1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/62/EG
av den 20 december 1994
om förpackningar och förpackningsavfall
(EGT L 365, 31.12.1994, s. 10)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/62/EG
av den 20 december 1994
om förpackningar och förpackningsavfall
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 189b i
fördraget (3), och
med beaktande av följande:De olika nationella åtgärderna som rör hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall bör harmoniseras för att å ena sidan förebyggaoch minska inverkan på miljön och därmed säkerställa en hög miljö-skyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknadoch undvika handelshinder och snedvridning och begränsning av
konkurrensen inom gemenskapen.
Det bästa sättet att undgå förpackningsavfall är att minska den totala
förpackningsvolymen.
Med hänsyn till de mål som anges i detta direktiv är det viktigt att
respektera den allmänna principen att miljöskyddsåtgärder som vidtasi en medlemsstat inte får inverka negativt på andra medlemsstaters
möjlighet att uppnå de mål som anges i detta direktiv.
Minskningen av avfallsvolymen är en nödvändig förutsättning för den
hållbara tillväxt som uttryckligen anges i Fördraget om Europeiska
unionen.
Detta direktiv bör omfatta alla typer av förpackningar som släpps ut på
marknaden samt allt förpackningsavfall. Därför bör rådets direktiv 85/
339/EEG av den 27 juni 1985 om förpackningar för drycker och
flytande livsmedel (
4) upphävas.
Förpackningar har viktiga sociala och ekonomiska funktioner och
därför bör de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv inte påverka
andra relevanta krav i lagstiftningen som rör kvaliteten på och transportav förpackningar eller förpackade produkter.
I överensstämmelse med den gemenskapsstrategi för avfallshantering
som anges i rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik (
5)
och rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall (6), bör
hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall i första hand syftatill förebyggandet av förpackningsavfall och därutöver tillämpningen avgrundläggande principer som återanvändning av förpackningar, materi-
alutnyttjande och andra metoder för återvinning av förpackningsavfall i
syfte att minska omfattningen av det slutliga omhändertagandet avsådant avfall.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 2
(1) EGT nr C 263, 12.10.1992, s. 1 och
EGT nr C 285, 21.10.1993, s. 1.
(2) EGT nr C 129, 10.5.1993, s. 18.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 23 juni 1993 (EGT nr C 194, 19.7.1993,
s. 177), rådets gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1994 (EGT nr C 137,
19.5.1994, s. 65), och Europaparlamentets beslut av den 4 maj 1994 (EGT
nr C 205, 25.7.1994, s. 163). Bekräftat den 2 december 1993 (EGT nr C
342, 20.12.1993, s. 15). Förlikningskommitténs gemensamma text av den 8
november 1994.
(4) EGT nr L 176, 6.7.1985, s. 18. Direktivet ändrat genom direktiv 91/629/
EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).
(5) EGT nr C 122, 18.5.1990, s. 2.
(6) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/
156/EEG (EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 32).
▼B
Till dess att vetenskapliga och tekniska framsteg har gjorts med avse-
ende på återvinningsprocesser bör återanvändning ochmaterialutnyttjande vara de processer som används i första hand med
hänsyn till inverkan på miljön. Detta kräver att medlemsstaterna inför
system som säkerställer att använda förpackningar eller förpacknings-avfall returneras. Livscykelanalyser bör snarast möjligt utföras i syfteatt motivera en klar rangordning mellan återanvändbara, materialutnytt-jandebara och återvinningsbara förpackningar.
Lämpliga åtgärder bör vidtas för att förebygga att förpackningsavfall
uppkommer, bl. a. initiativ som medlemsstaterna tar i enlighet medmålen i detta direktiv.
I enlighet med fördraget får medlemsstaterna främja återanvändnings-
system för förpackningar som kan återanvändas på ett miljövänligtsätt, eftersom sådana system kan bidra till att skydda miljön.
Ur miljösynpunkt bör materialutnyttjande betraktas som ett viktigt led i
återvinning, särskilt för att minska förbrukningen av energi och basrå-varor och för att begränsa det slutliga omhändertagandet av avfall.
Energiutvinning är ett effektivt sätt att återvinna förpackningsavfall.
De mål som medlemsstater fastställer för återvinning och materialut-
nyttjande av förpackningsavfall bör ligga inom vissa intervall för attdet skall vara möjligt att beakta de olika förhållandena i medlemssta-
terna och undvika att handelshinder skapas och konkurrensen
snedvrids.
För att det skall vara möjligt att uppnå resultat på medellång sikt och
att ge de ekonomiska aktörerna, konsumenterna och myndigheterna det
nödvändiga långsiktiga perspektivet, bör en medellång tidsfristfastställas för nämnda mål samt en tidsfrist på lång sikt beslutas förde mål som kommer att fastställas i ett senare skede och som i bety-dande grad kommer att utöka dessa mål.
Europaparlamentet och rådet bör på grundval av rapporter från
kommissionen studera praktiska erfarenheter som medlemsstaterna harförvärvat i samband med realiserandet av dessa mål och resultaten frånforskning och utvärderingsmetoder, t. ex. ekobalanser.
De medlemsstater som har infört eller kommer att införa program som
är mer långtgående än vad som ryms inom dessa mål, bör av hänsyntill miljöskyddet ges tillåtelse att tillämpa sådana målsättnigar, underförutsättning att åtgärderna inte inverkar störande på den inre mark-
naden och inte hindrar andra medlemsstater att följa detta direktiv.
Kommissionen bör godkänna sådana åtgärder efter en lämplig veri-fiering.
Å andra sidan kan vissa medlemsstater ges tillåtelse att fastställa lägre
mål på grund av de särskilda förhållandena i dessa medlemsstater,
förutsatt att de uppnår en lägsta nivå för återvinning inom den normalatidsfristen, och de generella målen inom en längre tidsfrist.
Hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall kräver att
medlemsstaterna inför retur-, insamlings- och återvinningssystem.Sådana system bör vara öppna för alla intressenter och bör i enlighetmed fördraget utformas på ett sådant sätt att diskriminering av importe-rade produkter samt handelshinder och snedvridningar av konkurrensenundviks och så att förpackningar och förpackningsmaterial återlämnas i
största möjliga utsträckning.
Frågan om gemenskapens märkning av förpackningar kräver ytterligare
arbete, men gemenskapen bör fatta beslut inom en snar framtid.
För att kunna minimera den inverkan som förpackningar och förpack-
ningsavfall har på miljön, och för att kunna undvika handelshinder ochsnedvridning av konkurrensen, är det även nödvändigt att definierahuvudkraven för sammansättningen av och egenskaperna hos förpack-
ningar som kan återanvändas och återvinnas (även genom
materialutnyttjande).
Förekomsten av skadliga metaller och andra ämnen i förpackningsma-
terial bör begränsas med tanke på inverkan på miljön (särskilt mot1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 3
▼B
bakgrund av dessa ämnens förmodade förekomst i utsläpp eller aska
vid förbränning av förpackningsmaterial, eller i lakvattnet vid depo-nering av förpackningsmaterial). Som ett första steg för att minska
förpackningsmaterials toxicitet är det nödvändigt att förhindra tillsatser
av skadliga tungmetaller i förpackningsmaterial och att säkerställa attsådana ämnen inte frigörs i miljön. För särskilda fall bör kommissionenemellertid inom ramen för ett kommittéförfarande fastställa lämpligaundantag.
Källsortering av avfall är avgörande för att uppnå en hög materialåter-
vinningsnivå och för att förhindra hälso- och säkerhetsproblem för depersoner som skall samla in och behandla förpackningsavfallet.
Kraven som avser produktion av förpackningar bör inte gälla för
förpackningar som före dagen för ikraftträdandet av detta direktiv
används till en viss produkt. Dessutom är det nödvändigt med en
övergångsperiod för saluföringen av förpackningar.
Vid fastställande av tidpunkten för tillämpning av bestämmelsen om att
förpackningar som släpps ut på marknaden skall uppfylla alla väsent-liga krav, bör hänsyn tas till det faktum att europeiska standarder är
under utarbetande av det behöriga standardiseringsorganet. Dock bör
bestämmelserna om bevis om överensstämmelse med nationella stan-darder tillämpas utan dröjsmål.
Utarbetandet av europeiska standarder för de väsentliga kraven och
andra relaterade frågor bör främjas.
En förutsättning för de åtgärder som avses i detta direktiv är att det
utvecklas kapacitet för återvinning och materialutnyttjande samtavsättningsmöjligheter för återutvunnet förpackningsmaterial.
Användning av återutvunnet material i förpackningar får inte strida mot
tillämpliga bestämmelser om hygien, hälsa och konsumentskydd.
För att det skall vara möjligt att övervaka att målen i detta direktiv
genomförs behövs det uppgifter om förpackningar och förpackningsav-fall på gemenskapsnivå.
Det är nödvändigt att alla som deltar i produktionen, användningen,
importen och distributionen av förpackningar och förpackade produkter
blir mer medvetna om i vilken utsträckning förpackningar blir avfall,
och att de i enlighet med principen ”förorenaren betalar” tar på sigansvaret för sådant avfall. Utformningen och genomförandet av deåtgärder som avses i detta direktiv bör i tillämpliga fall innebära ochkräva ett nära samarbete mellan alla parter i en anda av gemensamt
ansvarstagande.
Konsumenterna spelar en nyckelroll för hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall och följaktligen måste tillräcklig informationlämnas, så att de kan anpassa sitt beteende och sina attityder.
Införlivandet av ett särskilt kapitel om hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall i de avfallsplaner som krävs enligt direktiv 75/
442/EEG kommer att bidra till att detta direktiv kan genomföras på etteffektivt sätt.
För att underlätta uppnåendet av målen i detta direktiv kan det vara
lämpligt att gemenskapen och medlemsstaterna använder ekonomiska
styrmedel i enlighet med bestämmelserna i fördraget för att undvika
nya former av protektionism.
Utan att det påverkar tillämpningen av rådets direktiv 83/189/EEG av
den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniskastandarder och föreskrifter (
1), bör medlemsstaterna, innan de antar
förslag till bestämmelser, underrätta kommissionen om dessa förslag
till bestämmelser så att det kan fastställas om de överensstämmer meddirektivet eller inte.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 4
(1) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/
400/EEG (EGT nr L 221, 6.8.1992, s. 55).
▼B
Anpassningen till vetenskapliga och tekniska framsteg av identifi-
eringssystemet för förpackningar och utformningen av ettdatabassystem bör utföras av kommissionen inom ramen för ett
kommittéförfarande.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda åtgärder som skall vidtas för
att hantera de problem som kan uppstå i samband med genomförandetav detta direktiv, i förekommande fall inom ramen för kommittéförfa-randet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Mål
1. Syftet med detta direktiv är att harmonisera nationella
bestämmelser om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfallför att å ena sidan förebygga och minska inverkan på miljön i samtligamedlemsstater och i tredje land och därmed säkerställa en hög miljö-skyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknad
och undvika handelshinder samt snedvridning och begränsning av
konkurrensen inom gemenskapen.
2. I detta syfte fastställs i detta direktiv åtgärder som i första hand
skall motverka uppkomsten av förpackningsavfall och som i enlighetmed andra grundläggande principer avser återanvändning av förpack-ningar samt materialutnyttjande och andra former av återvinning avförpackningsavfall, för att begränsa det avfall som måste bortskaffas
slutligt.
Artikel 2
Räckvidd
1. Detta direktiv omfattar alla förpackningar som släpps ut på mark-
naden inom gemenskapen och allt förpackningsavfall, oavsett om det
används inom eller härrör från industri-, handels-, kontors-, affärs-,
service- eller hushållssektorer eller andra sektorer, och oavsett vilkamaterial som har använts.
2. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av befintliga kvali-
tetskrav för förpackningar, t. ex. kraven rörande säkerhet, hälsoskyddoch hygien i samband med de förpackade produkterna, eller de befint-liga kraven för transporter eller bestämmelserna i rådets direktiv 91/
689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall (
1).
Artikel 3
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1.förpackningar: alla produkter som framställs av material av något
slag och som används för att innehålla, skydda, hantera, leverera
och presentera varor, från råmaterial till slutlig produkt och från
producent till användare och konsument. Även engångsartiklarsom används i samma syfte skall betraktas som förpackningar.
Förpackningar omfattar endast
a) konsumentförpackningar eller primära förpackningar, dvs.
förpackningar som är utformade på ett sådant sätt att de på
försäljningsstället utgör en säljenhet för den slutliga användaren
eller konsumenten,
b) gruppförpackningar eller sekundära förpackningar, dvs. förpack-
ningar som är utformade på ett sådant sätt att de påförsäljningsstället omfattar en grupp av ett visst antal säljen-1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 5
(1) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 20.
▼B
heter, oavsett om dessa säljs som en sådan grupp till den slut-
liga användaren eller konsumenten eller om de endast användssom komplement till hyllorna på försäljningsstället; de kan tas
bort från produkten utan att detta påverkar produktens egen-
skaper,
c) transportförpackningar eller tertiära förpackningar, dvs. förpack-
ningar som är utformade på ett sådant sätt att de underlättar
hantering och transport av ett antal säljenheter eller gruppför-
packningar för att förhindra skador vid fysisk hantering ellertransportskador. Transportförpackningar omfattar inte väg-,järnvägs-, fartygs- och flygfraktcontainrar.
2.förpackningsavfall: varje förpackning och allt förpackningsmaterial
som omfattas av definitionen av avfall i direktiv 75/442/EEG, utom
restprodukter från produktionen.
3.hantering av förpackningsavfall: avfallshantering enligt defini-
tionen i direktiv 75/442/EEG.
4.förebyggande: begränsning av mängden och skadligheten för
miljön av
— material och ämnen i förpackningar och förpackningsavfall,
— förpackningar och förpackningsavfall i produktions-, salu-
förings-, distributions-, användnings- ochomhändertagandeledet,
särskilt genom utveckling av renare produkter och tekniker.
5.återanvändning: varje förfarande varigenom förpackningar som är
utformade för att under sin livscykel återanvändas minst ett visst
antal gånger återfylls eller återanvänds i samma syfte som de är
utformade för, med eller utan stöd av hjälpprodukter som finns påmarknaden och som möjliggör återfyllning av förpackningen.Sådana återanvända förpackningar blir förpackningsavfall när deinte längre kan återanvändas.
6.återvinning: varje tillämpligt förfarande som avses i bilaga 2 B till
direktiv 75/442/EEG.
7.materialutnyttjande: upparbetning i en produktionsprocess av
avfallsmaterialet till dess ursprungliga ändamål eller till andra
ändamål, inbegripet biologisk behandling, men undantaget energi-
utvinning.
8.energiutvinning: användningen av brännbart förpackningsavfall
som ett sätt att generera energi genom direkt förbränning, med ellerutan annat avfall men med utnyttjande av värmen.
9.biologisk behandling: aerob (kompostering) eller anaerob (biogasu-
tvinning) behandling av de biologiskt nedbrytbara delarna avförpackningsavfall, under kontrollerade förhållanden och medanvändning av mikroorganismer, varvid stabiliserade organiska
restprodukter eller metan produceras. Deponering av avfallet skall
inte betraktas som en form av organisk materialåtervinning.
10. bortskaffande: vart och ett av de tillämpliga förfaranden som avses
i bilaga 2 A till direktiv 75/442/EEG.
11. ekonomiska aktörer, i fråga om förpackningar: leverantörer av
förpackningsmaterial, förpackningsproducenter och omvandlings-anläggningar för förpackningar, påfyllningsanläggningar ochanvändare, importörer, handlare och distributörer, myndigheteroch lagstadgade organisationer.
12. frivilligt avtal: ett formellt avtal som ingås mellan de behöriga
offentliga myndigheterna i medlemsstaten och de berörda ekono-miska sektorerna. Ett sådant avtal skall vara öppet för alla partersom vill uppfylla villkoren i avtalet i syfte att arbeta för målen idetta direktiv.
Artikel 4
Förebyggande
1. Utöver de åtgärder för att begränsa uppkomsten av förpacknings-
avfall som vidtas i enlighet med artikel 9 skall medlemsstaterna1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 6
▼B
säkerställa att andra förebyggande åtgärder vidtas. Sådana andra
åtgärder kan utgöras av nationella program eller liknande åtgärdersom i förekommande fall antas i samråd med ekonomiska aktörer och
utformas i syfte att samla och utnyttja de olika förebyggande initiativ
som har vidtagits i medlemsstaterna. De skall överensstämma med demål som definieras i artikel 1.1 i detta direktiv.
2. Kommissionen skall bidra till förebyggande åtgärder genom att
främja utvecklingen av lämpliga europeiska standarder i enlighet medartikel 10.
Artikel 5
Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget främja återanvändnings-
system för förpackningar som kan återvändas på ett miljövänligt sätt.
Artikel 6
Återvinning och materialutnyttjande
1. För att kunna uppfylla målen i detta direktiv skall medlemssta-
terna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att inom hela sittterritorium uppnå följande mål:
a) Senast fem år från den dag då detta direktiv skall vara genomfört i
den nationella lagstiftningen skall minst 50 viktprocent och högst 65viktprocent av förpackningsavfallet återvinnas.
b) Inom detta generella mål och inom samma tidsfrist skall minst 25
viktprocent och högst 45 viktprocent av samtliga förpackningsmate-
rial som ingår i förpackningsavfallet materialutnyttjas med minst 15
viktprocent för varje slag av förpackningsmaterial.
c) Senast 10 år från den dag då detta direktiv skall vara införlivat i den
nationella lagstiftningen skall en viss procentandel av förpacknings-avfallet vara föremål för återvinning och materialutnyttjande.Procentandelen skall fastställas av rådet i enlighet med punkt 3 b
för att avsevärt utöka de mål som avses i a och b.
2. Medlemsstaterna skall i förekommande fall främja att material
från förpackningsavfall som varit föremål för materialutnyttjande
används till produktion av förpackningar och andra produkter.
3. a) Europaparlamentet och rådet skall på grundval av en interimsrap-
port från kommissionen och på grundval av en slutlig rapportfyra år från den dag som avses i punkt 1 a studera de praktiska
erfarenheter som har förvärvats i medlemsstaterna vid realise-
randet av de mål som fastställs i punkterna 1 a, 1 b och 2 ochresultaten i fråga om forskning och utvärderingsmetoder, t. ex.ekobalanser.
b) Senast sex månader före utgången av den första femårsperioden
enligt punkt 1 a skall rådet, på förslag av kommissionen, med
kvalificerad majoritet fastställa målen för den andra femårspe-
rioden enligt punkt 1 c. Denna process skall upprepas vart femteår.
4. De åtgärder och mål som avses i punkt 1 a och 1 b skall offent-
liggöras av medlemsstaterna och skall vara föremål för eninformationskampanj riktad mot allmänheten och de ekonomiskaaktörerna.
5. Grekland, Irland och Portugal får på grund av de särskilda
förhållandena i respektive land, dvs. ett stort antal små öar,förekomsten av landsbygds- och bergsområden respektive liten förbruk-ning av förpackningar, besluta att
a) uppnå, senast fem år från dagen för genomförandet av detta direktiv,
lägre mål än de som fastställs i punkt 1 a och punkt 1 b, dock minst25 % återvinning,
b) samtidigt förlänga tidsfristen för uppnåendet av målen i punkt 1 a
och 1 b, dock längst till den 31 december 2005.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 7
▼B
6. Medlemsstater som redan har antagit eller kommer att anta
program med mer långtgående mål än de som anges i punkt 1 a och 1b och som har tillräcklig kapacitet för materialutnyttjande och återvin-
ning, får sträva efter att uppnå dessa mål med hänsyn till intresset av
en hög miljöskyddsnivå, förutsatt att dessa åtgärder inte ger upphovtill störningar på den inre marknaden och inte hindrar andra medlems-stater att följa detta direktiv. Medlemsstaterna skall underrättakommissionen härom. Kommissionen skall bekräfta dessa åtgärder efter
att i samarbete med medlemsstaterna ha konstaterat att de
överensstämmer med ovanstående beaktanden och inte utgör ettgodtyckligt sätt att diskriminera eller en dold begränsning av handelnmellan medlemsstater.
Artikel 7
Retur-, insamlings- och återvinningssystem
1. Medlemsstaterna skall för att uppfylla de mål som fastställs i
detta direktiv vidta de åtgärder som är nödvändiga för att införa systemsom säkerställer att
a) använt förpackningsmaterial eller förpackningsavfall returneras eller
samlas in från konsumenten, andra slutliga användare eller från
avfallsflödet och kanaliseras till det lämpligaste alternativet för
avfallshantering,
b) insamlade förpackningar eller förpackningsavfall återanvänds eller
återvinns, inbegripet materialutnyttjande,
Dessa system skall vara öppna för de ekonomiska aktörerna i de
berörda sektorerna och för de behöriga myndigheterna. De skall även
gälla för importerade produkter på icke-diskriminerande villkor, inklu-sive de närmare bestämmelserna om tillgång till systemen ocheventuella avgifter i samband härmed. Systemen skall vara så utfor-made att handelshinder eller snedvridning av konkurrensen undviks ienlighet med fördraget.
2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall ingå i en strategi för alla
förpackningar och allt förpackningsavfall, som fastställs med särskilt
beaktande av kraven gällande skydd av miljön och konsumenternashälsa, säkerhet och hygien, skyddet av de förpackade varornas och deanvända materialens kvalitet, äkthet och tekniska egenskaper samtskyddet av industriell och kommersiell äganderätt.
Artikel 8
Märknings- och identifieringssystem
1. Rådet skall i enlighet med bestämmelserna i fördraget, senast två
år efter ikraftträdandet av detta direktiv besluta om märkning avförpackningar.
2. För att underlätta insamling, återanvändning och återvinning, även
materialutnyttjande, skall förpackningar vara försedda med uppgift om
vilka förpackningsmaterial som har använts, så att den berördaindustrin kan identifiera och klassificera dem.
I detta syfte skall kommissionen, senast 12 månader efter ikraftträ-
dandet av detta direktiv, på grundval av bilaga 1 och i enlighet meddet förfarande som fastställs i artikel 21 fastställa den numrering och
de förkortningar på vilka identifieringssystemet baseras, och den skall
ange vilka material som skall omfattas av identifieringssystemet ienlighet med samma förfarande.
3. Förpackningar skall vara försedda med lämplig märkning,
antingen på själva förpackningen eller på etiketten. Märkningen skallvara tydlig och lätt att läsa. Märkningen skall ha en lämplig varaktighetoch hållbarhet, även efter det att förpackningen har öppnats.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 8
▼B
Artikel 9
Väsentliga krav
1. Tre år från dagen för ikraftträdandet av detta direktiv skall
medlemsstaterna ha säkerställt att förpackningar endast släpps ut påmarknaden om de uppfyller alla väsentliga krav som anges i dettadirektiv och i bilaga 2 till direktivet.
2. Medlemsstaterna skall från och med den dag som anges i artikel
22.1 utgå från att alla väsentliga krav som anges i detta direktiv, inbe-gripet bilaga 2, är uppfyllda för förpackningar som överensstämmermed
a) de relevanta harmoniserade standarder vilkas referensnummer har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning ,
varvid medlemsstaterna skall offentliggöra referensnumren för denationella standarder som motsvarar dessa harmoniserade stan-
darder,
b) de relevanta nationella standarder som avses i punkt 3 om det inte
finns några harmoniserade standarder på de områden som omfattasav dessa nationella standarder.
3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om texten till de
nationella standarder enligt punkt 2 b som de anser uppfyller de kravsom avses i denna artikel. Kommissionen skall utan dröjsmålöverlämna sådana texter till övriga medlemsstater.
Medlemsstaterna skall offentliggöra referenserna för dessa standarder.
Kommissionen skall säkerställa att de offentliggörs i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
4. Om en medlemsstat eller kommissionen anser att de standarder
som avses i punkt 2 inte till fullo uppfyller de väsentliga krav somavses i punkt 1, skall kommissionen eller den berörda medlemsstaten
hänskjuta ärendet till den kommitté som inrättats genom direktiv 83/
189/EEG med angivande av skälen härtill. Denna kommitté skall yttrasig utan dröjsmål.
Mot bakgrund av kommitténs yttrande skall kommissionen underrätta
medlemsstaterna om huruvida det är nödvändigt att dessa standarderutgår från de publikationer som avses i punkterna 2 och 3.
Artikel 10
Standardisering
Kommissionen skall vid behov främja utarbetandet av europeiska stan-
darder för de väsentliga krav som avses i bilaga 2.
Kommissionen skall särskilt främja utarbetandet av europeiska stan-
darder som rör
— kriterier och metoder för livscykelanalyser avseende förpackningar,
— metoder för mätning och kontroll av förekomsten av tungmetaller
och andra skadliga ämnen i förpackningarna och utsläpp till miljön
från förpackningar och förpackningsavfall,
— kriterier för ett minimiinnehåll av återutvunnet material i förpack-
ningar för lämpliga typer av förpackningar,
— kriterier för materialåtervinningsmetoder,
— kriterier för komposteringsmetoder och färdig kompost,
— kriterier för märkning av förpackningar.
Artikel 11
Koncentrationer av tungmetaller i förpackningar
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att summan av koncentratio-
nerna av bly, kadmium, kvicksilver och sexvärdigt krom iförpackningar och förpackningskomponenter inte överstiger följandevärden:
— 600 ppm (vikt) två år efter den dag som avses i artikel 22 i.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 9
▼B
— 250 ppm (vikt) tre år efter den dag som avses i artikel 22 i.
— 100 ppm (vikt) fem år efter den dag som avses i artikel 22 i.
2. De koncentrationer som avses i punkt 1 skall inte gälla för
förpackningar som är framställda uteslutande av blykristallglas enligtdefinitionen i direktiv 69/493/EEG (
1).
3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som föreskrivs
i artikel 21 fastställa
— under vilka förhållanden nämnda koncentrationer inte gäller för
återvunnet material och för produktcykler inom en sluten ochkontrollerad kedja,
— vilka typer av förpackningar som är undantagna från de krav som
avses i punkt 1 tredje strecksatsen.
Artikel 12
Informationssystem
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
säkerställa att harmoniserade databaser om förpackningar och förpack-
ningsavfall upprättas, om sådana inte finns, för att göra det möjligt för
medlemsstaterna och kommissionen att övervaka genomförandet av demål som anges i detta direktiv.
2. I detta syfte skall databaserna bl. a. innehålla uppgifter om
omfattningen, egenskaperna och utvecklingen av flödet av förpack-ningar och förpackningsavfall i de enskilda medlemsstaterna
(inbegripet information om toxiska eller farliga egenskaper hos
förpackningsmaterialet eller komponenter som används vid tillverk-ningen).
3. För att harmonisera uppgifternas utformning och presentation och
för att göra medlemsstaternas uppgifter inbördes kompatibla, skallmedlemsstaterna tillhandahålla kommissionen tillgängliga uppgifter i
format som skall fastställas av kommissionen med utgångspunkt från
bilaga 3 ett år efter detta direktivs ikraftträdande i enlighet med detförfarande som föreskrivs i artikel 21.
4. Medlemsstaterna skall ta hänsyn till särskilda problem för små
och medelstora företag att tillhandahålla detaljerade uppgifter.
5. De uppgifter som har inhämtats skall offentliggöras i samband
med de nationella rapporter som avses i artikel 17 och skall uppdaterasi efterföljande rapporter.
6. Medlemsstaterna skall kräva att alla berörda ekonomiska aktörer
tillhandahåller de behöriga myndigheterna tillförlitliga uppgifter omderas sektor i enlighet med kravet i denna artikel.
Artikel 13
Information till användare av förpackningar
Medlemsstaterna skall inom två år från den dag som avses i artikel
22.1 vidta alla åtgärder för att säkerställa att användare av förpack-ningar, särskilt konsumenter, får tillgång till nödvändig information om
— de retur-, insamlings- och återvinningssystem som finns att tillgå,
— den roll som de själva kan spela för återanvändning, återvinning
och materialutnyttjande av förpackningar och förpackningsavfall,
— innebörden av de förpackningsmärkningar som finns på marknaden,
— de relevanta delarna i de hanteringsplaner för förpackningar och
förpackningsavfall som avses i artikel 14.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 10
(1) EGT nr L 326, 29.12.1969, s. 36.
▼B
Artikel 14
Hanteringsplaner
I enlighet med de mål och åtgärder som avses i detta direktiv skall
medlemsstaterna i de avfallsplaner som krävs enligt artikel 17 i direktiv
75/442/EEG lägga till ett särskilt kapitel om hanteringen av förpack-ningar och förpackningsavfall, inbegripet de åtgärder som har vidtagitsi enlighet med artiklarna 4 och 5.
Artikel 15
Ekonomiska styrmedel
Rådet skall i enlighet med de tillämpliga bestämmelserna i fördraget
besluta om ekonomiska styrmedel för att främja realiserandet av de
mål som fastställs i detta direktiv. I avsaknad av sådana åtgärder fårmedlemsstaterna i enlighet med de principer som gäller för gemenska-pens miljöpolitik, bl. a. principen ”förorenaren betalar”, och deförpliktelser som följer av fördraget vidta åtgärder för att realiseradessa mål.
Artikel 16
Anmälan
1. Utan att detta påverkar bestämmelserna i direktiv 83/189/EEG
skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om förslagen till deåtgärder som de tänker vidta inom ramen för detta direktiv innan degenomför dem, undantaget åtgärder av fiskal art men inbegripettekniska specifikationer som hänger samman med fiskala åtgärder för
att främja efterlevnaden av sådana tekniska specifikationer, så att
kommissionen kan granska dem mot bakgrund av gällandebestämmelser. Kommissionen skall i sådana fall följa det förfarandesom föreskrivs i det direktivet.
2. Om den föreslagna åtgärden även rör en teknisk fråga som avses i
direktiv 83/189/EEG, kan medlemsstaten i samband med det
anmälningsförfarande som föreskrivs i det här direktivet ange att
anmälan även gäller för direktiv 83/189/EEG.
Artikel 17
Rapporteringsskyldighet
Medlemsstaterna skall rapportera till kommissionen om tillämpningen
av detta direktiv i enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 91/692/EEGav den 23 december 1991 om standardisering och rationalisering av
rapporter om tillämpningen av vissa direktiv om miljön (
1). Den första
rapporten skall avse perioden 1995-1997.
Artikel 18
Rätten att släppa ut på marknaden
Medlemsstaterna skall inte hindra att förpackningar som uppfyller
bestämmelserna i detta direktiv släpps ut på marknaden inom derasrespektive territorier.
Artikel 19
Anpassning till vetenskapliga och tekniska framsteg
De ändringar som är nödvändiga för att anpassa identifieringssystemet -
enligt artikel 8.2, bilaga 1 och artikel 10 sista strecksatsen - ochformaten i samband med databassystemet - enligt artikel 12.3 ochbilaga 3 - till vetenskapliga och tekniska framsteg skall antas i enlighetmed det förfarande som fastställs i artikel 21.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 11
(1) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48.
▼B
Artikel 20
Särskilda åtgärder
1. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som fastställs i
artikel 21 fatta beslut om de tekniska åtgärder som är nödvändiga för
att hantera sådana problem som kan uppstå i samband med tillämp-ningen av bestämmelserna i detta direktiv, särskilt bestämmelserna omprimära förpackningar för medicinska utrustningar och farmaceutiskaprodukter, små förpackningar och lyxförpackningar.
2. Kommissionen skall även lämna en rapport till Europaparlamentet
och rådet om eventuella andra åtgärder som bör vidtas, vid behov med
bifogande av ett förslag.
Artikel 21
Kommittéförfarande
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.
2. När det hänvisas till denna artikel skall artiklarna 5 och 7 i beslut
1999/468/EG (
1) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel
8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 22
Genomförande i nationell lagstiftning
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 30 juni1966. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla
en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisningnär de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skallgöras skall varje medlemsstat själv utfärda.
3. Vidare skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla
lagar och andra författningar som har antagits inom området för detta
direktiv.
4. Kraven som rör tillverkning av förpackningar skall inte i något
fall gälla för förpackningar som används till en viss produkt före dagenför ikraftträdandet av detta direktiv.
5. Medlemsstaterna skall under en period om högst fem år från
dagen för ikraftträdandet av detta direktiv tillåta att förpackningar
släpps ut på marknaden som är framställda före denna dag och som
överensstämmer med bestämmelserna i den nationella lagstiftningen.
Artikel 23
Direktiv 85/339/EEG skall upphöra att gälla den dag som anges i
artikel 22.1
Artikel 24
Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europe-
iska gemenskapernas officiella tidning .1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 12
(1) Rådets beslut 1999/468/EG av den 28 juni 1999 om de förfaranden som
skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter
(EGT L 184, 17.7.1999, s. 23).▼M1
▼B
▼B
Artikel 25
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 13
▼B
BILAGA 1
IDENTIFIERINGSSYSTEM
För plast används numreringen 1-19, för papper och papp 20-39, för metall 40-
49, för trä 50-59, för textilier 60-69 och för glas 70-79.
Identifieringssystemet kan även baseras på förkortningar av de aktuella materi-
alen (t. ex. HDPE, högdensitetspolyeten). Material kan identifieras genom ett
numreringssystem eller förkortningar. Identifieringsmärkena skall anbringas i
mitten av eller under den grafiska märkning som visar att förpackningen kan
återanvändas eller återvinnas.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 14
▼B
BILAGA 2
VÄSENTLIGA KRAV PÅ FÖRPACKNINGARS SAMMANSÄTTNING
OCH MÖJLIGHETERNA TILL ÅTERANVÄNDNING OCH ÅTERVIN-
NING, ÄVEN MATERIALUTNYTTJANDE, AV FÖRPACKNINGAR
1.Särskilda krav på framställning av förpackningar och förpackningars
sammansättning
— Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att deras volym och vikt
begränsas till det minimum som krävs för att upprätthålla den säkerhets-
och hygiennivå som är nödvändig för produkten och godtagbar för konsu-
menten.
— Förpackningar skall utformas, framställas och saluföras på ett sådant sätt
de kan återanvändas eller återvinnas, även materialutnyttjas, och så att
inverkan på miljön minskas så mycket som möjligt i samband med bort-
skaffandet av förpackningsavfall eller restprodukter från hantering av
förpackningsavfall.
— Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att innehållet av skad-
liga ämnen och andra farliga ämnen och material som beståndsdelar i
förpackningsmaterialet eller förpackningsmaterialets komponenter mini-
meras med avseende på deras förekomst i utsläpp, aska eller lakvatten
när förpackningar eller restprodukter från hantering eller förpackningsav-
fall förbränns eller deponeras.
2.Särskilda krav på förpackningarnas återanvändbarhet
Följande krav skall vara uppfyllda samtidigt:
— Förpackningarnas fysiska egenskaper och utformning skall vara av en
sådan art att förpackningarna kan återanvändas ett antal gånger under
normalt förutsebara användningsförhållanden.
— Det skall vara möjligt att behandla de använda förpackningarna i enlighet
med hygien- och säkerhetskraven för arbetstagarna.
— Förpackningarna skall uppfylla de särskilda kraven på återvinningsbara
förpackningar när förpackningarna inte längre återanvänds och därmed
blir avfall.
3.Särskilda krav på förpackningarnasåtervinningsbarhet
a) Förpackningar som kan återvinnas genom materialutnyttjande
Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att det är möjligt att utnyttja
en viss viktprocent av de material som används vid framställningen av
säljbara produkter i enlighet med gällande standarder inom gemenskapen.
Fastställandet av denna procentsats kan variera beroende på vilken typ av
material förpackningen består av.
b) Förpackningar som kan återvinnas genom energiutvinning
Förpackningsavfall som bearbetas för energiutvinning skall ha ett lägsta
nedre värmevärde för att ge optimal energiåtervinning.
c) Förpackningar som kan återvinnas genom kompostering
Förpackningsavfall som bearbetas för kompostering skall vara biologiskt
nedbrytbart i sådan grad att det inte hindrar separat insamling och den
komposteringsprocess eller -aktivitet som avfallet underkastas.
d) Biologiskt nedbrytbara förpackningar
Biologiskt nedbrytbart förpackningsavfall skall vara av sådan art att det kan
underkastas fysisk, kemisk, termisk eller biologisk nedbrytning på ett sådant
sätt att det mesta av den färdiga komposten slutligen bryts ned till koldioxid,
biomassa och vatten.1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 15
▼B
BILAGA 3
MEDLEMSSTATERNAS DATABASER OM FÖRPACKNINGAR OCH
FÖRPACKNINGSAVFALL SKALL INNEHÅLLA FÖLJANDE
UPPGIFTER (I ENLIGHET MED TABELLERNA 1-4)
1. För primära, sekundära och tertiära förpackningar anges
a) de kvantiteter förpackningar, fördelade på de stora materialkategorierna,
som förbrukas inom landet (produktion + import − export) (tabell 1),
b) de kvantiteter som återanvänds (tabell 2).
2. För förpackningsavfall från hushåll och andra källor anges
a) de kvantiteter förpackningsavfall, fördelat på de stora materialkategori-
erna, som återvinns och slutligt omhändertas inom landet (produktion +
import − export) (tabell 3),
b) de kvantiteter som underkastas materialutnyttjande och de kvantiteter som
återvinns, fördelat på de stora materialkategorierna (tabell 4).1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 16
▼B
TABELL 1
Förbrukningen av förpackningar (primära, sekundära och tertiära) inom landets territorium
1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 17
▼B
TABELL 2
Kvantitet förpackningar (primära, sekundära och tertiära) som återanvänds inom landets terri-
torium
1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 18
▼B
TABELL 3
Kvantitet förpackningsavfall som återvinns och bortskaffas inom landets territorium
1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 19
▼B
TABELL 4
Kvantitet förpackningsavfall som underkastas materialutnyttjande eller återvinns inom landets
territorium
1994L0062 — SV — 20.11.2003 — 001.001 — 20