 d i direktiv 73/239/EEG.
3. I avtalet eller andra handlingar som ger försäkringsskydd, samt i
försäkringsansökningen, i den mån den är bindande för sökanden, skallfinnas uppgift om adressen till huvudkontoret eller, i tillämpliga fall, till
den filial till försäkringsföretaget som ger skyddet.
Varje medlemsstat får kräva att namn på och adress till den representant
för försäkringsföretaget som avses i artikel 12a.4 i direktiv 88/357/EEGäven skall anges i de handlingar som avses i första stycket.
Artikel 44
1. Artikel 22 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.2. Varje försäkringsföretag skall, uppdelat på verksamhet som
bedrivs med stöd av etableringsfriheten och verksamhet som bedrivsinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster, underrätta denbehöriga myndigheten i sitt hemland om summan av premier,försäkringsersättningar och provisioner, utan avdrag för återförsäkring,
angivna per medlemsstat och per grupp av försäkringsklasser samt även,
vad gäller klass 10 punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, exklusivefraktförares ansvar, skadefrekvens och genomsnittliga försäkringsersätt-ningar.
Försäkringsklasserna grupperas enligt följande:
— Olycksfall och sjukdom (1 och 2).
— Fordonsförsäkring (3, 7 och 10; sifferuppgifter för klass 10,
exklusive fraktförares ansvar, anges separat).
— Brand och annan skada på egendom (8 och 9).— Luftfart, sjöfart och transport (4, 5, 6, 7, 11 och 12).— Allmän ansvarighet (13).
— Kredit och borgen (14 och 15).
— Övriga försäkringsklasser (16, 17 och 18).
Den behöriga myndigheten i hemlandet skall inom rimlig tid vidare-
befordra en sammanställning av dessa uppgifter till varje berördmedlemsstat som så begär.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 28
▼B
Artikel 45
1. Artikel 24 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Detta direktiv skall inte inverka på medlemsstaternas rätt att
föreskriva att företag, som utövar verksamhet inom deras territorier medstöd av etableringsfriheten eller friheten att tillhandahålla tjänster på
samma sätt som företag som fått tillstånd där, skall ansluta sig till och
delta i varje garantisystem som är avsett att säkerställa utbetalning avförsäkringsersättning till försäkringstagare och skadelidande tredje man.
Artikel 46
1. Artikel 25 i direktiv 88/357/EEG skall upphöra att gälla.
2. Utan att det påverkar tillämpningen av senare harmonisering skall,
beträffande alla försäkringsavtal, uttag av indirekta skatter och skatte-
liknande avgifter på försäkrings-premier kunna ske endast i denmedlemsstat där risken är belägen, i den betydelse som anges i artikel2 d i direktiv 88/357/EEG, och även, såvitt avser Spanien, uttag avsådana tilläggsavgifter som i lag föreskrivits till förmån för det spanska”Consorcio de compensación de Seguros” för uppfyllandet av dess
uppgifter i samband med ersättning för förluster som uppkommer vid
ovanliga händelser i den medlemsstaten.
Med avsteg från artikel 2 d, första strecksatsen, i direktiv 88/357/EEG
skall, vid tillämpningen av denna punkt, lös egendom som finns i en
byggnad som är belägen inom en viss medlemsstats territorium, med
undantag för varor under handelstransport, anses utgöra en risk som ärbelägen i denna medlemsstat, även om byggnaden och dess innehåll inteomfattas av samma försäkring.
Den lag som enligt artikel 7 i direktiv 88/357/EEG är tillämplig på
avtalet skall inte inverka på den tillämpliga ordningen för skatter ochavgifter.
I avvaktan på kommande harmonisering skall varje medlemsstat med
avseende på de företag, som försäkrar risker inom dess territorium,
tillämpa egna nationella bestämmelser, såvitt gäller åtgärder för attsäkerställa uppbörd av sådana indirekta skatter och skatteliknandeavgifter som skall betalas i enlighet med första stycket.
AVDELNING V
ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER
Artikel 47
Tyskland får uppskjuta tillämpningen av artikel 54.2 andra stycket första
meningen till den 1 januari 1996. Under denna period skall
bestämmelserna i följande stycke gälla i den situation som avses iartikel 54.2.
När det tekniska beräkningsunderlaget för premierna har meddelats till
de behöriga myndigheterna i hemlandet enligt artikel 54.2 andra styckettredje meningen skall dessa myndigheter utan dröjsmål vidarebefordradessa uppgifter till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat därrisken är belägen så att de kan lämna synpunkter. Om de behörigamyndigheterna i hemlandet inte beaktar dessa synpunkter skall de på ett
utförligt sätt och med angivande av sina skäl underrätta de behöriga
myndigheterna i den medlemsstat där risken är belägen.
Artikel 48
Medlemsstaterna får medge försäkringsföretag med huvudkontor inom
deras territorier och för vilka värdet av byggnader och mark, somanvänds för täckning av deras tekniska avsättningar, vid anmälan avdetta direktiv överstiger den i artikel 22.1 a fastställda procentsatsen, enövergångstid, som skall vara avslutad senast den 31 december 1988, föratt följa denna bestämmelse.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 29
▼B
Artikel 49
Danmark får uppskjuta tillämpningen av detta direktiv på obligatorisk
arbetsskadeförsäkring till den 1 januari 1999. Under denna period skall
det undantag som föreskrivs för arbetsskador i artikel 12.2 i direktiv 88/357/EEG fortsätta att gälla i Danmark.
Artikel 50
Spanien får, till och med den 31 december 1996, och Grekland och
Portugal, till och med den 31 december 1998, på avtal som gäller risker
som uteslutande är belägna i en av dessa medlemsstater, med undantagav de risker som avses i artikel 5 d, i direktiv 73/239/EEG tillämpaföljande övergångsförfarande:
a) Med avsteg från artikel 8.3 i direktiv 73/239/EEG och från artiklarna
29 och 39 i det här direktivet får de behöriga myndigheterna i dessamedlemsstater föreskriva att allmänna och särskilda villkor iförsäkringsavtal skall meddelas dem innan de får tillämpas.
b) Storleken på de tekniska avsättningar som gäller sådana avtal som
avses i denna artikel skall fastställas under överinseende av denberörda medlemsstaten enligt statens egna regler eller, om sådanasaknas, enligt de förfaranden som fastställts inom dess territorium
enligt detta direktiv. Medlemsstaten i fråga skall enligt de regler och
den praxis den antagit enligt detta direktiv övervaka att dessatekniska avsättningar motsvaras av likvärdiga och matchandetillgångar och lokaliseringen av dessa.
AVDELNING VI
SLUTBESTÄMMELSER
Artikel 51
Följande tekniska anpassningar av direktiv 73/239/EEG och 88/357/
EEG samt av detta direktiv skall antas enligt det förfarande somfastställs i direktiv 91/675/EEG:
— Utvidgning av artikel 8.1 a i direktiv 73/239/EEG till att omfatta
även andra företagsformer.
— Ändringar i förteckningen i bilagan till direktiv 73/239/EEG, eller
anpassning av dess terminologi, med hänsyn till utvecklingen påförsäkringsmarknaderna.
— Precisering med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instrument
av de poster som ingår i solvensmarginalen och som uppräknas i
artikel 16.1 i direktiv 73/239/EEG.
— Ändring av den minsta garantifond som föreskrivs i artikel 17.2 i
direktiv 73/239/EEG med hänsyn till den ekonomiska och finansiellautvecklingen.
— Ändringar, med hänsyn till tillkomsten av nya finansiella instrument,
av den förteckning över tillgångar som kan godkännas som täckning
för tekniska avsättningar som lämnas i artikel 21 i detta direktiv samtav de regler för spridning av investeringarna som fastställs i artikel22.
— Förändringar av de lättnader beträffande matchningsreglerna som
fastställs i bilaga 1 till direktiv 88/357/EEG, med hänsyn till
utvecklandet av nya instrument för säkring av valuta eller till de
framsteg som gjorts mot en ekonomisk och monetär union.
— Precisering av definitionerna i syfte att säkerställa en likformig
tillämpning av direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG samt av dettadirektiv inom hela gemenskapen.
Artikel 52
1. Filialer, som har påbörjat sin verksamhet enligt de bestämmelser
som gällde i den medlemsstat där de är etablerade innan debestämmelser som skall antas vid genomförandet av detta direktiv trätti kraft, skall anses ha följt det förfarande som föreskrivs i artikel 10.1 -10.5 i direktiv 73/239/EEG. Från och med dagen för det ikraftträdande1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 30
▼B
som avses i föregående mening skall de omfattas av artiklarna 15, 19, 20
och 22 i direktiv 73/239/EEG samt av artikel 40 i det här direktivet.
2. Artiklarna 34 och 35 skall inte inverka på sådana rättigheter som
har förvärvats av försäkringsföretag som innan de bestämmelser somantas för tillämpningen av detta direktiv trätt i kraft bedriver verksamhetinom ramen för friheten att tillhandahålla tjänster.
Artikel 53
Följande artikel skall införas i direktiv 73/239/EEG:
”Artikel 28a
1. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som
upprättats inom dess territorium och som omfattas av denna
avdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtaltill acceptkontor som är etablerade i samma medlemsstat, förutsattatt de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten eller, itillämpliga fall, i den medlemsstat som avses i artikel 26 intygaratt acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har
nödvändig solvensmarginal.
2. Varje medlemsstat skall, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåta att agenturer och filialer, som
upprättats inom dess territorium och som omfattas av dennaavdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtaltill försäkringsföretag med huvudkontor i en annan medlemsstat,förutsatt att de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten intygar
att acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen har
nödvändig solvensmarginal.
3. Om en medlemsstat, på de villkor som fastställs i den
nationella lagstiftningen, tillåter att agenturer eller filialer, somupprättats inom dess territorium och som omfattas av dennaavdelning, helt eller delvis överlåter sina bestånd av försäkringsavtaltill en agentur eller filial, som omfattas av denna avdelning och somupprättats i en annan medlemsstat, skall medlemsstaten säkerställa
att de behöriga myndigheterna i acceptkontorets hemland eller, i
tillämpliga fall, i den medlemsstat som avses i artikel 26 kan intygaatt acceptkontoret även sedan hänsyn tagits till överlåtelsen harnödvändig solvensmarginal, att lagstiftningen i acceptkontoretshemland tillåter en sådan överlåtelse samt att hemlandet harmedgivit överlåtelsen.
4. I de fall som avses i punkterna 1, 2 och 3 skall den
medlemsstat där den överlåtande agenturen eller filialen är belägen,
om riskerna inte är belägna i samma stat, inhämta medgivande från
den medlemsstat där riskerna är belägna, innan den godkänneröverlåtelsen.
5. De behöriga myndigheterna i de medlemsstater som rådfrågas
skall, inom tre månader efter det att de mottagit begäran, lämna sinayttranden eller medgivanden till de behöriga myndigheterna i detöverlåtande försäkringsföretagets hemland. Om de rådfrågade
myndigheterna inte lämnar något svar inom denna tid skall detta
anses likvärdigt med ett tillstyrkande eller ett tyst medgivande.
6. En överlåtelse som godkänts enligt denna artikel skall
offentliggöras på det sätt som fastställts i nationell lagstiftning iden medlemsstat där riskerna är belägna. Sådana överlåtelser skallautomatiskt vara giltiga mot försäkringstagare, försäkrade och varjeannan person som har rättigheter eller skyldigheter till följd av deöverlåtna avtalen.
Denna bestämmelse skall inte påverka medlemsstaternas rätt att ge
försäkringstagare möjlighet att säga upp försäkringsavtalen inom en
bestämd tid efter överlåtelsen.”
Artikel 54
1. Utan hinder av andra bestämmelser får en medlemsstat, i vilken
avtal om försäkring mot riskerna i klass 2 i punkt A i bilagan till direktiv1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 31
▼B
73/239/EEG helt eller delvis kan ersätta det skydd vid sjukdom som ges
genom det lagstadgade socialförsäkringssystemet, föreskriva att sådanaavtal skall följa de särskilda rättsregler som denna medlemsstat har
antagit för denna försäkringsklass till skydd för det allmänna bästa, samt
att de allmänna och särskilda villkoren för denna försäkring meddelastill de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten innan de börjartillämpas.
2. Medlemsstaterna får föreskriva att det sjukförsäkringssystem som
avses i punkt 1 tekniskt sett skall fungera på liknande sätt som enlivförsäkring, om
— premierna som skall betalas beräknas på grundval av tabeller över
sjukdomsfall och andra statistiska uppgifter som är relevanta för denmedlemsstat där risken är belägen samt enligt de matematiska
metoder som används inom försäkringsverksamhet,
— en reserv upprättas för stigande levnadsålder,— försäkringsgivaren endast får upphäva avtalet inom en bestämd
tidsperiod som fastställs av den medlemsstat där risken är belägen,
— avtalet innehåller bestämmelser om att premierna kan ökas och
ersättningarna minskas, även för löpande avtal,
— avtalet innehåller bestämmelser om att försäkringstagaren får byta
sitt befintliga avtal mot ett avtal som överensstämmer med punkt 1
och som erbjuds av samma försäkringsföretag eller samma filialsamt tar hänsyn till de rättigheter han förvärvat. Hänsyn skall särskilttas till reserven för stigande levnadsålder, och ny läkarundersökningfår endast krävas om ersättningsnivån skall höjas.
I detta fall skall de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten
offentliggöra de tabeller över sjukdomsfall och andra relevanta uppgiftersom avses i första stycket samt överlämna dem till de behöriga
myndigheterna i hemlandet. Premierna skall, på välgrundade
försäkringsmatematiska antaganden, vara tillräckliga för att företagenskall kunna uppfylla samtliga sina förpliktelser med hänsyn till samtligaaspekter på deras finansiella situation. Hemlandet skall föreskriva att detekniska grunderna för premieberäkningen skall överlämnas till dessbehöriga myndigheter innan produkten släpps ut på marknaden. Denna
punkt skall även gälla vid ändringar av befintliga avtal.
Artikel 55
Medlemsstaterna får föreskriva att varje försäkringsföretag som på egen
risk erbjuder obligatorisk arbetsskadeförsäkring inom deras territorierskall följa de särskilda bestämmelser som finns för detta slag avförsäkring i deras nationella lagstiftning, med undantag av bestämmelserom den finansiella tillsynen för vilken hemlandet skall vara ensamtansvarigt.
Artikel 56
Medlemsstaterna skall se till att beslut rörande ett försäkringsföretag
som fattas enligt de lagar och andra författningar som antas enligt detta
direktiv skall kunna bli föremål för domstolsprövning.
Artikel 57
1. Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 anta de lagar
och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv ochsätta dem i kraft senast den 1 juli 1994. De skall genast underrättakommissionen om detta.
När medlemsstaterna antar sådana bestämmelser skall dessa innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när deoffentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras
skall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom detområde som omfattas av detta direktiv.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 32
▼B
Artikel 58
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1992L0049 — SV — 17.11.2000 — 002.001 — 33