1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
av den 8 januari 1998
om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad
(Del 1 - Prissättning vid samtrafik)
(Text av betydelse för EES)
(98/195/EG)
(EGT L 73, 12.3.1998, s. 42)
Ändrad genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1Kommissionens rekommendation av den 29 juli 1998 (98/511/EG) L 228 30 15.8.1998
►M2Kommissionens rekommendation av den 20 mars 2000 (2000/263/EG) L 83 30 4.4.2000
Anm.: I denna konsoliderade utgåva förekommer hänvisningar till den europeiska omräkningsenheten och/eller ecun. Från och
med den 1 januari 1999 skall båda benämningarna förstås som hänvisningar till euron — rådets förordning (EEG) nr3308/80 (EGT L 345, 20.12.1980, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 1103/97 (EGT L 162, 19.6.1997, s. 1).
▼B
KOMMISSIONENS REKOMMENDATION
av den 8 januari 1998
om samtrafik på en avreglerad telekommunikationsmarknad
(Del 1 - Prissättning vid samtrafik)
(Text av betydelse för EES)
(98/195/EG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT
DENNA FÖRORDNING
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen,
med beaktande av Europaparlamentetsoch rådetsdirektiv 97/33/EG av
den 30 juni 1997 om samtrafik inom telekommunikation i syfte attsäkerställa samhällsomfattande tjänster och samverkan genom tillämp-ning av principerna om tillhandahållande av öppna nät(
1), och då
särskilt dess artikel 7.5, och
med beaktande av följande:
Kommissionens direktiv 96/19/EG av den 13 mars 1996 om ändring av
direktiv 90/388/EEG med avseende på genomförandet av full konkur-renspå markanden för teletjäns ter(
2) innebär att man avskaffar
särskilda eller exklusiva rättigheter när det gäller att tillhandahålla
telenät och teletjänster.
Gemenskapens politik syftar till att skapa en öppen och konkurrensin-
riktad telekommunikationsmarknad. För nya aktörer påtelekommunikationsmarknaden som vill konkurrera med de tidigaremonopoloperatörerna är det viktigt att kunna samtrafikera på de befint-
liga allmänt tillgängliga fasta telenäten, och samtrafiksavgifterna utgör
en av de nya aktörernas största utgiftsposter. Gemenskapen har kommitöverensom ett regelverk för s amtrafik enligt Europaparlamentetsochrådetsdirektiv 97/33/EG;
Direktiv 97/33/EG ger de nationella regleringsmyndigheterna för tele-
kommunikationer en viktig roll när det gäller att säkerställa en
tillräcklig samtrafik mellan olika nät i enlighet med gemenskapslag-stiftningen och med beaktande av de rekommendationer som harutfärdats av kommissionen för att underlätta utvecklingen av en verkligeuropeisk hemmamarknad (punkt 12 i ingressen). I artikel 7.5 i direktiv97/33/EG uppmanas kommissionen att utfärda rekommendationer om
kostnadsredovisningssystem och särredovisning. Enligt subsidiaritets-
principen är det medlemsstaternas ansvar att fastställa samtrafikstaxor.
I artikel 7.2 i direktiv 97/33/EG stipuleras att vissa organisationer som
av berörda nationella regleringsmyndigheter har meddelats ha ett bety-dande inflytande på marknaden (hädanefter kallade ”meddelade
operatörer”) skall föjla principerna om öppenhet och kostnadsorien-
tering i fråga om samtrafiksavgifter och att bevisbördan för attavgifterna är kostnadsorienterade skall ligga hos den organisation somtillhandahåller samtrafik på sitt nät.
Kommissionen anser att den lämpligaste metoden för prissättning av
samtrafiken består i en metod som baseras på den uppskattade långsik-
tiga genomsnittliga marginalkostnaden eftersom denna är mest förenlig
med en konkurrensutsatt markand. Denna metod utesluter inte att mantillämpar berättigade påslag för att fördela de gemensamma kostnadersom en effektiv operatör kommer att ådra sig under konkurrensmässigaförhållanden.
Fram till dess att samtrafiksavgifter som baseras på den uppskattade
långsiktiga genomsnittliga marginalkostnaden har införts är detlämpligt att offentliggöra internationella jämförelser av samtrafiksav-1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 2
(1) EGT L 199, 26.7.1997, s. 32.
(2) EGT L 74, 22.3.1996, s. 13.
▼B
gifter för att hjälpa de nationella regleringsmyndigheterna att
säkerställa att kostnadsorienterad samtrafik tillämpas på de meddeladeoperatörernasnät.
I artikel 7.5 i direktiv 97/33/EG uppmanasde nationella reglerings myn-
digheterna att säkerställa att de kostnadsredovisningssystem somanvändsav berörda organis ationer är lämpligt utformade för att mötakraven på öppenhet och kostnadsorientering, men specificerar inte ett
visst system för kostnadsredovisning. En prissättningsmetod för samtra-
fiken som baseras på uppskattade långsiktiga genomsnittligamarginalkostnader innebör ett redovisningssystem som grundar sig pålöpande kostnader snarare än på historiska kostnader. Verksamhetsba-serade konton kan användas för att bygga en ”uppifrån och ned”-
modell för samtrafikens långsiktiga genomsnittliga marginalkostnader.
Kostnaden för att koppla fram ett samtal från ett samtrafikerande nät
skall inte bero på vilken typ av nät samtalet härrör från. Principen omicke-diskriminering innebör att man vid fastställandet av samtrafiksav-gifterna för de framkopplingstjänster som tillhandahålls av de
meddelade operatörerna i allmänhet inte får skilja på samtal som
härrör från fasta respektive mobila nät eller mellan samtal som härrörfrån nät i samma medlemsstat och samtal som härrör fråm nät i andramedlemsstater.
I enlighet med Europaparlamentetsoch rådetsdirektiv 97/13/EG av den
10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation ochindividuella tillstånd på teletjänstområdet kan medlemsmstaterna krävatillstånd för tillhandahållande av teletjänster, inklusive upprättande ellerdrift av de telenät somt krävs för att tillhandhålla sådana tjänster(
1). De
allmänna principerna i fördraget och de särskilda kraven i direktiv 97/
33/EG innebör att alla sammankopplingspunkter som är öppna förnationella operatörer också skall vara öppna för auktoriseradeoperatörer i andra medlemsstater som vill förmedla gränsöverskridandesamtal. Den vedertagna sedvänjan att befintliga nätoperatörer kan leve-rera samtalstrafik till andra medlemsstater utan att behöva tillstånd i
den mottagande medlemsstaten är förenlig med principen att förmed-
ling av samtalstrafik till en medlemsstat inte innebär att mantillhandahåller en tjänst i denna medlemsstat.
Direktiv 97/33/EG medger medlemsstaterna att upprätta mekanismer
för att fördela nettokostnaden för skyldigheter att tillhandahålla
samhällsomfattande tjänster mellan organisationer som driver allmänttillgängliga telenät eller tillhandahåller allmänna teletjänster.
I artikel 12.1 i Europaparlamentetsoch rådetsdirektiv 95/62/EG av den
13 december 1995 om tillhandahållande av öppna nät (ONP) för talte-
fefoni(
2) stipuleras att avgifter för användande av det fasta allmänt
tillgängliga telenätet eller taltelefonitjänster skall följa de grund-läggande principerna om kostnadsorientering och öppenhet. Bidragsom de samtrafikerande parterna ger till program som syftar till attkompensera en operatör som har skyldighet att tillhandahålla ett omfat-
tande nät - ”accessunderskott” - är bara tillåtna vid taxebegränsning
införd av de nationella regleringsmyndigheterna i syfte att säkra rimligataxor och tillgång till teletjänsterna i enlighet med artikel 12.2 idirektiv 95/62/EG. Kommissionen har påpekat att man anser att dennatyp av program skall vara avskaffade den 1 januari 2000(
3).
Tillämpningen av principerna i denna rekommendation skall ske utan
att ge avkall på medlemsstaternas och företagens skyldighet att helträtta sig efter EU:s konkurrensregler och de särskilda anvisningar somfastställts i kommissionens meddelande om tillämpningen av konkur-rensreglerna på tillträdesavtal inom telesektorn(
4);1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 3
(1) EGT L 117, 7.5.1997, s. 15.
(2) EGT L 321, 30.12.1995, s. 6.
(3) KOM(96) 608 av den 27 november 1997. Meddelande från kommissionen
om kriterier för bedömning av nationella program för kostnadsberäkning
och finansiering av samhällsomfattande tjänster inom telekommunikation
samt riktlinjer för medlemsstaterna för genomförandet av dessa program.
(4) EGT C 76, 11.3.1997, s. 9.
▼B
Den rådgivande kommitté som upprättats genom artikel 9.1 i rådets
direktiv 90/387/EEG av den 28 juni 1990 om upprättandet av den inremarknaden för teletjänster genom att tillhandahålla öppna nät(
1) (ONP-
kommittén) har gett et stort stöd till principerna i denna rekommenda-
tion, och kommissionen har i högsta grad beaktat de synpunkter somkommittén har uttryckt.
REKOMMENDATION.
1. Denna rekommendation rör samtrafiken mellan olika telenät och
särskilt prissättningen på framkoppling av samtal på nät tillhörandeoperatörer som av deras nationella regleringsmyndigheter har
meddelatsha ett betydande marknads inflytande (i följande
benämnda ”meddelade operatörer”) i enlighet med direktiv 97/33/EG.
2. I artikel 7.2 i direktiv 97/33/EG stipuleras att de meddelade opera-
törernas samtrafiksavgifter skall följa principerna omkostnadsorientering och öppenhet. När principen om kostnadsorien-
tering tillämpas på samtrafik innebär den att samtrafiksavgifterna
skall återspegla det sätt på vilket kostnaderna för samtrafiken verk-ligen uppstår. Meddelade operatörer skall kunna återvinna denmarginalkostnad av engångstyp som krävs för att koppla sammande olika näten samt marginalkostnaderna för den kapacitet somkrävsför s amtrafiken.
I bilaga I till denna rekommendation gesytterligare detaljer om
den typ av kostnader som är förknippade med framkoppling av
samtal.
3. Samtrafikskostnaderna skall beräknas på grundval av de uppskat-
tade långsiktiga genomsnittliga marginalkostnaderna eftersomdessa utgör en nära approximering av kostnaderna för en effektivoperatör som använder sig av modern teknik. Samtrafiksavgiftersom baseras på sådana kostnader kan också inkludera berättigade
påslag för att täcka en del av en effektiv operatörs uppskattade
gemensamma kostnader som uppstår under konkurrensmässigaförhållanden.
4. Samtrafiksavgifter som baseras på ”bästa kända metod”, som
beskrivs nedan, utgör en vägledning för de nationella reglerings-myndigheterna när de skall bedöma de samtrafiksavgifter förframkoppling av samtal som föreslås av de meddelade operatörerna
fram till dess att kostnader för samtrafiken beräknade på grundval
av de uppskattade långsiktiga genomsnittliga marginalkostnadernafinnstillgängliga.
På grundval av de uppgifter som lämnas i bilaga II till denna
rekommendation är följande avgifter, beräknade enligt ”bästakända metod”, de rekommenderade högsta samtrafiksavgifternafrån och med den 1 januari 1998.1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 4
(1) EGT L 192, 24.7.1990, s. 1.
▼B
4a. På grundval av de uppgifter som lämnas i bilaga II till denna
rekommendation är följande avgifter, beräknade enligt ”bästakända metod”, de rekommenderade högsta samtrafikavgifternafrån och med den 1 januari år 2000:
Samtrafikavgifter beräknade enligt ”bästa kända metod”
5. I de fall avgifterna ligger utanför de band för avgifterna som
beräknats enligt ”bästa kända metod”, och som redovisas i punkt
4, rekommenderasatt de nationella reglerings myndigheternautnyttjar sina rättigheter enligt artikel 7.2 i direktiv 97/33/EG attbegära en fullständig motivering av de föreslagna avgifterna ochom lämpligt begära retroaktiva ändringar av samtrafiksavgifterna.De band för avgifterna beräknade enligt ”bästa kända metod” som1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 5
▼M2
▼B
▼B
angesi punkt 4 ans esvara tillräckligt vida för att täcka erkända
kostnadsskillnader mellan medlemsstaterna.
6. Användandet av uppskattade långsiktiga genomsnittliga marginal-
kostnader innebär ett kostnadsredovisningssystem där mantillämpar verksamhetsbaserad allokering av löpande kostnadersnarare än historiska kostnader. Det rekommenderas att de nation-ella regleringsmyndigheterna fastställer tidsgränser för när de
meddelade operatörerna måste ha infört nya kostnadsredovsinings-
system baserade på löpande kostnader i de fall sådana system interedan har införts. Verskamhetsbaserade system för kostnadsberäk-ning, där kostnaderna allokeras till varje produkt eller tjänst pågrundval av underliggande kostnadsfaktorer och aktiviteter hos en
effektiv operatör rekommenderasför att minimera de gemens amma
kostnader som inte kan allokeras direkt.
7. I linje med nuvarande praxis för gränsöverskridande samtrafik
mellan operatörer av etablerade nät och principen om icke-diskri-minering skall operatörer med tillstånd i en medlemsstat, som
bara samtrafikerar för att förmedla samtalstrafik till en annan
medlemsstat och som inte tillhandahåller tjänster eller drivernågon infrastruktur i denna andra medlemsstat, inte behöva hatillstånd eller vara etablerad i denna andra medlemsstat.
Det rekommenderasatt de meddelade operatörernasreferens anbud
om samtrafik - som en separat del som inte är införlivad i samtra-fiksanbudet - skall inbegripa villkor och taxor förförbindelselänken mellan den faktiska sammankopplingspunktenoch medlemsstatens gräns.
8. Utan att ge avkall på principen om icke-diskriminering skall bidrag
för accessunderskott (avsedda att kompensera operatörer som harskyldighet att hålla ett omfattande nät) eller samhällsomfattandetjänster, som skall betalas av organisationer som driver allmänttillgängliga telenät och/eller tillhandahåller taltelefonitjänster i en
medlemsstat (som i enlighet med gemenskapslagstiftningen måste
skilja samtrafiksavgifter) inte påföras organisationer som endastlevererar trafik till en medlemsstat och inte egentlig mening till-handahåller teletjänster i den medlemsstaten, och inte hellerindirekt påföras konsumenter i andra medlemsstater.
9.►
M2Denna rekommendation, framför allt nödvändigheten av att
fortsätta offentliggöra avgifter enligt bästa kända metod och denmetod som används, kommer att omprövas i slutet år 2000. ◄
10. Denna rekommendation riktar sig till medlemsstaterna.
Utfärdad i Bryssel den 8 januari 1998.
På kommissionens vägnar
Martin BANGEMANN
Ledamot av kommissionen1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 6
▼B
BILAGA I
KOMPONENTER I SAMTRAFIKSAVGIFTERNA FÖR FRAMKOPP-
LING AV SAMTAL
I direktiv 97/33/EG stipuleras att de meddelade operatörernas samtrafiksavgifter
skall följa principerna om kostnadsorientering. I denna bilaga granskas bety-
delsen av detta krav för de komponenter som ingår i en samtrafiksavgift för
framkoppling av samtal.
1.Prissättning av den lokala anslutningen för samtrafikssyften
Den lokala länken syftar på den slutliga förbindelsen mellan konsumenten och
den lokala stationen. I ett fast nät där man använder ledningar eller trådlösa
förbindelser för lokala anslutningar är kostnaden för en direkt anslutning, det
vill säga som inte passerar någon station, till en stor del en engångskostnad
med periodiska underhållskostnader. I de fall framkopplingen köps finns den
lägsta nivån i nätet där köpet kan göras på huvudnätssidan av den lokala
stationen(1). Samtrafik på denna nivå kan medföra kostnader för ytterligare
växelkapacitet, men det finns inte någon ytterligare kapacitetskostnad eller inve-
stering förknippad med de komponenter av den lokala anslutningen som är
avsedda för en viss kund (det vill säga den dubbla koppartråden i ett traditionellt
nät).
Eftersom tillhandahållandet av samtrafik inte leder till några ökade kostnader
när det gäller berörda komponenter i den lokala anslutningen i det framkopp-
lande nätet, följer av principen om kostnadsorientering att beräkningen av
samtrafiksavgifterna inte bör innehålla någon del som gäller den direkta kost-
naden för de komponenter i den lokala anslutningen som rör den enskilde
abonnenten. Kostnaden för de komponenter av den direkta lokala anslutningen
som avser en enskild abonnent bör därför tas ut av kunden genom en abonne-
mangsavgift eller som en kombination av detta och intäkter från andra tjänster
i den grad som detta medges av konkurrensen.
En svårighet uppstår om den tidigare monopoloperatören genom reglering är
förhindrad att återbalansera sina taxor och därmed inte kan ta ut ett ekonomiskt
fulltäckande pris av sina egna kunder för att täcka kostnaden för den lokala
anslutningen. Detta ger upphov till det så kallade accessunderskottet. I en mono-
polmiljö kompenserar operatören sig för underskottet i accessnätet (det vill säga
den lokala anslutningen) genom att ta ut avgifter som överstiger den ekonomiska
kostnaden för andra tjänster, till exempel internationella samtal. Med kostnads-
orienterad samtrafik kan konkurrenter ta över delar av fjärrtrafik och
internationell trafik med följd att den tidigare monopoloperatörensförmåga att
kompensera sig för accessunderskottet minskar. Ett program med bidrag för
accessunderskottet innebär att man tar ut avgifter från övriga operatörer för att
kompensera den tidigare monopoloperatören för förlusten av de intäkter som
skulle ha använts för att täcka detta underskott.
Program för bidrag till accessunderskottet ger alltid ineffektiva investeringssig-
naler och ökar branschens totala kostnader. De är också svåra att hantera
administrativt och är inte öppna för insyn. Såsom nämndes i riktlinjerna om
kostnadsberäkning och finansiering av samhällsomfattande tjänster(2) förväntar
man sig att programmen för accessunderskottet bara skall tillämpas tillfälligt
fram till år 2000, då man bör ha nått en tillräcklig grad av återbalansering i
alla medlemsstater.
I enlighet med samtrafiksdirektivet skall varje bidrag som samtrafikerande parter
betalar för accessunderskott tydligt skiljas från samtrafiksavgifterna. Gemens-
kapslagstiftningen medger bara att samtrafikerande parter betalar bidrag för
accessunderskott i de fall då medlemsstater regelmässigt begränsar de medde-
lade operatörernaskundtaxor. Om en operatör inte genom reglering är
förhindrad att återbalansera sina taxor är en avgift för accessunderskott inte
berättigad.
2.Prissättning av ofullbordade samtal för samtrafikssyften
Ofullbordade samtal från samtrafikerande nät kan under högtrafik medföra ytter-
ligare kapacitetskostnader för det framkopplande nätet. I vissa fall kan orsaken
till att en uppringning misslyckas dock bero på tekniska brister i den tidigare
monopoloperatörens eget nät. Samtrafiksdirektivet lägger bevisbördan i fråga1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 7
(1) Tillhandahållandet av enskilda lokala anslutningar, där en ny marknadsaktör mot en
lämplig avgift tar över och får ensamrätt till en lokal anslutning som installerats avden tidigare monopoloperatören utgör med EU-termer inte ”samtrafik” i striktbemärkelse.
(
2) KOM(96)0608, 27.11.1996.
▼B
om kostnader på nätoperatören med följd att varje operatör som vill inbegripa en
avgift för ofullbordade samtal i sina samtrafikstaxor måste påvisa att tekniska
brister i dess eget nät inte var orsaken till den misslyckade uppringningen.
3.Avgifter för uppkoppling av samtal för samtrafikssyften
I ett fast nät orsakas växelkostanderna huvudsakligen av två faktorer - samtals-
längden och samtalshändelser (det vill säga signalering och uppkoppling). Det
krävs en hel den information för att fastställa den verkliga fördelningen av kost-
nadsorsaker mellan dessa två kostnadstyper. Delvis på grund av detta är det
vanligt att regleringsmyndigheterna tillåter återvinning av växelkostnader enbart
på grundval av de fullbordade samtalens längd. En avgift för uppkoppling kan
bara anses vara en berättigad del av samtrafikstaxan om operatören kan påvisa
i vilken grad samtal som härrör från de samtrafikerande näten medför marginal-
kostnader för det framkopplande nätet i form av ytterligare processorkapacitet
för att kunna hantera ytterligare uppkopplingsförsök under högtrafik. Om man
tar ut en uppkopplingsavgift skall motsvarande avgifter grundade på samtalens
längd vara lägre än om man inte tar ut någon uppkopplingsavgift.
4.Samtrafiksavgifter och prissättning mot abonnent
Vissa länder har tidigare beräknat samtrafiksavgifterna på grundval av diskonte-
rade abonnenttaxor. Löpande abonnenttaxor är dock inte nödvändigtvis
kostnadsorienterade och denna metod skulle i de flesta fall vara oförenlig med
de krav som följer av gemenskapslagstiftningen.
Även om abonnenttaxorna vore kostnadsorienterade är denna metod inte
önskvärd eftersom den tenderar att låsa nya aktörer i samma taxestruktur som
den tidigare monopoloperatören och därmed hindra de nya aktörerna att utveckla
innovativa program för abonnenttaxor riktade till olika abonnentkategorier. Den
variation och det urval av taxesystem som för närvarande finns tillgängliga inom
de mobila näten i medlemsstaterna visar att det finns avsevärda möjligheter för
en innovativ prissättning gentemot kunderna som ett sätt att ge konsumenterna
valmöjligheter och öka efterfrågan på marknaden för teletjänster.
I de fall samtrafiksavgifterna inbegriper variationer beroende på tid på dagen
eller veckodag, skall de tillämpas på ett icke-diskriminerande sätt gentemot nya
aktörer och den tidigare monopoloperatörensegna trafik.1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 8
▼B
BILAGA II
SAMTRAFIKSAVGIFTER BERÄKNADE ENLIGT ”BÄSTA KÄNDA
METOD” OCH DERAS HÄRLEDNING
1.Tillvägagångssätt
Den metod som har använts består i att använda samtrafiksavgifterna i de tre
medlemsstater (för vilka uppgifter fanns tillgängliga den 1 september 1997)
med lägsta avgifter som utgångspunkt för att få fram de siffror enligt ”bästa
kända metod” som man skall ha som mål på kort sikt.
Diagrammet nedan visar avgiftsnivån för samtrafik i vissa medlemsstater. Kost-
naderna i denna tabell gäller framkoppling i fasta nät under högtrafik.
Uppkopplingsavgifter är medräknade i den mån de förekommer, medan övriga
icke-trafikrelaterade avgifter i allmänhet inte är inbegripna. Siffrorna inbegriper
inte heller några bidrag för ”accessunderskott” eller samhällsomfattande tjänster.
Dessa tillkommande bidrag kommer inte att krävas i särskilt många medlems-
stater, men i de fall de krävs som ett led i regleringen i en medlemsstat måste
de beräknas och redovisas separat från samtrafiksavgifterna, i enlighet med
samtrafiksdirektivet.
Observera att dessa siffror gäller en specifik del av kostnaden för samtrafik, det
vill säga framkopplingsavgiften. De utgör inte de fullständiga samtrafiksavgifter
som kan debiteras i ett givet land.
1997/1998 - Samtrafiksavgifter
Figur 1.
Samtrafiksavgifter för lokal, enkel och dubbel transittrafik vid högtrafik
(avgift i ecu/100 per minut baserad på ett treminuterssamtal)1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 9
▼M2
Figur 1a:
Samtrafikavgifter för framkoppling av samtal (den 1 november 1999)
De uppgifter som ligger till grund för detta diagram finns i tabellerna i avsnitt 3.
Det finns faktorer såsom genomsnittlig linjetäthet, arbetskraftskostnader, geolo-
giska faktorer, tillåten avkastning på sysselsatt kapital(1), som varierar mellan
EU:s medlemsstater. Även om dessa variationer i viss mån påverkar kostnaderna
för samtrafiken anses skillnaderna inte vara tillräcklig stora för att giltigförklara
de avgifter enligt ”bästa kända metod” som rekommenderas här(2).
Det är tänkt att siffrorna i denna rekommendation skall ses över under 1998, och
man kan i framtiden förvänta sig att samtrafiksavgifterna beräknade enligt
”bästa kända metod” gradvis kommer att sjunka som återspegling både av den
nedåtgående trenden i fråga om nätkostnader och bättre skattningar av dessa
kostnader. På global nivå sjunker samtrafiksavgifterna för närvarande med
ungefär 8 % per år.
Det måste understrykas att dessa avgifter enligt ”bästa kända metod” är högre - i
vissa fall mycket högre - än de avgifter man kunde förvänta sig om man skulle
beräkna de långsiktiga genomsnittliga marginalkostnaderna ”nedifrån och upp”.
Med tanke på den situation som kommer att råda inom Europeiska unionen i
januari 1998 anse man dock att dessa avgifter enligt ”bästa kända metod”
utgör ett realistiskt mål på medellång sikt.
2.Härledning av samtrafiksavgifter enligt ”bästa kända metod”
Avgiftsbanden har beräknats på grundval av de taxor som gällde den 1
september 1997. Eventuella ändringar av samtrafikstaxorna efter detta datumhar inte beaktats.
Maximipriset inom varje band som anges ovan motsvarar den avgift som gällde
den 1 september 1997 i de tre medlemsstater som hade de lägsta kostnaderna,
avrundad till närmaste ecu/1000.
Minimipriset inom varje band motsvarar den avgift som den 1 september 1997
gällde i den medlemsstat som hade den lägsta kostnaden avrundad nedåt till
närmaste ecu/1000, och med justering för taxan för ”dubbel överföring” för att
beakta det faktum att ett distansmått på mindre än 200 km kan vara lämpligt
mindre medlemsstater.1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 10
(1) De historiska realkostnaderna för kapital har legat högre i vissa länder och vissa delar
av världen jämfört med andra. Avkastningsgraden på sysselsatt kapitalet kan därförvariera med flera procentenheter på årsbasis mellan olika länder.
(
2) Linjetätheten återspeglas till stor del i accesskostnaden - en kostnad som belastar slut-
konsumenten snarare än den medför stora skillnader i samtrafiksavgifterna. Ett liknande
argument kan läggas fram angående skillnaderna i geologiska faktorer.▼B
3.Detaljerade kostnadsuppgifter för medlemsstaterna
Samtrafiksavgifter per minut baserade på ett treminuterssamtal den 1.1.1998
(Grundläggande utgångsvärden i ecu/100) Växelkurs
gentemot ecu i
september 1997Samtrafiksavgifter i lokala valutor
Datum priserna gäller för, annan tilläggsinformation
Medlemsland Lokalnivå StorstadsnivåNationell
nivå (1)
Förenade kungariket 0,64 0,91 1,74 0,68 Priser fr.o.m. oktober 1997 (GBP/100):
— lokal station = 0,434 per min
— enkel transitstation = 0,618 per min
— dubbel transitstation (> 200 km) = 1,177 per min
Spanien (2) 1,51 (3) 1,51 4,22 166 Priser sedan april 1997 (ESP):
— lokal nivå = saknas
— storstadsnivå nivå = 2,5 per min— nationell nivå = 7 per min
Frankrike 0,71 1,73 2,55 6,59 Priser den 1 januari 1998 (FRF/100):
— lokal station = 4,69 per min
— enkel transitstation = 11,40 per min— dubbel transitstation (> 200 km) = 16,77 per min
Avgifter förutom bidrag för ”tillträdesunderskott” eller
samhällsomfattande tjänster
Tyskland (
4) 1,00 (5) 1,71-2,16 (6) 2,61 1,97 Priser den 1 januari 1998 (DM/100):
— City = 1,97 per min
— Regio50 = 3,36 per min— Regio200 = 4,25 per min— nationell nivå = 5,14 per min
Finland 1,81 (
3) 1,81 4,20 (7) 5,88 Priser sedan september 1997 (FIM/100):
— lokal nivå = saknas
— storstadsnivå = 20 per samtal + 4 per min
— nationell nivå = 20 per samtal + 13,8 till 18 per min
Danmark 0,98 1,82 2,22 7,49 Priser sedan september 1997 (DKK/100):
— lokal station = 4 per samtal + 6 per min
— enkel transitstation = 8 per samtal + 11 per min— dubbel transitstation = 8 per samtal + 14 per min▼B1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 11
Samtrafiksavgifter per minut baserade på ett treminuterssamtal den 1.1.1998
(Grundläggande utgångsvärden i ecu/100) Växelkurs
gentemot ecu i
september 1997Samtrafiksavgifter i lokala valutor
Datum priserna gäller för, annan tilläggsinformation
Medlemsland Lokalnivå StorstadsnivåNationell
nivå (1)
Nederländerna 2,00 (3) 2,00 2,52 2,21 Priser sedan juli 1997 (NLG/100):
— lokal station = saknas
— storstadsnivå = 2,5 per samtal + 3,6 per för lokal transit = 2,5
per samtal + 3,6 per min
— nationell nivå = 3,2 per samtal + 4,5 per min
Sverige 1,68 2,15 2,98 8,51 Priser sedan januari 1997 (SEK/100):
— lokal station = 7 per samtal + 12 per min
— enkel transitstation = 7 per samtal + 16 per min— dubbel transitstation = 7 per samtal + 23 per min
Italien (*) 1,54 (
8) 2,52 1 921 Föreslagna taxor från den 1.1.1998 (ITL):
— lokal nivå (först från den 1.9.1998) = 29,6 per min
— regional nivå = 48,4 per min— nationell nivå = saknas
Belgien (*) 2,78 (
3) 2,78 3,62 40 Föreslagna taxor från den 1.1.1998 (BEF):
— lokal nivå = saknas
— regional nivå = 0,354 per samtal + 0,996 per min
— nationell nivå = 0,460 per samtal + 1,294 per min
Österrike (*) 7,61 (3) 7,61 8,41 13,79 Föreslagna taxor från den 1.1.1998 (ATS/100):
— lokal nivå = saknas
— regional nivå = 1,05 per min— nationell nivå = 1,16 per min
Källa: OVUM och kommissionens enheter
(*) Preliminära taxor föreslagna av operatören men ännu ej godkända av den nationella regleringsmyndigheten
(1) Taxan för ”dubbel överföring” inbegriper en avståndskomponent för förbindelselänkar på över 200 kilometer.
(2) I Spanien gäller detta erbjudande fram till den fullständiga liberaliseringen den 1 december 1998 endast för ett begränsat antal operatörer (i enli ghet med det undantag som
beviljatsenligt direktiv 96/19/EG).
(3) I Spanien, Finland, Nederländerna, Belgien och Österrike täcker den lägsta samtrafiksavgiften samtrafik i nivå med lokal station eller transitst ation. Den lokala taxan är
därför densamma som taxan för enkel överföring/transit.
(4) Samtrafiksavgifter för Tyskland fanns inte tillgängliga den 1 september 1997 och dessa har inte använts vid beräkningen av samtrafiksavgifter enl igt ”bästa kända metod”.
De fyra avgiftszonerna i Tyskland, som bygger på avstånd, motsvarar inte de tre banden i tabellen som bygger på tekniska faktorer.▼B1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 12
(5) I Tyskland är lokaltaxan i allmänhet identisk med den så kallade city-zonen, som också omfattar stora städer, men ibland kan den inkludera samtrafik genom enkel transit-
trafik.
(6) I Tyskland täcks det segment som omfattas av enkel transit eller samtrafik på storstadsnivå av två regionala zoner: Regio50 = 1,71 ecu/100 per minut o ch Regio200 = 2,16
ecu/100 per minut (Regio200 kan ibland omfatta även samtrafik genom dubbel transittrafik).
(7) Avgifterna sträcker sig från 3,48 och 4,20 beroende på typ av samtrafik som utförs.
(8) För Italien finns lokala taxor tillgängliga först från den 1 september 1998.
(9) I Grekland, Irland, Luxemburg och Portugal har teleorganisationerna inte offentliggjort några samtrafikspriser i enlighet med de undantag som be viljatsenligt direktiv 96/
19/EG.▼B1998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 13
Tabell
Kostnadsuppgifter för samtrafikför medlemsstaterna (den 1 november 1999)
Samtrafikavgifter per minut baserade på ett treminuterssamtal
Grundläggande utgångsvärden i cent per minut
Exklusive moms Växelkurs
gentemot euroSamtrafikavgifter i lokala valutor
Datum priserna gäller
Tilläggsinformation
Medlemsstater Lokal nivå Enkel transitDubbel
transit (2)
Österrike 1,82 (1) 1,82 2,40 13,76 Priser fr.o.m. januari 1998 (ATS):
— lokal nivå = saknas
— regional nivå = 0,25 per minut— nationell nivå = 0,33 per minut
Belgien 1,07 1,80 2,56 40,34 Priser fr.o.m. januari 1999 (BEF):
— lokal nivå = 0,156 per samtal + 0,378 per minut
— regional nivå = 0,295 per samtal + 0,628 per minut
— nationell nivå = 0,418 per samtal + 0,894 per minut
Danmark (
5) 0,84 1,18 1,80 7,434 Priser som fastställts av tillsynsmyndigheten fr.o.m. 1.10.1999
(DKK/100):
— lokal nivå = 4 per samtal + 4,9 per minut
— enkel transittrafik = 6 per samtal + 6,8 per minut— dubbel transittrafik = 6 per samtal + 11,4 per minut
Finland 1,43 (
1) 1,43 2,63– 3,28 -
(3)5,945 Priser fr.o.m. maj 1999 (FIM/100):
— lokal nivå = saknas
— teledistrikt = 16,5 per samtal + 3 per minut— nationell nivå = teledistrikt + 7,15 till 11 per minut
Frankrike 0,61 1,50 2,23 6,559 Priser fr.o.m. januari 1999 (FRF/100):
— lokal nivå = 4,03 per minut
— enkel transittrafik = 9,81 per minut— dubbel transittrafik (> 200 km) = 14,65 per minut▼M21998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 14
Samtrafikavgifter per minut baserade på ett treminuterssamtal
Grundläggande utgångsvärden i cent per minut
Exklusive moms Växelkurs
gentemot euroSamtrafikavgifter i lokala valutor
Datum priserna gäller
Tilläggsinformation
Medlemsstater Lokal nivå Enkel transitDubbel
transit (2)
Tyskland (4) 1,01 1,72– 2,17 2,63 1,956 Priser fr.o.m. januari 1998 (DEM/100):
— City = 1,97 per minut
— Regio50 = 3,36 per minut— Regio200 = 4,25 per minut— nationell nivå = 5,14 per minut
Grekland (*) 1,93 (
1) 1,93 2,76 329,3 Priser för mobiloperatörer (GRD):
— storstadsnivå = 1,7 per samtal + 5,8 per minut
— nationell nivå = 2,4 per samtal + 8,3 per minut
Italien (7) 1,00 1,60 2,29 1 936 Priser fr.o.m. juli 1999 (ITL):
— lokal nivå = 19,4 per minut
— enkel transittrafik = 31 per minut— dubbel transittrafik = 44,4 per minut
Irland 1,04 1,60 2,26 0,7876 Priser fr.o.m. 1.12.1998 (IEP/100):
— lokal nivå = 0,82 per minut
— enkel transitttrafik = 1,27 per minut
— dubbel transittrafik = 1,78 per minut
Luxemburg 2,25 (
1) 2,25 2,25 40,34 Priser fr.o.m. september 1998 (LUF):
— Alla nivåer: 0,335 per samtal + 0,796 per minut
Nederländerna (6) 1,00 1,41 1,70 2,204 Priser fr.o.m. 1.7.1998 (NLG/100):
— lokal nivå = 1,5 per samtal + 1,7 per minut
— enkel transittrafik = 2,1 per samtal + 2,4 per minut— dubbel transittrafik = 2,5 per samtal + 2,9 per minut
Portugal 0,99 1,63 2,58 200,5 Priser som fastställts av ICP för år 2000 (PTE):
— lokal nivå = 2 per samtal + 1,32 per minut
— storstadsnivå = 2 per samtal + 2,60 per minut— nationell nivå = 2 per samtal + 4,50 per minut▼M21998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 15
Samtrafikavgifter per minut baserade på ett treminuterssamtal
Grundläggande utgångsvärden i cent per minut
Exklusive moms Växelkurs
gentemot euroSamtrafikavgifter i lokala valutor
Datum priserna gäller
Tilläggsinformation
Medlemsstater Lokal nivå Enkel transitDubbel
transit (2)
Spanien 0,99 1,59 3,07 166,4 Priser fr.o.m. 1.12.1998 (ESP):
— lokal nivå = 1,65 per minut
— enkel transittrafik = 2,65 per minut— dubbel transittrafik = 5,11 per minut
Sverige (
8) 0,86– 0,90 1,16– 1,21 1,59– 1,67 9,09– 8,68 Priser fr.o.m. mars 1999 (SEK/100):
— lokal station = 4,2 per samtal + 6,4 per minut
— enkelsegment = 4,9 per samtal + 8,9 per minut
— dubbelsegment = 5,6 per samtal + 12,6 per minut
Förenade kungariket 0,54 0,82 1,71 0,641 Priser fr.o.m. mars 1999 (GBP/100):
— lokal station = 0,3472 per minut
— enkel transitstation = 0,5279 per minut— dubbel transitstation (> 200 km) = 1,098 per minut
(Källa: Kommissionen och nationella tillsynsmyndigheter.)
Anm.:
(1) I Finland, Österrike, Grekland och Luxemburg täcker den lägsta samtrafikavgiften samtrafik i nivå med lokal station eller transitstation. Den lok ala taxan är därför
densamma som taxan för enkel transit.
(2) Taxan för dubbel transit inbegriper en avståndskomponent för förbindelselänkar på över 200 km
(3) I Finland varierar avgifterna för dubbel transit beroende på trafikens volym.
(4) De fyra avståndsrelaterade taxezonerna i Tyskland motsvarar inte med förhållandet 1:1 de tre zonerna i tabellen som baseras på tekniska faktorer. I Tyskland motsvaras
den lokala nivån av den s.k. cityzonen som alltid omfattar flera lokala nät, dvs. även nät i större städer. Samtrafik genom enkel transittrafik är ocks å upprättad i denna
cityzon, framför allt när det gäller större städer. I Tyskland ingår således samtrafik inom cityzonen i samtrafiktjänsterna genom enkel transittra fik. I zonen Regio200 är
även samtrafik genom dubbel transittrafik upprättad. Med undantag av den nationella samtrafiken, inbegrips samtrafik inom Regio200 i samtrafik ge nom dubbel transit-
trafik.
(5) Den danska tillsynsmyndigheten har fastställt nya taxor från och med den 1 oktober 1999. Nämnden för klagomål på telekommunikationsområdet ompröv ar för närvarande
dessa nya taxor efter att den nationella tillsynsmyndighetens beslut överklagats och dessa siffror har således inte använts vid beräkningen av ”bäs ta kända metod” för år
2000. (Tidigare taxor som gällt fr.o.m. den 15 augusti var följande: lokal nivå: 0,93 cent per minut, enkel transit: 1,67 cent per minut, dubbel transi t: 1,91 cent per minut.)
(6) OPTA håller för närvarande på att fatta beslut om de slutgiltiga taxorna för perioden 1 juli 1998–1 juli 1999 och de preliminära taxorna för perioden 1 juli 1999–1 juli år
2000. Innan dessa preliminära taxor har fastställts måste KPN erbjuda de taxor som anges i tabellen. Detta är de preliminära taxorna för perioden 1 jul i 1998–1 juli 1999,
enligt OPTA:sbes lut från förra året.
(7) Den italienska tillsynsmyndigheten har fastställt preliminära taxor i avvaktan på ett slutgiltigt beslut.▼M21998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 16
(8) Avgiftsvariationen återspeglar de stora valutafluktuationerna som skedde i Sverige efter det att de nya taxorna fastställdes i mars 1999 fram till november 1999. De lägsta
siffrorna har använts vid fastställandet av ”bästa kända metod”.
(*) Taxor som ännu ej godkänts av den nationella tillsynsmyndigheten.▼M21998H0195 — SV — 04.04.2000 — 002.001 — 17