1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B RÅDETS DIREKTIV
av den 1 mars 1971
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om backspeglar för motorfordon
(71/127/EEG)
(EGT L 68, 22.3.1971, s. 1)
Ändrat genom:
Officiellatidningen
nr sidada tum
►M1Kommissionens direktiv 79/795/EEG av den 20 juli 1979 L 239 1 22.9.1979
Ändrat genom:
►A1Anslutningsakten för Danmark, Irland, Förenade konungariket Storbritan-
nien och Nordirland(*)L 73 14 27.3.1972
(anpassad genom rådets beslut av den 1 januari 1973) L 2 1 1.1.1973
(*) Denna rättsakt finns inte publicerad på svenska.
▼B
RÅDETS DIREKTIV
av den 1 mars 1971
om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om backspeglar
för motorfordon
(71/127/EEG)
EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA
DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekono-
miska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,
med beaktande av kommissionens förslag,med beaktande av Europaparlamentets yttrande(
1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och
med beaktande av följande:De tekniskakra v som motorfordon måste uppfyllaenligt na tionell
lagstiftning gäller bl.a. deras backspeglar.
Dessa krav skiljer sig åt i de olika medlemsstaterna. Det är därför
nödvändigt att alla medlemsstater antar samma krav antingen som
tillägg till eller i stället för nuvarande krav, särskilt så att det förfarande
för EEG-typgodkännande som beskrivs i rådets direktiv av den 6februari 1970(
3) om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om
typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon kantillämpas för alla fordonstyper.
Reglerna om backspeglar skall innefatta inte bara krav på hur speglarna
skall placeras på fordonen utan också krav på speglarnas konstruktion.
Ett harmoniserat förfarande för typgodkännande av backspeglar gör det
möjligt för varje medlemsstat att kontrollera överensstämmelsen medgemensamma konstruktions- och provningskrav och att informeraövriga medlemsstater om sina resultat genom att sända en kopia avtypgodkännandeintyget för varje typ av backspegel. Genom placering
av ett EEG-typgodkännandemärke på alla speglar som tillverkats i
enlighet med den godkända typen undanröjs behovet av tekniskakontroller av dessa speglar i de andra medlemsstaterna.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
1. Varje medlemsstat skall godkänna varje typ av backspegel som
uppfyller konstruktions- och provningskraven enligt punkt 2 i bilaga 1.
2. Den medlemsstat som har beviljat typgodkännandet skall, vid
behov i samarbete med de behöriga myndigheterna i de övrigamedlemsstaterna, vidta nödvändiga åtgärder för att kontrollera att serie-
produktionen är i överensstämmelse med den godkändatypen. En
sådan kontroll skall begränsas till stickprover.
Artikel 2
Medlemsstaterna skall, för varje backspegel som godkänns enligt
artikel 1, utfärda ett EEG-typgodkännandemärke enligt punkt 2.6 ibilaga 1 för tillverkaren eller hans representant.
Medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra
användningen av märkning som kan leda till förväxling mellan back-speglar som har typgodkänts enligt artikel 1 och andra speglar.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 160, 18.12.1969, s. 7.
(2) EGT nr C 48, 16.4.1969, s. 16.
(3) EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1.
▼B
Artikel 3
1. En medlemsstat får inte förbjuda att backspeglar släpps ut på
marknaden av skäl som hänför sig till deras konstruktion eller funk-
tionssätt, om de är EEG-typgodkännandemärkta.
2. Denna bestämmelse får dock inte hindra en medlemsstat att vidta
sådana åtgärder mot backspeglar med EEG-typgodkännandemärke,vilkagenom sin konstruktion inte överensstämmer med den godkända
typen.
En stat som vidtagit åtgärder skall så snart möjligt upplysa övriga
medlemsstater och kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits ochange skälen för sina beslut. Bestämmelserna i artikel 5 skall ocksågälla.
Det är brist på överensstämmelse med den godkändatypen i den bety-
delse som anges i det första stycket när kraven i punkt 2 i bilaga 1 inteär uppfyllda.
Artikel 4
De behöriga myndigheterna i varje medlemsstat skall till motsvarande
myndigheter i övriga medlemsstater inom en månad översända kopior
av typgodkännandeintyg för varje typ av backspegel som man
godkänner eller vägrar att godkänna.
Artikel 5
1. Om den medlemsstat som har beviljat EEG-typgodkännandet
finner att ett antal backspeglar med samma typgodkännandemärkninginte överensstämmer med den godkända typen, skall denna stat vidta
nödvändiga åtgärder för att säkerställa att serietillverkade exemplar
överensstämmer med den godkändatypen. De behörigamyndigheternai denna stat skall upplysa motsvarande myndigheter i de andramedlemsstaterna om de åtgärder som vidtagits, vilket om så är påkallatkan leda till att EEG-typgodkännandet återkallas. De skall vidta samma
åtgärder om de från de behöriga myndigheterna i en annan medlemsstat
får upplysningar om sådan bristande överensstämmelse.
2. De behörigamyndigheternai medlemsländernaska ll inom en
månad upplysa varandra om varje återkallelse av ett EEG-typgodkän-nande och om skälen till återkallelsen.
3. Om den medlemsstat som beviljat EEG-typgodkännandet
bestrider den påpekade avvikelsen, skall de berörda medlemsstaternasträva efter att bilägga tvisten. Kommissionen skall fortlöpande infor-meras och vid behov hålla överläggningar för att nå enöverenskommelse.
Artikel 6
Varje beslut som fattas enligt föreskrifter meddelade vid tillämpningen
av detta direktiv och som innebär att typgodkännande för en back-spegel vägras eller återkallas eller att användning av en backspegelförbjuds, skall ange i detalj de skäl på vilka beslutet grundas. Denberörda parten skall underrättas om beslutet och samtidigt upplysas
om vilkamöjligheter till prövning a v beslutet som står till buds inom
ramen för medlemsstaternas lagstiftning och inom vilken tid prövningskall begäras.
Artikel 7
1. Från och med den 1 februari 1980 får ingen medlemsstat av skäl
som hänför sig till backspeglar
a) — vägra att bevilja EEG-typgodkännande för en typ av motor-
fordon, att utfärda dokumentet enligt artikel 10.1 sista1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 3
▼M1
▼B
▼M1
▼M1
strecksatsen i direktiv 70/156/EEG eller att bevilja nationellt
typgodkännande, eller
— förbjuda att fordon tas i bruk,
om backspeglarna på denna typ av fordon eller dessa typer av
fordon överensstämmer med bestämmelsernai dettadirektiv,
b) — vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller nationellt
typgodkännande för en typ av backspeglar om dessa backspeglar
överensstämmer med bestämmelsernai dettadirektiv, eller
— förbjuda att backspeglar som är försedda med EEG-typgodkän-
nandemärke enligt detta direktiv släpps ut på marknaden.
2. Från och med den 1 oktober 1981 gäller följande:
a) — en medlemsstat får inte utfärda det dokument som anges i artikel
10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG för en typ av
motorfordon vars backspeglar inte överensstämmer med
bestämmelsernai dettadirektiv,
— en medlemsstat får vägra att bevilja nationellt typgodkännande
för en typ av fordon vars backspeglar inte överensstämmer med
bestämmelsernai dettadirektiv,
b) — en medlemsstat får inte bevilja EEG-typgodkännande för en typ
av backspegel som inte överensstämmer med detta direktiv,
— en medlemsstat får vägra att bevilja nationellt typgodkännande
för en typ av backspegel som inte överensstämmer med dettadirektiv.
3. Från om med den 1 oktober 1984 får medlemsstaterna
— förbjuda att fordon tas i bruk vars backspeglar inte överensstämmer
med bestämmelsernai dettadirektiv,
— förbjuda att backspeglar som inte är försedda med EEG-typgodkän-
nandemärke enligt detta direktiv släpps ut på marknaden.
Article 7a
No Member State may refuse or prohibit the sale or registration, entry
into service or use of a vehicle on grounds relating to its rear-viewmirrors if these comply with the requirements laid down in the
Annexes.
Artikel 8
I detta direktiv avses med fordon varje motordrivet fordon som är
avsett att användas på väg, med eller utan karosseri, som har minst
fyra hjul och som är konstruerat för en högsta hastighet som överstiger
25 km/tim. Spårbundna fordon samt jordbrukstraktorer och lantbruks-maskiner samt andra motorredskap är undantagna.
Artikel 9
Ändringar som är nödvändiga för att anpassa kraven i bilaga 1, 2 och 3
med hänsyn till den tekniska utvecklingen skall beslutas enligt det
förfarande som anges i artikel 13 i rådets direktiv av den 6 februari1970 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkän-nande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon.
Artikel 10
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är
nödvändiga för att följa detta direktiv inom 18 månader efter dagenför anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.
2. Medlemsstaterna skall se till att texterna till centrala
bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det områdesom omfattas av detta direktiv överlämnas till kommissionen.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 4
▼A1
▼B
▼B
Artikel 11
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 5
▼M1
BILAGA 1
1. DEFINITIONER
1.1 Med backspegel avses varje anordning som är avsedd att inom det
siktfält som definieras i punkt 3.4 ge fri sikt bakåt utan hjälp av
komplexa, optiska system som till exempel periskop.
1.2 Med inre backspegel avses en anordning enligt definitionen i punkt
1.1 som kan monteras i ett fordons passagerarutrymme.
1.3 Med yttre backspegel avses en anordning enligt definitionen i punkt
1.1 som kan monteras på ett fordons utsida.
1.4 Med extra backspegel avses en backspegel av annan typ än den som
definierats i punkt 1.1 och som kan monteras på fordonets insida
eller utsida, förutsatt att den överensstämmer med bestämmelserna i
punkt 2 frånsett 2.1.1, 2.2 och 2.3.4.
1.5 Med backspegeltyp avses en anordning som inte avviker i följande
väsentligaa vseenden:
1.5.1 Mått och krökningsradier för backspegelns reflekterande yta.1.5.2 Konstruktion, form eller material för backspeglarna, innefattande
fastsättningen i karosseriet.
1.6 Med backspegelklass avses alla anordningar som har en eller flera
gemensamma, egenskaper eller funktioner. Inre backspeglar tillhör
grupp 1. Extra inre backspeglar tillhör grupp 1s.
Yttre backspeglar tillhör grupperna 2 och 3.Extra yttre backspeglar tillhör grupperna 2s och 3s.
1.7 Med ravses medelvärdet av de radier som uppmätts över den reflek-
terande ytan enligt den metod som beskrivs i punkt 2 i tillägg 1 till
denna bilaga.
1.8 Med huvudradien i en punkt på den reflekterande ytan (r
1)avses de
värden som erhålls med den apparatur som definierats i bilaga 1,
mätt på den båge av den reflekterande ytan som går genom spegelns
mittpunkt och parallellt med segmentet b, vilket definieras i punkt
2.2.2.1, och på bågen vinkelrätt mot dettasegment.
1.9 Med radien i en punkt på den reflekterande ytan (rp)avses det arit-
metiska medelvärdet av huvudradierna r1och r1', dvs.:
rp¼riþr0
i
2
1.10 Med spegelns mittpunkt avses centroiden av den reflekterande ytans
synligadel.
1.11 Med med radien av backspegelns beståndsdelar avses radien ”c” för
den cirkelbåge som bäst sammanfaller med den aktuella delens kurv-
form.
1.12 Med förarens okulärpunkter avses två punkter på ett inbördes
avstånd av 65 mm och som är belägna 635 mm över förarsätets R-punkt enligt definitioner i bilaga 4. Den räta linjen mellan dessa
punkter är vinkelrät mot fordonets vertikala, längsgående mittplan.
Mittpunkten av det segment som sammanbinder de två okulärpunk-
terna är i ett vertikalt, längsgående plan som måste passera genom
mittpunkten för förarsätet enligt tillverkarens definition.
1.13 Med ambiokulär syn avses det totala siktfältet som erhålles genom
överlagring av de monokulära fälten för höger och vänster öga (se
efterföljande figur).1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 6
▼M1
1.14 Med typ av fordon i fråga om backspeglar avses motorfordon som är
identiska vad gäller följande grundläggande egenskaper:
1.14.1 Karosseridetaljer som begränsar siktfältet.1.14.2 Koordinaterna för R-punkten.1.14.3 Föreskrivna placeringar och typer av backspeglar.1.15 Med fordon i kategorierna M
1,M2,M3,N1,N2och N3avses de som
definierats i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG.
2. SPECIFIKATIONER FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDE AV
BACKSPEGLAR
2.1 Allmänna specifikationer
2.1.1 Alla backspeglar skall vara inställbara.2.1.2 Den reflekterande ytans ytterkant skall vara infattad i en hållare,
vilken i sin omkrets i alla punkter och riktningar måste ha ett värde
”c”≥2,5 mm. Om den reflekterande ytan skjuter ut utanför
hållaren skall krökningsradien ”c” på den utskjutande delens kant
vara minst 2,5 mm och den reflekterande ytan måste gå in i hållaren
när den belastas med en kraft på 50 N i den mest utskjutande
punkten i en riktning som är horisontell och ungefär parallell med
fordonets längsgående mittplan.
2.1.3 När backspegeln är monterad på en plan yta skall alla delar i anord-
ningens alla inställningar eller alla delar som stadigt sitter fast efter
den i punkt 2.4.2 beskrivna provningen, och som i statiskt läge kan
beröras med en kula med en diameter på antingen 165 mm för
invändiga backspeglar eller 100 mm för utvändiga backspeglar, ha
en krökningsradie ”c” på minst 2,5 mm.
2.1.3.1 Kanterna på monteringshål eller försänkningar vars diameter eller
längsta diagonal understiger 12 mm undantas från de i punkt 2.1.3
beskrivna kraven avseende radien, förutsatt att de är avrundade.
2.1.4 Fastgöringsanordningen på fordonet skall vara så utformad att en
cylinder med en radie på 50 mm, vilken har som axel den axel eller
en av de vipp- eller rotationsaxlar, runt vilken backspegeln vrids i
stötriktningen, passerar åtminstone genom den yta vid vilken anord-
ningen är fastsatt.
2.1.5 Delarna av de i punkterna 2.1.2 och 2.1.3 beskrivna backspeglarna
som består av material med Shore A hårdhet som inte överstiger 60
är undantagna från bestämmelserna.
2.1.6 För de delar av invändiga backspegler som består av material med
Shore A hårdhet som understiger 50 och som är monterade på fasta
stöd gäller kraven i punkterna 2.1.2 och 2.1.3 endast stöden.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 7
▼M1
2.2 Mått
2.2.1 Inre backspeglar (grupp 1)
Den reflekterande ytans mått skall vara sådana att det på ytan kan
inskrivas en rektangel vars ena sida är 4 cm och vars andra sida är
likamed längden ”a ”, där
a¼15 cm /C21
1þ1000
r
2.2.2 Yttre backspeglar (grupp 2 och 3)
2.2.2.1 Den reflekterande ytans mått skall vara sådana att det på ytan kan
inskrivas:
— en rektangel med en höjd på 4 cm och vars bas är ”a” mätt i
centimeter,
— ett linjesegment som är parallellt med rektangelns höjd och som
har längden ”b” mätt i centimeter.
2.2.2.2 De lägsta värdena för ”a” och ”b” framgår av följande tabell:
Backspegel-
gruppKategorier av
fordon för vilka
backspeglarna är
avseddaab
2M2,M3,N2och
N317
1þ1000
r20
3M1och N1 13
1þ1000
r7
2.3 Reflekterande yta och reflexionskoefficienter
2.3.1 Den reflekterande ytan på en backspegel skall vara antingen plan
eller sfäriskt konvex.
2.3.2 Skillnader mellan krökningsradier
2.3.2.1 Skillnaden mellan rieller ri' och rpfår i respektive referenspunkt inte
överstiga0,15 r.
2.3.2.2 Skillnaden mellan var och en av krökningsradierna (rp1,rp2och rp3)
och r får inte överstiga0,15 r.
2.3.2.3 När r är större än eller likamed 3 000 mm ersätts det i punkterna
2.3.2.1 och 2.3.2.2 nämndavärdet på 0,15 r med 0,25 r.
2.3.3 Värdet av ”r” får inte vara mindre än
— 1 800 mm för backspeglar i grupp 2,
— 1 200 mm för backspeglar i grupp 1 och 3.
2.3.4 Värdet av den normala reflexionskoefficienten, bestämd genom den
metod som beskrivs i tillägg 2 till denna bilaga, får inte vara mindre
än 40 %.
Om spegeln kan ställas in i två lägen (”dag” och ”natt”) skall det vid
inställning i läge ”dag” vara möjligt att känna igen färgerna på de
signaler som används i trafiken. Värdet av den normala reflektions-
koefficienten i läget ”natt” får inte understiga 4 %.
2.3.5 Den reflekterande ytan skall bevara de i punkt 2.3.4 föreskrivna
egenskaperna även efter långvarig, normal användning under dåliga
väderleksförhållanden.
2.4 Provningar
2.4.1 Backspeglarnas reaktion vid slag på och böjning av hållaren som
sitter fast i skaftet eller stödet skall provas i enlighet med punkterna
2.4.2 och 2.4.3.
2.4.1.1 Det prov som beskrivs i punkt 2.4.2 behöver inte utföras för yttre
backspeglar i grupp 2 eller 2s för vilka ingen del i någon inställning
befinner sig lägre än 2 m över marken när fordonet har en last som
motsvarar dess högsta tekniskt tillåtna vikt.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 8
▼M1
I sådana fall måste tillverkaren tillhandahålla en beskrivning som
föreskriver att backspegeln måste monteras på så sätt att ingen av
dess delar oavsett inställningen befinner sig lägre än 2 meter över
marken när fordonet har en last som motsvarar dess högsta, tekniskt
tillåtnavikt.
När denna avvikelse utnyttjas skall armen märkas med den outplån-
ligasymbolen
 och detta skall även anges i
typgodkännandeintyget.
2.4.2 Slagprovning
2.4.2.1 Beskrivning av provningsapparaten.
2.4.2.1.1 Provningsapparaten består av en pendel som kan svänga runt två
horisontella axlar som är inbördes vinkelräta, och varav den ena är
vinkelrät mot det plan i vilket pendeln först svängs ut när den
frigörs.
Pendeln är i sin yttre ände försedd med en hammare som består av
en fast kula med en diameter på 165 ± 1 mm och som är täckt med
en 5 mm tjock gummibeläggning med Shore-hårdhet A 50.
En anordning skall finnas som används för att bestämma den största
vinkel som armen uppnår i svängningsplanet.
Ett stöd, fast monterat på pendelns bärande konstruktion används för
fastsättning av provföremålen i enlighet med punkt 2.4.2.2.6.
Figur 1 nedan anges provningsapparatens mått och särskilda
konstruktionsbestämmelser.
Figur 11971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 9
▼M1
2.4.2.1.2 Pendelns anslagscentrum sammanfaller med mittpunkten på den kula
som bildar hammaren. Dess avstånd ”1” från svängningsaxeln i
svängningsplanet är lika med 1 ± 5 mm. Pendelns reducerade massa
m0= 6,8 ± 0,05 kg (sambandet mellan m0och den totala massan m0,
avståndet d mellan pendelns tyngdpunkt och dess rotationsaxel
framgår av ekvationen:
m0¼md
1)
2.4.2.2 Beskrivning av provningen.2.4.2.2.1 Monteringen av backspegeln på stödet utförs enligt de föreskrifter
som anges av tillverkaren av anordningen eller, i tillämpliga fall, av
fordonstillverkaren.
2.4.2.2.2 Inställning av backspegeln för provningen.
2.4.2.2.2.1 Backspeglarna skall ställas in i sådant läge i slagprovningsapparaten
att de axlar som är horisontella och vertikala när backspegeln
monteras på fordonet i enlighet med sökandens monteringsanvis-
ningar i stort sett står i samma läge.
2.4.2.2.2.2 När en backspegel kan ställas in i förhållande till underlaget skall
provningsinställningen vara sådan att ledanordningen har den minsta
möjligheten att röra sig, inom de inställningsgränser som anges av
sökanden.
2.4.2.2.23 När backspegeln har en anordning för inställning av avståndet till
underlaget skall denna ställas in så att avståndet mellan hållaren
och underlaget är det minsta möjliga.
2.4.2.2.2.4 När den reflekterande ytan är rörlig i hållaren skall denna ställas in
så att det övre hörnet som befinner sig längst bort från fordonet är i
sitt mest utdragna läge i förhållande till hållaren.
2.4.2.2.3 Med undantag för provning 2 för invändiga backspeglar (se punkt
2.4.2.2.6.1) skall, när pendeln står i vertikalt läge, det horisontella
och det längsgående planet genom hammarens mittpunkt passera
genom spegelns mittpunkt som definierats i punkt 1.10. Pendelns
längsgående svängningsriktning skall vara parallell med fordonets
längsgående mittplan.
2.4.2.2.4 När, under de inställningsförhållanden som anges i punkterna
2.4.2.2.1 och 2.4.2.2.2, delar av backspegeln begränsar hammarens
återgång måste anslagspunkten förskjutas i en riktning som är
vinkelrät mot motsvarande rotationsaxel eller svängningsaxel.
Denna förskjutning får inte vara större än vad som är absolut
nödvändigt för provningens utförande; den måste begränsas så att
— antingen kulan som begränsar hammaren förblir åtminstone
tangentiell till cylindern som beskrivs i punkt 2.1.4,
— eller beröringspunkten med hammaren befinner sig minst 10 mm
från den reflekterande ytans omkrets.
2.4.2.2.5 Provningen består i att man låter hammaren falla från en höjd som
motsvarar en pendelvinkel på 60º från lodrätt så att hammaren träffar
backspegeln i det ögonblick som pendeln når lodrätt läge.
2.4.2.2.6 Backspeglarna skall utsättas för slagprovning under följande olika
villkor:
2.4.2.2.6.1 Inre backspeglar:
— Provning 1 — Anslagspunkten skall vara den som definierats i
punkt 2.4.2.2.3. Anslaget skall vara sådant att hammaren träffar
backspegeln på samma sida som den reflekterande ytan.
— Provning 2 — Anslagspunkten på kanten av huset så att det
framkallade anslaget bildar en vinkel på 45º med spegelns plan
och befinner sig i det horisontella plan som passerar genom
spegelns mittpunkt. Anslaget skall ske på samma sida som den
reflekterande ytan.
2.4.2.2.6.2 Yttre backspeglar
— Provning 1 — Anslagspunkten skall vara den som definierats i
punkt 2.4.2.2.3 eller 2.4.2.2.4. Anslaget skall vara sådant att
hammaren träffar backspegeln på samma sida som den reflekte-
rande ytan.
— Provning 2 — Anslagspunkten skall vara den som definierats i
punkt 2.4.2.2.3 eller 2.4.2.2.4. Anslaget skall vara sådant att
hammaren träffar backspegeln på den reflekterande ytans
motsatta sida.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 10
▼M1
2.4.3 Böjningsprov på hållaren, fastsatt på skaftet
2.4.3.1 Beskrivning av provningen
Hållaren placeras horisontellt i en anordning på så sätt att monte-
ringens inställningsdelar kan sättas fast säkert. I den riktning som
hållaren har sitt största mått fastgörs den ände av huset som är
närmast inställningsdelens fästpunkt, så att den inte kan rubbas,
med hjälp av ett fast stopp 15 mm brett som täcker hållarens hela
bredd.
Vid den andra änden placeras ett stopp, identiskt med det som
beskrivs ovan, på hållaren så att den föreskrivna provbelastning kan
anbringas (figur 2).
Den ände av hållaren som befinner sig mitt emot den punkt där
kraften appliceras får klämmas fast i stället för att bara blockeras
(se figur 2).
Exempel på böjningsprovapparat för backspegelhållare
Figur 2
2.4.3.2 Provbelastningen är 25 kg. Den påförs under en minut.
2.5 Provningsresultat
2.5.1 Under de i punkt 2.4.2 beskrivnaprovninga rnamåste pendeln efter
anslaget fortsätta att svänga på ett sådant sätt att projektionen av
det läge som armen intar i svängningsplanet bildar en vinkel på
minst 20º med lodlinjen.
Noggrannheten i vinkelmätningen skall vara ± 1º.
Detta krav gäller inte för backspeglar som sitter fast på vindrutan.
För dessa prov gäller de i punkt 2.5.2 angivna kraven.
2.5.2 Om backspegelns infästning bryts av under de provningar som
beskrivs i punkt 2.4.2 för backspeglar som sitter fast på vindrutan
får den återstående delen inte skjutaut mer än 1 cm från monter-1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 11
▼M1
ingsytan och de delar som återstår efter provet måste uppfylla de
krav som angetts i punkt 2.1.3.
2.5.3 Vid de i punkterna2.4.2 och 2.4.3 beskrivnaprovninga rnafår
spegeln inte gå sönder. Spegelbrott kan dock accepteras när ett av
följande villkor är uppfyllda:
2.5.3.1 Glasfragmenten sitter fortfarande fast i spegelhållarens baksida eller
i en yta som är fast förankrad i hållaren. Dock accepteras att vissa
delar av glaset lossnar under förutsättning att de inte sticker ut mer
än 2,5 mm på någon sida av sprickan. Det accepteras att små skärvor
släpper från glasytan i anslagspunkten.
2.5.3.2 Spegeln är av säkerhetsglas.
2.6 Villkor för EEG-typgodkännande och märkning
2.6.1 Ansökan om EEG-typgodkännande
2.6.1.1 Ansökan om EEG-typgodkännande för en typ av backspegel skall
inlämnas av innehavaren av rätten till handelsbeteckningen eller
varumärket, eller dennes representant.
2.6.1.2 För varje typ av backspegel skall ansökan åtföljas av följande:2.6.1.2.1 En teknisk beskrivning som särskilt anger den eller de typer av
fordon för vilka backspegeln är avsedda.
2.6.1.2.2 Ritningar som är tillräckligt detaljerade för identifiering av backspe-
geln, liksom anvisningar för montering. Ritningarna skall visa den
avsedda platsen för EEG-typgodkännandemärket.
2.6.1.2.3 Fyra backspeglar, tre som skall användas vid provning och en som
skall behållas vid laboratoriet för de undersökningar som kan bli
nödvändiga i framtiden. Ytterligare exemplar kan begäras av labora-
toriet.
2.6.2 EEG-typgodkännandemärke
2.6.2.1 EEG-typgodkännandemärket skall bestå av en rektangel som omger
den gemena bokstaven ”e” följd av bokstäver eller siffror som anger
den medlemsstat som beviljat typgodkännandet:
1 för Tyskland
2 för Frankrike
3 för Italien
4 för Nederländerna6 för Belgien
11 för Storbritannien
13 för Luxemburg18 för DanmarkIRL för Irland.
Intill rektangeln skall dessutom EEG-typgodkännandenumret
placeras.
Detta nummer skall bestå av det typgodkännandenummer som anges
i intyget för den aktuella typen (se bilaga 2), föregånget av två
siffror som anger löpnumret för den senaste ändringen av rådets
direktiv 71/127/EEG och datum för beviljande av EEG-typgodkän-
nandet. Ändringens löpnummer och typgodkännandenumret som
anges i intyget skall åtskiljas med en asterisk. I detta direktiv är
löpnumret 01.
2.6.2.2 Ovanstående typgodkännandemärkning (symbol och nummer) skall
inskrivas outplånligt på en av spegelns framträdande delar på så
sätt att den syns klart och tydligt när backspegeln har monterats på
ett fordon.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 12
▼M1
Exempel på EEG-typgodkännandemärke (1)
Den backspegel som har ovanstående EEG-typgodkännandemärke tillhör grupp
1 (inre backspegel) som har typgodkänts i Tyskland (e 1) under nummer 01 *
1471.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 13
(1) Siffrorna i figuren anges endast som ett exempel.
▼M1
Den backspegel som har ovanstående EEG-typgodkännandemärke tillhör grupp
2s (extra, yttre backspegel) som har typgodkänts i Frankrike (e2) under nummer
01 * 387.
3. VILLKOR FÖR MONTERING PÅ FORDON
3.1 Allmänt
3.1.1 Backspeglar skall monteras på så sätt att spegeln inte förskjuts så att
det mätta siktfältet märkbart förändras, eller vibrerar så mycket att
föraren kan misstolka bilden i spegeln.
3.1.1.1 De villkor som fastställts i punkt 3.1.1 måste bibehållas när fordonet
körs med hastigheter upp till 80 % av den högsta hastighet som det
är konstruerat för, men inte över 150 km/tim.
3.1.2 Yttre backspeglar monterade på fordon i kategorierna M2,M3,N2och N3måste vara speglar ur grupp 2 och de monterade på fordon
av kategorierna M1och N1måste vara speglar ur grupp 2 eller 3s.
3.2 Antal och placering
3.2.1 Backspeglar skall placeras så att föraren har översikt över körbanan
bakom fordonet, när han sitter i förarsätet, i normal körställning.
3.2.2 Allafordon i ka tegoriernaM1och N1måste förses med såväl en inre
som en yttre backspegel. Den senare skall placeras på vänster sida
av fordonet i medlemsstater med högertrafik respektive på höger
sida av fordonet i medlemsstater med vänstertrafik.
3.2.2.1 Om den inre backspegeln inte uppfyller kraven i punkt 3.4.2 måste
en extra, yttre backspegel monteras på fordonet. Den senare skall
monteras på höger sida av fordonet i medlemsstater med högertrafik
och på vänster sida av fordonet i medlemsstater med vänstertrafik.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 14
▼M1
3.2.2.2 Om den inre backspegeln inte ger sikt bakåt behöver den inte heller
monteras.
3.2.3 Allafordon i ka tegoriernaM2,M3,N2och N3måste förses med två
yttre backspeglar, en på vardera sidan av fordonet.
3.2.4 Yttre backspeglar skall kunna ses genom sidofönstren eller genom
den del av vindrutan som täcks av vindrutetorkaren. Denna
bestämmelse avser inte yttre backspeglar monterade på höger sida
av fordonet i kategorierna M2och M3i medlemsstater med höger-
trafik och på vänster sida av fordon i samma kategorier i
medlemsstater med vänstertrafik.
3.2.5 För fordon som består av chassi och hytt när siktfältet kontrolleras,
skall karosseriets minsta och största bredd anges av tillverkaren och
om nödvändigt simuleras med attrapper. Alla fordons- och spegelut-
föranden som beaktas vid provningarna skall anges i
typgodkännandeintyget.
3.2.6 En spegel med två plan eller ”dubbel” spegel tillåts inte om båda
planen är nödvändiga för att uppfylla kraven på siktfält. Om huvud-
glaset uppfyller kraven för en spegel ur grupp 2 eller 3 är dock en
sådan spegel godtagbar. Extraglaset beaktas vid bestämning av
höjden över marken och projektionen i enlighet med 3.2.10. Infatt-
ningen av extraglaset måste även överensstämma med de villkor
som angetts i punkt 2.1.2.
3.2.7 Den föreskrivna yttre backspegeln på förarens sida av fordonet måste
placeras så att vinkeln mellan fordonets vertikala, längsgående mitt-
plan och vertikalplanet genom backspegeln mittpunkt och genom
mittpunkten av en 65 mm lång, rät linje som förbinder förarens två
okulärpunkter inte överstiger 55º.
3.2.8 Backspeglarna får inte väsentligen skjuta ut utanför karosseriets yttre
del mer än som är nödvändigt för att uppfylla kraven i fråga om
siktfält som fastställs i punkt 3.4.
3.2.9 När den nedre kanten av en yttre backspegel befinner sig lägre än 2
meter över marken när fordonet är lastat, får denna backspegel inte
skjuta ut mer än 0,20 m utanför fordonets totala bredd, mätt utan
backspeglar.
3.2.10 Under de betingelser som anges i punkterna 3.2.8 och 3.2.9 får back-
speglar skjuta ut utanför fordonens största, tillåtna bredder.
3.3 Inställning
3.3.1 Den inre backspegeln måste kunna ställas in av föraren då denne
sitter i normal körställning.
3.3.2 Den yttre backspegeln på förarens sida måste kunna ställas in från
fordonets insidanär dörren är stängd, även om fönstret får va ra
öppet. Spegeln får dock kunna låsas i ett läge från utsidan.
3.3.3 Bestämmelserna i punkt 3.3.2 gäller inte för yttre backspeglar som,
efter att ha rubbats ur läge, kan återställas till sitt föregående läge
utan förnyad inställning.
3.4 Siktfält
3.4.1 Allmänt
De siktfält som definieras nedan gäller då båda ögonen används, och
då ögonen befinner sig i förarens ”okulärpunkter” som definierats i
punkt 1.12 ovan. Siktfälten skall bestämmas när fordonet är körklart
enligt punkt 2.6 i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG och med en
person med en vikt på 75 kg ± 1 % i det främre passagerarsätet.
Mätningen skall utföras genom rutor som har en total ljustransmis-
sionsfaktor på minst 70 %.
3.4.2 Inre backspegel
Siktfältet skall vara sådant att föraren kan se minst en 20 meter bred,
plan del av vägen, centrerad kring fordonets vertikala, längsgående
mittplan och som sträcker sig från horisonten till ett avstånd 60
meter bakom förarens okulärpunkter (figur 3).
3.4.2.1 En minskning av siktfältet på grund av befintliga huvudstöd och
sådana anordningar som solskydd, bakrutetorkare och värmeelement
accepteras, under förutsättning att dessa anordningar inte avskärmar
mer1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 15
▼M1
än 15 % av det föreskrivna siktfältet när detta projiceras på ett verti-
kalt plan som är vinkelrätt mot fordonets längsgående mittplan.
3.4.3 Yttre backspegel på vänster sida av fordon avsedda för högertrafik
och yttre backspegel på höger sida av fordon avsedda för vänster-
trafik.
3.4.3.1 Siktfältet skall vara sådant att föraren minst kan se en 2,50 meter
bred, plan och horisontell del av vägbanan, vilken till höger (för
fordon i högertrafik) eller till vänster (för fordon i vänstertrafik)
begränsas av det plan som är parallellt med det vertikala,
längsgående mittplanet genom fordonets yttre punkt till vänster (för
fordon i högertrafik) eller till höger (för fordon i vänstertrafik) och
som sträcker sig från horisonten till ett avstånd av 10 meter bakom
förarens okulärpunkter (figur 4).
3.4.4 Yttre backspegel på höger sida av fordon avsedda för högertrafik
och yttre backspegel på vänster sida av fordon avsedda för vänster-
trafik.
3.4.4.1 Siktfältet skall vara sådant att föraren minst kan se en 3,50 meter
bred, plan och horisontell del av vägbanan, vilken till vänster (för
fordon i högertrafik) eller till höger (för fordon i vänstertrafik)
begränsas av det plan som är parallellt med fordonets vertikala,
längsgående mittplan genom fordonets yttre punkt på höger sida
(för fordon i högertrafik) eller på vänster sida (för fordon i vänster-
trafik) och som sträcker sig från horisonten till ett avstånd av 30
meter bakom förarens okulärpunkter.
3.4.4.2 Vägbanan skall dessutom kunna ses av föraren över en bredd av 0,75
meter från en punkt 4 meter bakom vertikalplanet genom förarens
okulärpunkter (figur 4).
3.4.5 Avskärmningar
Vid bestämning av siktfält enligt ovanstående beskrivning tas ingen
hänsyn till de avskärmningar som förorsakas av dörrhandtag, posi-
tionsljus, körriktningsvisare, den bakre stötfångarens ytterändar och
till de avskärmningar som förorsakas av karosseriet liknande de
som förorsakas av ovannämnda delar.
3.4.6 Provningsförfarande
Siktfältet mäts genom att en kraftig ljuskälla placeras i okulärpunk-
terena och genom undersökning av ljuset som reflekteras på en
vertikal kontrollskärm. Andra likvärdiga metoder kan användas.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 16
▼M11971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 17
▼M1
Tillägg 1
METOD FÖR BESTÄMNING AV KRÖKNINGSRADIEN ”r” FÖR SPEG-
LARNAS REFLEKTERANDE YTA
1. MÄTNINGAR
1.1Utrustning
Man använder en ”sfärmätare” som beskrivs i figur 1.
1.2Mätpunkter
1.2.1 Huvudkrökningsradien skall mätas i tre punkter placerade så nära som
möjligt vid ⅓, ½ och /twothirdav avståndet längs den båge på den reflekterande
ytan som går genom spegelns mittpunkt och parallellt med segmentet b
eller längs den båge genom spegelns mittpunkt och som är vinkelrät mot
dennaom dennabåge är längre.
1.2.2 När det på grund av spegelns storlek är omöjligt att utföra mätningar i de i
punkt 1.8 i bilaga 1 definierade riktningarna, skall den tekniska tjänst som
svarar för provningarna utföra mätningar för den aktuella punkten i två
vinkelrätariktninga r så närade som föreskrivs som möjligt.
2. BERÄKNING AV KRÖKNINGSRADIEN (r)
”r” uttryckt i mm beräknas enligt formeln:
r¼rp1þrp2þrp3
3
där
rp1= krökningsradien i den första mätpunkten
rp2= krökningsradien i den andra mätpunkten
rp3= krökningsradien i den tredje mätpunkten1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 18
Figur 1▼M11971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 19
▼M1
Tillägg 2
PROVNINGSMETOD FÖR BESTÄMNING AV REFLEKTIONSFÖR-
MÅGA
1. DEFINITIONER
1.1CIE standardljus A (1): kolorimetriskt belysningsmedel, avseende svartk-
roppsstrålning vid T68= 2855,6 K.
1.2CIE standardljuskälla A (1): gasfylld volframlampa som brinner vid en
korrelerad färgtemperatur på T68= 2855,6 K.
1.3CIE 1931 standardobservatör för kolometri (1): tagare vars kolorimetriska
egenskaper motsvarar de trikromatiska spektralfördelningsvärdena /C22xx(λ),/C22yy
(λ),/C22zz(λ) (se tabell).
1.4CIE spektralt tristimulusvärde (1): trikromatiska fördelningsvärden i ett
isoenergispektrum i CIE(XYZ)-systemet.
1.5Fotopiskt seende (1): det normala ögats syn när det är adapterat till lumi-
nansnivåer på minst flera candela per m2.
2. UTRUSTNING
2.1Allmänt
Apparaturen skall bestå av en ljuskälla, en hållare för provföremålet, en
mottagare med en fotodetektor och en indikator (se figur 1) samt hjälpmedel
för att avlägsna effekterna av ovidkommande ljus.
Mottagaren kan innehålla en ljusintegrerande sfär som underlättar mätning
av reflektansen för icke-plana (konvexa) speglar (se figur 2).
2.2Spektralegenskaper för ljuskällor och mottagare
Ljuskällan skall bestå av en CIE standardljuskälla A och tillhörande optik
som skapar en nästan parallell ljusstråle. En spänningsstabilisator som
upprätthåller konstant lampspänning under instrumentets användning rekom-
menderas.
Mottagaren skall ha en fotodetektor med en spektralkurva som är proportio-
nell mot den fotopiska ljusfunktionen för CIE 1931 standardobservatör för
kolorimetri (se tabell). Varje annan kombination av belysningsmedel-filter-
mottagare som är likvärdig med CIE standardljus A och fotopiskt seende
kan användas. I det fall en integrerande sfär används i mottagaren skall
sfärens insidahaen vit, ma tt (diffus) beläggning som medger icke-selektiv
mätning.
2.3Geometriska villkor
Strålpaketets infallsvinkel ( θ) skall helst bilda en vinkel på 0,44 ± 0,09 rad
(25 ± 5º) med normalen till provytan och får inte överskrida det övre tole-
ransvärdet (dvs. 0,53 rad eller 30º). Mottagarens axel skall bilda en vinkel
(θ) med denna normal som är lika med infallsvinkeln (se figur 1). Det infal-
lande strålpaketet skall när den träffar provytan ha en diameter som inte
understiger 19 mm (0,75”). Det reflekterade strålpaketet skall inte vara
bredare än fotodetektorns känslighetsområde, skall inte täcka mindre än
50 % av denna yta, och skall om möjligt täcka samma område som då
instrumentet kalibreras.
När en integrerande sfär används i mottagaren skall denna sfär ha en minsta
diameter på 127 mm (5”). Öppningarna för provföremålet och det infallande
strålpaketet i sfärens vägg skall ha tillräcklig storlek så att de infallande och
reflekterade strålpaketen kan passera i sin helhet. Fotodetektorn skall
placeras så att den inte belyses direkt av det infallande eller reflekterade
strålpaketet.
2.4Elektriska egenskaper hos fotodetektor/indikator-enhet
Fotodetektorns utsignal, som registreras av indikatorn, skall vara en linjär
funktion av ljusintensiteten på den ljuskänsliga ytan. Det skall finnas anord-
ningar (elektriska och/eller optiska) som underlättar nollställning och1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 20
(1) Definitioner hämtade från CIE-publikation 50(45), Internationell elektronisk ordlista,
grupp 45: Belysning.
▼M1
kalibrering. Sådana anordningar skall inte påverka instrumentets linjaritet
eller spektrala egenskaper. Noggrannheten för mottagare/indikator-enhet
skall ligga inom ±2 % av fullt skalutslag, eller ±10 % av avläst värde
(beroende på vilket som är minst).
2.5Hållare till provföremål
Mekanismen skall medge att provföremålet lokaliseras så att ljuskällans arm
och mottagarens axlar skär varandra i den reflekterande ytan. Den reflekte-
rande ytan kan ligga inom eller på endera sidan av provspegeln beroende på
om det gäller en spegel med första yta, andra yta eller en prismatisk ”flip”-
spegel.
3. FÖRFARANDE
3.1Direkt kalibreringsmetod
Vid direkt kalibrering används luft som referensstandard. Denna metod kan
tillämpas för sådana instrument som genom sin konstruktion medger kalib-
rering vid 100 % av skalan, genom att mottagaren svängs till ett läge direkt
på ljuskällans axel (se figur 1).
I vissa fall (t ex vid mätning av lågreflekterande ytor) är det önskvärt att
använda en mellanliggande kalibreringspunkt (mellan 0 och 100 % av
skalan) med denna metod. I dessa fall skall ett filter av neutral densitet
och känd transmittans skjutas in i den optiska strålgången och kalibrering-
skontrollen skall sedan ställas in så att instrumentet visar procentuell
transmission för filtret med neutral densitet. Detta filter skall tas bort innan
reflektivitetsmätningarna utförs.
3.2Indirekt kalibreringsmetod
Den indirekta kalibreringsmetoden kan användas för instrument där källan
och mottagaren har fast geometri. Detta kräver en rätt kalibrerad och
underhållen reflektansstandard. Denna skall företrädesvis vara en plan
spegel med ett reflektansvärde som så nära som möjligt överensstämmer
med det för provföremålen.
3.3Mätning på plan spegel
Reflektansen för plana speglar kan mätas med instrument som fungerar
antingen efter metoden för direkt eller indirekt kalibrering. Reflektansvärdet
avläses direkt på indikatorn.
3.4Mätning på icke-plan (konvex) spegel
Mätning av reflektansen för icke-plana (konvexa) speglar kräver användning
av instrument som har en integrerande sfär i mottagarenheten (se figur 2).
Om instrumentet indikerar nedivisioner för en standardspegel med E %
reflektans kommer nxdivisioner för en okänd spegel att motsvara en reflek-
tans på X % i enlighet med följande formel:
X¼Enx
ne1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 21
▼M1
Figur 1. Generaliserad reflektometer med uppställning för de två olika kalibreringsmetoderna.
Instrument med inställningsanordningar
Figur 2. Generaliserad reflektometer med integrerande sfär i mottagaren.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 22
▼M1
Spektrala tristimulusvärden för CIE 1931 standardobservatör för kolo-
metri(1)
[Denna tabell är ett utdrag ur IEC-publikation 50(45) (1970)]
λnm /C22xx(λ) /C22yy(λ) /C22zz(λ)
380 0,001 4 0,000 0 0,006 5
390 0,004 2 0,000 1 0,020 1
400 0,014 3 0,000 4 0,067 9
410 0,043 5 0,001 2 0,207 4
420 0,134 4 0,004 0 0,645 6
430 0,283 9 0,011 6 1,385 6
440 0,348 3 0,023 0 1,747 1
450 0,336 2 0,038 0 1,772 1
460 0,290 8 0,060 0 1,669 2
470 0,195 4 0,091 0 1,287 6
480 0,095 6 0,139 0 0,813 0
490 0,032 0 0,208 0 0,465 2
500 0,004 9 0,323 0 0,272 0
510 0,009 3 0,503 0 0,158 2
520 0,063 3 0,710 0 0,078 2
530 0,165 5 0,862 0 0,042 2
540 0,290 4 0,954 0 0,020 3
550 0,433 4 0,995 0 0,008 7
560 0,594 5 0,995 0 0,003 9
570 0,762 1 0,952 0 0,002 1
580 0,916 3 0,870 0 0,001 7
590 1,026 3 0,757 0 0,001 1
600 1,062 2 0,631 0 0,000 8
610 1,002 6 0,503 0 0,000 3
620 0,854 4 0,381 0 0,000 2
630 0,642 4 0,265 0 0,000 0
640 0,447 9 0,175 0 0,000 0
650 0,283 5 0,107 0 0,000 0
660 0,164 9 0,061 0 0,000 0
670 0,087 4 0,032 0 0,000 0
680 0,046 8 0,017 0 0,000 0
690 0,022 7 0,008 2 0,000 0
700 0,011 4 0,004 1 0,000 0
710 0,005 8 0,002 1 0,000 0
720 0,002 9 0,001 0 0,000 0
730 0,001 4 0,000 5 0,000 0
740 0,000 7 0,000 2 (1) 0,000 0
750 0,000 3 0,000 1 0,000 0
760 0,000 2 0,000 1 0,000 0
770 0,000 1 0,000 0 0,000 0
780 0,000 0 0,000 0 0,000 0
(1) Ändrat 1966 från 3 till 2.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 23
(1) Förkortad tabell. Värdena för /C22yy(λ)=V( λ) har avrundats till fyra decimaler.
▼M1
BILAGA 2
MALL FÖR EEG-TYPGODKÄNNANDEINTYG
1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 24
▼M1
BILAGA 3
BILAGA TILL EEG-TYPGODKÄNNANDEINTYG FÖR ETT FORDON MED AVSEENDE
PÅ MONTERING AV BACKSPEGLAR
(Artiklarna 4.2 och 10 i Rådets direktiv 70/156/EEG av den 6 februari 1970 om tillnärmning av
medlemsstaternas lagstiftning avseende typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa
fordon)
1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 25
▼M1
1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 26
▼M1
BILAGA 4
FÖRFARANDE FÖR BESTÄMNING AV H-PUNKTEN OCH
KONTROLL AV R- OCH H-PUNKTERNAS RELATIVA LÄGEN
Berörda delar av bilaga 3 till direktiv 77/649/EEG är tillämpliga.1971L0127 — SV — 30.07.1979 — 002.001 — 27