RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 100

42006X1227(03)



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

Regulamentul nr. 107 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme privind omologarea vehiculelor din categoriile M2 și M3 în ceea ce privește caracteristicile generale de construcție ale acestora

Revizia 1

Include tot textul valabil până la:

Seria 01 de amendamente ale regulamentului - Data intrării în vigoare: 12 august 2004

Corrigendum 1 – Data intrării în vigoare: 19.10.2004

Corrigendum 2 – Data intrării în vigoare: 25.1.2006

1. DOMENIU DE APLICARE

1.1. Prezentul regulament se aplică oricărui vehicul neetajat, cu etaj, rigid sau articulat din categoriile M2 și M3 (1).

Cu toate acestea, cerințele din prezentul regulament nu se aplică următoarelor vehicule:

1.2.1. Vehicule proiectate pentru transportul securizat al persoanelor, de exemplu al prizonierilor;

1.2.2. Vehicule special proiectate pentru transportul persoanelor rănite sau bolnave (ambulanțe);

1.2.3. Vehicule de teren;

1.2.4. Vehicule special proiectate pentru transportul elevilor.

Cerințele din prezentul regulament se aplică următoarelor vehicule numai în măsura în care acestea sunt compatibile cu folosirea și funcția prevăzute pentru aceste vehicule:

1.3.1. Vehicule proiectate pentru a fi folosite de către poliție, agenți de securitate și forțe armate;

1.3.2. Vehicule prevăzute cu scaune destinate exclusiv folosirii în situația în care vehiculul staționează, dar cu o capacitate maximă de 8 persoane (în afara conducătorului auto), atunci când sunt în mișcare. Exemple de astfel de vehicule sunt bibliotecile, bisericile sau spitalele mobile. În astfel de vehicule, locurile pe scaune care sunt destinate pentru a fi folosite atunci când vehiculul este în mișcare trebuie să fie ușor de identificat pentru pasageri.

2. DEFINIȚII

În sensul prezentului regulament:

„Vehicul” reprezintă orice vehicul din categoriile M2 sau M3 în sensul punctului 1 de mai sus.

Pentru vehiculele cu o capacitate de peste 22 de pasageri, în afara conducătorului auto, există trei clase de vehicule:

2.1.1.1. „Clasa I”: vehicule construite cu zone destinate pasagerilor care călătoresc în picioare, construite astfel încât să permită deplasări frecvente ale pasagerilor.

2.1.1.2. „Clasa II”: vehicule construite în special pentru transportul pasagerilor așezați pe scaune și proiectate astfel încât să permită transportul pasagerilor în picioare pe culoarul central și/sau într-o zonă mai mică sau egală cu două scaune duble.

2.1.1.3. „Clasa III”: vehicule construite exclusiv pentru transportul pasagerilor așezați pe scaune.

2.1.1.4. Un vehicul poate fi considerat ca aparținând mai multor clase. În asemenea cazuri, acesta poate fi omologat pentru fiecare clasă căreia îi aparține.

Pentru vehiculele cu o capacitate de maxim 22 de pasageri, în afara conducătorului auto, există două clase de vehicule:

2.1.2.1. „Clasa A”: vehicule proiectate să transporte pasageri în picioare; un vehicul din această clasă are scaune și zone pentru pasageri în picioare.

2.1.2.2. „Clasa B”: vehicule destinate exclusiv transportului pasagerilor așezați pe scaune; un vehicul din această clasă nu are spațiu pentru pasageri în picioare.

„Vehicul articulat” reprezintă un vehicul alcătuit din două sau mai multe secțiuni rigide care se articulează reciproc și în care compartimentele pentru pasageri din fiecare secțiune comunică între ele, astfel încât pasagerii să se poată deplasa liber între ele, iar secțiunile rigide sunt legate una de cealaltă astfel încât să nu poată fi separate decât printr-o operațiune care implică echipamente ce se găsesc în mod normal doar într-un atelier.

2.1.3.1. „Vehicul articulat cu etaj” reprezintă un vehicul alcătuit din două sau mai multe secțiuni rigide care se articulează reciproc: compartimentele pentru pasageri din fiecare secțiune comunică cel puțin la nivelul uneia dintre platforme, astfel încât pasagerii să se poată deplasa liber între compartimente; secțiunile rigide sunt legate permanent, astfel încât să nu poată fi separate decât printr-o operațiune care implică echipamente ce se găsesc în mod normal doar într-un atelier.

2.1.4. „Autobuz cu planșeu jos” este un vehicul din clasele I, II sau A în care cel puțin 35 % din suprafața disponibilă pentru pasagerii în picioare (în secțiunea anterioară în cazul unui vehicul articulat sau pe platforma inferioară în cazul vehiculului cu etaj) formează un spațiu fără trepte și care are acces la cel puțin o ușă de acces al pasagerilor.

2.1.5. „Caroserie” reprezintă o unitate tehnică separată care cuprinde întreg echipamentul special intern și extern al vehiculului.

2.1.6. „Vehicul cu etaj” reprezintă un vehicul în care spațiile prevăzute pentru pasageri sunt dispuse, cel puțin într-o parte a vehiculului, pe două niveluri suprapuse, iar pe platforma superioară nu sunt prevăzute spații pentru pasagerii în picioare.

2.1.7. „Unitate tehnică separată” reprezintă un dispozitiv destinat să facă parte dintr-un vehicul, care poate fi omologat separat, dar numai în legătură cu unul sau mai multe tipuri de vehicule;

2.2. „Definiția tipului (tipurilor)”:

2.2.1. „Tip de vehicul” reprezintă vehicule care nu diferă în ceea ce privește următoarele aspecte esențiale:

(a) producătorul caroseriei,

(b) producătorul șasiului,

(c) modul de concepere a vehiculului (> 22 pasageri sau ≤ 22 pasageri),

(d) modul de concepere a caroseriei (neetajată, cu etaj, articulată, cu platformă joasă),

(e) tipul de caroserie, dacă aceasta a fost omologată ca unitate tehnică separată;

2.2.2. „Tip de caroserie”, în sensul omologării ca unitate tehnică separată, reprezintă o categorie de caroserii care nu diferă esențial în ceea ce privește următoarele aspecte:

(a) producătorul caroseriei,

(b) modul de concepere al vehiculului (> 22 pasageri sau ≤ 22 pasageri),

(c) modul de concepere a caroseriei (neetajată, cu etaj, articulată, cu platformă joasă),

(d) masa caroseriei vehiculului complet echipat (cu o diferență de maxim 10 %),

(e) tipurile specificate de vehicule pe care se poate instala un anume tip de caroserie.

2.3. „Omologare a unui vehicul sau a unei unități tehnice separate” reprezintă omologarea unui tip de vehicul sau de caroserie, astfel cum a fost definit la punctul 2.2 în ceea ce privește caracteristicile de construcție specificate în prezentul regulament.

2.4. „Suprastructură” reprezintă partea de caroserie care contribuie la rezistența vehiculului în cazul unui accident prin răsturnare.

2.5. „Ușă de acces al pasagerilor” reprezintă o ușă destinată a fi folosită de către pasageri în condiții normale de utilizare, atunci când conducătorul auto este așezat pe scaun.

2.6. „Ușă dublă” reprezintă o ușă care permite două sau echivalentul a două căi de acces.

2.7. „Ușă glisantă” reprezintă o ușă care poate fi deschisă sau închisă numai prin alunecare de-a lungul uneia sau mai multor șine rectilinii sau aproximativ rectilinii.

2.8. „Ușă de urgență” reprezintă o ușă destinată a fi folosită de către pasageri ca ieșire numai în circumstanțe excepționale și, în special, în caz de pericol.

2.9. „Fereastră de urgență” reprezintă o fereastră nu neapărat cu geam, destinată a fi folosită de către pasageri ca ieșire doar în caz de pericol.

2.10. „Fereastră dublă sau multiplă” reprezintă o fereastră de urgență care, dacă este împărțită în două sau mai multe părți de o linie (mai multe linii) verticală (verticale) sau de un plan (planuri) imaginar(e) vertical(e) conține două sau mai multe părți conforme cerințelor privind dimensiunile și accesul aplicabile unei ferestre normale de urgență.

2.11. „Trapă de evacuare” reprezintă o deschidere în plafon sau planșe destinată a fi folosită ca o ieșire de urgență de către pasageri, exclusiv în caz de urgență.

2.12. „Ieșire de siguranță” reprezintă o ușă de urgență, o fereastră de urgență sau o trapă de evacuare.

2.13. „Ieșire” reprezintă o ușă de acces al pasagerilor, o scară de comunicare interioară, o jumătate de scară sau o ieșire de siguranță.

2.14. „Planșeu sau platformă” reprezintă acea parte a caroseriei a cărei suprafață superioară susține pasagerii care călătoresc în picioare, picioarele pasagerilor care sunt așezați pe scaune, ale conducătorului auto și ale oricărui membru al echipajului și care poate susține suporturile scaunelor.

„Culoar central” reprezintă spațiul care asigură accesul pasagerilor de la scaun sau de la rândul de scaune spre orice alt scaun sau rând de scaune sau spre orice punct de acces de la sau spre orice ușă de acces al pasagerilor sau scară de comunicare interioară, precum și de la și spre orice spațiu destinat pasagerilor în picioare; acesta nu cuprinde:

2.15.1. spațiul de 300 mm din fața fiecărui scaun; excepție de la această regulă face scaunul orientat spre laterală și situat peste nișa roții, caz în care dimensiunea respectivă se poate reduce la 225 mm;

2.15.2. spațiul de deasupra suprafeței oricărei trepte sau scări; sau

2.15.3. orice spațiu care permite accesul la un singur scaun sau rând de scaune sau la o pereche de scaune sau rânduri de scaune transversale și așezate față în față.

2.16. „Punct de acces” reprezintă spațiul care se întinde înspre interiorul vehiculului, de la ușa de acces al pasagerilor până la cel mai exterior punct al treptei de sus (capătul culoarului central) al scării interioare sau al jumătății de scară. Dacă nu există trepte la ușă, spațiul considerat drept punct de acces este cel care se măsoară în conformitate cu anexa 3 punctul 7.7.1 până la o distanță de 300 mm de la poziția de pornire a feței interioare a panoului dublu.

2.17. „Compartimentul conducătorului auto” reprezintă spațiul destinat exclusiv conducătorului auto, cu excepția cazurilor de urgență, și care conține scaunul conducătorului auto, volanul, comenzile, instrumentele și alte dispozitive necesare conducerii vehiculului.

2.18. „Masa vehiculului în stare de funcționare” reprezintă masa vehiculului neîncărcat cu caroserie și, în cazul unui vehicul de remorcare, cu dispozitiv de cuplare, în stare de funcționare, sau masa șasiului cu cabină, în cazul în care producătorul nu a montat caroseria și/sau dispozitivul de cuplare, inclusiv lichidul de răcire, uleiuri, 90 % carburant, 100 % alte lichide cu excepția apelor uzate, unelte, roată de rezervă și conducător auto (75 kg) și, pentru autobuze sau autocare, masa unui membru al echipajului (75 kg), dacă există un scaun pentru un membru al echipajului în vehicul.

„Masa totală maximă tehnic admisibilă – (M)′ reprezintă masa totală maximă a vehiculului calculată în funcție de construcția și de performanțele acestuia, declarată de producător. Masa totală maximă tehnic admisibilă este folosită pentru a stabili categoria din care face parte autovehiculul.”

2.20. „Pasager” reprezintă o persoană transportată în vehicul, alta decât conducătorul auto sau un membru al echipajului.

2.21. „Pasager cu mobilitate redusă” reprezintă pasagerii care au dificultăți în folosirea transportului în comun, cum ar fi persoanele cu handicap (inclusiv persoanele cu handicap senzorial și intelectual și utilizatorii de scaune rulante, persoanele cu infirmități la nivelul membrelor), persoanele de statură mică, persoanele cu bagaje grele, persoanele în vârstă, femeile gravide, persoanele cu cărucioare de cumpărături și persoanele însoțite de copii (inclusiv cu copii în cărucioare).

2.22. „Utilizator de scaun rulant” reprezintă o persoană care folosește un scaun rulant din cauza infirmității sau a unui handicap pentru a se putea deplasa.

2.23. „Membru al echipajului” reprezintă o persoană însărcinată să îl secondeze pe conducătorul auto sau să îndeplinească funcțiile de însoțitor.

2.24. „Compartimentul pentru pasageri” reprezintă spațiul destinat a fi folosit de către pasageri, excluzându-se orice spațiu ocupat de instalații fixe, cum ar fi barele, chicinetele, toaletele sau compartimentele pentru bagaj/marfă.

2.25. „Ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară” reprezintă o ușă de acces al pasagerilor care este acționată exclusiv pe bază de energie, alta decât energia musculară, și a cărei deschidere și închidere, dacă nu sunt acționate automat, sunt comandate de la distanță de către conducătorul auto sau de un membru al echipajului.

2.26. „Ușă de acces al pasagerilor automată” reprezintă o ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară care poate fi deschisă (altfel decât prin mijloace de control de urgență) numai după ce un pasager o acționează și după ce comenzile sunt activate de conducătorul auto, închizându-se apoi automat la loc.

2.27. „Dispozitiv de blocare a pornirii” reprezintă un dispozitiv care împiedică vehiculul să pornească din stare de repaus.

2.28. „Ușă de acces al pasagerilor acționată de conducătorul auto” reprezintă o ușă de acces al pasagerilor care este deschisă și închisă în mod normal de conducătorul auto.

2.29. „Scaun cu prioritate” reprezintă un scaun care oferă spațiu suplimentar destinat pasagerilor cu mobilitate redusă și care este marcat în consecință.

2.30. „Dispozitiv de îmbarcare” reprezintă un dispozitiv pentru facilitarea accesului scaunului rulant la vehicule, cum ar fi lifturi, rampe etc.

2.31. „Sistem de coborâre a vehiculului” reprezintă un sistem care coboară sau ridică total sau parțial corpul vehiculului în raport cu poziția normală de drum.

2.32. „Lift” reprezintă un dispozitiv sau un sistem prevăzut cu o platformă care poate fi înălțată sau coborâtă pentru a asigura accesul pasagerilor la planșeul unui compartiment pentru pasageri, de la sol sau marginea trotuarului, dar și invers.

2.33. „Rampă” reprezintă un dispozitiv care asigură trecerea între planșeul compartimentului pentru pasageri și sol sau marginea trotuarului, dar și invers.

2.34. „Rampă mobilă” reprezintă o rampă care poate fi detașată de structura vehiculului și poate fi instalată de conducătorul auto sau de un membru al echipajului.

2.35. „Scaun demontabil” reprezintă un scaun care poate fi ușor detașat de vehicul.

2.36. „Față” și „spate” reprezintă fața sau spatele vehiculului conform direcției normale de mers, iar termenii „în față”, „cel mai din față”, „în spate” și „cel mai din spate” etc. se înțeleg în consecință.

2.37. „Scară de comunicare interioară” reprezintă o scară care permite comunicarea între platformele superioară și inferioară.

2.38. „Compartiment separat” reprezintă un spațiu în vehicul care poate fi ocupat de pasageri sau de echipaj atunci când vehiculul este în funcțiune, separat de orice alt spațiu pentru pasageri sau echipaj, cu excepția cazului în care un perete despărțitor permite pasagerilor să vadă în interiorul compartimentului vecin, și care este legat printr-un culoar central fără uși.

2.39. „Jumătate de scară” reprezintă o scară care face legătura între platforma superioară și o ușă de urgență.

3. CEREREA DE OMOLOGARE

3.1. Cerere de omologare pentru:

(a) un tip de vehicul sau

(b) o unitate tehnică separată sau

(c) un tip de vehicul echipat cu un tip de caroserie deja omologată ca unitate tehnică separată în ceea ce privește caracteristicile sale de construcție este prezentat(ă) de către producătorul său sau de către reprezentantul său acreditat în mod corespunzător.

3.2. În cazul unei cereri de omologare pentru un vehicul construit prin asamblarea șasiului cu o caroserie omologată, termenul de producător se referă la asamblator.

În Anexa I Partea 1 este prezentat un model de document informativ privind caracteristicile de construcție:

3.3.1. Apendicele 1: pentru un tip de vehicul;

3.3.2. Apendicele 2: pentru un tip de caroserie;

3.3.3. Apendicele 3: pentru un tip de vehicul echipat cu o caroserie deja omologată ca unitate tehnică separată.

3.4. Se supune spre examinare serviciului tehnic responsabil cu încercările de omologare un vehicul sau o caroserie reprezentative pentru tipul care urmează să fie omologat.

4. OMOLOGAREA

4.1. În cazul în care vehiculul sau caroseria prezentat(ă) spre omologare în conformitate cu prezentul regulament îndeplinește cerințele de la punctul 5, omologarea respectivului tip de vehicul sau caroserie este acordată.

4.2. Se atribuie un număr de omologare pentru fiecare tip de vehicul omologat. Primele două cifre (în prezent 01, corespunzător seriei 01 de amendamente) indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data eliberării omologării. Aceeași parte contractantă nu poate atribui acest număr unui alt tip de vehicul sau caroserie în sensul punctului 2.2.

4.3. Omologarea sau extinderea omologării pentru un tip de vehicul sau caroserie în conformitate cu prezentul regulament se comunică părților contractante la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, printr-o fișă conformă modelului din anexa 1 la prezentul regulament.

Fiecare vehicul sau caroserie care este în conformitate cu un tip de vehicul sau de caroserie omologat(ă) în temeiul prezentului regulament are atașată într-un loc vizibil și ușor accesibil, menționat pe certificatul de omologare, o marcă de omologare internațională, compusă din:

4.4.1. un cerc în interiorul căruia se află litera „E”, urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (2) și

4.4.2. numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, o cratimă și numărul de omologare, amplasat în dreapta cercului specificat la punctul 4.4.1; și

4.4.3. un simbol suplimentar, care este compus din cifrele romane ale clasei (claselor) în care vehiculul sau caroseria a fost omologat(ă). O caroserie omologată separat va avea în plus inscripționată litera „S”.

4.5. Dacă vehiculul este conform unui tip de vehicul omologat în temeiul unuia sau mai multor regulamente atașate în anexă la acord, în țara care a acordat omologarea în temeiul prezentului regulament, nu este necesară repetarea simbolului menționat la punctul 4.4.1; într-un astfel de caz, numerele regulamentului și de omologare și simbolurile suplimentare pentru toate regulamentele în temeiul cărora s-a acordat omologarea în țara care a acordat omologare în temeiul prezentului regulament vor fi amplasate în coloane verticale, la dreapta simbolului menționat la punctul 4.4.1.

4.6. Marca de omologare trebuie să fie lizibilă și de neșters.

4.7. Marca de omologare este amplasată în apropierea sau pe plăcuța de identificare de pe vehicul sau caroserie aplicată de producător.

4.8. În anexa 2 la prezentul regulament se prezintă exemple de mărci de omologare.

5. CERINȚE

5.1. Toate vehiculele respectă dispozițiile anexei 3 la prezentul regulament (modificat prin anexa 9, în cazul vehiculelor cu etaj). Caroseriile omologate separat respectă dispozițiile anexelor 5 și/sau 10, după caz. Omologarea unui vehicul care are o caroserie omologată în conformitate cu anexa 10 se efectuează în conformitate cu anexa respectivă.

5.2. Vehiculele din clasa I trebuie să fie accesibile pasagerilor cu mobilitate redusă, inclusiv utilizatorilor de scaune rulante, în conformitate cu dispozițiile tehnice enunțate în anexa 8 la prezentul regulament.

5.3. Părțile contractante sunt libere să aleagă cea mai potrivită soluție pentru a îmbunătăți accesul în vehiculele din alte clase decât clasa I. Cu toate acestea, în cazul în care vehiculele din alte clase decât clasa I sunt echipate cu dispozitive pentru pasagerii cu mobilitate redusă și/sau pentru utilizatorii de scaune rulante, acestea trebuie să respecte dispozițiile anexei 8.

5.4. Nici una din dispozițiile prezentului regulament nu împiedică autoritățile naționale ale unei părți contractante să menționeze că anumite tipuri de operațiuni sunt rezervate vehiculelor care sunt echipate pentru transportul pasagerilor cu mobilitate redusă, în conformitate cu anexa 8.

6. MODIFICAREA ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII PENTRU UN TIP DE VEHICUL SAU CAROSERIE

Orice modificare a tipului de vehicul sau caroserie este adusă la cunoștința serviciului administrativ care a acordat omologarea de tip pentru vehicul. Acest serviciu poate:

6.1.1. fie să considere că modificările aduse nu riscă să aibă consecințe negative importante și că, în orice caz, vehiculul sau caroseria satisface încă cerințele; sau

6.1.2. fie să solicite un nou raport de încercare serviciului tehnic responsabil cu încercările.

6.2. Confirmarea sau refuzul omologării, cu indicarea modificărilor, este notificată părților la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, în conformitate cu procedura indicată la punctul 4.3 de mai sus.

6.3. Autoritatea competentă care eliberează extinderea omologării atribuie un număr de serie fiecărei fișe de comunicare întocmită pentru extinderea menționată anterior și informează despre aceasta celelalte părți contractante la Acordul din 1958 de aplicare a prezentului regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare, în conformitate cu modelul din anexa 1 apendicele 2 la prezentul regulament.

7. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

Procedurile privind conformitatea producției trebuie să fie conforme celor stabilite în apendicele 2 din acord (E/ECE/324- E/ECE/TRANS/505/Rev. 2) și următoarelor cerințe:

7.1. Orice vehicul și caroserie omologate în temeiul prezentului regulament trebuie să fie fabricate astfel încât să fie conforme tipului omologat și să îndeplinească cerințele menționate la punctul 5 de mai sus.

7.2. Autoritatea competentă care a acordat omologarea de tip poate în orice moment să verifice metodele de control al conformității, aplicabile fiecărei unități de producție.

Frecvența normală a acestor verificări este de una la doi ani.

8. SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI

8.1. Omologarea acordată pentru un tip de vehicul sau caroserie în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă în cazul în care cerințele menționate la punctul 5 nu sunt respectate.

8.2. În cazul în care o parte contractantă la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament retrage omologarea pe care a acordat-o anterior, aceasta trebuie să informeze imediat celelalte părți la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare în conformitate cu modelul din anexa 1 apendicele 1 la prezentul regulament.

9. OPRIREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care deținătorul unei omologări încetează definitiv producerea unui tip de vehicul sau caroserie omologat în temeiul prezentului regulament, acesta informează de îndată autoritatea care a acordat omologarea, care, la rândul său,informează despre aceasta celelalte părți la Acordul din 1958 de aplicare a prezentului regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare, în conformitate cu modelul din anexa 1 partea 1 la prezentul regulament.

10. DISPOZIȚII TRANZITORII

10.1. De la data oficială a intrării în vigoare a seriei 01 de amendamente, nici o parte contractantă care aplică prezentul regulament nu va mai refuza acordarea omologării CEE de tip, în temeiul prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de amendamente.

10.2. Nici o parte contractantă care aplică prezentul regulament nu va refuza omologarea națională de tip unui tip de vehicul omologat în conformitate cu seria 01 de amendamente la prezentul regulament.

10.3. În termen de 36 de luni de la data intrării în vigoare, părțile contractante care aplică prezentul regulament vor acorda omologări numai dacă tipul de vehicul de omologat îndeplinește cerințele prezentului regulament, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de amendamente.

10.4. În termen de 72 de luni de la data intrării în vigoare a seriei 01 de amendamente la prezentul regulament, părțile contractante care aplică prezentul regulament pot refuza prima înmatriculare națională (prima dare în folosință) a unui vehicul care nu îndeplinește cerințele seriei 01 de amendamente la prezentul regulament.

11. DENUMIRI ȘI ADRESE ALE SERVICIILOR TEHNICE ÎNSĂRCINATE CU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE ȘI ALE SERVICIILOR ADMINISTRATIVE

Părțile contractante la Acordul din 1958, care aplică prezentul regulament, comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice însărcinate cu încercările de omologare și ale serviciilor administrative care acordă omologarea și cărora trebuie să le fie trimise fișele de acordare, de extindere, de refuz sau de retragere a omologării, emise în alte țări.

12. OBSERVAȚII PRIVIND SARCINA MAXIMĂ PE AXĂ SAU MASA TOTALĂ A VEHICULULUI AUTORIZATE

Părțile contractante la acord nu sunt împiedicate de dispozițiile articolului 3 din acord să interzică înmatricularea pe teritoriul acestora a unor tipuri de vehicule omologate de o altă parte contractantă în conformitate cu prezentul regulament, în cazul în care capacitatea în ceea ce privește numărul de pasageri și de bagaje face ca sarcina pe axă sau masa totală maximă tehnic admisibilă a vehiculului să fie mai mare decât limitele legale în vigoare pe teritoriul acestora.

(1) Astfel cum sunt definite în Anexa 7 la Rezoluția de ansamblu privind construcția vehiculelor (R.E.3) (TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).

(2) 1 pentru Republica Federală Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 7 pentru Ungaria, 8 pentru Cehoslovacia, 9 pentru Spania, 10 pentru Serbia și Muntenegru, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 14 pentru Elveția, 15 (vacant), 16 pentru Norvegia, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 19 pentru România, 20 pentru Polonia, 21 pentru Portugalia, 22 pentru Federația Rusă, 23 pentru Grecia, 24 pentru Irlanda, 25 pentru Croația, 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 28 pentru Belarus, 29 pentru Estonia, 30 (vacant), 31 pentru Bosnia și Herțegovina, 32 pentru Letonia, 33 (vacant), 34 pentru Bulgaria, 35 (vacant), 36 pentru Lituania, 37 pentru Turcia, 38 (vacant), 39 pentru Azerbadjan, 40 pentru Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, 41 (vacant), 42 pentru Comunitatea Europeană (omologările sunt acordate de statele membre care utilizează simbolul CEE corespunzător), 43 pentru Japonia, 44 (vacant), 45 pentru Australia, 46 pentru Ucraina, 47 pentru Africa de Sud, 48 pentru Noua Zeelandă, 49 pentru Ciprus și 50 pentru Malta. Numerele următoare sunt atribuite celorlalte țări în ordinea cronologică a ratificării Acordului privind adoptarea unor condiții uniforme de omologare și recunoașterea reciprocă a omologării echipamentelor și pieselor de autovehicule sau a aderării lor la acest acord și numerele astfel atribuite sunt comunicate, de Secretariatul General al Organizației Națiunilor Unite, părților contractante la acord.

LISTA ANEXELOR

ANEXA 1 Documentație privind omologarea CEE de tip Partea I: Document informativ Partea II Certificat de omologare de tip ANEXA 2 Exemple de marcă de omologare ANEXA 3 Cerințe aplicabile tuturor vehiculelor: Apendice: Verificarea limitei de înclinare statică prin calcul ANEXA 4 Diagrame explicative ANEXA 5 Rezistența suprastructurii ANEXA 6 Orientări pentru măsurarea forțelor de închidere la ușile acționate cu energie exterioară ANEXA 7 Cerințe speciale aplicabile vehiculelor cu capacitate de maxim 22 pasageri ANEXA 8 Cerințe aplicabile dispozitivelor tehnice care facilitează accesul pasagerilor cu mobilitate redusă ANEXA 9 Cerințe speciale privind vehicule cu etaj ANEXA 10 Omologare de tip pentru o unitate tehnică separată sau omologare de tip a unui vehicul echipat cu o caroserie deja omologată ca unitate tehnică separată ANEXA 11 Mase și dimensiuni

ANEXA 1

DOCUMENTAȚIE PRIVIND OMOLOGAREA CEE DE TIP

PARTEA 1

Documente informative

Apendicele 1

MODEL DE DOCUMENT INFORMATIV

în conformitate cu Regulamentul nr. 107 privind omologarea de tip pentru vehiculele din categoriile M2 sau M3 în ceea ce privește caracteristicile generale de construcție ale acestora

Următoarele informații, dacă este cazul, trebuie furnizate în triplu exemplar și trebuie să includă o listă a elementelor incluse. Desenele sunt furnizate, dacă este cazul, la o scară corespunzătoare și suficient de detaliat, în format A4 sau ca dosar în format A4. Fotografiile, dacă este cazul, trebuie să fie suficient de detaliate. Dacă sistemele, componentele sau unitățile tehnice separate au comenzi electronice, trebuie furnizate informații privind performanțele acestora.

1. GENERALITĂȚI

1.1. Marca (denumirea comercială a producătorului):

1.2. Tipul:

1.2.1. Șasiu:

1.2.2. Caroserie/vehicul complet:

1.3. Mijloace de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul (b):

1.3.1. Șasiu:

1.3.2. Caroserie/vehicul complet:

1.3.3. Amplasarea marcajului de identificare:

1.3.3.1. Șasiu:

1.3.3.2. Caroserie/vehicul complet:

1.4. Categoria vehiculului (c):

1.5. Denumirea și adresa producătorului:

1.6. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare:

2. CARACTERISTICI GENERALE DE CONSTRUCȚIE ALE VEHICULULUI

2.1. Fotografii și/sau desene ale unui vehicul tip:

2.2. Desen cu cote dimensionale al întregului vehicul:

2.3. Numărul de axe și roți:

2.3.1. Numărul și poziția axelor cu roți duble:

2.3.2. Numărul și poziția axelor directoare:

2.4. Șasiul (dacă este cazul) (desen de ansamblu):

2.5. Materiale folosite pentru lonjeroane (d):

2.6. Amplasarea și dispunerea motorului:

2.7. Cabina de conducere (avansată sau normală) (z):

2.8. Partea de drum pe care se circulă:

2.8.1. dreapta/stânga: Vehiculul este echipat pentru a fi condus în trafic pe dreapta/stânga (1):

2.9. A se specifica dacă vehiculul este conceput pentru a tracta remorci și dacă remorca este de tip semiremorcă, remorcă cu axă centrală sau cu bară de tracțiune.

3. MASE ȘI DIMENSIUNI (e) (în kg și mm) (a se vedea desenele, dacă este cazul)

3.1. Ampatamentul (ampatamentele) (complet încărcat) (f):

3.2. Gama de dimensiuni ale vehiculului (general):

3.2.1. Pentru șasiuri fără caroserie:

3.2.1.1. Lungime (j):

3.2.1.2. Lățime (k):

3.2.1.3. Înălțime (în stare de funcționare) (l) (pentru suspensii reglabile în înălțime, a se indica poziția de funcționare normală):

3.2.1.4. Consolă față (m):

3.2.1.5. Consolă spate (n):

3.3. Poziția centrului de greutate al vehiculului la masa maximă tehnic admisibilă în direcțiile longitudinală, transversală și verticală:

3.4. Masa vehiculului cu caroserie și, în cazul unui vehicul de remorcare dintr-o altă categorie decât M1, cu dispozitiv de cuplare, dacă acesta s-a montat de către producător, în stare de funcționare, sau masa șasiului sau a șasiului cu cabină, fără caroserie și/sau dispozitiv de cuplare, dacă producătorul nu a montat caroseria și/sau dispozitivul de cuplare (inclusiv lichide, unelte, roată de rezervă și conducător auto și, pentru autobuze sau autocare, un membru al echipajului, dacă este prevăzut un scaun pentru un membru al echipajului în vehicul (o) (masă minimă și maximă pentru fiecare variantă):

3.4.1. Distribuția masei respective între axe și, în cazul unei semiremorci sau al unei remorci cu axă centrală, sarcina pe punctul de cuplare (masa maximă și minimă pentru fiecare variantă):

3.5. Masa maximă tehnic admisibilă declarată de producător (y) (masa minimă și maximă pentru fiecare variantă):

3.5.1. Distribuția masei respective între axe (valoare maximă și minimă pentru fiecare variantă):

3.6. Sarcina/masa maximă tehnic admisibilă pe fiecare axă:

3.7. Masa maximă tehnic admisibilă pe punctul de cuplare:

3.7.1. al autovehiculului:

4. CAROSERIE

4.1. Tipul de caroserie: simplă/cu etaj, articulată, cu planșeu coborât 1/

4.2. Materiale utilizate și metode de construcție:

5. DISPOZIȚII SPECIALE PRIVIND VEHICULELE DESTINATE TRANSPORTULUI DE PASAGERI, CARE AU MAI MULT DE OPT LOCURI PE SCAUNE ÎN AFARA CONDUCĂTORULUI AUTO

5.1. Clasa vehiculului (clasa I, clasa II, clasa III, clasa A, clasa B):

5.2. Suprafața disponibilă pentru pasageri (m2):

5.2.1. Totală (So):

5.2.2. Platforma superioară (Soa): (1)

5.2.3. Platforma inferioară (Sob): (1)

5.2.4. Pentru pasageri în picioare (S1):

5.3. Număr de pasageri (pe scaune și în picioare):

5.3.1. Total (N):

5.3.2. Platforma superioară (Na): (1)

5.3.3. Platforma inferioară (Nb): (1)

5.4. Număr de pasageri (pe scaune):

5.4.1. Total (A):

5.4.2. Platforma superioară (Aa): (1)

5.4.3. Platforma inferioară (Ab): (1)

5.5. Scaun pentru un membru al echipajului: da/nu (1)

5.6. Numărul de uși de acces al pasagerilor:

5.7. Numărul de ieșiri de siguranță (uși, ferestre, trape de evacuare, scară de comunicare interioară și jumătate de scară)

5.7.1. Total:

5.7.2. Platforma superioară: (1)

5.7.3. Platforma inferioară: (1)

5.8. Volumul compartimentelor de bagaje (m3):

5.9. Suprafața rezervată pentru bagaje pe plafon (m2):

5.10. Dispozitive tehnice care facilitează accesul în vehicule (de exemplu rampă, platformă elevatoare, sistem de coborâre a vehiculului), dacă este cazul:

5.11. Rezistența suprastructurii

5.11.1. Numărul de omologare de tip în conformitate cu Regulamentul nr. 66, dacă este disponibil:

5.11.2. Pentru suprastructuri încă neomologate:

5.11.2.1. Descrierea detaliată a suprastructurii tipului de vehicul, în special dimensiunile, configurația și materialele constitutive, precum și punctele de prindere pe șasiu, dacă este cazul:

5.11.2.2. Desene ale vehiculului și ale acelor părți ale amenajărilor interioare care au o influență asupra suprastructurii sau a spațiului disponibil:

5.11.2.3. Poziția centrului de greutate al vehiculului în stare de funcționare în direcțiile longitudinală, transversală și verticală:

5.11.2.4. Distanța maximă dintre axele centrale ale scaunelor laterale pentru pasageri.

Note explicative:

(1) A se elimina mențiunile inutile (în anumite cazuri nu este necesară ștergerea nici unei mențiuni, mai multe rubrici fiind aplicabile).

(b) În cazul în care mijloacele de identificare a tipului conțin caracteristici care nu sunt relevante pentru descrierea tipului de vehiculul, a componentelor sau a unor unități tehnice separate acoperite de prezentul document informativ, aceste caracteristici vor fi reprezentate în document prin simbolul „?” (de exemplu, ABC??123??).

(c) Astfel cum este definit în Anexa 7 la Rezoluția de ansamblu privind construcția vehiculelor (R.E.3). (TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Amend. 2).

(d) Dacă acest lucru este posibil, denumire conform normelor Euro, în caz contrar se va menționa: (a) descrierea materialelor, (b) limita de elasticitate, (c) rezistența maximă la întindere, (d) limita de alungire elastică (în procente), (e) duritatea Brinell.

(e) În cazul unui model pentru care există o versiune cu cabină normală și o versiune cu cabină de dormit, se menționează ambele seturi de mase și dimensiuni.

(f) Standard ISO 612-1978, termenul nr. 6.4.

(j) Anexa 11 punctul 2.4.1.

(k) Anexa 11 punctul 4.2.

(l) Anexa 11 punctul 2.4.3.

(m) Standard ISO 612 – 1978, termenul nr. 6.6.

(n) Standard ISO 612 – 1978, termenul nr. 6.7.

(o) Masa șoferului și, dacă este cazul, a membrului echipajului este evaluată la 75 kg (împărțite între 68 kg pentru masa ocupantului și 7 kg pentru masa bagajului, în conformitate cu Standardul ISO 2416:1992). Rezervorul de carburant este umplut la 90 % din capacitate, iar celelalte sisteme care conțin lichide (cu excepția celor pentru ape uzate) sunt umplute la 100 % din capacitatea declarată de producător.

(y) Pentru remorci sau semiremorci și pentru vehicule care au atașată o remorcă sau o semiremorcă care exercită o sarcină verticală considerabilă asupra dispozitivului de cuplare sau asupra șeii de cuplare, această valoare, împărțită la accelerația gravitațională standard, este inclusă în masa maximă tehnic admisibilă.

(z) „Comandă avansată” reprezintă o configurație în care mai mult de jumătate din lungimea motorului este situată spre punctul cel mai din față al parbrizului și butucul volanului este situat în primul sfert față din lungimea vehiculului.

ANEXA 1

DOCUMENTAȚIE PRIVIND OMOLOGAREA CEE DE TIP

PARTEA 1

Documente informative

Apendicele 2

MODEL DE DOCUMENT INFORMATIV

referitor la Regulamentul nr. 107 privind omologarea de tip a vehiculelor din categoriile M2 sau M3 în ceea ce privește caracteristicile generale de construcție ale acestora

Următoarele informații, dacă este cazul, trebuie furnizate în triplu exemplar și trebuie să includă o listă a elementelor incluse. Desenele sunt furnizate, dacă este cazul, la o scară corespunzătoare și suficient de detaliat, în format A4 sau ca dosar în format A4. Fotografiile, dacă este cazul, trebuie să fie suficient de detaliate. Dacă sistemele, componentele sau unitățile tehnice separate au comenzi electronice, trebuie furnizate informații privind performanțele acestora.

1. GENERALITĂȚI

1.1. Marca (denumirea comercială a producătorului):

1.2. Tipul:

Mijloace de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul (b):

1.3.1. Caroserie/vehicul complet:

1.3.2. Amplasarea marcajului:

1.3.3. Caroserie/vehicul complet:

1.4. Pentru componente și unități tehnice separate, amplaserea și modul de fixare a marcajului de omologare CEE de tip.

1.5. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare:

2. CARACTERISTICI GENERALE DE CONSTRUCȚIE ALE VEHICULULUI

2.1. Fotografii și/sau desene ale unui vehicul tip:

2.2. Desen cu cote dimensionale al întregului vehicul:

2.3. Numărul de axe și roți:

2.4. Șasiul (dacă este cazul) (desen de ansamblu):

2.5. Materiale folosite pentru lonjeroane (d):

2.6. Amplasarea și dispunerea motorului:

2.7. Cabina de conducere (avansată sau cu capac) (z):

2.8. Partea de drum pe care se circulă:

3. MASE ȘI DIMENSIUNI (e) (în kg și mm) (a se vedea desenele, dacă este cazul)

3.1. Ampatamentul (ampatamentele) complet încărcat (f):

Gama de dimensiuni ale vehiculului (general):

Pentru caroserii omologate fără șasiuri:

3.2.1.1. Lungime (j):

3.2.1.2. Lățime (k):

3.2.1.3. Înălțime (în stare de funcționare) (l) (pentru suspensii reglabile în înălțime, a se indica poziția de funcționare normală):

4. CAROSERIE

4.1. Tipul de caroserie: simplă/cu etaj, articulată, cu planșeu coborât (1)

4.2. Materiale utilizate și metode de construcție:

5. DISPOZIȚII SPECIALE PRIVIND VEHICULELE DESTINATE TRANSPORTULUI DE PASAGERI, CARE AU MAI MULT DE OPT LOCURI PE SCAUNE ÎN AFARA CONDUCĂTORULUI AUTO

Clasa vehiculului (clasa I, clasa II, clasa III, clasa A, clasa B):

5.1.1. Tipuri de șasiuri pe care poate fi instalată caroseria omologată [constructor

(constructori) și tip de vehicul(e)]:

Suprafața disponibilă pentru pasageri (m2):

Totală (So):

5.2.1.1. Platforma superioară (Soa): (1)

5.2.1.2. Platforma inferioară (Sob): (1)

5.2.2. Pentru pasageri în picioare (S1):

Număr de pasageri (pe scaune și în picioare):

5.3.1. Total (N):

5.3.2. Platforma superioară (Na): (1)

5.3.3. Platforma inferioară (Nb): (1)

Număr de pasageri (pe scaune):

5.4.1. Total (A):

5.4.2. Platforma superioară (Aa): (1)

5.4.3. Platforma inferioară (Ab): (1)

5.5. Numărul de uși de acces al pasagerilor:

Numărul de ieșiri de siguranță (uși, ferestre, trape de evacuare, scară de comunicare interioară și jumătate de scară):

5.6.1. Total:

5.6.2. Platforma superioară: (1)

5.6.3. Platforma inferioară: (1)

5.7. Volumul compartimentelor de bagaje (m3):

5.8. Suprafața rezervată pentru bagaje pe plafon (m2):

5.9. Dispozitive tehnice care facilitează accesul în vehicule (de exemplu rampă, platformă elevatoare, sistem de coborâre a vehiculului), dacă este cazul:

REZISTENȚA SUPRASTRUCTURII

5.10.1. Numărul de omologare de tip în conformitate cu Regulamentul nr. 66, dacă este disponibil:

Pentru suprastructuri încă neomologate:

5.10.2.1. Descrierea detaliată a suprastructurii tipului de vehicul, în special dimensiunile, configurația și materialele constitutive, precum și punctele de prindere pe șasiu, dacă este cazul:

5.10.2.2. Desene ale vehiculului și ale acelor părți ale amenajărilor interioare care au o influență asupra suprastructurii sau a spațiului disponibil:

5.10.2.3. Poziția centrului de greutate al vehiculului în stare de funcționare în direcțiile longitudinală, transversală și verticală:

5.10.2.4. Distanța maximă dintre axele centrale ale scaunelor laterale pentru pasageri.

5.11. Puncte din prezentul regulament care trebuie realizate și demonstrate pentru prezenta unitate tehnică separată:

Note explicative: A se vedea apendicele 1.

ANEXA 1

DOCUMENTAȚIE PRIVIND OMOLOGAREA CEE DE TIP

PARTEA 1

Documente informative

Apendicele 3

MODEL DE DOCUMENT INFORMATIV

în conformitate cu Regulamentul nr. 107 privind omologarea de tip a unui vehicul din categoriile M2 sau M3 a cărui caroserie a fost deja omologată ca unitate tehnică separată în ceea ce privește caracteristicile sale generale de construcție

Următoarele informații, dacă este cazul, trebuie furnizate în triplu exemplar și trebuie să includă o listă a elementelor incluse. Desenele sunt, dacă este cazul, furnizate la o scară corespunzătoare și suficient de detaliat, în format A4 sau ca dosar în format A4. Fotografiile, dacă este cazul, trebuie să fie suficient de detaliate. Dacă sistemele, componentele sau unitățile tehnice separate au comenzi electronice, trebuie furnizate informații privind performanțele acestora.

1. GENERALITĂȚI

1.1. Marca (denumirea comercială a producătorului):

Tipul:

1.2.1. Șasiu:

1.2.2. Caroserie/vehicul complet:

Mijloace de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul (b):

1.3.1. Șasiu:

1.3.2. Caroserie/vehicul complet:

Amplasarea marcajului de identificare:

1.3.3.1. Șasiu:

1.3.3.2. Caroserie/vehicul complet:

1.4. Categoria vehiculului (c):

1.5. Denumirea și adresa producătorului:

1.6. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare:

2. CARACTERISTICI GENERALE DE CONSTRUCȚIE ALE VEHICULULUI

2.1. Fotografii și/sau desene ale unui vehicul tip:

2.2. Desen cu cote dimensionale al întregului vehicul:

Numărul de axe și roți:

2.3.1. Numărul și poziția axelor cu roți duble:

2.4. Șasiul (dacă este cazul) (desen de ansamblu):

2.5. Materiale folosite pentru lonjeroane (d):

2.6. Amplasarea și dispunerea motorului:

Partea de drum pe care se circulă:

2.7.1. dreapta/stânga:Vehiculul este echipat pentru a fi condus în trafic pe dreapta/stânga (1):

3. MASE ȘI DIMENSIUNI (e) (în kg și mm) (a se vedea desenele, dacă este cazul):

3.1. Ampatamentul (ampatamentele) (complet încărcat) (f):

Gama de dimensiuni ale vehiculului (general):

Pentru șasiuri fără caroserie:

3.2.1.1. Lungime (j):

Lățime (k):

3.2.1.2.1. Lățime maximă admisă:

3.2.1.3. Înălțime (în stare de funcționare) (l) (pentru suspensii reglabile în înălțime, a se indica poziția de funcționare normală):

Masa vehiculului cu caroserie și, în cazul unui vehicul de remorcare dintr-o altă categorie decât M1, cu dispozitiv de cuplare, dacă acesta s-a montat de către producător, în stare de funcționare, sau masa șasiului sau a șasiului cu cabină, fără caroserie și/sau dispozitiv de cuplare, dacă producătorul nu a montat caroseria și/sau dispozitivul de cuplare (inclusiv lichide, unelte, roată de rezervă și conducător auto și, pentru autobuze sau autocare, un membru al echipajului, dacă există un scaun pentru un membru al echipajului în vehicul): (o) (masa maximă și minimă pentru fiecare variantă).

3.3.1. Distribuția masei respective între axe și, în cazul unei semiremorci sau al unei remorci cu axă centrală, sarcina pe punctul de cuplare (masa minimă și maximă pentru fiecare variantă):

Masa maximă tehnic admisibilă declarată de producător (y) (masa minimă și maximă pentru fiecare variantă):

3.4.1. Distribuția masei respective între axe și, în cazul unei semiremorci sau al unei remorci cu axă centrală, sarcina pe punctul de cuplare (valoare maximă și minimă):

3.5. Masa/sarcina maximă tehnic admisibilă pe fiecare axă:

4. REZISTENȚA SUPRASTRUCTURII:

4.1. Numărul de omologare de tip în conformitate cu Regulamentul nr. 66, dacă este disponibil:

Pentru suprastructuri încă neomologate:

4.2.1. Descrierea detaliată a suprastructurii tipului de vehicul, în special dimensiunile, configurația și materialele constitutive, precum și punctele de prindere pe șasiu, dacă este cazul:

4.2.2. Desene ale vehiculului și ale acelor părți ale amenajărilor interioare care au o influență asupra suprastructurii sau a spațiului disponibil:

4.3. Poziția centrului de greutate al vehiculului în stare de funcționare în direcțiile longitudinală, transversală și verticală:

4.4. Distanța maximă dintre axele centrale ale scaunelor laterale pentru pasageri.

Note explicative: A se vedea apendicele 1.

ANEXA 1

PARTEA 2

Apendicele 1

COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

1

Emitent: Denumirea serviciului administrativ: … … …





Comunicare privind (2): OMOLOGAREA DE TIP PRELUNGIREA OMOLOGĂRII DE TIP REFUZUL OMOLOGĂRII DE TIP RETRAGEREA OMOLOGĂRII DE TIP pentru un tip de vehicul/componentă/unitate tehnică separată (2) în temeiul Regulamentului nr. 107





Numărul de omologare: … Motivul prelungirii: …

SECȚIUNEA I

1. Marca (denumirea comercială a producătorului): …

2. Tipul: …

Mijloacele de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul/componentă/unitate tehnică separată (2) (3): …

…

3.1. Amplasarea marcajului: …

4. Categoria vehiculului (2) (4): …

5. Denumirea și adresa producătorului: …

…

6. În cazul componentelor și unităților tehnice separate, amplasarea și metoda de aplicare a marcajului de omologare de tip: …

7. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare: …

SECȚIUNEA II

1. Informații suplimentare (dacă este cazul): a se vedea addendumul

2. Serviciul tehnic responsabil pentru efectuarea încercărilor: …

3. Data raportului de încercare: …

4. Numărul raportului de încercare: …

5. Observații (dacă este cazul): a se vedea addendumul

6. Locul: …

7. Data: …

8. Semnătura: …

9. La prezenta fișă se atașează indicele dosarului depus la autoritatea de omologare, care poate fi obținut la cerere.

Addendum la certificatul de omologare de tip nr. …

privind omologarea de tip a unui vehicul în temeiul Regulamentului nr. 107

Informații suplimentare …

1.1. Categoria vehiculului (M2, M3) (2): …

1.2. Tipul de caroserie (simplă/cu etaj, articulată, cu planșeu coborât (2): …

1.3. Masa maximă tehnic admisibilă (kg): …

1.4. Lungime (general): … mm

1.5. Lățime (general): … mm

1.6. Înălțime (general): … mm

Număr de pasageri (pe scaune și în picioare): …

1.7.1. Total (N): …

1.7.2. Platforma superioară (Na) (2): …

1.7.3. Platforma inferioară (Nb) (2): …

Număr de pasageri (pe scaune): …

1.7.4.1. Total (A): …

1.7.4.2. Platforma superioară (Aa) (2): …

1.7.4.3. Platforma inferioară (Ab) (2): …

1.8. Volumul compartimentelor de bagaje (m3): …

1.9. Suprafața rezervată pentru bagaje pe plafon (m2): …

1.10. Dispozitive tehnice care facilitează accesul în vehicule (rampă, platformă elevatoare, sistem de coborâre a vehiculului): …

…

1.11. Poziția centrului de greutate al vehiculului încărcat în direcțiile longitudinală, transversală și verticală: …

…

Rezistența suprastructurii …

1.12.1. Numărul de omologare de tip, dacă este cazul: …

1.13. Omologare acordată în conformitate cu anexa 11 punctul 7.6.3.1 (A)/ punctul 7.6.3.1 (B) (2)

2. Observații: …

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispoziția regulamentului privind omologarea).

(2) A se elimina mențiunile inutile.

(3) În cazul în care mijloacele de identificare a tipului conțin caracteristici care nu sunt relevante pentru descrierea tipului de vehicul, a componentelor sau a unor unități tehnice separate acoperite de prezentul document informativ, aceste caracteristici vor fi reprezentate în document prin simbolul „?” (de exemplu, ABC??123??).

(4) Astfel cum este definit în Rezoluția de ansamblu privind construcția vehiculelor (R.E.3).

ANEXA 1

PARTEA 2

Apendicele 2

COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

1

Emitent: Denumirea serviciului administrativ: … … …





Comunicare privind (2): OMOLOGAREA DE TIP PRELUNGIREA OMOLOGĂRII DE TIP REFUZUL OMOLOGĂRII DE TIP RETRAGEREA OMOLOGĂRII DE TIP pentru un tip de vehicul/componentă/unitate tehnică separată (2) în temeiul Regulamentului nr. 107





Numărul de omologare: … Motivul prelungirii: …

SECȚIUNEA I

1. Marca (denumirea comercială a producătorului): …

2. Tipul: …

Mijloacele de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul/componentă/unitate tehnică independentă (2) (3): …

…

3.1. Amplasarea marcajului: …

4. Categoria vehiculului (2) (4): …

5. Denumirea și adresa producătorului: …

…

6. În cazul componentelor și unităților tehnice separate, amplasarea și metoda de aplicare a mărcii de omologare CEE de tip. …

7. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare: …

SECȚIUNEA II

1. Informații suplimentare (dacă este cazul): a se vedea addendumul

2. Serviciul tehnic responsabil pentru efectuarea încercărilor: …

3. Data raportului de încercare: …

4. Numărul raportului de încercare: …

5. Observații (dacă este cazul): a se vedea addendumul

6. Locul: …

7. Data: …

8. Semnătura: …

9. La prezenta fișă se atașează indicele dosarului depus la autoritatea de omologare, care poate fi obținut la cerere.

Addendum la certificatul de omologare de tip nr. …

privind omologarea de tip a unei caroserii ca unitate tehnică separată în temeiul Regulamentului nr. 107

Informații suplimentare …

1.1. Categoria vehiculului pe care poate fi instalată caroseria (M2, M3) (2): …

1.2. Tipul de caroserie (simplă/cu etaj, articulată, cu planșeu coborât) (2): …

1.3. Tipul de șasiu: …

Număr de pasageri (pe scaune și în picioare): …

1.4.1. Total (N): …

1.4.2. Platforma superioară (Na) (2): …

1.4.3. Platforma inferioară (Nb) (2): …

Număr de pasageri (pe scaune): …

1.4.4.1. Total (A): …

1.4.4.2. Platforma superioară (Aa) (2): …

1.4.4.3. Platforma inferioară (Ab) (2): …

1.5. Volumul compartimentelor de bagaje (m3): …

1.6. Suprafața rezervată pentru bagaje pe plafon (m2): …

1.7. Dispozitive tehnice care facilitează accesul în vehicule (rampă, platformă elevatoare, sistem de coborâre a vehiculului): …

…

Rezistența suprastructurii …

1.8.1. Numărul de omologare de tip, dacă este cazul: …

2. Observații: …

3. Puncte realizate și demonstrate pentru această unitate tehnică separată …

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispoziția regulamentului privind omologarea).

(2) A se elimina mențiunile inutile.

(3) În cazul în care mijloacele de identificare a tipului conțin caracteristici care nu sunt relevante pentru descrierea tipului de vehicul, a componentelor sau a unor unități tehnice separate acoperite de prezentul document informativ, aceste caracteristici vor fi reprezentate în document prin simbolul „?” (de exemplu, ABC??123??).

(4) Astfel cum este definit în Rezoluția de ansamblu privind construcția vehiculelor (R.E.3).

ANEXA 1

PARTEA 2

Apendicele 3

COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

1

Emitent: Denumirea serviciului administrativ: … … …





Comunicare privind (2): OMOLOGAREA DE TIP PRELUNGIREA OMOLOGĂRII DE TIP REFUZUL OMOLOGĂRII DE TIP RETRAGEREA OMOLOGĂRII DE TIP pentru un tip de vehicul/componentă/unitate tehnică separată (2) în temeiul Regulamentului nr. 107





Număr de omologare: … Motivul prelungirii:

SECȚIUNEA I

1. Marca (denumirea comercială a producătorului): …

2. Tipul: …

Mijloacele de identificare a tipului, dacă sunt marcate pe vehicul/componentă/unitate tehnică separată (2) (3): …

…

3.1. Amplasarea marcajului: …

4. Categoria vehiculului (2) (4): …

5. Denumirea și adresa producătorului: …

…

6. În cazul componentelor și unităților tehnice separate, locul și metoda de aplicare a marcajului de omologare de tip: …

7. Adresa (adresele) fabricii (fabricilor) de asamblare: …

SECȚIUNEA II

1. Informații suplimentare (dacă este cazul): a se vedea addendumul

2. Serviciul tehnic responsabil pentru efectuarea încercărilor: …

3. Data raportului de încercare: …

4. Numărul raportului de încercare: …

5. Observații (dacă este cazul): a se vedea addendumul

6. Locul: …

7. Data: …

8. Semnătura: …

9. La prezenta fișă se atașează indicele dosarului depus la autoritatea de omologare, care poate fi obținut la cerere.

Addendum la certificatul de omologare de tip nr. …

privind omologarea de tip a unui vehicul echipat cu o caroserie deja omologată ca unitate tehnică separată în temeiul Regulamentului nr. 107

Informații suplimentare …

1.1. Categoria vehiculului (M2, M3) (2): …

1.2. Masa maximă tehnic admisibilă (kg): …

1.3. Poziția centrului de greutate al vehiculului încărcat în direcțiile longitudinală, transversală și verticală: …

Rezistența suprastructurii …

1.4.1. Numărul de omologare de tip, dacă este cazul: …

1.5. Omologare acordată în conformitate cu anexa 11 punctul 7.6.3.1 (A)/ punctul 7.6.3.1 (B) (2) …

…

2. Observații: …

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispoziția regulamentului privind omologarea).

(2) A se elimina mențiunile inutile.

(3) În cazul în care mijloacele de identificare a tipului conțin caracteristici care nu sunt relevante pentru descrierea tipului de vehicul, a componentelor sau a unor unități tehnice separate acoperite de prezentul document informativ, aceste caracteristici vor fi reprezentate în document prin simbolul „?” (de exemplu, ABC??123??).

(4) Astfel cum este definit în Rezoluția de ansamblu privind construcția vehiculelor (R.E.3).

ANEXA 2

EXEMPLE DE MĂRCI DE OMOLOGARE

Modelul A

(a se vedea punctul 4.4 din prezentul regulament)

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe un vehicul indică faptul că tipul de vehicul a fost omologat, în ceea ce privește caracteristicile sale de construcție, în Țările de Jos (E 4) pentru clasa III, în conformitate cu Regulamentul nr. 107, cu numărul de omologare 012439. Acest număr indică faptul că omologarea a fost acordată în conformitate cu dispozițiile Regulamentului nr. 107, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de amendamente.

Modelul B

(a se vedea punctul 4.5 din prezentul regulament)

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe un vehicul indică faptul că tipul de vehicul respectiv a fost omologat în Țările de Jos (E 4), în conformitate cu Regulamentele nr. 107 și 43 (1). Primele două cifre ale numerelor de omologare indică faptul că, în momentul în care a fost acordată omologarea, Regulamentul nr. 107 includea seria 01 de amendamente și Regulamentul nr. 43 era în forma sa originală.

Modelul C

(a se vedea punctul 4.4.3 din prezentul regulament)

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe caroseria unui vehicul indică faptul că tipul de caroserie a fost omologat separat, în ceea ce privește caracteristicile sale de construcție, în Țările de Jos (E 4) pentru clasa III, drept caroserie separată (litera S), în temeiul Regulamentului nr. 107, cu numărul de omologare 012439. Acest număr indică faptul că omologarea a fost acordată în conformitate cu dispozițiile Regulamentului nr. 107, astfel cum a fost modificat prin seria 01 de amendamente.

(1) Acest număr are strict valoare exemplificativă.

ANEXA 3

CERINȚE APLICABILE TUTUROR VEHICULELOR

1.-6. (Rezervat)

7. CERINȚE

7.1. Generalități

7.1.1. În cazul în care nu se specifică altfel, toate măsurătorile se fac atunci când vehiculul este neîncărcat, în stare de funcționare și este așezat pe o platformă netedă și orizontală și în condiții normale de drum. Dacă se montează un sistem de coborâre a vehiculului, acesta se fixează astfel încât vehiculul să fie la înălțimea normală de ținută de drum. În cazul omologării unei caroserii ca unitate tehnică separată, poziția caroseriei față de suprafața plană orizontală se specifică de către producător.

7.1.2. În situațiile în care prezentul regulament dispune ca una dintre suprafețele vehiculului să fie orizontală sau la un anumit unghi de pantă atunci când vehiculul se află în stare de funcționare, în cazul unui vehicul cu suspensie mecanică, această suprafață poate să facă un unghi de pantă superior sau să aibă o înclinație atunci când vehiculul este neîncărcat, în stare de funcționare, cu condiția ca respectiva cerință să fie îndeplinită atunci când vehiculul se află în starea de încărcare declarată de producător. În cazul în care se montează un sistem de coborâre a vehiculului, acesta nu trebuie să fie în funcțiune.

7.2. Mase și dimensiuni

7.2.1. Vehiculele respectă cerințele din anexa 11.

Suprafața disponibilă pentru pasageri

Aria suprafeței totale a fiecărei platforme S0 disponibilă pentru pasageri se calculează scăzând din aria totală a planșeului vehiculului:

7.2.2.1.1. aria compartimentului conducătorului auto;

7.2.2.1.2. aria treptelor de la uși și a ariei oricărei alte trepte cu o adâncime mai mică de 300 mm, precum și aria parcursă de ușă și de mecanismul acesteia atunci când este pusă în funcțiune;

7.2.2.1.3. aria oricărei părți peste care garda la plafon este mai mică de 1 350 mm, măsurată de la planșeu, fără a ține seama de pătrunderea admisă în conformitate cu punctele 7.7.8.6.3 și 7.7.8.6.4. În cazul vehiculelor din clasele A și B, această dimensiune se poate reduce până la 1 200 mm;

7.2.2.1.4. aria oricărei părți a vehiculului spre care accesul pasagerilor este interzis, în conformitate cu punctul 7.9.4;

7.2.2.1.5. aria oricărui spațiu rezervat exclusiv pentru transportul mărfurilor sau al bagajelor și la care pasagerii nu au acces;

7.2.2.1.6. aria necesară pentru a asigura o zonă de lucru liberă la servantă;

7.2.2.1.7. aria planșeului ocupată de orice scară, jumătate de scară, scară de comunicare interioară sau de orice treaptă.

Aria suprafeței S1 disponibilă pentru pasagerii în picioare se calculează scăzând din S0:

7.2.2.2.1. aria tuturor părților din planșeu în care panta depășește valorile maxime admisibile definite la punctul 7.7.6;

7.2.2.2.2. aria tuturor părților la care pasagerii în picioare nu au acces atunci când toate scaunele sunt ocupate, cu excepția scaunelor rabatabile;

7.2.2.2.3. aria tuturor părților în care înălțimea liberă deasupra planșeului este mai mică decât înălțimea culoarului central specificată la punctul 7.7.5.1 (mânerele nu se iau în considerare în acest caz);

7.2.2.2.4. aria dinaintea unui plan vertical transversal care trece prin centrul suprafeței de ședere a scaunului conducătorului auto (în cea mai din spate poziție a acestuia);

7.2.2.2.5. aria ce corespunde spațiului de 300 mm din fața oricărui scaun, cu excepția celor rabatabile, excepție de la această regulă făcând scaunul orientat spre laterală și situat deasupra nișei roții, caz în care dimensiunea respectivă se poate reduce la 225 mm. În cazul în care capacitatea locurilor este variabilă, suprafața oricărui scaun considerat în uz, a se vedea punctul 7.2.2.4;

7.2.2.2.6. orice suprafață care nu este exclusă în temeiul punctelor 7.2.2.2.1 – 7.2.2.2.5 menționate anterior, peste care nu se poate suprapune un dreptunghi de 400 mm × 300 mm;

pentru vehiculele din clasa II, aria în care este interzis să se stea în picioare;

7.2.2.2.8. la vehiculele cu etaj, orice arie de pe platforma superioară;

7.2.2.2.9. suprafața spațiilor pentru scaune rulante, considerate ocupate de utilizatori de scaune rulante, a se vedea punctul 7.2.2.4;

7.2.2.3. În vehicul trebuie să fie disponibil un număr (P) de locuri pe scaune, fără a ține seama de scaunele rabatabile, conforme cerințelor de la punctul 7.7.8 Dacă vehiculul este din clasele I, II sau A, numărul de locuri pe scaune pe fiecare platformă trebuie să fie cel puțin egal cu numărul de metri pătrați de planșeu pe respectiva platformă disponibili pentru pasageri și echipaj (dacă este cazul), rotunjit în minus la cel mai apropiat număr întreg; în cazul vehiculelor din clasa I, acest număr poate să fie redus cu 10 %, cu excepția platformei superioare.

În cazul unui vehicul pentru care numărul de locuri pe scaune este variabil, se determină aria disponibilă pentru pasagerii în picioare (S1) și se aplică dispozițiile de la punctul 7.2.3, dacă este cazul, pentru fiecare dintre următoarele situații:

7.2.2.4.1. numărul maxim posibil de scaune fiind ocupat, spațiul disponibil rămas pentru pasagerii în picioare este ocupat și, apoi orice spațiu rămas eventual disponibil pentru scaune rulante este ocupat;

7.2.2.4.2. orice spațiu disponibil pentru pasagerii în picioare fiind ocupat, scaunele rămase pentru pasagerii care călătoresc așezați pe scaune sunt ocupate și, apoi orice spațiu care rămâne eventual disponibil pentru scaune rulante este ocupat;

7.2.2.4.3. orice spațiu disponibil pentru scaune rulante fiind ocupat, tot spațiul rămas disponibil pentru pasagerii în picioare este ocupat și apoi orice spațiu rămas eventual disponibil pentru scaune este ocupat.

Marcarea vehiculelor

În interiorul vehiculelor trebuie să fie marcate clar și vizibil, în apropierea ușii din față, cu litere sau pictograme de minim 15 mm înălțime și cifre de minim 25 mm înălțime, următoarele informații:

7.2.3.1.1. numărul maxim de locuri pe scaune pe care vehiculul este prevăzut să le asigure;

7.2.3.1.2. numărul maxim de locuri în picioare, dacă este cazul, pe care vehiculul este prevăzut să le asigure;

7.2.3.1.3. numărul maxim de locuri pentru scaune rulante pe care vehiculul este prevăzut să le asigure, dacă este cazul.

7.2.3.2. Dacă vehiculul este construit astfel încât să se poată modifica numărul de locuri pe scaune, spațiul disponibil pentru pasagerii în picioare și/sau numărul de locuri pentru scaunele rulante, cerințele de la punctul 7.2.3.1 se aplică numărului maxim de locuri pe scaune și numărului corespunzător de scaune rulante și de pasageri în picioare, după caz, în funcție de configurația vehiculului.

În compartimentul conducătorului auto, într-o poziție clar vizibilă pentru acesta, cu litere sau pictograme de minim 10 mm înălțime și cifre de minim 12 mm înălțime, trebuie înscrise:

masa bagajelor care pot fi transportate când vehiculul este încărcat cu numărul maxim de pasageri și de membri ai echipajului și vehiculul nu depășește masa maximă tehnic admisibilă pentru întregul vehicul sau masa admisibilă pe oricare dintre axe. Aceasta include bagajele:

7.2.3.3.1.1. din compartimentele de bagaje (masa B, punctul 7.4.3.31 din anexa 11);

7.2.3.3.1.2. de pe plafon, dacă acesta este prevăzut pentru transportul bagajelor (masa BX, punctul 7.4.3.3.1 din anexa 11).

7.3. Rezistența suprastructurii

7.3.1. Toate vehiculele simple din clasele II și III au suprastructuri conforme cerințelor din anexa 5.

7.4. Încercare de stabilitate

7.4.1. Stabilitatea unui vehicul trebuie să fie astfel încât punctul la care ar avea loc răsturnarea să nu poată fi depășit dacă suprafața pe care stă vehiculul ar fi înclinată pe rând în ambele părți la un unghi de 28 de grade față de orizontală.

În sensul încercării menționate anterior, masa vehiculului trebuie să fie egală cu masa acestuia gata de drum, în conformitate cu punctul 2.18 din prezentul regulament, la care se adaugă:

7.4.2.1. sarcini egale cu Q (astfel cum este definit la punctul 7.4.3.3.1 din anexa 11) plasate pe fiecare scaun pentru pasageri. În cazul în care vehiculul poate transporta pasageri în picioare sau un membru al echipajului în picioare, centrul de greutate al sarcinilor Q sau al greutăților de 75 kg care le reprezintă trebuie să fie uniform distribuit în zona pentru pasageri sau pentru membrul echipajului, la o înălțime de 875 mm. În cazul în care vehiculul este prevăzut pentru transportul de bagaje pe plafon, se montează pe plafon o masă distribuită uniform (BX) și cel puțin egală cu masa declarată de producător în conformitate cu punctul 7.4.3.31 din anexa 11, reprezentând bagajele echivalente. Celelalte compartimente de bagaje trebuie să fie goale.

7.4.2.2. În cazul în care un vehicul are o capacitate variabilă de locuri pe scaune, de spațiu disponibil pentru pasagerii în picioare sau dacă este proiectat să transporte unul sau mai multe scaune rulante, pentru orice zonă din compartimentul pentru pasageri în care au loc astfel de variații, sarcinile prevăzute la punctul 7.4.2.1 corespund celei mai mari valori dintre următoarele:

(a) masa reprezentată de numărul de pasageri de pe scaune care pot ocupa zona în cauză, inclusiv masa scaunelor demontabile sau

(b) masa reprezentată de numărul de pasageri în picioare care pot ocupa zona în cauză; sau

(c) masa scaunelor rulante și a utilizatorilor acestora care pot ocupa zona în cauză, calculându-se pentru fiecare o masă totală de 250 kg la o înălțime de 500 mm deasupra planșeului în centrul fiecărui spațiu destinat unui scaun rulant; sau

(d) masa pasagerilor de pe scaune, a pasagerilor în picioare și a utilizatorilor de scaune rulante, precum și orice combinație a acestora care pot ocupa zona.

7.4.3. Înălțimea calelor folosite pentru a împiedica ca roțile unui vehicul să alunece lateral pe o platformă utilizată pentru încercări de răsturnare nu trebuie să fie mai mare de două treimi din distanța dintre suprafața pe care stă vehiculul pentru încercările de răsturnare și acea parte a jantei roții care este cea mai apropiată de suprafață când vehiculul este încărcat în conformitate cu punctul 7.4.2.

7.4.4. În timpul încercării, componentele vehiculului care în condiții normale de funcționare nu intră în contact, nu trebuie să se atingă și nici o componentă nu trebuie să fie avariată sau deplasată.

În mod alternativ, se poate folosi o metodă de calcul pentru a demonstra că vehiculul nu se va răsturna în condițiile descrise la punctele 7.4.1 și 7.4.2. Calculul ia în considerare următorii parametri:

7.4.5.1. masele și dimensiunile;

7.4.5.2. înălțimea centrului de greutate;

7.4.5.3. constanta de elasticitate a resortului amortizorului;

7.4.5.4. caracteristicile verticale și orizontale ale anvelopelor pneumatice;

7.4.5.5. caracteristicile sistemului de presurizare al amortizoarelor pneumatice;

7.4.5.6. poziția centrului de greutate;

7.4.5.7. rezistența la torsiune a caroseriei.

Metoda de calcul este descrisă în apendicele 1 la prezenta anexă.

7.5. Prevenirea riscurilor de incendiu

7.5.1. Compartimentul motor

7.5.1.1. În compartimentul motor nu trebuie folosit nici un material inflamabil de atenuare a zgomotului sau care s-ar putea impregna cu carburant, lubrifiant sau alt material combustibil, cu excepția situației în care respectivele materiale se pot acoperi cu o folie impermeabilă.

7.5.1.2. Trebuie luate măsuri de precauție, fie printr-o dispunere adecvată a compartimentului motor, fie prin prevederea de orificii de scurgere, pentru a se evita, în măsura posibilului, acumularea de carburant, ulei sau orice alt material combustibil în orice parte a compartimentului motor.

7.5.1.3. Trebuie montat un perete despărțitor din material rezistent la căldură între compartimentul motor sau orice altă sursă de căldură (cum ar fi dispozitivele proiectate să absoarbă energia eliberată atunci când vehiculul coboară o pantă lungă, de exemplu un dispozitiv de încetinire, sau un dispozitiv pentru încălzirea compartimentului, altele decât dispozitivele care funcționează pe bază circulației apei calde) și restul vehiculului. Toate elementele de fixare, clemele, garniturile etc. folosite pentru peretele despărțitor trebuie să fie confecționate din materiale rezistente la foc.

7.5.1.4. Se poate monta în compartimentul pentru pasageri un dispozitiv de încălzire care funcționează altfel decât pe bază circulației apei calde, cu condiția să fie izolat cu un material conceput să reziste la temperaturile generate de respectivul dispozitiv, să nu emită gaze toxice și să fie poziționat astfel încât nici un pasager să nu poată intra în contact cu suprafața fierbinte.

7.5.2. Echipamentul electric și cablajul

7.5.2.1. Toate cablurile trebuie izolate corespunzător; toate cablurile și întregul echipament electric trebuie să reziste la condițiile de temperatură și de umiditate la care sunt expuse. În compartimentul motor, se acordă o atenție deosebită capacității acestor echipamente de a rezista la temperatura ambiantă și la efectele tuturor substanțelor contaminante posibile.

7.5.2.2. Nici un cablu folosit într-un circuit electric nu trebuie să transporte un curent de o intensitate superioară celei acceptabile pentru un astfel de cablu având în vedere modul său de instalare și temperatura ambiantă maximă.

7.5.2.3. Orice circuit electric care alimentează un alt dispozitiv decât demarorul, circuitul de aprindere (aprindere prin scânteie), bujiile incandescente, dispozitivul de oprire a motorului, circuitul de încărcare și punerea la masă a bateriei trebuie să includă o siguranță sau un disjunctor. Cu toate acestea, circuitele pot fi protejate cu ajutorul unei siguranțe comune sau al unui disjunctor comun, sub rezerva ca intensitatea sa nominală să nu depășească 16 A.

7.5.2.4. Toate cablurile trebuie protejate bine și asigurate în poziție astfel încât să nu poată fi deteriorate prin tăiere, abraziune sau frecare.

7.5.2.5. În cazul în care tensiunea depășește 100 V RMS (valoare medie pătratică) într-unul sau mai multe circuite electrice, se conectează un disjunctor acționat manual, care să permită deconectarea tuturor acestor circuite de la sursa principală, trebuie să acționeze asupra fiecărui pol al circuitului care nu are împământare și se plasează în interiorul vehiculului într-o poziție ușor accesibilă pentru conducătorul auto; acest disjunctor nu trebuie să poată deconecta nici un circuit electric care alimentează luminile exterioare obligatorii ale vehiculului. Prezentul punct nu se aplică circuitelor de aprindere la tensiune înaltă și nici circuitelor închise într-o unitate de echipament de pe vehicul.

7.5.2.6. Toate cablurile electrice se amplasează astfel încât nici o piesă să nu intre în contact cu nici o linie de carburant și cu nici o parte a sistemului de evacuare și să nu fie supuse la o căldură excesivă, cu excepția situației în care se poate monta o izolație specială adecvată sau un dispozitiv de protecție, cum ar fi de exemplu o supapă de evacuare electromagnetică.

7.5.3. Baterii

7.5.3.1. Toate bateriile trebuie asigurate bine și să fie ușor accesibile.

7.5.3.2. Compartimentul bateriilor trebuie să fie separat de compartimentul pentru pasageri și de compartimentul conducătorului auto și să fie ventilat din exterior.

7.5.3.3. Bornele bateriei trebuie să fie protejate împotriva riscului de scurtcircuit.

7.5.4. Extinctoarele și trusele de prim ajutor

7.5.4.1. Trebuie prevăzute spații pentru montarea unuia sau a mai multor extinctoare, unul dintre acestea în apropierea scaunului conducătorului auto. La vehiculele din clasa A sau B aceste spații trebuie să fie de minim 8 dm3, iar în cazul vehiculelor clasele I, II sau III, de minim 15 dm3.

7.5.4.2. Trebuie prevăzut spațiu pentru montarea uneia sau a mai multor truse de prim-ajutor. Acesta nu trebuie să fie mai mic de 7 dm3, iar dimensiunea minimă să nu fie mai mică de 80 mm.

7.5.4.3. Extinctoarele și trusele de prim-ajutor pot fi asigurate împotriva furtului și acțiunilor de vandalism (de exemplu, fiind plasate într-un dulap închis cu cheie sau în spatele unei sticle casante), cu condiția ca locurile în care sunt păstrate să fie indicate în mod clar și ca modul prin care acestea pot fi extrase cu ușurință în caz de urgență să fie prevăzute.

7.5.5. Materiale

Nu se permite prezența nici unui material inflamabil la mai puțin de 100 mm de sistemul de evacuare sau de orice sursă importantă de căldură dacă materialul nu este protejat eficient. Dacă este necesar, se montează dispozitive de protecție pentru a evita contactul dintre unsoare sau alte materiale inflamabile și sistemul de evacuare sau alte surse importante de căldură. În sensul prezentului punct, prin „material inflamabil” se înțelege acel material care nu este proiectat să reziste la temperaturile care pot fi întâlnite în spațiul în cauză.

7.6. Ieșiri

7.6.1. Numărul de ieșiri

7.6.1.1. Numărul minim de uși într-un vehicule este 2, fie două uși de acces al pasagerilor, fie o ușă de acces al pasagerilor și o ușă de urgență. Numărul minim de uși de acces al pasagerilor necesar este după cum urmează:

Număr de pasageri: Număr de uși de acces al pasagerilor Clasa I și A Clasa II Clasa III și B 9 - 45 1 1 1 46 - 70 2 1 1 71 - 100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2. Numărul minim de uși de acces al pasagerilor în fiecare secțiune rigidă a unui vehicul articulat trebuie să fie 1, cu excepția cazului secțiunii anterioare a unui vehicul articulat din clasa I, când numărul minim respectiv trebuie să fie 2.

7.6.1.3. În sensul prezentei cerințe, ușile de acces al pasagerilor echipate cu un sistem de control acționat cu energie exterioară nu sunt considerate uși de urgență dacă nu se pot deschide ușor cu mâna, imediat ce s-a activat, dacă este necesar, comanda prevăzută la punctul 7.6.5.1.

7.6.1.4. Numărul minim de ieșiri este astfel încât numărul total de ieșiri dintr-un compartiment separat sa fie după cum urmează:

Numărul de pasageri și echipaj care intră într-un compartiment Număr total minim de ieșiri 1 - 8 2 9 - 16 3 17 - 30 4 31 - 45 5 46 - 60 6 61 - 75 7 76 - 90 8 91 - 110 9 111 - 130 10 > 130 11

Trapele de evacuare pot fi considerate doar una dintre ieșirile de siguranță menționate mai sus.

7.6.1.5. Fiecare secțiune rigidă a unui vehicul articulat este considerată un vehicul separat în sensul determinării numărului minim și a poziției ieșirilor, cu excepția punctului 7.6.2.4. Compartimentele de toaletă și chicinetele nu se consideră compartimente separate în sensul determinării numărului de ieșiri de siguranță. Se stabilește un număr de pasageri pentru fiecare secțiune rigidă.

7.6.1.6. O ușă dublă de acces al pasagerilor se numără ca două uși, iar o fereastră dublă sau multiplă ca două ferestre de urgență.

În cazul în care compartimentul conducătorului auto sau un compartiment separat pentru echipaj nu permite accesul la compartimentul pentru pasageri printr-un culoar care să respecte una dintre condițiile descrise la punctul 7.7.5.1.1, atunci trebuie să fie îndeplinite următoarele condiții:

7.6.1.7.1. Compartimentul conducătorului auto trebuie să aibă două ieșiri, care să nu fie situate pe același perete lateral; dacă una dintre ieșiri este o fereastră, aceasta trebuie să respecte cerințele stabilite la punctele 7.6.3.1 și 7.6.8 pentru ferestrele de urgență;

7.6.1.7.2. Se autorizează unul sau două scaune lângă conducătorul auto pentru alte persoane, caz în care ambele ieșiri menționate la punctul 7.6.1.7.1 trebuie să fie uși. Ușa conducătorului auto se acceptă ca ușă de urgență pentru ocupanții scaunelor respective, cu condiția ca scaunul conducătorului auto, volanul, compartimentul motor, levierul schimbătorului de viteze, frâna de mână etc. să nu constituie un obstacol prea mare. Ușa prevăzută pentru persoanele respective se acceptă ca ușă de urgență pentru conducătorul auto. Se pot monta până la cinci astfel de scaune suplimentare într-un compartiment care include compartimentul conducătorului auto, cu condiția ca scaunele suplimentare și spațiul necesar pentru ele să respecte cerințele prezentului regulament și ca cel puțin o ușă de acces spre compartimentul pentru pasageri să respecte cerințele de la punctul 7.6.3 pentru ușile de urgență;

7.6.1.7.3. În situațiile descrise la punctele 7.6.1.7.1 și 7.6.1.7.2, ieșirile prevăzute pentru compartimentul conducătorului auto nu pot fi considerate ca una dintre ușile prevăzute la punctele 7.6.1.1 și 7.6.1.2, nici ca una dintre ieșirile impuse în temeiul punctului 7.6.1.4, cu excepția cazului menționat la punctele 7.6.1.7.1 și 7.6.1.7.2. Punctele 7.6.3-7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 și 7.7.7 nu se aplică acestui tip de ieșiri.

7.6.1.8. Dacă compartimentul conducătorului auto și scaunele din apropierea acestuia sunt accesibile din compartimentul principal pentru pasageri printr-un culoar care respectă una dintre condițiile descrise la punctul 7.7.5.1.1, nu este obligatorie existența unei ieșiri exterioare din compartimentul conducătorului auto.

Dacă există o ușă pentru conducătorul auto sau o altă ieșire din compartiment în cazurile descrise la punctul 7.6.1.8, aceasta poate fi considerată ca ieșire pentru pasageri doar în următoarele condiții:

7.6.1.9.1. dacă nu este necesar ca o persoană să treacă cu greutate printre volan și scaunul conducătorului auto pentru a putea folosi ieșirea respectivă;

7.6.1.9.2. dacă respectă cerințele privind dimensiunile ușilor de urgență indicate la punctul 7.6.3.1.

7.6.1.10. Punctele 7.6.1.8 și 7.6.1.9 nu exclud existența unei uși sau a unei alte bariere între scaunul conducătorului auto și compartimentul pentru pasageri, cu condiția ca bariera respectivă să poată fi înlăturată rapid de către conducătorul auto în caz de urgență. În cazul în care ușa unui compartiment al conducătorului auto este protejate de o astfel de barieră, aceasta nu se poate considera ca ieșire pentru pasageri.

7.6.1.11. Trapele de evacuare, pe lângă ușile și ferestrele de urgență, se montează în plafonul vehiculelor din clasele II, III și B. De asemenea, acestea pot fi montate și la vehiculele din clasele I și A. Numărul minim de trape de evacuare trebuie să fie:

Număr de pasageri (N) Numărul de trape de evacuare care nu este mai mare de 50 l care este mai mare 50 2

7.6.2. Amplasarea ieșirilor

Vehiculele cu o capacitate mai mare de 22 de scaune pentru pasageri trebuie să îndeplinească cerințele prezentate în continuare. Vehiculele cu o capacitate mai mică sau egală cu 22 de locuri pentru pasageri pot îndeplini fie cerințele prezentate în continuare, fie pe cele incluse în anexa 7 punctul 1.2.

7.6.2.1. Ușile de acces al pasagerilor se amplasează pe latura vehiculului care este cea mai apropiată de marginea drumului care corespunde direcției de mers în țara în care vehiculul urmează să fie înmatriculat pentru operare și cel puțin una dintre uși este situată în jumătatea anterioară a vehiculului. Prezenta dispoziție nu exclude amplasarea unei uși pe latura din spate a vehiculului, în vederea utilizării de către pasagerii în scaun rulant.

7.6.2.2. Două dintre ușile menționate la punctul 7.6.1.1 sunt suficient de depărtate astfel încât distanța dintre planurile verticale transversale care trec prin centrele lor să fie de minim 40 % din lungimea totală a compartimentului pentru pasageri. Dacă una dintre ușile respective face parte dintr-o ușă dublă, distanța respectivă se măsoară între cele două uși care sunt cel mai depărtate una de cealaltă.

7.6.2.3. Ieșirile se amplasează astfel încât numărul acestora pe fiecare dintre cele două laturi ale vehiculului să fie aproximativ același.

7.6.2.4. Fie în partea din spate, fie în partea din față a vehiculului se amplasează cel puțin o ieșire de siguranță. Pentru vehiculele din clasa I și pentru vehiculele cu partea din spate permanent separată de compartimentul pentru pasageri, prezenta cerință trebuie îndeplinită dacă se montează o trapă de evacuare.

7.6.2.5. Ieșirile de pe aceeași latură a vehiculului sunt dispuse regulat pe toată lungimea vehiculului.

7.6.2.6. Se autorizează amplasarea unei uși pe fața din spate a vehiculului, cu condiția să nu fie ușă de acces al pasagerilor.

7.6.2.7. Dacă se montează trape de evacuare, acestea trebuie poziționate după cum urmează: dacă există o singură trapă, aceasta se amplasează în treimea centrală a vehiculului; dacă există două trape, între acestea există o distanță de cel puțin doi metri măsurată între cele mai apropiate muchii ale deschiderilor pe o linie paralelă cu axa longitudinală a vehiculului.

7.6.3. Dimensiunile minime ale ieșirilor

7.6.3.1. Diferitele tipuri de ieșiri au următoarele dimensiuni minime:

Clasa I Clasele II și III: Observații Ușă de acces al pasagerilor Deschiderea ușii Înălțime (mm) 1 800 1 650 — Lățime (mm) Ușă simplă 650 Ușă dublă 1 200 Această dimensiune se poate reduce cu 100 mm atunci când măsurarea se face la nivelul mânerelor. Ușă de urgență Înălțime (mm) 1 250 — Lățime (mm) 550 Fereastră de urgență Suprafață: (mm2) 400 000 Trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi de 500 mm înălțime și 700 mm lățime. Fereastra de urgență situată pe partea din spate a vehiculului, dacă producătorul nu a prevăzut o fereastră de urgență de dimensiuni minime celor menționate mai sus. Trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi de 350 mm înălțime și 1 550 mm lățime. Colțurile dreptunghiului pot fi rotunjite, cu condiția ca raza cercului să fie de maxim 250 mm. Trapă de evacuare Deschiderea trapei Suprafață (mm2) 400 000 Trebuie să fie posibilă înscrierea în această suprafață a unui dreptunghi de 500 mm × 700 mm.

7.6.3.2. Vehiculele cu o capacitate de maxim 22 de pasageri pot îndeplini fie cerințele de la punctul 7.6.3.1, fie pe cele prezentate în anexa 7 punctul 1.1.

7.6.4. Cerințe tehnice pentru toate ușile de acces al pasagerilor

7.6.4.1. Fiecare ușă de acces al pasagerilor trebuie să se poată deschide ușor din interiorul și din exteriorul vehiculului atunci când vehiculul staționează (dar nu necesar atunci când vehiculul este în mișcare). Cu toate acestea, prezenta cerință nu trebuie înțeleasă ca excluzând posibilitatea de a închide ușa cu cheia, din exterior, cu condiția ca aceasta să poată fi întotdeauna deschisă din interior.

7.6.4.2. Fiecare mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a ușii din exterior trebuie să se afle la o distanță de 1 000 – 1 500 mm de sol și la maxim 500 mm de ușă. Pentru vehiculele din clasele I, II și III, fiecare mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a unei uși de acces al pasagerilor din interiorul vehiculului trebuie să se afle la o înălțime de 1 000 – 1 500 mm de la suprafața superioară a planșeului sau a treptei celei mai apropiate de acest mecanism de control și la maxim 500 mm de ușă. Această cerință nu se aplică mecanismelor de control amplasate în zona conducătorului auto.

7.6.4.3. La orice ușă laterală cu deschidere manuală și alcătuită dintr-o singură bucată, pivotantă sau montată în balamale trebuie să fie montată astfel încât să aibă tendința de a se închide dacă ușa intră în contact cu un obiect fix, în timp de vehiculul se mișcă înainte.

7.6.4.4. Dacă o ușă acționată manual este prevăzută cu o broască cu închidere printr-un clichet, aceasta trebuie să aibă două poziții de închidere.

7.6.4.5. Pe partea interioară a unei uși de acces al pasagerilor nu trebuie să existe nici un dispozitiv care să acopere treptele interioare atunci când ușa este închisă. Aceasta nu exclude prezența în casa scării, atunci când ușa se închide, a unui mecanism de acționare a ușii și a altor echipamente atașate în interiorul ușii, cu condiția ca acestea să nu constituie o prelungire a planșeului pe care pasagerii pot sta în picioare. Aceste mecanisme și echipamente nu trebuie să prezinte nici un pericol pentru pasageri.

7.6.4.6. Dacă vizibilitatea directă nu este suficientă, se instalează dispozitive optice sau de alt tip care să permită conducătorului auto să detecteze de pe scaunul său prezența unui pasager în imediata apropiere a fiecărei uși laterale de acces al pasagerilor care nu este o ușă de acces al pasagerilor automată, fie că pasagerul se află în interiorul sau în exteriorul vehiculului.

În cazul unei uși de acces al pasagerilor aflate pe partea din spate a vehiculului cu capacitate de maxim 22 de pasageri, prezenta cerință este îndeplinită dacă conducătorul auto poate detecta prezența unei persoane cu o înălțime de 1,3 m care stă în picioare la 1 m în spatele vehiculului.

7.6.4.7. Orice ușă care se deschide spre interiorul vehiculului și mecanismul său trebuie astfel concepute încât mișcarea acestora să nu determine rănirea pasagerilor în condiții normale de utilizare. Dacă este necesar, se montează dispozitive adecvate de protecție.

7.6.4.8. Dacă o ușă de acces al pasagerilor este amplasată lângă ușa unei toalete sau a altui compartiment intern, aceasta trebuie asigurată împotriva deschiderii involuntare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu se aplică dacă ușa se închide automat atunci când vehiculul se află în mișcare la o viteză de peste 5 km/h.

7.6.4.9. În cazul vehiculelor cu o capacitate de maxim 22 de pasageri și cu uși de acces al pasagerilor amplasate pe fața din spate a vehiculului, laturile ușii nu trebuie să se deschidă la mai mult de 115° sau la mai puțin de 85° și trebuie să poată fi blocate automat în această poziție. Aceasta nu exclude posibilitatea de a depăși limita menționată și de a deschide ușa peste unghiul respectiv, dacă o astfel de manevră se poate face în siguranță, de exemplu, pentru a permite, deschizând ușile la 270°, plasarea vehiculului cu spatele la o platformă de încărcare sau pentru a crea o zonă de încărcare liberă în spatele vehiculului.

7.6.5. Cerințe tehnice suplimentare pentru ușile de acces al pasagerilor acționate cu energie exterioară

În caz de urgență, orice ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară trebuie, atunci când vehiculul staționează (dar nu în mod necesar atunci când vehiculul este în mișcare) să poată fi deschisă din interior și, atunci când nu este blocată, din exterior, cu ajutorul unor mecanisme de control care, chiar dacă s-a întrerupt alimentarea cu energie electrică:

7.6.5.1.1. au prioritate față de toate celelalte mecanisme de control al ușii;

7.6.5.1.2. în cazul mecanismelor de control din interior, sunt fixate pe ușă sau la mai puțin de 300 mm de aceasta, la o înălțime de minim 1 600 mm deasupra primei trepte;

7.6.5.1.3. pot fi văzute ușor și identificate în mod clar, la apropierea de ușă și când se stă în picioare în fața ușii, iar dacă este vorba de un dispozitiv suplimentar față de mecanismele de control normale de deschidere, trebuie marcate clar pentru folosire în caz de urgență;

7.6.5.1.4. pot fi acționate de o singură persoană care stă în picioare chiar în fața ușii;

7.6.5.1.5. determină deschiderea ușii sau permit o deschidere manuală cu ușurință a ușii;

7.6.5.1.6. pot fi protejate de un dispozitiv care poate fi îndepărtat sau spart ușor pentru a avea acces la mecanismul de control de urgență; acționarea mecanismului de control de urgență sau îndepărtarea învelișului de protecție al acesteia trebuie semnalate conducătorului auto atât auditiv cât și vizual și

7.6.5.1.7. în cazul unei uși acționate de conducătorul auto care nu respectă cerințele de la punctul 7.6.5.6.2, ușa respectivă trebuie să fie astfel construită încât după acționarea mecanismelor de control de deschidere a ușii și revenirea acestora la poziția normală, ușa să nu se mai închidă la loc până când conducătorul auto nu acționează mecanismul de control al închiderii.

7.6.5.2. Se poate prevedea un dispozitiv acționat de conducătorul auto din scaunul său, care să dezactiveze mecanismele de control de urgență situate în exterior pentru a bloca ușile de acces al pasagerilor din exterior. În acest caz, mecanismele de control de urgență din exterior sunt reactivate automat fie prin pornirea motorului, fie înainte ca vehiculul să atingă o viteză de 20km/h. În consecință, dezactivarea mecanismelor de control de urgență exterioare nu se face automat, ci necesită o nouă intervenție din partea conducătorului auto.

7.6.5.3. Fiecare ușă de acces al pasagerilor acționată de conducătorul auto trebuie să poată fi pusă în funcțiune de conducătorul auto din scaunul său folosind comenzi care, cu excepția celor de picior, sunt marcate în mod clar și distinct.

7.6.5.4. Orice ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară trebuie să declanșeze aprinderea unui indicator luminos care să fie vizibil în mod clar pentru conducătorul auto din scaunul său de condus în orice condiții de iluminare, pentru a avertiza că ușa nu este complet închisă. Acest indicator luminos semnalizează ori de câte ori structura rigidă a ușii se află între poziția complet deschis și un punct situat la 30 mm de poziția complet închis. Același indicator luminos poate fi folosit pentru una sau mai multe uși. Cu toate acestea, nu se montează un astfel de indicator luminos pentru ușa de acces al pasagerilor din față care nu respectă cerințele de la punctele 7.6.5.6.1.1 și 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5. În cazul în care se prevăd mecanisme de control cu ajutorul cărora conducătorul auto deschide și închide o ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară, acestea trebuie să permită conducătorului auto să inverseze mișcarea ușii în orice moment în timpul procesului de deschidere și închidere a ușii.

Construcția și sistemul de control al oricărei uși de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară trebuie să fie astfel încât un pasager să nu poată fi rănit de ușă sau prins de aceasta în timpul închiderii.

Prezenta cerință se consideră îndeplinită dacă se îndeplinesc următoarele două condiții:

7.6.5.6.1.1. Prima condiție este ca, în cazul în care închiderea unei uși în orice punct de măsurare descris în anexa 6 la prezentul regulament întâmpină o rezistență la strângere de maxim 150 N, ușa se redeschide automat complet și, cu excepția ușilor de acces al pasagerilor automate, rămâne deschisă până se acționează mecanismul de control al închiderii. Forța de strângere se poate măsura prin orice metodă considerată satisfăcătoare de către autoritatea competentă. În anexa 6 la prezentul regulament se oferă un exemplu în acest sens. Forța maximă poate fi mai mare de 150 N pentru scurt timp, cu condiția să nu depășească 300 N. Sistemul de redeschidere poate fi verificat cu ajutorul unei bare de încercare având o secțiune de 60 mm înălțime, 30 mm lățime și cu colțuri rotunjite cu un arc de cerc cu o rază de 5 mm.

A doua condiție este ca de fiecare dată când o ușă prinde încheietura mânii sau degetele unui pasager:

7.6.5.6.1.2.1. aceasta să se redeschidă automat complet și, cu excepția cazului unei uși de acces al pasagerilor automate, să rămână deschisă până se acționează mecanismul de control al închiderii sau

7.6.5.6.1.2.2. pasagerul să-și poată retrage imediat din ușă încheietura mânii sau degetele fără a risca să se rănească. Această cerință poate fi verificată cu mâna sau cu ajutorul unei bare de încercare menționate la punctul 7.6.5.6.1.1, a cărei grosime la capăt și pe o lungime de 300 mm se reduce de la 30 mm la 5 mm. Nu se lăcuiește și nu se unge bara. Dacă ușa prinde bara, aceasta trebuie să poată fi retrasă ușor sau

7.6.5.6.1.2.3. ușa să fie menținută într-o poziție care permite trecerea liberă a barei de încercare cu secțiune de 60 mm înălțime, 20 mm lățime și colțuri rotunjite cu un arc de cerc cu o rază de 5 mm. Această poziție nu trebuie să se afle la mai mult de 30 mm de poziția închis complet.

În cazul unei uși de acces al pasagerilor din față, cerința de la punctul 7.6.5.6 se consideră îndeplinită dacă ușa:

7.6.5.6.2.1. respectă cerințele de la punctele 7.6.5.6.1.1 și 7.6.5.6.1.2 sau

7.6.5.6.2.2. este prevăzută cu muchii moi; cu toate acestea, muchiile nu trebuie să fie atât de moi încât dacă ușile se închid peste bara de încercare menționată la punctul 7.6.5.61.1 structura rigidă a ușilor să ajungă în poziția complet închis.

7.6.5.7. Dacă o ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară este ținută închisă exclusiv prin aplicarea continuă a sursei de energie, trebuie prevăzut un indicator de avertizare optic pentru a informa conducătorul auto în legătură cu orice defectare a alimentării cu energie a ușilor.

7.6.5.8. Orice dispozitiv de blocare a pornirii, dacă este montat pe vehicul, trebuie să funcționeze doar la viteze sub 5 km/h și nu trebuie să poată funcționa peste această viteză.

7.6.5.9. Dacă vehiculul nu este prevăzut cu un dispozitiv de blocare a pornirii, trebuie să se activeze o avertizare sonoră adresată conducătorului auto în cazurile în care vehiculul pornește cu o ușă de acces al pasagerilor acționată cu energie exterioară închisă incomplet. Acest semnal de avertizare sonoră se activează la o viteză de peste 5 km/h la ușile care respectă cerințele de la punctul 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6. Cerințe tehnice suplimentare pentru ușile de acces al pasagerilor automate

Activarea mecanismelor de control de deschidere

7.6.6.1.1. Cu excepția dispozițiilor de la punctul 7.6.5.1, mecanismele de control de deschidere ale fiecărei uși de acces al pasagerilor automate trebuie să poată fi activate și dezactivate doar de conducătorul auto din scaunul său.

7.6.6.1.2. Activarea și dezactivarea pot fi directe, prin intermediul unui comutator, ori indirecte, de exemplu prin deschiderea și închiderea ușii de acces al pasagerilor din față.

7.6.6.1.3. Activarea mecanismelor de control de deschidere de către conducătorul auto se indică în interiorul vehiculului și de asemenea în exterior, dacă ușa se poate deschide din afară; indicatorul (de exemplu, un buton luminos sau un indicator luminos) trebuie amplasat pe ușa pe care o acționează sau în imediata apropiere a acesteia.

7.6.6.1.4. În cazul acționării directe prin comutator, starea funcțională a sistemului trebuie indicată în mod clar conducătorului auto, de exemplu prin poziția comutatorului, printr-un semnalizator luminos sau un comutator luminos. Comutatorul trebuie să poarte o marcă distinctivă și să fie dispus astfel încât să nu poată fi confundat cu alte mecanisme de control.

Deschiderea ușilor de acces al pasagerilor automate

După activarea mecanismelor de control de deschidere de către conducătorul auto, pasagerii pot deschide ușa după cum urmează:

7.6.6.2.1.1. din interior, de exemplu prin apăsarea unui buton sau prin trecerea prin dreptul unei bariere fotoelectrice și

7.6.6.2.1.2. din exterior (cu excepția ușilor destinate exclusiv pentru ieșire și marcate în consecință), prin apăsarea unui buton luminos, a unui buton situat sub un indicator luminos sau a unui dispozitiv similar marcat cu instrucțiuni corespunzătoare.

7.6.6.2.2. Apăsarea butoanelor menționate la punctul 7.6.6.2.1.1 și folosirea mijloacelor de comunicare cu conducătorul auto menționate la punctul 7.7.9.1 pot trimite un semnal care se stochează și care, după activarea mecanismelor de control de deschidere de către conducătorul auto, declanșează deschiderea ușii.

Închiderea ușilor de acces al pasagerilor automate

7.6.6.3.1. Atunci când o ușă de acces al pasagerilor automată este deschisă, aceasta trebuie să se închidă din nou automat, după un anumit interval de timp. În cazul în care un pasager intră sau iese din vehicul în acest interval, un dispozitiv de siguranță (de exemplu un contact sub planșeu, o barieră fotoelectrică, o barieră cu sens unic) asigură un timp suficient de lung până la închiderea ușii.

7.6.6.3.2. În cazul în care un pasager intră sau iese din vehicul în timp ce se închide ușa, procesul de închidere trebuie să se întrerupă automat și ușa să revină la poziția deschis complet. Comanda de inversare a mișcării poate fi acționată prin unul dintre dispozitivele de siguranță menționate la punctul 7.6.6.3.1 sau orice alt dispozitiv.

7.6.6.3.3. O ușă care s-a închis automat în conformitate cu punctul 7.6.6.3.1 trebuie să poată fi redeschisă de către un pasager în conformitate cu punctul 7.6.6.2; cu excepția cazului în care conducătorul auto a dezactivat mecanismele de control de deschidere.

7.6.6.3.4. După dezactivarea mecanismelor de control de deschidere ale ușilor de acces al pasagerilor automate de către conducătorul auto, ușile deschise trebuie să se închidă în conformitate cu punctele 7.6.6.3.1 și 7.6.6.3.2.

Anularea procesului de închidere automată a ușilor marcate pentru servicii speciale, de exemplu pentru pasageri care duc cărucioare cu copii, pasageri cu mobilitate redusă etc.:

7.6.6.4.1. Conducătorul auto trebuie să poată opri procesul de închidere automată prin acționarea unui mecanism de control special. Această anulare trebuie să poată fi comandată direct și de un pasager, prin apăsarea unui buton special.

7.6.6.4.2. Anularea procesului de închidere automată este semnalată conducătorului auto, de exemplu printr-un indicator luminos.

7.6.6.4.3. În orice situație, conducătorul auto trebuie să fie singurul care să poată relua procesul de închidere automată.

7.6.6.4.4. Punctul 7.6.6.3 se aplică în acest caz închiderii ușii.

7.6.7. Cerințe tehnice pentru ușile de urgență

7.6.7.1. Ușile de urgență trebuie să poată fi deschise cu ușurință din interior și din exterior atunci când vehiculul staționează. Cu toate acestea, prezenta cerință nu trebuie să fie înțeleasă ca excluzând posibilitatea de a bloca ușa din exterior, cu condiția ca ușa să poată fi în orice moment deschisă din interior prin folosirea mecanismului normal de deschidere.

7.6.7.2. Ușile de urgență, în timpul utilizării lor ca atare, nu trebuie să fie de tipul celor acționate cu energie exterioară decât în cazul în care, după acționarea mecanismului de control menționat la punctul 7.6.5.1 și revenirea la poziția normală, acestea nu se închid din nou până când conducătorul auto nu acționează mecanismul de control al închiderii. Ușile de urgență nu trebuie să fie nici de tip glisant, cu excepția vehiculelor care au o capacitate mai mică sau egală cu 22 de pasageri. La aceste vehicule, se poate accepta ca ușă de urgență o ușă glisantă pentru care s-a demonstrat că poate fi deschisă fără a fi necesare unelte în urma unei încercări de coliziune frontală cu o barieră, în conformitate cu Regulamentul nr. 33.

7.6.7.3. Fiecare mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a unei uși de urgență din exterior trebuie să se afle la o distanță de 1 000 – 1 500 mm față de sol și la maxim 500 mm de ușă. Pentru vehiculele din clasele I, II și III, orice mecanism de control sau dispozitiv de deschidere a unei uși de urgență din interiorul vehiculului trebuie să se afle la o înălțime de 1 000 – 1 500 mm față de suprafața superioară a planșeului sau a treptei celei mai apropiate de mecanismul de control și la maxim 500 mm de ușă. Prezenta cerință nu se aplică mecanismelor de control amplasate în zona conducătorului auto.

7.6.7.4. Ușile de urgență cu balamale de pe lateralele vehiculului trebuie să se deschidă dinspre spate înspre față, în afară. Se autorizează utilizarea chingilor, a lanțurilor sau a altor dispozitive de reținere, cu condiția ca acestea să nu împiedice ușa să se deschidă și să rămână deschisă la un unghi de cel puțin 100°. Dacă există un mijloc suficient pentru a asigura libera trecere a dispozitivului de acces prin ușa de urgență, cerința privind un unghi minim de 100° nu se aplică.

7.6.7.5. Ușile de urgență trebuie asigurate împotriva acționării involuntare. Cu toate acestea, prezenta cerință nu se aplică dacă ușa se închide automat atunci când vehiculul se deplasează cu o viteză de peste 5 km/h.

7.6.7.6. Toate ușile de urgență sunt echipate cu un dispozitiv de avertizare sonoră a conducătorului auto pentru situațiile când acestea nu sunt închise complet. Dispozitivul de avertizare este acționat prin mișcarea cârligului sau a mânerului ușii și nu prin mișcarea ușii în sine.

7.6.8. Cerințe tehnice pentru ferestrele de urgență

7.6.8.1. Orice fereastră de urgență cu balamale sau oscilobasculantă trebuie să se deschidă în afară. Tipurile oscilobasculante nu trebuie să fie complet detașabile de vehicul atunci când sunt acționate. Funcționarea ferestrelor oscilobasculante trebuie să fie de astfel încât să se evite în mod eficient ejectarea involuntară a ferestrei.

Orice fereastră de urgență:

7.6.8.2.1. trebuie să poată fi pusă în funcțiune ușor și instantaneu din interiorul și din exteriorul vehiculului cu ajutorul unui dispozitiv considerat satisfăcător sau

7.6.8.2.2. trebuie să fie din sticlă securit ușor de spart. Această ultimă dispoziție exclude posibilitatea utilizării de geamuri din sticlă laminată sau din material plastic. Lângă fiecare fereastră de urgență trebuie montat un instrument cu care aceasta să poată fi spartă, iar instrumentul trebuie să fie ușor accesibil persoanelor din interiorul vehiculului.

7.6.8.3. Fiecare fereastră de urgență care poate fi blocată din exterior se construiește astfel încât să poată fi deschisă în orice moment din interiorul vehiculului.

7.6.8.4. Dacă fereastra de urgență este fixată cu balamale orizontale pe muchia superioară, se prevede un dispozitiv corespunzător pentru a o ține complet deschisă. Fiecare fereastră de urgență fixată cu balamale trebuie să funcționeze astfel încât să nu împiedice trecer