1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETSDIREKTIV92/117/EG
avden17december1992
om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser hos djur och animaliska
produkterförattförhindrautbrottavlivsmedelsburnainfektionerochförgiftningar
(EGT L 62, 15.3.1993, s. 38)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►A1 Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige C 241 21 29.8.1994
(anpassad genom rådets beslut 95/1/EG, Euratom, EKSG) L 1 1 1.1.1995
▼B
RÅDETSDIREKTIV92/117/EG
avden17december1992
om skyddsåtgärder mot specifika zoonoser och zoonotiska agenser
hos djur och animaliska produkter för att förhindra utbrott av
livsmedelsburnainfektionerochförgiftningar
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska
gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och
med beaktande av följande:Förteckningen i bilaga 2 till fördraget upptar levande djur och
animaliska produkter. Kreaturshållning och saluhållande av animaliskaprodukter utgör en viktig inkomstkälla för jordbruksbefolkningen.
En rationell utveckling av denna sektor och en förbättring av dess
produktivitet kan uppnås med hjälp av veterinära åtgärder i syfte att slåvakt om och förbättra hälsan hos människor och djur inom gemenska-pen.
Det är nödvändigt att genom lämpliga åtgärder förhindra och minska
förekomsten av zoonoser som genom animaliska livsmedel kan utgöraett hot mot i synnerhet människors hälsa.
Gemenskapen har redan vidtagit åtgärder för utrotning av vissa
zoonotiska sjukdomar, särskilt bovin tuberkulos, bovin brucellos,brucellos hos får och getter, samt rabies. Det är tillrådligt att samla inepidemiologisk information om dessa sjukdomar.
Dessa åtgärder bör gälla utan att det påverkar tillämpningen av rådets
direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll avlivsmedel (
4).
För att kunna bedöma hur de förebyggande åtgärderna skall prioriteras
måste uppgifter samlas in i medlemsstaterna om förekomsten avzoonotiska sjukdomar bland befolkningen, hos husdjur och i fodermedelsamt bland vilda djur.
Kommissionen bör följa utvecklingen av det epidemiologiska läget för
att kunna föreslå lämpliga åtgärder.
Salmonellasituationen bör föranleda omedelbara bekämpningsåtgärder
inom vissa typer av jordbruk som är särskilt utsatta.
För att viktiga krav för skydd av folkhälsan skall kunna harmoniseras
måste samordnings- och referenslaboratorier utses inom gemenskapensamt tekniska och vetenskapliga åtgärder verkställas.
Närmare bestämmelser för gemenskapens medverkan i finansieringen av
vissa åtgärder enligt detta direktiv har fastställts genom rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet (
5).
Det är lämpligt att anta ett förfarande för att upprätta ett nära och
effektivt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen för attanta tillämpningsåtgärder.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 253, 27.9.1991, s. 2.
(2) EGT nr C 326, 16.2.1991, s. 223.
(3) EGT nr C 79, 30.3.1992, s. 6.
(4) EGT nr L 186, 30.6.1989, s. 23.
(5) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 19. Beslutet ändrat genom beslut 91/133/EEG
(EGT nr L 66, 13.3.1991, s. 18).
▼B
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
I detta direktiv fastställs regler för insamling av uppgifter om zoonoser
och zoonotiska agenser samt för de relevanta åtgärder som skall vidtas imedlemsstaterna och på gemenskapsnivå.
Artikel 2
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1.zoonos: sjukdom och/eller infektion som naturligt kan överföras
från djur till människor.
2.zoonotiskt agens: varje bakterie, virus eller parasit som kan ge
upphov till en zoonos.
3.godkänt nationellt laboratorium: laboratorium som är godkänt eller
erkänt av den behöriga myndigheten i en medlemsstat för att utföraundersökningar av officiella prover för att påvisa zoonotiskaagenser.
4.prov: prov som tagits av ägaren till eller den ansvarige för
anläggningen eller djuren, eller som har tagits för dennes räkningoch skall undersökas med avseende på någon förekomst avzoonotiskt agens.
5.officiellt prov: prov som har tagits av den behöriga myndigheten att
undersökas med avseende på zoonotiskt agens. Det officiella provet
skall vara försett med uppgift om art, typ, mängd och provtagnings-
metod samt djurets eller den animaliska produktens ursprung; proverav detta slag skall tas oanmält.
6.behörig myndighet: den eller de centrala myndigheter i en
medlemsstat som ansvarar för övervakningen av hälsoskyddsbe-stämmelser för människor och djur eller av andra veterinärfrågorsom kan uppkomma genom detta direktiv, eller någon annan
myndighet som fått ett sådant bemyndigande från den centrala
myndigheten.
Artikel 3
1. Varje medlemsstat skall se till att åtgärder som den behöriga
myndigheten vidtar enligt detta direktiv samordnas nationellt och lokalt,
särskilt med avseende på epidemiologiska undersökningar.
2. De godkända nationella laboratorierna skall hjälpa de behöriga
myndigheterna på lokalplanet.
3. Varje medlemsstat skall utse godkända nationella referenslabora-
torier för de zoonoser och zoonotiska agenser som räknas upp i bilaga 1.I och där identifieringen av zoonotiska agenser eller den slutligabekräftelsen på deras förekomst skall utföras.
Artikel 4
1. Medlemsstaterna skall se till att
a) driftsledarna eller cheferna för de anläggningar som har godkänts
enligt direktiv 64/433/EEG (
1), 71/118/EEG (2) och 77/99/EEG (3)ä r
skyldiga att under minst den tid som anges av den behörigamyndigheten behålla och på begäran från denna överlämna resultatenav undersökningar om förekomsten av de zoonoser som anges ibilaga 1. I,1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 3
(1) EGT nr 121, 29.7.1964, s. 2012/64, senast ändrat genom direktiv 91/497/EEG
(EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 69).
(2) EGT nr L 55, 8.3.1971, s. 23, senast ändrat och uppdaterat genom direktiv 92/
116/EEG (se EGT nr L 62, 15.3.1993, s. 1).
(3) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 85, uppdaterat genom direktiv 92/5/EEG (EGT nr
L 57, 2.3.1992, s. 1) och senast ändrat genom direktiv 92/45/EEG (EGT nr L
268, 14.9.1992, s. 35).
▼B
b) isolering och identifiering eller fastställande av andra bevis på
förekomsten av zoonotiska agenser åligger den person som äransvarig för laboratoriet eller, om identifieringen inte sker på något
laboratorium, hos den person som är ansvarig för undersökningen,
c) diagnosen och identifieringen av ett zoonotiskt agens rapporteras till
den behöriga myndigheten,
d) den behöriga myndigheten samlar in uppgifter om varje zoonotiskt
agens, vars förekomst har bekräftats i samband med de prover ellerundersökningar som har utförts och om kliniska fall hos människor
eller djur av de zoonoser som räknas upp i bilaga 1. I,
e) övriga medlemsstater inom Ständiga veterinärkommittén som
inrättats genom beslut 68/361/EEG (
1) skall regelbundet informeras
om kliniska fall som registrerats i enlighet med d,
2. Bestämmelserna i denna artikel får enligt förfarandet i artikel 16
utsträckas till att även gälla de zoonoser och zoonotiska agenser somräknas upp i bilaga 1. II-III.
Artikel 5
1. Den behöriga myndigheten skall bedöma de upplysningar som
samlats in enligt artikel 4.1 d. Den skall senast den 31 mars varje år
underrätta kommissionen om de tendenser och källor till zoonotiska
infektioner som konstaterats under det gångna året.
2. Punkt 1 får inte hindra en tätare rapportering från medlemsstaterna
till kommissionen eller kommissionens begäran om ytterligare informa-
tion, när omständigheterna så kräver. Kommissionen skall bedömamedlemsstaternas uppgifter och underrätta Ständiga veterinärkommitténföre den 1 oktober varje år.
3. Kommissionen skall före den 1 januari 1996 överlämna en rapport
till rådet om de erfarenheter som gjorts och bifoga förslag tillförbättringar av rapporteringssystemet, vilka rådet skall fatta beslut ommed kvalificerad majoritet.
Artikel 6
Kommissionen skall följa lägets utveckling med avseende på zoonoser
inom gemenskapen, särskilt på basis av de uppgifter som samlats inenligt artikel 5 och 8 samt göra följande:
a) I samarbete med de ansvariga nationella laboratorierna, gemenska-
pens referenslaboratorier enligt artikel 13 samt Vetenskapligaveterinärkommittén, som inrättats enligt beslut 81/651/EEG (
2), leda
specifika undersökningar, särskilt med avseende på riskerna medzoonotiska agenser, diagnosförfaranden och kontrollåtgärder.
b) Enligt förfarandet i artikel 16 fastställa metoder för hur prover skall
insamlas och undersökningar utföras vid de nationella laboratorierna
enligt artikel 3.2-3. För salmonella skall detta ske före den dag somanges i artikel 17.
c) Fastställa riktlinjer för åtgärder för bekämpning av zoonoser.
Artikel 7
De system för att få fram uppgifter om förflyttning av husdjur som
fastställs i direktiv 89/153/EEG (
3) skall gälla med avseende på
åtgärderna för zoonoser och zoonotiska agenser enligt detta direktiv.
Artikel 8
1. Medlemsstaterna skall före den 1 oktober 1993 för kommissionen
redovisa de nationella åtgärder som de vidtar för att uppnå syftet med1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 255, 18.10.1968, s. 23.
(2) EGT nr L 233, 19.8.1981, s. 32, i dess lydelse enligt beslut 86/105/EEG (EGT
nr L 93, 8.4.1986, s. 14).
(3) EGT nr L 59, 2.3.1989, s. 33.
▼B
detta direktiv i fråga om de zoonoser som anges i bilaga 1. I-II, dock
med undantag för sådana åtgärder som redan vidtagits mot brucellos ochtuberkulos enligt planer som tidigare godkänts inom ramen för
gemenskapens lagstiftning.
Medlemsstaternas åtgärder får även omfatta sådana åtgärder som är
avsedda att påvisa de zoonoser och zoonotiska agenser som räknas upp ibilaga 1. III.
Medlemsstater med nationella program för påvisande av de zoonoser
som räknas upp i bilaga 1. II får överlämna dessa program tillkommissionen i stället för de uppgifter som avses i första stycket.
Medlemsstaterna skall varje år till kommissionen inge en rapport om det
epidemiologiska läget avseende trikinos.
Kommissionen skall granska medlemsstaternas åtgärder för att avgöra
om de stämmer överens med direktivets syften. Den skall vid möte inom
Ständiga veterinärkommittén underrätta medlemsstaterna om sina
slutsatser.
2. Vad gäller salmonella hos fjäderfä skall medlemsstaterna före den
1 januari 1994 till kommissionen inge de planer som tagits fram i
enlighet med de kriterier som fastställs i bilaga 2 och 3. Dessa program
skall
a) vad gäller salmonella ange vilka åtgärder som vidtagits för att
uppfylla de minimikrav som fastställs i bilaga 3,
b) ta hänsyn till det särskilda läget i varje medlemsstat,
c) ange det antal godkända nationella laboratorier vid vilka undersök-
ning och identifiering av salmonella kommer att ske, och hur mangått till väga när dessa laboratorier godkänts.
3. I enlighet med förfarandet i artikel 16 skall
— de program som avses i punkt 2, om så behövs efter ändring,
godkännas senast sex månader efter det att de framlagts,
— ett tidigare godkänt program få ändras eller kompletteras med
hänsyn till hur läget har utvecklats inom medlemsstaten eller i någonav dess regioner.
Artikel 9
1. Närmare regler om gemenskapens medverkan i finansieringen av
vissa åtgärder för slakt och destruering samt officiell provtagning somen följd av bilaga 3, avsnitt I, punkt V och för verksamheten vid de
laboratorier som anges i bilaga 4 skall fastställas i enlighet med beslut
90/424/EEG.
Vad gäller åtgärderna enligt bilaga 3 får de finansiella bidrag som
fastställts enligt beslut 90/424/EEG inte komma sådana uppfödare tilldel som har motsatt sig kraven enligt detta direktiv.
50 % av kostnaden för de åtgärder för slakt och destruering som avses i
första stycket skall täckas av ovannämnda ekonomiska bidrag frångemenskapen.
2. Följande punkt 3 skall läggas till i artikel 4 i beslut 90/424/EEG:
”3. Bestämmelserna i artikel 3 skall, med undantag för punkt 2 fjärde
strecksatsen och punkt 5 andra strecksatsen gälla när en sådan zoonos
förekommer som finns med i direktiv 92/117/EEG, under förutsättningatt förekomsten utgör en omedelbar hälsorisk för människor. Dennaförutsättning anses föreligga när ett beslut enligt artikel 3.3 har fattats.”
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall från och med den 1 januari 1994 införa de
minimiåtgärder som fastställs för salmonella i bilaga 3, avsnitt I.
Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1994 fastställa regler som
anger vilka åtgärder som skall vidtas för att undvika att en gård drabbas1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 5
▼B
av salmonella, varvid principerna enligt bilaga 2 till direktiv 90/539/
EEG skall beaktas.
Rådet skall före den 1 januari 1995 med kvalificerad majoritet på ett
förslag som kommissionen skisserat mot bakgrund av Vetenskapliga
veterinärkommitténs yttrande och på grundval av den erfarenhet som
vunnits genom verkställandet av detta direktiv besluta om vilka åtgärdersom krävs för att bekämpa salmonella hos värphöns.
I avvaktan på beslut om sådana åtgärder får medlemsstaterna med
vederbörlig hänsyn till fördragets bestämmelser behålla sina nationellaregler för värphöns.
2. Rådet skall med kvalificerad majoritet på ett förslag från
kommissionen på grundval av de uppgifter som samlats in enligt artikel
5 och 6 och artikel 8.1 besluta om särskilda åtgärder behövs förbekämpning av andra zoonoser av samma allvarliga slag.
Artikel 11
1. Experter från kommissionen får i samarbete med medlemsstaternas
behöriga myndigheter utföra stickprovskontroller på fältet så långt dettaär nödvändigt för den enhetliga tillämpningen av detta direktiv. De fårgenom att kontrollera ett representativt urval anläggningar undersöka ommedlemsstaterna säkerställer att detta direktiv följs. Kommissionen skall
underrätta den behöriga myndigheten om resultatet av sådana kontroller.
De berörda medlemsstaterna skall vidta alla åtgärder som de anser
nödvändiga med hänsyn till utfallet av kontrollerna. Om medlemsstateninte vidtar sådana åtgärder sedan läget har undersökts av Ständigaveterinärkommittén får beslut fattas om lämpliga åtgärder enligtförfarandet i artikel 16.
2. Närmare bestämmelser om hur denna artikel skall verkställas,
särskilt med hänsyn till hur ofta och på vilket sätt kontrollerna enligt
punkt 1 första stycket skall utföras, skall antas enligt förfarandet i artikel16.
Artikel 12
Säkerhetsåtgärderna enligt direktiv 90/425/EEG (
1) om veterinära och
avelstekniska kontroller i handeln med vissa levande djur och varorinom gemenskapen med sikte på att förverkliga den inre marknadenskall gälla för detta direktiv.
Artikel 13
Gemenskapens referenslaboratorier enligt bilaga 4 skall enligt de
uppgifter och åligganden som beskrivs däri ansvara för samverkan
med och samordning av de nationella referenslaboratorier som avses i
artikel 3.3.
Artikel 14
1. För att komma med eller vara kvar på gemenskapens lista över
tredje länder eller delar av sådana, från vilka import av smittskyddsskälär tillåten, måste det berörda tredje landet lägga fram ett program meduppgifter om de garantier som det landet kan lämna i fråga omundersökningar med avseende på förekomst av zoonoser och zoonotiskaagenser.
Sådana garantier skall ha minst samma verkan som de garantier som
fastställs i detta direktiv.
Kommissionen skall godkänna programmen i fråga i enlighet med
förfarandet i artikel 16. Alternativa garantier till dem som följer avtillämpningen av detta direktiv kan tillåtas enligt samma förfarande1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 6
(1) EGT nr L 224, 18.8.1990, s. 29, senast ändrat genom direktiv 91/496/EEG
(EGT nr L 268, 24.9.1991, s. 56.).
▼B
under förutsättning att de inte är mer gynnsamma än de som gäller för
handeln.
2. Om inget beslut avseende ett visst tredje land har fattats enligt
punkt 1 senast den 31 december 1995 skall det landets införande på den
lista som avses i punkt 1 skjutas upp enligt förfarandet i artikel 16.
3. Att den behöriga myndigheten i tredje land följer programmet skall
framgå när gemenskapens experter utför de kontroller som föreskrivs igemenskapens bestämmelser.
Artikel 15
På kommissionens förslag får rådet med kvalificerad majoritet besluta
om ändring eller komplettering av bilagorna.
Före den 1 januari 1996 skall i synnerhet bilaga 3 ses över enligt detta
förfarande.
Artikel 16
1. När förfarandet enligt denna artikel skall tillämpas, skall
ordföranden utan dröjsmål hänskjuta ärendet till kommittén, antingen
på eget initiativ eller på begäran av företrädaren för en medlemsstat.
2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag
till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid somordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Denskall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 ifördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av
kommissionen. Medlemsstaternas röster skall vägas enligt fördragets
artikel 148.2. Ordföranden får inte rösta.
►
A13.◄a) Kommissionen skall själv anta förslaget och omedelbart
verkställa det om det är förenligt med kommitténs yttrande.
b) Om förslaget inte är förenligt med kommitténs yttrande, eller om
inget yttrande avges, skall kommissionen utan dröjsmål föreslårådet vilka åtgärder som skall vidtas. Rådet skall fatta sitt beslutmed kvalificerad majoritet.
Om rådet inte har fattat något beslut inom tre månader från det att
förslaget har mottagits, skall kommissionen själv besluta att de
föreslagna åtgärderna skall vidtas och omedelbart verkställa dem, såvida
inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget.
Artikel 17
1. Medlemsstaterna skall före den 1 januari 1994 sätta i kraft de lagar
och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv.
När en medlemsstat vidtar dessa åtgärder skall de innehålla en
hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning närde offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall görasskall varje medlemsstat själv utfärda.
2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till
centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det
område som omfattas av detta direktiv.
Artikel 18
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 7
▼A1
▼B
▼B
BILAGA 1
LISTAÖVERDEZOONOSERSOMOMFATTASAVARTIKEL4
I. — Tuberkulos på grund av Mycobacterium bovis
— Brucellos och dess sjukdomsagenser— Salmonella och dess sjukdomsagenser— Trikinos
II. — Campylobakterios
— Blåsmasksjuka (Echinococcos)— Listerios— Rabies
— Toxoplasmos
— Yersinios— Övriga zoonoser och deras sjukdomsagenser.
III. — Varje annan zoonos som inte konstaterats inom gemenskapen liksom dess
sjukdomsagenser.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 8
▼B
BILAGA 2
KRITERIERFÖRPROGRAMFÖRÖVERVAKNINGAVSALMONELLA
IFJÄDERFÄBESÄTTNINGAR
I. Programmen måste ange
— antal och typ av de prover som skall tas,
— antal och typ av de officiella prover som skall tas,— metoder för provtagning,— metoder för undersökning av proverna och identifiering av zoonotiska
agenser.
II. Programmen måste ta hänsyn till följande kriterier för upprättande av
provtagningsförfaranden:
a) Faktorer som kan antas underlätta spridningen av en eller flera zoonoser.
b) Tidigare förekomst av ifrågavarande zoonos i ett land eller en region, hos
husdjur eller vilda djur.
c) Ifrågavarande djurpopulation med hänsyn till
— den totala populationens storlek,
— populationsgruppens homogenitet,
— djurens ålder,
— djurproduktion.
d) Anläggningarnas miljö i fråga om
— regionala skillnader,
— avstånd mellan flockarna,— närheten till tätbebyggda områden,— närheten till områden med vilda djur.
e) Anläggningarnas produktionssystem inklusive
— enheter för intensivbruk,
— enheter för extensivbruk,— system för boskapsskötsel, särskilt fodersystem och åtgärder för
djurens hälsoskydd.
f) Problem som kan väntas uppstå i ljuset av tidigare kända fall och annan
information.
g) Den skyddsgrad som krävs med hänsyn till karaktär och betydelse av
ifrågavarande zoonos.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 9
▼B
BILAGA 3
INSPEKTIONMEDAVSEENDEPÅFÖREKOMSTAVSALMONELLA
Avdelning 1
ÖVERVAKNING OCH KONTROLL — FÖREKOMST AV SALMONELLA I
AVELSBESÄTTNINGAR
I.Avelsbesättningar
En avelsbesättning omfattar minst 250 fåglar (Gallus gallus) som hålls eller
föds upp på en enskild anläggning för produktion av kläckningsägg.
II.Övervakningmedavseendepåförekomstenavsalmonellaiavelsbesätt-
ningar
Ägaren till, eller den person som ansvarar för, ett kläckeri eller en
avelsbesättning skall på egen bekostnad låta undersöka prover med avseende
på salmonella, antingen vid ett godkänt nationellt laboratorium eller vid ett
laboratorium som är erkänt av den behöriga myndigheten, varvid de nedan
angivna minimikraven inte får underskridas.
A.Flockar för uppfödning
1. Proverna måste tas från fåglar som föds upp för avelsändamål
åtminstone när kycklingarna är dagsgamla, när fåglarna är fyra veckor
gamla samt två veckor innan unghönsen skall börja värpa.
2. Provtagningen skall ha följande omfattning:
a) I fråga om dagsgamla kycklingar, prover från insidorna av de
emballage, i vilka kycklingarna levererats till en anläggning, samt
från kropparna av sådana kycklingar som varit döda vid
ankomsten.
b) I fråga om kycklingar som är fyra veckor gamla eller som skall
börja värpa om två veckor, avföringsprov som består av enskilda
prover av färsk spillning som vart och ett väger minst 1 g och som
tagits slumpvis från ett antal platser i den byggnad där fåglarna är
inhysta eller, om fåglarna har tillgång till mer än en byggnad inom
samma anläggning, från varje grupp av byggnader inom den
anläggning där fåglarna är inhysta.
c) Det antal platser från vilka enskilda avföringsprov skall tas för ett
samlingsprov framgår av följande:
Antal fåglar som är inhysta i
byggnadenAntal avföringsprov som skall tas i
byggnaden eller gruppen av bygg-
nader inom anläggningen
1- 24 (Samma som antalet fåglar men
högst 20)
25- 29 20
30- 39 25
40- 49 30
50- 59 35
60- 89 40
90-199 50
200-499 55
500 eller mer 60
B.Avelsbesättningar bestående av vuxna fåglar
1. Från samtliga avelsbesättningar bestående av vuxna fåglar skall prover
tas minst varannan vecka under värpningsperioden.
2. I avelsbesättningar vars ägg kläcks vid ett kläckeri med en samman-
lagd kläckningskapacitet som är mindre än 1 000 ägg skall proven tas
inom anläggningen och proverna skall bestå av samlingsprover som
utgörs av enskilda avföringsprover som vart och ett väger minst 1 g
och som samlats in enligt punkt A.2 b.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 10
▼B
3. I avelsbesättningar vars ägg kläcks vid ett kläckeri med en samman-
lagd kläckningskapacitet av minst 1 000 ägg skall proven tas vid
kläckeriet och de skall från varje avelsbesättning bestå av
a) samlingsprover från varje avelsflock av mekonium från 250
kycklingar som kläckts från ägg som levererats till kläckeriet, eller
b) prover från varje avelsflock av kroppar från 50 kycklingar som har
dött före kläckningen eller som har kläckts från ägg som levererats
till kläckeriet.
4. Sådana prover skall också tas från avelsbesättningar som består av
mindre än 250 fåglar vars ägg har kläckts i kläckerier med en
sammanlagd kapacitet av minst 1 000 ägg.
5. Var åttonde vecka skall provtagningen enligt punkt B ersättas med
officiell provtagning och denna skall utföras i enlighet med punkt 4.
C.Undersökning av prover för att påvisa förekomst av salmonella
Samtliga prover som tagits i varje byggnad får för analys ställas samman
till ett samlingsprov.
Analyser och tester för att påvisa förekomst av salmonella skall utföras
enligt metoder som godkänts enligt förfarandet i artikel 16 i detta direktiv
efter samråd med Vetenskapliga veterinärkommittén eller, i avvaktan på
godkännande, genom beprövade och utprovade nationella metoder som
ger de garantier som fastställs i beslut 89/610/EEG (1)
III.Rapporteringavresultat
OmSalmonella enteritidis ellerSalmonella typhimurium har påvisats i en
avelsbesättning som en följd av kontroll i enlighet med punkt II, skall den
ansvarige för det laboratorium som utfört undersökningen, den person som
utfört undersökningen eller besättningens ägare, rapportera resultaten till den
behöriga myndigheten.
IV.Undersökningavbesättningarsomförklaratspositivaefter kontroll
Om förekomst av Salmonella enteritidis ellerSalmonella typhimurium har
rapporterats i enlighet med punkt III skall officiella prover tas från
besättningen som bekräftelse på de första resultaten. Ett prov från fåglar
skall tas slumpvis från varje stallavdelning inom anläggningen och provets
storlek väljas efter tabellen i punkt II. A.2 c. Vid undersökningen skall
fåglarna från varje byggnad delas upp i grupper om fem och prover av lever,
ovarium och tarmar från varje fågel skall undersökas med avseende på
salmonella med hjälp av analyser och tester som har godkänts enligt
förfarandet i artikel 16 i detta direktiv eller, i avvaktan på sådant
godkännande, med beprövade och utprovade nationella metoder
V.Åtgärderipositivabesättningar
Åtgärderna måste uppfylla följande miniminormer:
1. Om förekomst av Salmonella enteritidis ellerSalmonella typhimurium
som en följd av en undersökning enligt punkt IV har påvisats hos fåglarna
i en byggnad, skall följande åtgärder vidtas:
a) Ingen fågel får lämna den berörda byggnaden om inte den behöriga
myndigheten har godkänt slakt och destruktion under kontroll eller
slakt vid ett slakteri som den behöriga myndigheten har valt ut enligt c.
b) Oruvade ägg från ifrågavarande byggnad måste destrueras på platsen
eller efter lämplig märkning under bevakning föras till en anläggning
som är godkänd för hantering av ägg och där värmebehandlas enligt
bestämmelserna i direktiv 89/437/EEG (2)
c) Samtliga fåglar i byggnaden skall slaktas i enlighet med bilaga 1,
kapitel VI, punkt 31 c i direktiv 71/118/EEG, sedan den officiella
veterinären vid slakteriet underrättats om slaktbeslutet enligt bilaga 1,
kapitel VI, punkt 25 a i samma direktiv, eller slaktas och destrueras för
att så långt möjligt minska risken för spridning av salmonellan.
2. Så snart en byggnad som hyst en besättning som varit smittad av
Salmonella enteritidis ellerSalmonella typhimurium har tömts på fåglar,
måste den rengöras och desinficeras effektivt, varvid gödsel och strö
bortskaffas på ett säkert sätt enligt den lokala veterinärmyndighetens1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 11
(1) EGT nr L 351, 2.12.1989, s. 34.
(2) EGT nr L 212, 22.7.1989, s. 87, senast ändrat genom direktiv 91/684/EEG (EGT nr L
376, 31.12.1991, s. 38).
▼B
anvisningar. Återinsättande av djur måste ske med kycklingar som
uppfyller kraven enligt punkt II A.1.
3. Om det i kläckeriet finns kläckningsägg kvar efter besättningar, hos vilka
förekomst av Salmonella enteritidis ellerSalmonella typhimurium har
påvisats, skall äggen destrueras eller behandlas som högriskmaterial i
enlighet med direktiv 90/667/EEG (1)
VI. Enligt förfarandet i artikel 16 och efter Vetenskapliga veterinärkommitténs
yttrande före den 1 oktober 1993
a) skall övervakningssystem som grundas på en serologisk kontroll i
anläggningen godkännas om de kan garanteras vara likvärdiga med det
system för kontroll vid kläckeriet som avses i punkt II. A.1, B.3-4 och C,
b) får alternativa lösningar till obligatorisk slakt enligt punkt V c, som t. ex.
behandling med antibiotika, godkännas för avelsbesättningar,
c) får särskilda regler fastställas i syfte att skydda genetiskt värdefulla fåglar.
Kontrollåtgärderna enligt detta kapitel får ändras enligt förfarandet i artikel
16 i ljuset av nya vetenskapliga rön.
Avdelning 2
INSPEKTION I SLUTFASEN AV TILLVERKNINGEN AV FODERBLAND-
NINGAR FÖR FJÄDERFÄ MED AVSEENDE PÅ FÖREKOMST AV
SALMONELLA
När officiella prov tas vid en anläggning eller om skälig misstanke föreligger, kan
prover tas från de foderblandningar som används för utfodring av fjäderfä.
Om ett prov är salmonella-positivt skall den behöriga myndigheten utföra en
undersökning för att
a) identifiera smittokällan, särskilt genom officiella prover som skall tas vid
olika faser av tillverkningen,
b) undersöka tillämpningen av de regler och kontrollåtgärder som rör kvittbliv-
ning och behandling av djuravfall, särskilt de som fastställs i direktiv 90/667/
EEG,
c) fastställa förfaranden för god tillverkningssed och se till att tillverkningen sker
enligt vedertagna metoder.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 12
(1) Rådets direktiv 90/667/EEG av den 27 november 1990 om fastställande av veterinära
bestämmelser för bortskaffande och bearbetning av animaliskt avfall och dessutsläppande på marknaden samt om förhindrande av sjukdomsalstrande organismer ifoder av animaliskt ursprung samt om ändring av direktiv 90/425/EEG (EGT nr L 363,
27.12.1990, s. 51).
▼B
BILAGA 4
KAPITEL 1
FÖRTECKNING ÖVER GEMENSKAPENS REFERENSLABORATO-
RIERFÖRZOONOSER (a)
I. Zoonos-epidemiologi
Institut für Veterinärmedizin
(Robert von Ostertag-Institut)
Postfach 33 00 13
Thielallee 88/92
D-1000 Berlin (Förbundsrepubliken Tyskland)
II. Salmonella
Rijksinstituut voor de Volksgezondheid
Box 1
NL-3720 BA Bilthoven (Nederländerna)
KAPITEL II
UPPGIFTER OCH ÅLIGGANDEN FÖR GEMENSKAPENS REFERENS-
LABORATORIER
1. Gemenskapens referenslaboratorier enligt kapitel I skall
— förse de nationella referenslaboratorierna med uppgifter om analysmetoder
och jämförande tester,
— samordna de nationella referenslaboratoriernas tillämpning av metoderna
enligt första strecksatsen, särskilt genom att organisera jämförande tester,
— samordna forskning om nya analysmetoder och informera de nationella
referenslaboratorierna om framsteg på detta område,
— leda nybörjar- och fortsättningskurser för anställda från de nationella
referenslaboratorierna,
— bistå kommissionen med vetenskaplig och teknisk hjälp, särskilt i de fall
medlemsstaterna ifrågasätter analysresultaten,
2. Gemenskapens referenslaboratorier skall se till att följande driftbetingelser
uppfylls:
De skall
— ha personal med lämpliga kvalifikationer och rätt utbildning i de tekniker
som används vid påvisande av zoonoser,
— ha tillgång till den utrustning och de ämnen som behövs för att fullgöra
uppgifterna enligt punkt 1,
— ha en lämplig, administrativ uppbyggnad,
— se till att deras personal respekterar att vissa ämnen, resultat eller
meddelanden är av konfidentiell natur,
— har tillräckliga kunskaper om internationella normer och metoder.1992L0117 — SV — 01.01.1995 — 001.001 — 13
(a) Utöver referenslaboratorierna för brucellos, tuberkulos och rabies.