1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 1
Detta dokument är endast avsett som dokumentationshjälpmedel och institutionerna ansvarar inte för innehållet
►B EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/62/EG
av den 20 december 1994
om förpackningar och förpackningsavfall
(EGT L 365, 31.12.1994, s. 10)
Ändrat genom:
Officiella tidningen
nr sida datum
►M1 Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1882/2003 av den 29
september 2003L 284 1 31.10.2003
►M2 Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/12/EG av den 11 februari
2004L 47 26 18.2.2004
▼B
EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS DIREKTIV 94/62/EG
av den 20 december 1994
om förpackningar och förpackningsavfall
EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR
ANTAGIT DETTA DIREKTIV
med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenska-
pen, särskilt artikel 100a i detta,
med beaktande av kommissionens förslag (1),
med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),
i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 189b i
fördraget (3), och
med beaktande av följande:De olika nationella åtgärderna som rör hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall bör harmoniseras för att å ena sidan förebyggaoch minska inverkan på miljön och därmed säkerställa en hög miljö-skyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknadoch undvika handelshinder och snedvridning och begränsning av
konkurrensen inom gemenskapen.
Det bästa sättet att undgå förpackningsavfall är att minska den totala
förpackningsvolymen.
Med hänsyn till de mål som anges i detta direktiv är det viktigt att
respektera den allmänna principen att miljöskyddsåtgärder som vidtasi en medlemsstat inte får inverka negativt på andra medlemsstaters
möjlighet att uppnå de mål som anges i detta direktiv.
Minskningen av avfallsvolymen är en nödvändig förutsättning för den
hållbara tillväxt som uttryckligen anges i Fördraget om Europeiska
unionen.
Detta direktiv bör omfatta alla typer av förpackningar som släpps ut på
marknaden samt allt förpackningsavfall. Därför bör rådets direktiv 85/
339/EEG av den 27 juni 1985 om förpackningar för drycker och
flytande livsmedel (
4) upphävas.
Förpackningar har viktiga sociala och ekonomiska funktioner och
därför bör de bestämmelser som föreskrivs i detta direktiv inte påverka
andra relevanta krav i lagstiftningen som rör kvaliteten på och transportav förpackningar eller förpackade produkter.
I överensstämmelse med den gemenskapsstrategi för avfallshantering
som anges i rådets resolution av den 7 maj 1990 om avfallspolitik (
5)
och rådets direktiv 75/442/EEG av den 15 juli 1975 om avfall (6), bör
hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall i första hand syftatill förebyggandet av förpackningsavfall och därutöver tillämpningen avgrundläggande principer som återanvändning av förpackningar, materi-
alutnyttjande och andra metoder för återvinning av förpackningsavfall i
syfte att minska omfattningen av det slutliga omhändertagandet avsådant avfall.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 2
(1) EGT nr C 263, 12.10.1992, s. 1 och
EGT nr C 285, 21.10.1993, s. 1.
(2) EGT nr C 129, 10.5.1993, s. 18.
(3) Europaparlamentets yttrande av den 23 juni 1993 (EGT nr C 194, 19.7.1993,
s. 177), rådets gemensamma ståndpunkt av den 4 mars 1994 (EGT nr C 137,
19.5.1994, s. 65), och Europaparlamentets beslut av den 4 maj 1994 (EGT
nr C 205, 25.7.1994, s. 163). Bekräftat den 2 december 1993 (EGT nr C
342, 20.12.1993, s. 15). Förlikningskommitténs gemensamma text av den 8
november 1994.
(4) EGT nr L 176, 6.7.1985, s. 18. Direktivet ändrat genom direktiv 91/629/
EEG (EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48).
(5) EGT nr C 122, 18.5.1990, s. 2.
(6) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 39. Direktivet senast ändrat genom direktiv 91/
156/EEG (EGT nr L 78, 26.3.1991, s. 32).
▼B
Till dess att vetenskapliga och tekniska framsteg har gjorts med avse-
ende på återvinningsprocesser bör återanvändning ochmaterialutnyttjande vara de processer som används i första hand med
hänsyn till inverkan på miljön. Detta kräver att medlemsstaterna inför
system som säkerställer att använda förpackningar eller förpacknings-avfall returneras. Livscykelanalyser bör snarast möjligt utföras i syfteatt motivera en klar rangordning mellan återanvändbara, materialutnytt-jandebara och återvinningsbara förpackningar.
Lämpliga åtgärder bör vidtas för att förebygga att förpackningsavfall
uppkommer, bl. a. initiativ som medlemsstaterna tar i enlighet medmålen i detta direktiv.
I enlighet med fördraget får medlemsstaterna främja återanvändnings-
system för förpackningar som kan återanvändas på ett miljövänligtsätt, eftersom sådana system kan bidra till att skydda miljön.
Ur miljösynpunkt bör materialutnyttjande betraktas som ett viktigt led i
återvinning, särskilt för att minska förbrukningen av energi och basrå-varor och för att begränsa det slutliga omhändertagandet av avfall.
Energiutvinning är ett effektivt sätt att återvinna förpackningsavfall.
De mål som medlemsstater fastställer för återvinning och materialut-
nyttjande av förpackningsavfall bör ligga inom vissa intervall för attdet skall vara möjligt att beakta de olika förhållandena i medlemssta-
terna och undvika att handelshinder skapas och konkurrensen
snedvrids.
För att det skall vara möjligt att uppnå resultat på medellång sikt och
att ge de ekonomiska aktörerna, konsumenterna och myndigheterna det
nödvändiga långsiktiga perspektivet, bör en medellång tidsfristfastställas för nämnda mål samt en tidsfrist på lång sikt beslutas förde mål som kommer att fastställas i ett senare skede och som i bety-dande grad kommer att utöka dessa mål.
Europaparlamentet och rådet bör på grundval av rapporter från
kommissionen studera praktiska erfarenheter som medlemsstaterna harförvärvat i samband med realiserandet av dessa mål och resultaten frånforskning och utvärderingsmetoder, t. ex. ekobalanser.
De medlemsstater som har infört eller kommer att införa program som
är mer långtgående än vad som ryms inom dessa mål, bör av hänsyntill miljöskyddet ges tillåtelse att tillämpa sådana målsättnigar, underförutsättning att åtgärderna inte inverkar störande på den inre mark-
naden och inte hindrar andra medlemsstater att följa detta direktiv.
Kommissionen bör godkänna sådana åtgärder efter en lämplig veri-fiering.
Å andra sidan kan vissa medlemsstater ges tillåtelse att fastställa lägre
mål på grund av de särskilda förhållandena i dessa medlemsstater,
förutsatt att de uppnår en lägsta nivå för återvinning inom den normalatidsfristen, och de generella målen inom en längre tidsfrist.
Hanteringen av förpackningar och förpackningsavfall kräver att
medlemsstaterna inför retur-, insamlings- och återvinningssystem.Sådana system bör vara öppna för alla intressenter och bör i enlighetmed fördraget utformas på ett sådant sätt att diskriminering av importe-rade produkter samt handelshinder och snedvridningar av konkurrensenundviks och så att förpackningar och förpackningsmaterial återlämnas i
största möjliga utsträckning.
Frågan om gemenskapens märkning av förpackningar kräver ytterligare
arbete, men gemenskapen bör fatta beslut inom en snar framtid.
För att kunna minimera den inverkan som förpackningar och förpack-
ningsavfall har på miljön, och för att kunna undvika handelshinder ochsnedvridning av konkurrensen, är det även nödvändigt att definierahuvudkraven för sammansättningen av och egenskaperna hos förpack-
ningar som kan återanvändas och återvinnas (även genom
materialutnyttjande).
Förekomsten av skadliga metaller och andra ämnen i förpackningsma-
terial bör begränsas med tanke på inverkan på miljön (särskilt mot1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 3
▼B
bakgrund av dessa ämnens förmodade förekomst i utsläpp eller aska
vid förbränning av förpackningsmaterial, eller i lakvattnet vid depo-nering av förpackningsmaterial). Som ett första steg för att minska
förpackningsmaterials toxicitet är det nödvändigt att förhindra tillsatser
av skadliga tungmetaller i förpackningsmaterial och att säkerställa attsådana ämnen inte frigörs i miljön. För särskilda fall bör kommissionenemellertid inom ramen för ett kommittéförfarande fastställa lämpligaundantag.
Källsortering av avfall är avgörande för att uppnå en hög materialåter-
vinningsnivå och för att förhindra hälso- och säkerhetsproblem för depersoner som skall samla in och behandla förpackningsavfallet.
Kraven som avser produktion av förpackningar bör inte gälla för
förpackningar som före dagen för ikraftträdandet av detta direktiv
används till en viss produkt. Dessutom är det nödvändigt med en
övergångsperiod för saluföringen av förpackningar.
Vid fastställande av tidpunkten för tillämpning av bestämmelsen om att
förpackningar som släpps ut på marknaden skall uppfylla alla väsent-liga krav, bör hänsyn tas till det faktum att europeiska standarder är
under utarbetande av det behöriga standardiseringsorganet. Dock bör
bestämmelserna om bevis om överensstämmelse med nationella stan-darder tillämpas utan dröjsmål.
Utarbetandet av europeiska standarder för de väsentliga kraven och
andra relaterade frågor bör främjas.
En förutsättning för de åtgärder som avses i detta direktiv är att det
utvecklas kapacitet för återvinning och materialutnyttjande samtavsättningsmöjligheter för återutvunnet förpackningsmaterial.
Användning av återutvunnet material i förpackningar får inte strida mot
tillämpliga bestämmelser om hygien, hälsa och konsumentskydd.
För att det skall vara möjligt att övervaka att målen i detta direktiv
genomförs behövs det uppgifter om förpackningar och förpackningsav-fall på gemenskapsnivå.
Det är nödvändigt att alla som deltar i produktionen, användningen,
importen och distributionen av förpackningar och förpackade produkter
blir mer medvetna om i vilken utsträckning förpackningar blir avfall,
och att de i enlighet med principen ”förorenaren betalar” tar på sigansvaret för sådant avfall. Utformningen och genomförandet av deåtgärder som avses i detta direktiv bör i tillämpliga fall innebära ochkräva ett nära samarbete mellan alla parter i en anda av gemensamt
ansvarstagande.
Konsumenterna spelar en nyckelroll för hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall och följaktligen måste tillräcklig informationlämnas, så att de kan anpassa sitt beteende och sina attityder.
Införlivandet av ett särskilt kapitel om hanteringen av förpackningar
och förpackningsavfall i de avfallsplaner som krävs enligt direktiv 75/
442/EEG kommer att bidra till att detta direktiv kan genomföras på etteffektivt sätt.
För att underlätta uppnåendet av målen i detta direktiv kan det vara
lämpligt att gemenskapen och medlemsstaterna använder ekonomiska
styrmedel i enlighet med bestämmelserna i fördraget för att undvika
nya former av protektionism.
Utan att det påverkar tillämpningen av rådets direktiv 83/189/EEG av
den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniskastandarder och föreskrifter (
1), bör medlemsstaterna, innan de antar
förslag till bestämmelser, underrätta kommissionen om dessa förslag
till bestämmelser så att det kan fastställas om de överensstämmer meddirektivet eller inte.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 4
(1) EGT nr L 109, 26.4.1983, s. 8. Direktivet senast ändrat genom direktiv 92/
400/EEG (EGT nr L 221, 6.8.1992, s. 55).
▼B
Anpassningen till vetenskapliga och tekniska framsteg av identifi-
eringssystemet för förpackningar och utformningen av ettdatabassystem bör utföras av kommissionen inom ramen för ett
kommittéförfarande.
Det är nödvändigt att fastställa särskilda åtgärder som skall vidtas för
att hantera de problem som kan uppstå i samband med genomförandetav detta direktiv, i förekommande fall inom ramen för kommittéförfa-randet.
HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.
Artikel 1
Mål
1. Syftet med detta direktiv är att harmonisera nationella
bestämmelser om hanteringen av förpackningar och förpackningsavfallför att å ena sidan förebygga och minska inverkan på miljön i samtligamedlemsstater och i tredje land och därmed säkerställa en hög miljö-skyddsnivå, och å andra sidan säkerställa en fungerande inre marknad
och undvika handelshinder samt snedvridning och begränsning av
konkurrensen inom gemenskapen.
2. I detta syfte fastställs i detta direktiv åtgärder som i första hand
skall motverka uppkomsten av förpackningsavfall och som i enlighetmed andra grundläggande principer avser återanvändning av förpack-ningar samt materialutnyttjande och andra former av återvinning avförpackningsavfall, för att begränsa det avfall som måste bortskaffas
slutligt.
Artikel 2
Räckvidd
1. Detta direktiv omfattar alla förpackningar som släpps ut på mark-
naden inom gemenskapen och allt förpackningsavfall, oavsett om det
används inom eller härrör från industri-, handels-, kontors-, affärs-,
service- eller hushållssektorer eller andra sektorer, och oavsett vilkamaterial som har använts.
2. Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av befintliga kvali-
tetskrav för förpackningar, t. ex. kraven rörande säkerhet, hälsoskyddoch hygien i samband med de förpackade produkterna, eller de befint-liga kraven för transporter eller bestämmelserna i rådets direktiv 91/
689/EEG av den 12 december 1991 om farligt avfall (
1).
Artikel 3
Definitioner
I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som
här anges:
1.förpackningar: alla produkter som framställs av material av något
slag och som används för att innehålla, skydda, hantera, leverera
och presentera varor, från råmaterial till slutlig produkt och från
producent till användare och konsument. Även engångsartiklarsom används i samma syfte skall betraktas som förpackningar.
Förpackningar omfattar endast
a) konsumentförpackningar eller primära förpackningar, dvs.
förpackningar som är utformade på ett sådant sätt att de på
försäljningsstället utgör en säljenhet för den slutliga användaren
eller konsumenten,
b) gruppförpackningar eller sekundära förpackningar, dvs. förpack-
ningar som är utformade på ett sådant sätt att de påförsäljningsstället omfattar en grupp av ett visst antal säljen-1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 5
(1) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 20.
▼B
heter, oavsett om dessa säljs som en sådan grupp till den slut-
liga användaren eller konsumenten eller om de endast användssom komplement till hyllorna på försäljningsstället; de kan tas
bort från produkten utan att detta påverkar produktens egen-
skaper,
c) transportförpackningar eller tertiära förpackningar, dvs. förpack-
ningar som är utformade på ett sådant sätt att de underlättar
hantering och transport av ett antal säljenheter eller gruppför-packningar för att förhindra skador vid fysisk hantering ellertransportskador. Transportförpackningar omfattar inte väg-,järnvägs-, fartygs- och flygfraktcontainrar.
Definitionen av förpackningar skall även grundas på nedanstående
kriterier. Artiklarna i bilaga I är belysande exempel på tillämp-
ningen av dessa kriterier.
i) En artikel skall räknas som förpackning om den uppfyller den
ovannämnda definitionen, oberoende av övriga funktioner som
förpackningen eventuellt har, såvida inte artikeln är en fast del
av en produkt och den behövs för att omfatta, stödja ellerbevara produkten under hela dess livslängd och alla delar äravsedda att användas, konsumeras eller bortskaffas tillsam-mans.
ii) En artikel som är konstruerad och avsedd att fyllas vid
försäljningsstället och engångsartiklar som säljs, är fyllda eller
är konstruerade och avsedda att fyllas vid försäljningsställetskall räknas som förpackningar, förutsatt att de fyller enförpackningsfunktion.
iii) Förpackningskomponenter och underordnade element som är
integrerade i förpackningar skall räknas som en del av denförpackning i vilken de är integrerade. Underordnade element
som är hängda på eller fästade vid en produkt och som fyller
en förpackningsfunktion skall räknas som förpackningar, såvidainte dessa är en fast del av denna produkt och alla delar äravsedda att konsumeras eller bortskaffas tillsammans.
Kommissionen skall, om det är lämpligt, i enlighet med förfarandet
i artikel 21, undersöka och vid behov se över de belysandeexempel på definitionen av begreppet förpackning som avses ibilaga I. Följande punkter skall tas upp som prioriterade frågor:CD- och videofodral, blomkrukor, rör och rullar runt vilka böjligt
material har virats, papper som avlägsnas från självhäftande
etiketter och omslagspapper.
2.förpackningsavfall: varje förpackning och allt förpackningsmaterial
som omfattas av definitionen av avfall i direktiv 75/442/EEG, utom
restprodukter från produktionen.
3.hantering av förpackningsavfall: avfallshantering enligt defini-
tionen i direktiv 75/442/EEG.
4.förebyggande: begränsning av mängden och skadligheten för
miljön av
— material och ämnen i förpackningar och förpackningsavfall,
— förpackningar och förpackningsavfall i produktions-, salu-
förings-, distributions-, användnings- ochomhändertagandeledet,
särskilt genom utveckling av renare produkter och tekniker.
5.återanvändning: varje förfarande varigenom förpackningar som är
utformade för att under sin livscykel återanvändas minst ett visstantal gånger återfylls eller återanvänds i samma syfte som de ärutformade för, med eller utan stöd av hjälpprodukter som finns påmarknaden och som möjliggör återfyllning av förpackningen.Sådana återanvända förpackningar blir förpackningsavfall när de
inte längre kan återanvändas.
6.återvinning: varje tillämpligt förfarande som avses i bilaga 2 B till
direktiv 75/442/EEG.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 6
▼M2
▼B
▼B
7.materialutnyttjande: upparbetning i en produktionsprocess av
avfallsmaterialet till dess ursprungliga ändamål eller till andraändamål, inbegripet biologisk behandling, men undantaget energi-
utvinning.
8.energiutvinning: användningen av brännbart förpackningsavfall
som ett sätt att generera energi genom direkt förbränning, med ellerutan annat avfall men med utnyttjande av värmen.
9.biologisk behandling: aerob (kompostering) eller anaerob (biogasu-
tvinning) behandling av de biologiskt nedbrytbara delarna avförpackningsavfall, under kontrollerade förhållanden och med
användning av mikroorganismer, varvid stabiliserade organiska
restprodukter eller metan produceras. Deponering av avfallet skallinte betraktas som en form av organisk materialåtervinning.
10. bortskaffande: vart och ett av de tillämpliga förfaranden som avses
i bilaga 2 A till direktiv 75/442/EEG.
11. ekonomiska aktörer, i fråga om förpackningar: leverantörer av
förpackningsmaterial, förpackningsproducenter och omvandlings-anläggningar för förpackningar, påfyllningsanläggningar och
användare, importörer, handlare och distributörer, myndigheter
och lagstadgade organisationer.
12. frivilligt avtal: ett formellt avtal som ingås mellan de behöriga
offentliga myndigheterna i medlemsstaten och de berörda ekono-miska sektorerna. Ett sådant avtal skall vara öppet för alla partersom vill uppfylla villkoren i avtalet i syfte att arbeta för målen idetta direktiv.
Artikel 4
Förebyggande
1. Utöver de åtgärder som i enlighet med artikel 9 företas för att
förebygga förpackningsavfall skall medlemsstaterna se till att andraförebyggande åtgärder genomförs.
Dessa åtgärder kan bestå av nationella program, projekt för att införa
producentansvar för att förpackningarna skall påverka miljön så litetsom möjligt eller motsvarande insatser, vilka vid behov kan antas isamråd med näringslivet, och vars syfte är att sammanföra och dranytta av de många initiativ som tagits av medlemsstaterna för att
förebygga förpackningsavfall. Åtgärderna skall motsvara syftena i detta
direktiv såsom de fastställs i artikel 1.1.
2. Kommissionen skall, genom att uppmuntra till utveckling av
lämpliga europeiska normer i enlighet med artikel 10, bidra till att
främja arbetet med att förebygga förpackningsavfall. Normerna skall ienlighet med artiklarna 9 och 10 syfta till att miljöpåverkan frånförpackningarna blir så liten som möjligt.
3. Kommissionen skall vid behov lägga fram förslag för att skärpa
och komplettera tillsynen över att de väsentliga kraven efterlevs samtför att se till att inga nya förpackningar släpps ut på marknaden ominte producenten vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att minska deraspåverkan på miljön, utan att äventyra deras viktiga funktion.
Artikel 5
Medlemsstaterna får i enlighet med fördraget främja återanvändnings-
system för förpackningar som kan återvändas på ett miljövänligt sätt.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 7
▼M2
▼B
▼M2
Artikel 6
Återvinning och materialutnyttjande
1. För att uppfylla målen i detta direktiv skall medlemsstaterna vidta
de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå följande mål inom helasitt territorium:
a) Senast den 30 juni 2001 skall minst 50 viktprocent och högst 65
viktprocent av förpackningsavfallet återvinnas eller brännas iförbränningsanläggningar med energiåtervinning.
b) Senast den 31 december 2008 skall minst 60 viktprocent av förpack-
ningsavfallet återvinnas eller brännas i förbränningsanläggningarmed energiåtervinning.
c) Senast den 30 juni 2001 skall minst 25 viktprocent och högst 45
viktprocent av samtliga förpackningsmaterial som ingår i förpack-
ningsavfallet materialutnyttjas med minst 15 viktprocent för varje
förpackningsmaterial.
d) Senast den 31 december 2008 skall minst 55 viktprocent och högst
80 viktprocent av förpackningsavfallet materialutnyttjas.
e) Senast den 31 december 2008 skall följande minimimål för materia-
lutnyttjande av de olika material som ingår i förpackningsavfalletuppnås:
i) 60 viktprocent för glas.
ii) 60 viktprocent för papper och papp.
iii) 50 viktprocent för metall.
iv) 22,5 viktprocent för plast, vilket omfattar endast material som
materialutnyttjas tillbaka till plast.
v) 15 viktprocent för trä.
2. Förpackningsavfall som exporteras från Europeiska gemenskapen
i enlighet med rådets förordningar (EEG) nr 259/93 (
1) och (EG) nr
1420/1999 (2) samt kommissionens förordning (EG) nr 1547/1999 (3)
skall räknas som ett uppfyllande av skyldigheterna och målen i punkt1, endast om det föreligger välgrundade bevis på att återvinningenoch/eller materialutnyttjandet ägde rum under förhållanden som i stortsett är likvärdiga med dem som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen i
detta avseende.
3. Medlemsstaterna skall i förekommande fall främja energiåtervin-
ning där detta av miljöhänsyn och lönsamhetsskäl är att föredra framförmaterialutnyttjande. Detta kan göras med beaktande av en tillräckligt
stor marginal mellan de nationella målen för återvinning och materia-
lutnyttjande.
4. Medlemsstaterna skall i förekommande fall främja att material
som erhållits från materialutnyttjande av förpackningsavfall används
för tillverkning av förpackningar och andra produkter genom
a) att förbättra marknadsvillkoren för material av detta slag,
b) att se över befintliga bestämmelser som lägger hinder i vägen för
bruket av dessa material.
5. Europaparlamentet och rådet skall senast den 31 december 2007
med kvalificerad majoritet på kommissionens förslag fastställa målen
för den tredje femårsperioden 2009-2014, på grundval av praktiskaerfarenheter som erhållits i medlemsstaterna vid eftersträvandet attuppnå de mål som fastställs i punkt 1 samt vetenskapliga rön ochutvärderingsmetoder som livscykelanalyser och kostnads- och intäktsa-
nalyser.
Detta förfarande skall upprepas vart femte år.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 8
(1) EGT L 30, 6.2.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommission-
ens förordning (EG) nr 2557/2001 (EGT L 349, 13.12.2001, s. 1).
(2) EGT L 166, 1.7.1999, s. 6. Förordningen senast ändrad genom kommission-
ens förordning (EG) nr 2118/2003 (EUT L 318, 3.12.2003, s. 5).
(3) EGT L 185, 17.7.1999, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning
(EG) nr 2118/2003.
▼M2
6. Medlemsstaterna skall offentliggöra de åtgärder och mål som
avses i punkt 1 och genomföra informationskampanjer om dessa riktadetill allmänheten och de ekonomiska aktörerna.
7. Grekland, Irland och Portugal får på grund av särskilda
förhållanden, nämligen det stora antalet små öar, förekomsten av lands-bygds- och bergsområden respektive nuvarande begränsade användning
av förpackningar, besluta att
a) senast den 30 juni 2001 uppnå lägre mål än de som fastställs i punkt
1 a och 1 c, men de skall åtminstone uppnå 25 % för återvinningeller för förbränning i förbränningsanläggningar med energiåtervin-
ning.
b) samtidigt förlänga tidsfristen för uppnåendet av målen i punkt 1 a
och 1 c, dock längst till och med den 31 december 2005,
c) uppskjuta uppnåendet av målen i punkt 1 b, 1 d och 1 e till ett
datum de själva fastställer, dock längst till och med den 31
december 2011.
8. Kommissionen skall så snart som möjligt och senast den 30 juni
2005 till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om
genomförandet av detta direktiv och dess konsekvenser för miljön ochför den inre marknadens funktion. I rapporten skall hänsyn tas till deenskilda omständigheterna i varje medlemsstat. Den skall ta uppföljande:
a) En utvärdering av de väsentliga kravens effektivitet, genomförande
och efterlevnad.
b) Ytterligare förebyggande åtgärder för att minimera förpackningarnas
konsekvenser för miljön så mycket som möjligt utan att äventyraderas viktiga funktion.
c) Eventuellt utarbetande av en miljöindikator för förpackningar för att
göra det enklare och effektivare att förebygga förpackningsavfall.
d) Eventuella planer för förebyggande av förpackningsavfall.
e) Främjande av återanvändning och framför allt en jämförelse av
kostnaden för och nyttan av återanvändning respektive materialut-nyttjande.
f) Producentansvar inbegripet dess finansiella aspekter.
g) Satsningar på att ytterligare minska förekomsten av och, om så är
lämpligt, slutligen fasa ut tungmetaller och andra farliga ämnen iförpackningar till 2010.
Rapporten skall när så är lämpligt åtföljas av förslag till översyn av de
berörda bestämmelserna i detta direktiv, såvida inte sådana förslagredan har lagts fram.
9. Rapporten skall ta upp frågorna i punkt 8 samt andra frågor av
relevans mot bakgrund av de olika inslagen i det sjätte miljöhandlings-programmet, framför allt den temainriktade strategin för återvinningoch den temainriktade strategin för hållbar användning av resurser.
Kommissionen och medlemsstaterna skall vid behov uppmuntra till
studier och pilotprojekt som rör punkt 8 b, c, d, e och f samt andraredskap i förebyggandets tjänst.
10. Medlemsstater som har infört eller kommer att införa program
som går längre än de i punkt 1 föreskrivna maximala målen och somhar tillräcklig kapacitet för materialutnyttjande och återvinning skalltillåtas att eftersträva dessa mål för att uppnå en hög miljöskyddsnivå,förutsatt att dessa åtgärder inte ger upphov till snedvridning på den inre
marknaden eller hindrar andra medlemsstater från att följa detta
direktiv. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om dessaåtgärder. Kommissionen skall bekräfta åtgärderna efter att i samarbetemed medlemsstaterna ha kontrollerat att de är förenliga med ovan-stående villkor och inte utgör en omotiverad diskriminering eller endold begränsning av handeln mellan medlemsstaterna.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 9
▼B
Artikel 7
Retur-, insamlings- och återvinningssystem
1. Medlemsstaterna skall för att uppfylla de mål som fastställs i
detta direktiv vidta de åtgärder som är nödvändiga för att införa systemsom säkerställer att
a) använt förpackningsmaterial eller förpackningsavfall returneras eller
samlas in från konsumenten, andra slutliga användare eller frånavfallsflödet och kanaliseras till det lämpligaste alternativet för
avfallshantering,
b) insamlade förpackningar eller förpackningsavfall återanvänds eller
återvinns, inbegripet materialutnyttjande,
Dessa system skall vara öppna för de ekonomiska aktörerna i de
berörda sektorerna och för de behöriga myndigheterna. De skall ävengälla för importerade produkter på icke-diskriminerande villkor, inklu-sive de närmare bestämmelserna om tillgång till systemen och
eventuella avgifter i samband härmed. Systemen skall vara så utfor-
made att handelshinder eller snedvridning av konkurrensen undviks ienlighet med fördraget.
2. De åtgärder som avses i punkt 1 skall ingå i en strategi för alla
förpackningar och allt förpackningsavfall, som fastställs med särskiltbeaktande av kraven gällande skydd av miljön och konsumenternashälsa, säkerhet och hygien, skyddet av de förpackade varornas och de
använda materialens kvalitet, äkthet och tekniska egenskaper samt
skyddet av industriell och kommersiell äganderätt.
Artikel 8
Märknings- och identifieringssystem
1. Rådet skall i enlighet med bestämmelserna i fördraget, senast två
år efter ikraftträdandet av detta direktiv besluta om märkning avförpackningar.
2. I syfte att underlätta insamling, återanvändning och återvinning,
inbegripet materialutnyttjande, skall förpackningar vara försedda med
uppgift om vilka förpackningsmaterial som har använts, så att denberörda industrin kan identifiera och klassificera dem på grundval avkommissionens beslut 97/129/EG (
1).
3. Förpackningar skall vara försedda med lämplig märkning,
antingen på själva förpackningen eller på etiketten. Märkningen skallvara tydlig och lätt att läsa. Märkningen skall ha en lämplig varaktighetoch hållbarhet, även efter det att förpackningen har öppnats.
Artikel 9
Väsentliga krav
1. Tre år från dagen för ikraftträdandet av detta direktiv skall
medlemsstaterna ha säkerställt att förpackningar endast släpps ut påmarknaden om de uppfyller alla väsentliga krav som anges i dettadirektiv och i bilaga 2 till direktivet.
2. Medlemsstaterna skall från och med den dag som anges i artikel
22.1 utgå från att alla väsentliga krav som anges i detta direktiv, inbe-
gripet bilaga 2, är uppfyllda för förpackningar som överensstämmer
med
a) de relevanta harmoniserade standarder vilkas referensnummer har
offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning ,
varvid medlemsstaterna skall offentliggöra referensnumren för denationella standarder som motsvarar dessa harmoniserade stan-darder,1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 10
(1) EGT L 50, 20.2.1997, s. 28.▼M2
▼B
▼B
b) de relevanta nationella standarder som avses i punkt 3 om det inte
finns några harmoniserade standarder på de områden som omfattasav dessa nationella standarder.
3. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om texten till de
nationella standarder enligt punkt 2 b som de anser uppfyller de krav
som avses i denna artikel. Kommissionen skall utan dröjsmål
överlämna sådana texter till övriga medlemsstater.
Medlemsstaterna skall offentliggöra referenserna för dessa standarder.
Kommissionen skall säkerställa att de offentliggörs i Europeiska
gemenskapernas officiella tidning .
4. Om en medlemsstat eller kommissionen anser att de standarder
som avses i punkt 2 inte till fullo uppfyller de väsentliga krav somavses i punkt 1, skall kommissionen eller den berörda medlemsstatenhänskjuta ärendet till den kommitté som inrättats genom direktiv 83/189/EEG med angivande av skälen härtill. Denna kommitté skall yttra
sig utan dröjsmål.
Mot bakgrund av kommitténs yttrande skall kommissionen underrätta
medlemsstaterna om huruvida det är nödvändigt att dessa standarder
utgår från de publikationer som avses i punkterna 2 och 3.
Artikel 10
Standardisering
Kommissionen skall vid behov främja utarbetandet av europeiska stan-
darder för de väsentliga krav som avses i bilaga 2.
Kommissionen skall särskilt främja utarbetandet av europeiska stan-
darder som rör
— kriterier och metoder för livscykelanalyser avseende förpackningar,
— metoder för mätning och kontroll av förekomsten av tungmetaller
och andra skadliga ämnen i förpackningarna och utsläpp till miljönfrån förpackningar och förpackningsavfall,
— kriterier för ett minimiinnehåll av återutvunnet material i förpack-
ningar för lämpliga typer av förpackningar,
— kriterier för materialåtervinningsmetoder,
— kriterier för komposteringsmetoder och färdig kompost,
— kriterier för märkning av förpackningar.
Artikel 11
Koncentrationer av tungmetaller i förpackningar
1. Medlemsstaterna skall säkerställa att summan av koncentratio-
nerna av bly, kadmium, kvicksilver och sexvärdigt krom i
förpackningar och förpackningskomponenter inte överstiger följandevärden:
— 600 ppm (vikt) två år efter den dag som avses i artikel 22 i.
— 250 ppm (vikt) tre år efter den dag som avses i artikel 22 i.
— 100 ppm (vikt) fem år efter den dag som avses i artikel 22 i.
2. De koncentrationer som avses i punkt 1 skall inte gälla för
förpackningar som är framställda uteslutande av blykristallglas enligtdefinitionen i direktiv 69/493/EEG (
1).
3. Kommissionen skall i enlighet med det förfarande som föreskrivs
i artikel 21 fastställa
— under vilka förhållanden nämnda koncentrationer inte gäller för
återvunnet material och för produktcykler inom en sluten och
kontrollerad kedja,
— vilka typer av förpackningar som är undantagna från de krav som
avses i punkt 1 tredje strecksatsen.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 11
(1) EGT nr L 326, 29.12.1969, s. 36.
▼B
Artikel 12
Informationssystem
1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att
säkerställa att harmoniserade databaser om förpackningar och förpack-ningsavfall upprättas, om sådana inte finns, för att göra det möjligt förmedlemsstaterna och kommissionen att övervaka genomförandet av demål som anges i detta direktiv.
2. I detta syfte skall databaserna bl. a. innehålla uppgifter om
omfattningen, egenskaperna och utvecklingen av flödet av förpack-
ningar och förpackningsavfall i de enskilda medlemsstaterna
(inbegripet information om toxiska eller farliga egenskaper hosförpackningsmaterialet eller komponenter som används vid tillverk-ningen).
3. För att harmonisera uppgifternas utformning och presentation och
för att göra medlemsstaternas uppgifter inbördes kompatibla, skallmedlemsstaterna tillhandahålla kommissionen tillgängliga uppgifter iformat som skall fastställas av kommissionen med utgångspunkt från
bilaga 3 ett år efter detta direktivs ikraftträdande i enlighet med det
förfarande som föreskrivs i artikel 21.
4. Medlemsstaterna skall ta hänsyn till särskilda problem för små
och medelstora företag att tillhandahålla detaljerade uppgifter.
5. De uppgifter som har inhämtats skall offentliggöras i samband
med de nationella rapporter som avses i artikel 17 och skall uppdaterasi efterföljande rapporter.
6. Medlemsstaterna skall kräva att alla berörda ekonomiska aktörer
tillhandahåller de behöriga myndigheterna tillförlitliga uppgifter omderas sektor i enlighet med kravet i denna artikel.
Artikel 13
Information till användare av förpackningar
Medlemsstaterna skall inom två år från den dag som avses i artikel
22.1 vidta alla åtgärder för att säkerställa att användare av förpack-
ningar, särskilt konsumenter, får tillgång till nödvändig information om
— de retur-, insamlings- och återvinningssystem som finns att tillgå,
— den roll som de själva kan spela för återanvändning, återvinning
och materialutnyttjande av förpackningar och förpackningsavfall,
— innebörden av de förpackningsmärkningar som finns på marknaden,— de relevanta delarna i de hanteringsplaner för förpackningar och
förpackningsavfall som avses i artikel 14.
Medlemsstaterna skall också främja informations- och upplysningskam-
panjer för konsumenterna.
Artikel 14
Hanteringsplaner
I enlighet med de mål och åtgärder som avses i detta direktiv skall
medlemsstaterna i de avfallsplaner som krävs enligt artikel 17 i direktiv75/442/EEG lägga till ett särskilt kapitel om hanteringen av förpack-ningar och förpackningsavfall, inbegripet de åtgärder som har vidtagitsi enlighet med artiklarna 4 och 5.
Artikel 15
Ekonomiska styrmedel
Rådet skall i enlighet med de tillämpliga bestämmelserna i fördraget
besluta om ekonomiska styrmedel för att främja realiserandet av demål som fastställs i detta direktiv. I avsaknad av sådana åtgärder fårmedlemsstaterna i enlighet med de principer som gäller för gemenska-pens miljöpolitik, bl. a. principen ”förorenaren betalar”, och de1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 12
▼M2
▼B
▼B
förpliktelser som följer av fördraget vidta åtgärder för att realisera
dessa mål.
Artikel 16
Anmälan
1. Utan att detta påverkar bestämmelserna i direktiv 83/189/EEG
skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om förslagen till deåtgärder som de tänker vidta inom ramen för detta direktiv innan degenomför dem, undantaget åtgärder av fiskal art men inbegripet
tekniska specifikationer som hänger samman med fiskala åtgärder för
att främja efterlevnaden av sådana tekniska specifikationer, så attkommissionen kan granska dem mot bakgrund av gällandebestämmelser. Kommissionen skall i sådana fall följa det förfarandesom föreskrivs i det direktivet.
2. Om den föreslagna åtgärden även rör en teknisk fråga som avses i
direktiv 83/189/EEG, kan medlemsstaten i samband med detanmälningsförfarande som föreskrivs i det här direktivet ange att
anmälan även gäller för direktiv 83/189/EEG.
Artikel 17
Rapporteringsskyldighet
Medlemsstaterna skall rapportera till kommissionen om tillämpningen
av detta direktiv i enlighet med artikel 5 i rådets direktiv 91/692/EEG
av den 23 december 1991 om standardisering och rationalisering av
rapporter om tillämpningen av vissa direktiv om miljön (
1). Den första
rapporten skall avse perioden 1995-1997.
Artikel 18
Rätten att släppa ut på marknaden
Medlemsstaterna skall inte hindra att förpackningar som uppfyller
bestämmelserna i detta direktiv släpps ut på marknaden inom derasrespektive territorier.
Artikel 19
Anpassning till den vetenskapliga och tekniska utvecklingen
De ändringar som krävs för att anpassa det identifieringssystem (som
avses i artikel 8.2 och artikel 10 andra stycket sista strecksatsen), data-
bassystemets format (som avses i artikel 12.3 och bilaga III) samt
belysande exempel på definitionen av förpackning (som avses i bilagaI) skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 21.2.
Artikel 20
Särskilda åtgärder
1. Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 21 fatta
beslut om de tekniska åtgärder som är nödvändiga för att hantera
sådana problem som kan uppstå i samband med tillämpningen av
bestämmelserna i detta direktiv, särskilt bestämmelserna om inertförpackningsmaterial som släpps ut på marknaden i Europeiska unioneni mycket små mängder (dvs. ungefär 0,1 viktprocent), primära förpack-ningar för medicinska utrustningar och farmaceutiska produkter, småförpackningar och lyxförpackningar.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 13
(1) EGT nr L 377, 31.12.1991, s. 48.▼M2
▼B
▼M2
▼B
2. Kommissionen skall även lämna en rapport till Europaparlamentet
och rådet om eventuella andra åtgärder som bör vidtas, vid behov medbifogande av ett förslag.
Artikel 21
Kommittéförfarande
1. Kommissionen skall biträdas av en kommitté.2. När det hänvisas till denna punkt skall artiklarna 5 och 7 i rådets
beslut 1999/468/EG (
1) tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i
artikel 8 i det beslutet.
Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut 1999/468/EG skall vara tre
månader.
3. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning.
Artikel 22
Genomförande i nationell lagstiftning
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författ-
ningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 30 juni
1966. De skall genast underrätta kommissionen om detta.
2. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla
en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisningnär de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skallgöras skall varje medlemsstat själv utfärda.
3. Vidare skall medlemsstaterna underrätta kommissionen om alla
lagar och andra författningar som har antagits inom området för dettadirektiv.
3a. Under förutsättning att de mål som ställs upp i artikel 6 uppnås
får medlemsstaterna införliva bestämmelserna i artikel 7 genom avtalmellan de behöriga myndigheterna och de berörda ekonomiska sekto-
rerna.
Sådana avtal skall uppfylla följande krav:
a) Avtalen skall vara verkställbara.
b) I avtalen skall målen med tillhörande tidsfrister anges.
c) Avtalen skall offentliggöras i medlemsstatens officiella tidning eller
i någon annan officiell handling som allmänheten har likvärdigtillgång till och skall överlämnas till kommissionen.
d) De resultat som uppnås skall på de villkor som anges i avtalet
övervakas regelbundet, rapporteras till de behöriga myndigheterna
och kommissionen samt göras tillgängliga för allmänheten.
e) De behöriga myndigheterna skall se till att det sker en granskning
av vilka framsteg som görs enligt avtalet.
f) Om avtalet inte följs skall medlemsstaterna genomföra de relevanta
bestämmelserna i detta direktiv genom att anta lagar eller andra
författningar.
4. Kraven som rör tillverkning av förpackningar skall inte i något
fall gälla för förpackningar som används till en viss produkt före dagenför ikraftträdandet av detta direktiv.
5. Medlemsstaterna skall under en period om högst fem år från
dagen för ikraftträdandet av detta direktiv tillåta att förpackningarsläpps ut på marknaden som är framställda före denna dag och somöverensstämmer med bestämmelserna i den nationella lagstiftningen.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 14
(1) EGT L 184, 17.7.1999, s. 23.▼M2
▼B
▼M2
▼B
▼B
Artikel 23
Direktiv 85/339/EEG skall upphöra att gälla den dag som anges i
artikel 22.1
Artikel 24
Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europe-
iska gemenskapernas officiella tidning .
Artikel 25
Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 15
▼M2
BILAGA I
BELYSANDE EXEMPEL FÖR DE KRITERIER SOM AVSES I
ARTIKEL 3.1
Belysande exempel för kriterium i
Förpackning
KonfektaskarPlastfolien kring CD-fodral
Ej förpackning
Blomkrukor avsedda att följa med växten under hela dess livstidVerktygslådor
Tepåsar
Vaxskikt (t.ex. runt ost)Korvskinn
Belysande exempel för kriterium ii
Förpackning, utformad för och avsedd att fyllas vid försäljningsstället
Bärkassar av papper eller plastEngångstallrikar och -koppar
Hushållsfolie
SmörgåspåsarAluminiumfolie
Ej förpackning
Omrörare
Engångsbestick
Belysande exempel för kriterium iiiFörpackning
Etiketter hängda direkt på eller fästa på en vara
Del av förpackning
Mascaraborste som utgör en del av förpackningens tillslutning
Självhäftande etiketter fästa på annat förpackningsföremål
HäftklamrarPlastmanschetter
Doseringsmått som utgör en del av tillslutningen av förpackningen för rengö-
ringsmedel.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 16
▼B
BILAGA 2
VÄSENTLIGA KRAV PÅ FÖRPACKNINGARS SAMMANSÄTTNING
OCH MÖJLIGHETERNA TILL ÅTERANVÄNDNING OCH ÅTERVIN-
NING, ÄVEN MATERIALUTNYTTJANDE, AV FÖRPACKNINGAR
1.Särskilda krav på framställning av förpackningar och förpackningars
sammansättning
— Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att deras volym och vikt
begränsas till det minimum som krävs för att upprätthålla den säkerhets-
och hygiennivå som är nödvändig för produkten och godtagbar för konsu-
menten.
— Förpackningar skall utformas, framställas och saluföras på ett sådant sätt
de kan återanvändas eller återvinnas, även materialutnyttjas, och så att
inverkan på miljön minskas så mycket som möjligt i samband med bort-
skaffandet av förpackningsavfall eller restprodukter från hantering av
förpackningsavfall.
— Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att innehållet av skad-
liga ämnen och andra farliga ämnen och material som beståndsdelar i
förpackningsmaterialet eller förpackningsmaterialets komponenter mini-
meras med avseende på deras förekomst i utsläpp, aska eller lakvatten
när förpackningar eller restprodukter från hantering eller förpackningsav-
fall förbränns eller deponeras.
2.Särskilda krav på förpackningarnas återanvändbarhet
Följande krav skall vara uppfyllda samtidigt:
— Förpackningarnas fysiska egenskaper och utformning skall vara av en
sådan art att förpackningarna kan återanvändas ett antal gånger under
normalt förutsebara användningsförhållanden.
— Det skall vara möjligt att behandla de använda förpackningarna i enlighet
med hygien- och säkerhetskraven för arbetstagarna.
— Förpackningarna skall uppfylla de särskilda kraven på återvinningsbara
förpackningar när förpackningarna inte längre återanvänds och därmed
blir avfall.
3.Särskilda krav på förpackningarnasåtervinningsbarhet
a) Förpackningar som kan återvinnas genom materialutnyttjande
Förpackningar skall framställas på ett sådant sätt att det är möjligt att utnyttja
en viss viktprocent av de material som används vid framställningen av
säljbara produkter i enlighet med gällande standarder inom gemenskapen.
Fastställandet av denna procentsats kan variera beroende på vilken typ av
material förpackningen består av.
b) Förpackningar som kan återvinnas genom energiutvinning
Förpackningsavfall som bearbetas för energiutvinning skall ha ett lägsta
nedre värmevärde för att ge optimal energiåtervinning.
c) Förpackningar som kan återvinnas genom kompostering
Förpackningsavfall som bearbetas för kompostering skall vara biologiskt
nedbrytbart i sådan grad att det inte hindrar separat insamling och den
komposteringsprocess eller -aktivitet som avfallet underkastas.
d) Biologiskt nedbrytbara förpackningar
Biologiskt nedbrytbart förpackningsavfall skall vara av sådan art att det kan
underkastas fysisk, kemisk, termisk eller biologisk nedbrytning på ett sådant
sätt att det mesta av den färdiga komposten slutligen bryts ned till koldioxid,
biomassa och vatten.1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 17
▼B
BILAGA 3
MEDLEMSSTATERNAS DATABASER OM FÖRPACKNINGAR OCH
FÖRPACKNINGSAVFALL SKALL INNEHÅLLA FÖLJANDE
UPPGIFTER (I ENLIGHET MED TABELLERNA 1-4)
1. För primära, sekundära och tertiära förpackningar anges
a) de kvantiteter förpackningar, fördelade på de stora materialkategorierna,
som förbrukas inom landet (produktion + import − export) (tabell 1),
b) de kvantiteter som återanvänds (tabell 2).
2. För förpackningsavfall från hushåll och andra källor anges
a) de kvantiteter förpackningsavfall, fördelat på de stora materialkategori-
erna, som återvinns och slutligt omhändertas inom landet (produktion +
import − export) (tabell 3),
b) de kvantiteter som underkastas materialutnyttjande och de kvantiteter som
återvinns, fördelat på de stora materialkategorierna (tabell 4).1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 18
▼B
TABELL 1
Förbrukningen av förpackningar (primära, sekundära och tertiära) inom landets territorium
1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 19
▼B
TABELL 2
Kvantitet förpackningar (primära, sekundära och tertiära) som återanvänds inom landets terri-
torium
1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 20
▼B
TABELL 3
Kvantitet förpackningsavfall som återvinns och bortskaffas inom landets territorium
1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 21
▼B
TABELL 4
Kvantitet förpackningsavfall som underkastas materialutnyttjande eller återvinns inom landets
territorium
1994L0062 — SV — 18.02.2004 — 002.001 — 22