RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 187

42001X0625(01)



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

Regulamentul nr. 20 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) privind prescripțiile uniforme referitoare la omologarea farurilor de autovehicule, care emit un fascicul de întâlnire asimetric și/sau un fascicul de drum și sunt echipate cu lămpi cu incandescență cu halogen (lămpi H4) (1)

A. DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

DOMENIUL DE APLICARE (2)

Prezentul regulament se aplică farurilor de autovehicule care pot încorpora dispersoare din sticlă sau din material plastic.

1. DEFINIȚII

În sensul prezentului regulament, se înțelege prin:

1.1. „dispersor”: elementul cel mai exterior al farului (al unității) care transmite lumina prin suprafața iluminantă;

1.2. „acoperire”: orice produs(e) aplicat(e) într-unul sau mai multe straturi pe suprafața exterioară a unui dispersor;

„faruri de diferite tipuri”: faruri care prezintă diferențe esențiale între ele, în special în privința următoarelor aspecte:

1.3.1. marca comercială;

1.3.2. caracteristicile sistemului optic;

1.3.3. adăugarea sau eliminarea elementelor care pot modifica rezultatele optice prin reflexie, refracție, absorbție și/sau deformare în timpul funcționării; totuși, adăugarea sau eliminarea filtrelor concepute exclusiv pentru modificarea culorii fasciculului, și nu repartiția sa luminoasă nu determină o schimbare a tipului;

1.3.4. specializarea pentru circulația pe dreapta sau pentru circulația pe stânga sau posibilitatea utilizării pentru ambele sensuri de circulație;

1.3.5. tipul fasciculului furnizat (de întâlnire, de drum sau ambele fascicule);

1.3.6. materialele constitutive ale dispersoarelor și ale eventualei acoperiri.

2. CEREREA DE OMOLOGARE A UNUI FAR (3)

Cererea de omologare este prezentată de către proprietarul mărcii comerciale sau reprezentantul acreditat legal al acestuia. Aceasta precizează:

2.1.1. dacă farul este destinat să furnizeze în același timp un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum sau numai unul dintre aceste două fascicule;

2.1.2. în cazul în care este vorba de un far destinat să furnizeze un fascicul de întâlnire, dacă farul este construit pentru ambele sensuri de circulație sau numai pentru circulația pe stânga sau, respectiv, dreapta;

2.1.3. în cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil, poziția (pozițiile) de montare a farului în raport cu solul și cu planul median longitudinal al vehiculului.

Cererea de omologare este însoțită de:

desene, în trei exemplare, suficient de detaliate pentru a permite identificarea tipului, reprezentând farul văzut din față cu detaliile striurilor dispersoarelor, dacă este cazul, și în secțiune transversală; desenele trebuie să indice locul rezervat mărcii de omologare;

2.2.1.1. în cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil, se indică poziția (pozițiile) de montare a farului în raport cu solul și cu planul median longitudinal al vehiculului, în cazul în care farul este conceput exclusiv pentru această poziție (aceste poziții);

2.2.2. o descriere tehnică succintă;

două eșantioane ale tipului de far;

2.2.3.1. pentru verificarea unui filtru sau ecran colorat (sau a unui dispersor colorat), două eșantioane;

pentru încercarea materialului plastic din care sunt realizate dispersoarele:

treisprezece dispersoare;

2.2.4.1.1. șase dintre aceste dispersoare pot fi înlocuite cu eșantioane de material, cu dimensiuni minime de 60 × 80 mm, având o suprafață exterioară plană sau convexă și, în mijloc, o zonă practic plană de cel puțin 15 × 15 mm (cu o rază de curbură minimă de 300 mm);

2.2.4.1.2. fiecare dispersor sau eșantion de material trebuie fabricat prin metodele utilizate în producția de serie;

2.2.4.2. un reflector pe care se pot monta dispersoare în conformitate cu indicațiile producătorului.

2.3. Caracteristicile materialelor din care sunt realizate dispersoarele și eventualele acoperiri trebuie să fie însoțite de raportul de încercare privind caracteristicile acestor materiale și acoperiri, în cazul în care acestea au fost deja încercate.

2.4. Înaintea acordării omologării de tip, autoritatea competentă verifică dacă există dispoziții satisfăcătoare care să asigure un control eficient al conformității producției.

3. INSCRIPȚII (4)

3.1. Farurile prezentate la omologare poartă marca comercială a solicitantului.

3.2. Farurile trebuie să fie prevăzute, pe dispersor și pe corpul principal (5), cu spații suficient de mari pentru marca de omologare și simbolurile suplimentare prevăzute la punctul 4; aceste spații sunt indicate în desenele menționate la punctul 2.2.1. de mai sus.

3.3. Farurile concepute pentru a îndeplini atât cerințele circulației pe dreapta, cât și pe cele ale circulației pe stânga vor purta inscripții pentru reperarea ambelor poziții de reglare a blocului optic pe vehicul sau a lămpii cu incandescență pe reflector; aceste inscripții constau din literele „R/D” pentru poziția corespunzătoare circulației pe dreapta și din literele „L/G” pentru poziția corespunzătoare circulației pe stânga.

4. OMOLOGARE

4.1. Generalități

4.1.1. În cazul în care toate eșantioanele unui tip de far prezentate în conformitate cu punctul 2 de mai sus îndeplinesc cerințele prezentului regulament, omologarea pentru acest tip de far este acordată.

4.1.2. În cazul în care lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate îndeplinesc cerințele mai multor regulamente, se poate aplica o marcă internațională de omologare unică, cu condiția ca fiecare dintre lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate să îndeplinească cerințele care i se aplică.

4.1.3. Fiecărui tip omologat i se atribuie un număr de omologare. Primele două cifre ale acestuia (în prezent 02) indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data acordării omologării. Aceeași parte la acord nu poate să atribuie același număr altui tip de far vizat de prezentul regulament decât în cazul extinderii omologării la un echipament care nu diferă de cel deja omologat decât prin culoarea luminii emise.

Acordarea, extinderea, refuzul sau retragerea omologării unui tip de far sau încetarea definitivă a producției pentru un tip de far în temeiul prezentului regulament este comunicată părților la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament și care conține datele de la punctul 2.2.1.1.

4.1.4.1. În cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil și este conceput exclusiv pentru a fi utilizat în pozițiile de montare în conformitate cu prevederile de la punctul 2.2.1.1, solicitantul este obligat ca, după obținerea omologării, să informeze utilizatorul în mod corespunzător cu privire la poziția (pozițiile) corectă(e) de montare a farului.

4.1.5. Pe orice far conform cu un tip omologat în temeiul prezentului regulament, pe spațiile vizate la punctul 3.2 de mai sus, se aplică, în plus față de marca prescrisă la punctul 3.1, o marcă de omologare astfel cum este descrisă la punctele 4.2 și 4.3 de mai jos.

4.2. Elementele componente ale mărcii de omologare

Marca de omologare este compusă din:

o marcă internațională de omologare care cuprinde:

4.2.1.1. un cerc în interiorul căruia este plasată litera „E”, urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (6);

4.2.1.2. numărul de omologare prescris la punctul 4.1.3 de mai sus;

simbolul (simbolurile) suplimentar(e) următor (următoare):

4.2.2.1. pe farurile care îndeplinesc numai cerințele circulației pe stânga, o săgeată orizontală, îndreptată către dreapta unui observator care privește farul din față, adică înspre partea drumului pe care se efectuează circulația;

4.2.2.2. pe farurile care îndeplinesc, prin modificarea voită a calajului blocului optic sau a lămpii cu incandescență, cerințele celor două sensuri de circulație, o săgeată orizontală cu două vârfuri, îndreptate unul către stânga, celălalt către dreapta;

4.2.2.3. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire, literele „HC”;

4.2.2.4. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de drum, literele „HR”;

4.2.2.5. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament atât pentru fasciculul de întâlnire, cât și pentru fasciculul de drum, literele „HCR”;

4.2.2.6. pe farurile care încorporează un dispersor din material plastic, se aplică grupa de litere „PL” alături de simbolurile prescrise la punctele 4.2.2.3-4.2.2.5 de mai sus;

4.2.2.7. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament pentru fasciculul de drum, în vecinătatea cercului care înconjoară litera „E”, se indică iluminarea maximă exprimată printr-un marcaj de referință, astfel cum este definit la punctul 6.3.2.1.2 de mai jos.

În cazul farurilor reciproc încorporate, indicarea iluminării maxime a ansamblului de fascicule de drum este exprimată ca mai sus.

În toate cazurile, modul de funcționare utilizat în timpul încercării prevăzute la punctul 1.1.1.1 din anexa 6 și tensiunea (tensiunile) autorizată (autorizate) în conformitate cu punctul 1.1.1.2 din anexa 6 trebuie să fie indicate în fișa de omologare și în fișa de comunicare transmise țărilor care sunt părți la acord și aplică prezentul regulament.

În cazurile corespunzătoare, dispozitivul va fi marcat după cum urmează:

4.2.3.1. Pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament și sunt concepute astfel încât să se excludă aprinderea simultană a filamentului fasciculului de întâlnire și a celui al oricărei alte surse luminoase cu care poate fi reciproc încorporat, se adaugă la marca de omologare o bară oblică (/), după simbolul farului cu lumină de întâlnire.

4.2.3.2. Pe farurile care îndeplinesc cerințele din anexa 5 la prezentul regulament numai atunci când sunt alimentate cu o tensiune de 6 V sau de 12 V, se aplică un simbol care constă în cifra 24, barată de o cruce oblică (x), în apropierea suportului duliei lămpii cu incandescență.

4.2.4. Cele două cifre ale numărului de omologare (în prezent 02) care indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente și importante modificări tehnice aduse regulamentului la data acordării omologării și, dacă este necesar, săgeata prescrisă pot fi amplasate în apropierea simbolurilor suplimentare indicate mai sus.

4.2.5. Mărcile și simbolurile menționate la punctele 4.2.1 și 4.2.2 de mai sus trebuie să fie ușor de citit și de neșters, chiar și după ce farul a fost montat pe vehicul.

4.3. Modul de dispunere a mărcii de omologare

4.3.1. Lămpi independente

Figurile 1-9 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de dispunere a mărcilor de omologare și a simbolurilor suplimentare menționate mai sus.

Lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate

În cazul în care lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate îndeplinesc cerințele mai multor regulamente, se poate aplica o marcă internațională de omologare unică, compusă dintr-un cerc care înconjoară litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea și dintr-un număr de omologare. Această marcă de omologare poate fi plasată într-un loc oarecare pe lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate, cu condiția:

4.3.2.1.1. să fie vizibilă după montarea lămpilor;

4.3.2.1.2. ca nici un element al lămpilor grupate, combinate sau reciproc încorporate care transmite lumina să nu poată fi îndepărtat fără a determina și îndepărtarea mărcii de omologare.

Simbolul de identificare al fiecărei lămpi ce corespunde fiecărui regulament în temeiul căruia s-a acordat omologarea, precum și seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data acordării omologării și, dacă este necesar, săgeata corespunzătoare trebuie să fie aplicate:

4.3.2.2.1. fie pe suprafața iluminantă corespunzătoare;

4.3.2.2.2. fie în grup, astfel încât fiecare lampă grupată, combinată sau reciproc încorporată să poată fi clar identificată (a se vedea 4 exemple posibile în anexa 3).

4.3.2.3. Dimensiunile elementelor unei mărci de omologare unice nu trebuie să fie inferioare dimensiunilor minime pentru cea mai mică dintre mărcile individuale, prevăzute de un regulament în temeiul căruia s-a acordat omologarea.

4.3.2.4. Fiecărei omologări de tip i se atribuie un număr de omologare. Aceeași parte contractantă la acord nu poate atribui acest număr altui tip de lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate avute în vedere în prezentul regulament.

4.3.2.5. Figura 10 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de dispunere a mărcilor de omologare pentru lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate, cu toate simbolurile suplimentare menționate mai sus.

Lămpi al căror dispersor este utilizat pentru diferite tipuri de faruri și care pot fi reciproc încorporate sau grupate cu alte lămpi

Se aplică dispozițiile de la punctul 4.3.2 de mai sus.

4.3.3.1. În plus, în cazul în care se utilizează același dispersor, acesta poate purta diferitele mărci de omologare ale diverselor tipuri de faruri sau ale ansamblurilor de lămpi cărora acesta le este destinat, cu condiția ca pe corpul principal al farului, chiar dacă acesta nu poate fi disociat de dispersor, să fie prevăzut spațiul vizat la punctul 3.2 de mai sus și să poarte marca de omologare a funcțiilor existente.

Dacă diferite tipuri de faruri au corpul principal identic, acesta poate purta mărci de omologare diferite.

4.3.3.2. Figura 11 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de dispunere a mărcilor de omologare corespunzătoare acestui caz.

B. CERINȚE TEHNICE PENTRU FARURI (7)

5. SPECIFICAȚII GENERALE

5.1. Fiecare eșantion trebuie să corespundă specificațiilor indicate la punctele 6-8 de mai jos.

Farurile trebuie să fie construite astfel încât să își păstreze caracteristicile fotometrice prescrise și să rămână în stare bună de funcționare în condiții normale de utilizare, în ciuda vibrațiilor la care acestea pot fi supuse.

5.2.1. Farurile sunt dotate cu un dispozitiv care permite reglarea lor pe vehicul în conformitate cu cerințele care le sunt aplicabile. Nu este obligatoriu ca acest dispozitiv să fie montat pe farurile ale căror reflector și dispersor nu se pot separa, dacă utilizarea acestor faruri este limitată la vehiculele la care reglarea farurilor este asigurată prin alte mijloace.

Dacă un far cu lumină de întâlnire și un far cu lumină de drum, fiecare echipat cu propria lampă cu incandescență, sunt dispuse împreună în aceeași unitate, dispozitivul trebuie să permită reglarea lor separată în mod corect.

5.2.2. Totuși, aceste cerințe nu se aplică farurilor cu reflector inseparabil, care fac obiectul cerințelor de la punctul 6.3 din prezentul regulament.

5.3. Piesele destinate fixării lămpii cu incandescență pe reflector trebuie să fie construite astfel încât, chiar pe întuneric, lampa cu incandescență să poată fi fixată numai în poziția sa corespunzătoare (8).

Dulia trebuie să fie conformă cu prevederile standardului 7005-39-1 din Publicația CEI 61-2, ediția a treia, 1969.

5.4. Pentru farurile construite astfel încât să îndeplinească în aceleași timp cerințele circulației pe dreapta și cerințele circulației pe stânga, adaptarea la un anumit sens de circulație poate fi realizată printr-un reglaj inițial corespunzător la fixarea pe vehicul sau printr-o reglare selectivă efectuată de utilizator. Acest reglaj inițial sau această reglare selectivă constă, de exemplu, în fixarea la un anumit unghi fie a blocului optic pe vehicul, fie a lămpii cu incandescență în raport cu blocul optic. În toate cazurile, trebuie să fie posibile numai două poziții de reglare diferite, diferențiate clar și corespunzând fiecare unui sens de circulație (dreapta sau stânga), iar deplasarea involuntară de la o poziție la alta, precum și existența unor poziții intermediare trebuie să nu fie posibile. Atunci când lampa cu incandescență poate ocupa două poziții diferite, piesele destinate fixării lămpii cu incandescență pe reflector trebuie să fie concepute și construite astfel încât, în fiecare dintre cele două poziții, lampa cu incandescență să fie fixată cu aceeași precizie cerută pentru farurile destinate unui singur sens de circulație. Verificarea conformității cu cerințele prezentului punct se efectuează prin inspecție vizuală și, dacă este cazul, prin intermediul unui montaj de încercare.

5.5. Se efectuează încercări suplimentare în conformitate cu cerințele din anexa 5 pentru a se asigura că, în timpul funcționării, performanțele fotometrice ale farurilor nu se modifică excesiv.

5.6. În cazul în care dispersorul farului este din material plastic, încercările trebuie să fie efectuate în conformitate cu cerințele din anexa 6.

6. ILUMINARE

6.1. Cerințe generale

6.1.1. Farurile trebuie să fie construite astfel încât, utilizând lămpile cu incandescență H4 adecvate, să furnizeze o iluminare suficientă, fără să aibă un efect de orbire, atunci când emit fasciculul de întâlnire, și o bună iluminare atunci când emit fasciculul de drum.

6.1.2. Pentru a verifica iluminarea produsă de far, se utilizează un ecran plasat vertical la o distanță de 25 m în fața farului și la un unghi drept în raport cu axele sale, astfel cum se indică în anexa 4 la prezentul regulament.

6.1.3. Pentru verificarea farurilor, se utilizează o lampă cu incandescență etalon incoloră, construită pentru o tensiune normală de 12 V. În cazul farurilor care pot avea filtre de culoare galben-selectiv (9), acestea din urmă vor fi înlocuite cu filtre incolore, identice din punct de vedere geometric și având un factor de transmisie de cel puțin 80 %. Tensiunea la bornele lămpii în timpul examinării farului trebuie reglată pentru a obține următoarele caracteristici:

Consum în wați Flux luminos în lumeni filamentul fasciculului de întâlnire aproximativ 55 750 filamentul fasciculului de drum aproximativ 60 1 250

Farul este considerat acceptabil dacă îndeplinește cerințele de la punctul 6 cu cel puțin o lampă cu incandescență etalon (de referință), care poate fi prezentată împreună cu farul.

6.1.4. Dimensiunile care determină poziția filamentelor în interiorul lămpii cu incandescență etalon sunt indicate în fișele de date corespunzătoare din Regulamentul nr. 37.

6.1.5. Balonul lămpii cu incandescență etalon trebuie să aibă o astfel de formă și calitate optică încât să nu provoace efecte de reflexie sau refracție care ar putea influența în mod defavorabil distribuția luminii. Îndeplinirea acestei condiții se verifică prin măsurarea distribuției luminii obținute atunci când lampa cu incandescență etalon (de referință) este montată pe un far etalon (a se vedea punctul 9 de mai jos).

6.2. Cerințe referitoare la fasciculul de întâlnire

6.2.1. Fasciculul de întâlnire trebuie să producă o linie de separare suficient de clară, care să permită o reglare corespunzătoare cu ajutorul acesteia. Linia de separare trebuie să fie o dreaptă orizontală, pe partea opusă sensului de circulație pentru care este prevăzut farul; de cealaltă parte, linia nu trebuie să depășească fie linia frântă HV H1 H4 formată dintr-o dreaptă HV H1 care face un unghi de 45° cu orizontala și o dreaptă H1 H4, situată cu 25 cm deasupra dreptei hh, fie dreapta HV H3 înclinată cu 15° față de orizontală (a se vedea anexa 4). În nici un caz nu este admisă o linie de separare care depășește în același timp linia HV H2 și linia H2 H4 și care rezultă din combinarea celor două posibilități precedente.

Farul este orientat astfel încât:

6.2.2.1. pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe dreapta, linia de separare de pe jumătatea stângă a ecranului (10) să fie orizontală și pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe stânga linia de separare de pe jumătatea dreaptă a ecranului să fie orizontală;

6.2.2.2. această parte orizontală a liniei de separare se află pe ecran la 25 cm sub linia hh (a se vedea anexa 4);

6.2.2.3. „curbura internă” a liniei de separare se află pe dreapta vv (11).

6.2.3. Astfel reglat, farul trebuie să îndeplinească numai condițiile menționate la punctele 6.2.5- 6.2.7, în cazul în care omologarea sa este cerută numai pentru fasciculul de întâlnire (12), și condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3, în cazul în care este destinat să furnizeze un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum.

6.2.4. În cazul în care un far reglat în modul indicat mai sus nu respectă condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3, poate fi schimbată poziționarea acestuia cu condiția ca axa fasciculului să nu se deplaseze lateral cu mai mult de 1° (= 44 cm) spre dreapta sau spre stânga (13). Pentru a facilita reglarea cu ajutorul liniei de separare, este permis să se mascheze parțial farul, astfel încât linia de separare să fie mai clară.

6.2.5. Iluminarea produsă pe ecran de fasciculul de întâlnire trebuie să corespundă cerințelor din tabelul următor:

Punct pe ecranul de măsurare Iluminarea cerută, în lucși Faruri pentru circulația pe partea dreaptă Faruri pentru circulația pe partea stangă Punctul B 50 L Punctul B 50 R ≤ 0,4 Punctul 75 50 R Punctul 75 50 L ≥ 12 Punctul 75 50 L Punctul 75 50 R ≤ 12 Punctul 50 50 L Punctul 50 50 R ≤ 15 Punctul 50 50 R Punctul 50 50 L ≥ 12 Punctul 50 50 V Punctul 50 50 V ≥ 6 Punctul 25 50 L Punctul 25 50 R ≥ 2 Punctul 25 50 R Punctul 25 50 L ≥ 2 Orice punct din zona III ≤ 0,7 Orice punct din zona IV ≥ 3 Orice punct din zona I ≤ 2x (E 50 R sau E 50 L) (14)

6.2.6. În nici una dintre zonele I, II, III și IV nu trebuie să existe variații laterale care să dăuneze unei bune vizibilități.

6.2.7. Valorile iluminării în zonele „A” și „B” descrise în figura C din anexa 4 sunt verificate prin măsurarea valorilor fotometrice în punctele 1-8 indicate pe figură; aceste valori trebuie să fie cuprinse în limitele următoare:

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lucși; și

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lucși; și

0,7 lucși ≥ 7 ≥ 0,1 lucși; și

0,7 lucși ≥ 8 ≥ 0,2 lucși (15).

Aceste noi valori nu se cer pentru farurile omologate înainte de data punerii în aplicare a suplimentului 3 la seria 02 de amendamente (2 decembrie 1992) la prezentul regulament și nici pentru extinderea acestei omologări.

6.2.8. Farurile concepute pentru a îndeplini cerințele circulației pe dreapta și pe cele ale circulației pe stânga trebuie să îndeplinească, pentru fiecare dintre cele două poziții de reglare a blocului optic sau a lămpii cu incandescență, condițiile indicate mai sus pentru sensul de circulație corespunzător poziției de reglare în cauză.

6.3. Cerințe referitoare la fasciculul de drum

6.3.1. În cazul unui far destinat să furnizeze un fascicul de drum și un fascicul de întâlnire, măsurarea iluminării produse pe ecran de fasciculul de drum se efectuează cu același reglaj al farului ca pentru măsurările definite la punctele 6.2.5-6.2.7; în cazul unui far care furnizează numai un fascicul de drum, acesta este reglat astfel încât suprafața de iluminare maximă să fie centrată în punctul de intersecție a liniilor hh și vv; un astfel de far nu trebuie să îndeplinească decât cerințele menționate la punctul 6.3. În cazul în care fasciculul principal provine de la mai mult de o sursă luminoasă, valoarea maximă a iluminării (EM) se determină utilizând ansamblul surselor care produc fasciculul principal.

Iluminarea produsă pe ecran de fasciculul de drum trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

Punctul HV de intersecție a liniilor hh și vv trebuie să se afle în interiorul isoluxului care reprezintă 80 % din iluminarea maximă. Această valoare maximă (EM) trebuie să fie de cel puțin 48 lucși. Valoarea maximă nu trebuie, în nici un caz, să fie mai mare de 240 lucși; în plus, în cazul unui far combinat, cu fascicul de întâlnire și de drum, această valoare maximă nu trebuie să depășească de 16 ori iluminarea măsurată pentru fasciculul de întâlnire în punctul 75 R (sau 75 L).

6.3.2.1.1. Intensitatea maximă (IM) a fasciculului de drum, exprimată în milicandele, se calculează prin formula:

6.3.2.1.2. Marcajul de referință (I′M) al acestei intensități maxime, prevăzut la punctul 4.2.2.7 de mai sus, se obține prin relația:

Această valoare se rotunjește la valoarea 7,5-10-12,5-17,5-20-25-27,5-30-37,5- 40-45-50.

6.3.2.2. Pornind din punctul HV, orizontal către dreapta și către stânga, iluminarea trebuie să fie cel puțin egală cu 24 lucși până la o distanță de 1,125 m și cel puțin egală cu 6 lucși până la o distanță de 2,25 m.

Pentru farurile echipate cu reflector reglabil, punctele 6.2 și 6.3 se aplică fiecărei poziții de montare indicate la punctul 2.1.3. Pentru verificare, se aplică procedura de mai jos:

6.4.1. fiecare poziție indicată este realizată cu ajutorul unui goniometru de încercare în raport cu dreapta care unește centrul sursei luminoase cu punctul HV pe ecranul de măsurare.

Reflectorul reglabil se plasează apoi într-o astfel de poziție încât iluminarea de pe ecran să fie conformă cu cerințele de la punctele 6.2.1-6.2.2.3 și/sau 6.3.1;

6.4.2. reflectorul fiind plasat inițial în conformitate cu cerințele de la punctul 6.4.1, farul trebuie să îndeplinească cerințele fotometrice corespunzătoare de la punctele 6.2 și 6.3;

6.4.3. se efectuează încercări suplimentare, după ce reflectorul a fost deplasat vertical cu ± 2° sau cel puțin în poziția maximă, dacă aceasta este mai mică de 2°, în raport cu poziția inițială, cu ajutorul unui dispozitiv de reglare a farurilor. După ce farul complet a fost reorientat (de exemplu, cu ajutorul unui goniometru) în direcția opusă corespunzătoare, fluxul luminos în direcțiile menționate mai jos trebuie să fie măsurat și trebuie să se încadreze în limitele cerute:

fasciculul de întâlnire: punctele HV și 75 R (respectiv 75 L);

fasciculul de drum: IM și punctul HV (în procente din IM);

6.4.4. în cazul în care solicitantul a indicat mai multe poziții de montare, procedura prevăzută la punctele 6.4.1-6.4.3 trebuie să fie repetată pentru fiecare dintre aceste poziții;

6.4.5. în cazul în care solicitantul nu a indicat o anumită poziție de montare, farul trebuie să fie reglat ținând seama de măsurile prescrise la punctele 6.2 și 6.3, dispozitivul de reglare a farurilor fiind plasat în poziție mediană.

Încercările suplimentare de la punctul 6.4.3 trebuie să fie efectuate cu reflectorul așezat în pozițiile extreme (în locul deplasării cu ± 2°), cu ajutorul dispozitivului de reglare a farurilor.

6.5. Valorile iluminării pe ecran menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3 se măsoară cu ajutorul unui fotoreceptor cu suprafața utilă cuprinsă în interiorul unui pătrat cu latura de 65 mm.

7. CERINȚE REFERITOARE LA DISPERSOARE ȘI FILTRE COLORATE

7.1. Omologarea poate fi obținută pentru faruri care emit cu o lampă cu incandescență incoloră, fie lumină albă, fie lumină galben-selectiv.

În coordonate tricromatice CIE, caracteristicile colorimetrice corespunzătoare dispersoarelor sau filtrelor galbene sunt exprimate astfel:

Filtru galben selectiv (ecran sau dispersor)

limita spre roșu y ≥ 0,138 + 0,580 x

limita spre verde y ≥ 1,29 x – 0,100

limita spre alb y ≤ – x + 0,966

limita spre valoarea spectrală y ≤ – x + 0,992

ceea ce se poate exprima astfel:

lungimea de undă dominantă: 575-585 nm

factorul de puritate: 0,90-0,98.

Factorul de transmisie trebuie să fie ≥ 0,78. Factorul de transmisie se determină utilizând o sursă luminoasă cu temperatura de culoare de 2,856 K (16).

7.2. Filtrul trebuie să facă parte din far și trebuie fixat astfel încât utilizatorul să nu poată să-l înlăture accidental sau voluntar prin metode normale.

8. VERIFICAREA DISCONFORTULUI

Disconfortul provocat de fasciculul de întâlnire al farurilor trebuie să fie verificat (17).

9. FAR ETALON (18)

Se consideră ca far etalon (de referință) un far:

9.1. care îndeplinește condițiile de omologare menționate anterior;

9.2. care are un diametru efectiv de cel puțin 160 mm;

care furnizează, echipat cu o lampă cu incandescență etalon (de referință) în diverse puncte și în diverse zone prevăzute la punctul 6.2.5, iluminări:

9.3.1. cel mult egale cu 90 % din limitele maxime; și

9.3.2. cel puțin egale cu 120 % din limitele minime impuse în tabelul de la punctul 6.2.5.

10. OBSERVAȚII PRIVIND CULOAREA

Orice omologare, în conformitate cu prezentul regulament, în temeiul punctului 7.1. de mai sus, se acordă pentru un tip de far care emite fie lumină albă, fie lumină galben-selectiv; articolul 3 din acordul la care este anexat regulamentul nu împiedică, prin urmare, părțile la acord să interzică, pe vehiculele pe care acestea le înmatriculează, farurile care emit un fascicul cu lumină albă sau galben-selectiv.

C. ALTE DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

11. MODIFICAREA TIPULUI DE FAR ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII

Orice modificare a tipului de far se aduce la cunoștința serviciului administrativ care acordă omologarea acestui tip de far. Acest serviciu poate atunci:

11.1.1. fie să considere că modificările aduse nu riscă să aibă o influență defavorabilă semnificativă și că, în orice caz, farul îndeplinește încă cerințele;

11.1.2. fie să solicite un nou raport de încercare serviciului tehnic responsabil cu încercările.

11.2. Confirmarea omologării sau refuzul omologării, cu indicarea modificărilor, se aduce la cunoștința părților la acord care aplică prezentul regulament, prin procedura indicată la punctul 4.1.4 de mai sus.

11.3. Autoritatea competentă care a acordat extinderea omologării atribuie un număr de serie fiecărei fișe de comunicare și notifică părțile la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

12. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

12.1. Farurile omologate în temeiul prezentului regulament sunt fabricate astfel încât să fie conforme cu tipul omologat și să îndeplinească cerințele de la punctele 6 și 7.

12.2. Se procedează la verificări corespunzătoare ale producției pentru a se asigura respectarea cerințelor de la punctul 1.2.1.

Deținătorul omologării trebuie în special:

12.3.1. să se asigure că există proceduri pentru verificarea eficientă a calității produselor;

12.3.2. să aibă acces la echipamentul de control necesar pentru a verifica conformitatea cu fiecare tip omologat;

12.3.3. să se asigure că rezultatele încercărilor sunt înregistrate și că documentele conexe rămân disponibile o perioadă care se stabilește în acord cu serviciul administrativ;

12.3.4. să analizeze rezultatele fiecărui tip de încercare pentru a verifica și asigura stabilitatea caracteristicilor produselor, prevăzând toleranțe pentru anumite variații din producția industrială;

12.3.5. să se asigure că pentru fiecare tip de produs se efectuează cel puțin încercările prevăzute în anexa 5 la prezentul regulament;

12.3.6. să se asigure că orice eșantionare care evidențiază o neconformitate cu tipul de încercare luat în considerare este urmată de o altă eșantionare și o altă încercare. Trebuie adoptate toate măsurile necesare pentru a se restabili conformitatea producției respective.

Autoritatea competentă care a acordat omologarea de tip poate, în orice moment, să verifice metodele de control al conformității, aplicabile fiecărei unități de producție.

12.4.1. Registrele de încercări și datele studiului referitor la producție trebuie să fie prezentate inspectorului la fiecare inspecție.

12.4.2. Inspectorul poate preleva eșantioane în mod aleatoriu, pentru a le supune încercărilor în laboratorul producătorului. Numărul minim de eșantioane poate fi stabilit în funcție de rezultatele verificărilor proprii ale producătorului.

12.4.3. În cazul în care nivelul calității nu pare a fi acceptabil sau dacă pare necesară verificarea validității încercărilor efectuate în temeiul punctului 12.4.2 de mai sus, inspectorul prelevează eșantioane pentru a le trimite la serviciul tehnic care a efectuat încercările de omologare de tip, utilizând criteriile din anexa 7.

12.4.4. Autoritatea competentă poate efectua orice încercare prevăzută în prezentul regulament. Aceste încercări vor fi efectuate pe eșantioane prelevate aleatoriu, fără a perturba angajamentele de livrare ale producătorului și în conformitate cu criteriile din anexa 7.

12.4.5. Autoritatea competentă va face eforturi să asigure o frecvență de o inspecție la fiecare doi ani. Aceasta rămâne, însă, la latitudinea autorității competente și depinde de încrederea sa în măsurile aplicate pentru asigurarea unui control eficient al conformității producției. În cazul în care se înregistrează rezultate negative, autoritatea competentă se va asigura că vor fi adoptate toate măsurile necesare pentru restabilirea conformității producției cât mai rapid posibil.

12.5. Farurile cu defecte vizibile nu sunt luate în considerare.

12.6. Nu se ține seama de marcajul de referință.

13. SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI

13.1. Omologarea acordată pentru un far în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă dacă nu sunt respectate cerințele acestuia sau dacă un far care poartă marca de omologare nu este conform cu tipul omologat.

13.2. Dacă o parte la acord care aplică prezentul regulament retrage o omologare acordată anterior, aceasta trebuie să informeze de îndată cu privire la aceasta celelalte părți care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

14. ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care titularul unei omologări încetează definitiv fabricarea unui tip de far omologat în conformitate cu prezentul regulament, acesta trebuie să informeze autoritatea care a acordat omologarea. După primirea acestei comunicări, autoritatea informează celelalte părți la acord care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

15. DENUMIRILE ȘI ADRESELE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE ȘI ALE SERVICIILOR ADMINISTRATIVE

Părțile la acord care aplică prezentul regulament comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu încercările de omologare și ale serviciilor administrative care acordă omologarea și cărora trebuie să li se trimită fișele de omologare sau de refuz, de extindere sau de retragere a omologării sau de încetare definitivă a producției, emise în alte țări.

(1) Regulamentul Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite publicat în conformitate cu dispozițiile articolului 4 alineatul (5) din Decizia 97/836/CE a Consiliului (JO L 346, 17.12.1997, p. 78).

(2) În prezentul regulament nu există nici o interdicție care să împiedice o parte la acord care aplică prezentul regulament să interzică combinarea unui far care are în componență un dispersor din material plastic, omologat în temeiul prezentului regulament, cu un dispozitiv mecanic (cu lamelă) de curățare a farului.

(3) Pentru cererea de omologare a unei lămpi cu incandescență, a se vedea Regulamentul nr. 37.

(4) În cazul farurilor construite pentru a corespunde cerințelor unui singur sens de circulație (fie pe dreapta, fie pe stânga) se recomandă în plus să se marcheze, într-un mod de neșters, pe partea din față a dispersorului, limitele zonei care va putea fi eventual mascată pentru a evita disconfortul participanților la trafic dintr-o țară în care sensul de circulație este opus celui pentru care este construit farul. Cu toate acestea, atunci când, din construcție, această zonă poate fi identificată direct, această delimitare nu este necesară.

(5) Dacă dispersorul nu poate fi separat de corpul principal al farului, este suficient un spațiu pe dispersor.

(6) 1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 7 pentru Ungaria, 8 pentru Republica Cehă, 9 pentru Spania, 10 pentru Iugoslavia, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 14 pentru Elveția, 15 (disponibil), 16 pentru Norvegia, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 19 pentru România, 20 pentru Polonia, 21 pentru Portugalia, 22 pentru Federația Rusă, 23 pentru Grecia, 24 și 25 (disponibil), 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 28 pentru Belarus , 29 pentru Estonia, 30 (disponibil), 31 pentru Bosnia și Herțegovina, 32-36 (disponibile) și 37 pentru Turcia. Numerele următoare vor fi atribuite celorlalte țări în ordinea cronologică a ratificării Acordului privind adoptarea de condiții uniforme de omologare și recunoașterea reciprocă a omologării pieselor și a componentelor de autovehicule sau a aderării lor la acest acord, iar numerele astfel atribuite vor fi comunicate părților la acord de către secretarul general al Organizației Națiunilor Unite.

(7) Pentru cerințele tehnice care se aplică lămpilor cu incandescență, a se vedea Regulamentul nr. 37.

(8) Se estimează că un far permite îndeplinirea cerințelor prezentului punct atunci când fixarea lămpii cu incandescență se poate efectua cu ușurință și fixarea penelor de ghidare în locașurile lor se poate realiza corect, chiar pe întuneric.

(9) Aceste filtre sunt formate din toate elementele (în afara celor care fac parte din însăși lampa cu incandescență), inclusiv dispersorul destinat să coloreze lumina.

(10) Ecranul de încercare trebuie să fie suficient de lat pentru a permite examinarea liniei de separare într-un interval de cel puțin 5° de fiecare parte a liniei vv.

(11) Dacă fasciculul nu prezintă o linie de separare cu o „curbură internă” netă, reglajul lateral se face astfel încât să corespundă cel mai bine cerințelor impuse pentru iluminarea în punctele 75 R și 50 R pentru circulația pe dreapta, respectiv în punctele 75 L și 50 L pentru circulația pe stânga.

(12) Un astfel de far specializat care emite un „fascicul de întâlnire” poate încorpora un fascicul de drum care nu face obiectul acestor cerințe.

(13) Limita de dereglare de 1° către dreapta sau stânga nu este incompatibilă cu o dereglare pe verticală, în sus sau în jos, care este limitată numai de condițiile stabilite la punctul 6.3. Cu toate acestea, partea orizontală a liniei de separare nu trebuie să depășească linia hh (condițiile de la punctul 6.3 nu se aplică farurilor destinate să îndeplinească cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire).

(14) E 50 R și E 50 L sunt iluminările reale măsurate.

(15) Valorile iluminării în orice punct din zonele A și B, situat de asemenea în zona III, nu trebuie să depășească 0,7 lucși.

(16) Corespunzător iluminantului A al Comisiei Internaționale de Iluminat (CIE).

(17) Această cerință face obiectul unei recomandări adresate administrațiilor.

(18) Cu titlu provizoriu, se pot accepta valori diferite. În absența unor specificații definitive, se recomandă să se utilizeze un far omologat.

ANEXA 1

Comunicare

[format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

(1)

Emis de: denumirea serviciului administrativ

…

…

…

privind (2): ACORDAREA OMOLOGĂRII

EXTINDEREA OMOLOGĂRII

REFUZUL OMOLOGĂRII

RETRAGEREA OMOLOGĂRII

ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

unui tip de far în temeiul Regulamentului nr. 20

Nr. omologării … Nr. extinderii …

1. Marca comercială a dispozitivului: …

2. Denumirea tipului de dispozitiv de către producător: …

3. Numele și adresa producătorului: …

4. Numele și adresa reprezentantului producătorului (dacă este cazul): …

5. Dispozitiv supus omologării la data de: …

6. Serviciul tehnic responsabil cu încercările: …

7. Data raportului de încercare: …

8. Numărul raportului de încercare: …

9. Descrierea sumară: …

Categoria indicată de marcarea relevantă (3)

Culoarea luminii emise: alb/galben-selectiv (2)

10. Poziția mărcii de omologare: …

11. Motivul (motivele) extinderii omologării (dacă este cazul): …

13. Locul: …

14. Data: …

15. Semnătura: …

16. Este anexată lista documentelor care constituie dosarul de omologare depus la serviciul administrativ care a acordat omologarea și care poate fi obținut la cerere.

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispozițiile regulamentului referitoare la omologare).

(2) A se tăia mențiunile inutile.

(3) A se indica marcajul adecvat ales din lista următoare:

ANEXA 2

Exemple de dispunere a mărcilor de omologare

a = 12 mm min

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care a fost omologat în Țările de Jos (E4), cu numărul de omologare 2439 și care îndeplinește cerințele prezentului regulament, modificat prin seria 02 de amendamente (02), atât în ceea ce privește fasciculul de drum, cât și fasciculul de întâlnire (HCR), și care este conceput numai pentru circulația pe dreapta.

Cifra 30 indică faptul că intensitatea maximă a fasciculului de drum este cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele.

Notă: Numărul de omologare și simbolurile suplimentare trebuie să fie plasate în apropierea cercului și dispuse fie deasupra, fie sub litera „E”, fie la dreapta, fie la stânga acestei litere. Cifrele numărului de omologare trebuie să fie dispuse de aceeași parte în raport cu litera „E” și orientate în același sens. Utilizarea cifrelor romane pentru numerele de omologare trebuie să fie evitată pentru a exclude orice confuzie cu alte simboluri.

a = 12 mm min

Farul care poartă marca de omologare de mai sus îndeplinește cerințele prezentului regulament atât în cea ce privește fasciculul de întâlnire, cât și fasciculul de drum și este conceput:

— numai pentru circulația pe stânga;

— pentru ambele sensuri de circulație, printr-o modificare adecvată a reglării blocului optic sau al lămpii cu incandescență pe vehicul.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far prevăzut cu un dispersor din material plastic, care îndeplinește cerințele prezentului regulament numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire, și este conceput:

— pentru ambele sensuri de circulație;

— numai pentru circulația pe dreapta.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care îndeplinește cerințele prezentului regulament:

— numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire și care este conceput numai pentru circulația pe stânga;

— numai în ceea ce privește fasciculul de drum.

Identificarea unui far care are în componență un dispersor din material plastic conform cu cerințele Regulamentului nr. 20:

— atât pentru fasciculul de întâlnire, cât și pentru cel de drum și conceput numai pentru circulația pe dreapta;

— numai pentru fasciculul de întâlnire și conceput numai pentru circulația pe stânga.

Filamentul fasciculului de întâlnire nu trebuie să fie aprins în același timp cu cel al fasciculului de drum și/sau al oricărui alt far cu care acesta este reciproc încorporat. Marcare simplificată pentru lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate.

Figura 10

(Liniile verticale și orizontale schematizează formele dispozitivului de semnalizare și nu fac parte din marca de omologare.)

Model A

Model B

Model C

Model D

Notă: Cele patru exemple de mai sus corespund unui dispozitiv de iluminare care poartă o marcă de omologare referitoare la:

— o lampă de poziție față, omologată în conformitate cu seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 7;

— un far cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele (indicată de cifra 30), omologat în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 20 și care are un dispersor din material plastic;

— o lampă de ceață față omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 19 și care are un dispersor din material plastic;

— o lampă indicatoare de direcție față, din categoria 1a, omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 6.

Lampă reciproc încorporată cu un far

Figura 11

Exemplul 1

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic utilizat pentru diferite tipuri de faruri, și anume:

fie: un far cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele (indicată de cifra 30), omologat în Germania (E1) în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 20, astfel cum a fost modificat de seria 02 de amendamente, reciproc încorporat cu o lampă de poziție față omologată în conformitate cu seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 7;

fie: un far cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum, omologat în Germania (E1) în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 1 modificat de seria 01 de amendamente, reciproc încorporat cu aceeași lampă de poziție față menționată anterior;

fie: unul dintre farurile menționate anterior, omologat ca lampă simplă.

Corpul principal al farului trebuie să poarte numai numărul de omologare valabil, de exemplu:

Exemplul 2

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic utilizat pentru un ansamblu de două faruri, omologat în Franța (E2), compus dintr-un far care emite un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între x și y candele, care îndeplinește cerințele Regulamentului nr. 20, și dintr-un far care emite un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între w și z candele, care îndeplinește cerințele Regulamentului nr. 8 sau ale Regulamentului nr. 20, intensitatea maximă a ansamblului de fascicule de drum fiind cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele.

ANEXA 3

Ecran de măsurare

A. Far pentru circulația pe partea dreaptă (dimensiuni în mm)

Fascicul european etalon

B. Far pentru circulația pe partea stângă (dimensiuni în mm)

Fascicul european etalon

Figura C

Notă: Figura C indică punctele de măsurare pentru circulația pe dreapta. Pentru circulația pe stânga, punctele 7 și 8 trebuie să fie plasate în locurile corespunzătoare pe partea dreaptă a schemei.

ANEXA 4

Încercarea de stabilitate a performanțelor fotometrice ale farurilor în timpul funcționării

ÎNCERCAREA FARURILOR COMPLETE

După măsurarea valorilor fotometrice în conformitate cu cerințele prezentului regulament, în punctele Emax pentru fasciculul de drum și în punctele HV, 50 R, B 50 L pentru fasciculul de întâlnire (sau HV, 50 L, B 50 R pentru farurile concepute pentru circulația pe stânga), un eșantion al farului complet trebuie să fie supus încercării de stabilitate a performanțelor fotometrice în timpul funcționării. Prin „far complet” se înțelege ansamblul farului însuși, inclusiv părțile caroseriei și lămpile învecinate care pot afecta disiparea sa termică.

1. ÎNCERCAREA DE STABILITATE A PERFORMANȚELOR FOTOMETRICE

Încercările trebuie să fie efectuate într-o atmosferă uscată și calmă, la o temperatură a mediului ambiant de 23 °C ± 5 °C, farul complet fiind fixat pe un suport care reprezintă montarea corectă pe vehicul.

1.1. Far curat

Farul trebuie să rămână aprins 12 ore, astfel cum se indică la punctul 1.1.1. și controlat cum se prescrie la punctul 1.1.2.

Procedura de încercare

Farul rămâne aprins pe durata prescrisă:

(a) în cazul în care trebuie să fie omologată o singură sursă luminoasă (far cu lumină de drum sau far cu lumină de întâlnire), filamentul corespunzător este aprins pe durata prescrisă (1);

(b) în cazul unui far cu lumină de întâlnire și a unui far cu lumină de drum, reciproc încorporate (o lampă cu două filamente sau două lămpi): — în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat utilizării cu un singur filament aprins (2), încercarea trebuie efectuată în consecință și fiecare dintre sursele luminoase specificate (1) rămâne aprinsă jumătate din timpul indicat la punctul 1.1; în toate celelalte cazuri (2) (1), farul trebuie să fie supus următorului ciclu pe durata prescrisă: — 15 minute, filamentul fasciculului de întâlnire aprins; — 5 minute, toate filamentele aprinse;

(c) în cazul surselor luminoase grupate, toate sursele individuale trebuie să fie aprinse simultan pe durata prescrisă pentru sursele de iluminare individuale: (a) ținând seama și de utilizarea surselor de iluminare reciproc încorporate; (b) în conformitate cu instrucțiunile producătorului.

1.1.1.2. Tensiunea de încercare

Tensiunea trebuie să fie reglată astfel încât să furnizeze 90 % din puterea maximă specificată în Regulamentul referitor la lămpile cu incandescență (Regulamentul nr. 37). Puterea de încercare trebuie să corespundă, în toate cazurile, valorii înscrise pe o lampă cu incandescență concepută pentru a fi utilizată la o tensiune de 12 volți, cu excepția cazului în care solicitantul precizează că aceasta poate fi utilizată la o tensiune diferită. În acest caz, încercarea se efectuează cu lampa cu incandescență care are cea mai mare putere ce poate fi utilizată.

Rezultatele încercării

1.1.2.1. Inspecție vizuală

După ce temperatura farului a fost stabilizată la temperatura mediului ambiant, se curăță dispersorul farului și dispersorul exterior, dacă există unul, cu o cârpă din bumbac curată și umedă. Apoi, acestea sunt examinate vizual; trebuie să nu se constate nici o distorsiune, deformare, fisură sau schimbare a culorii dispersorului farului, nici a dispersorului exterior, dacă există.

1.1.2.2. Încercare fotometrică

În conformitate cu cerințele prezentului regulament, se verifică valorile fotometrice în următoarele puncte:

Lumină de întâlnire: 50R – B 50 L – HV, în cazul farurilor concepute pentru circulația pe dreapta; 50L – B 50 R – HV în cazul farurilor concepute pentru circulația pe stânga.

Lumină de drum: Punctul Emax

Se poate efectua un nou reglaj pentru a se ține seama de eventualele deformări ale suportului farului determinate de căldură (pentru deplasarea liniei de separare, a se vedea punctul 2 din prezenta anexă).

Se tolerează o abatere de 10 %, inclusiv toleranțele datorate procedurii de măsurare fotometrică, între caracteristicile fotometrice și valorile măsurate înainte de încercare.

1.2. Far murdar

După ce a fost încercat astfel cum se specifică la punctul 1.1 de mai sus, farul se pregătește în modul descris la punctul 1.2.1, apoi este aprins timp de o oră, astfel cum se prevede la punctul 1.1.1, și este verificat astfel cum se prescrie la punctul 1.1.2.

Pregătirea farului

1.2.1.1. Amestecul pentru încercare

1.2.1.1.1. Pentru un far cu dispersor exterior din sticlă

Amestecul de apă și un agent poluant care trebuie aplicat pe far este compus din:

9 părți (din greutate) de nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0 µm și 100 µm;

o parte (din greutate) de praf de cărbune vegetal (lemn de fag) cu o granulometrie cuprinsă între 0 µm și 100 µm;

0,2 părți (din greutate) de NaCMC (3); și

o cantitate adecvată de apă distilată având o conductivitate ≤ 1 mS/m.

Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.1.2. Pentru un far cu dispersor exterior din material plastic:

Amestecul de apă și un agent poluant care se aplică pe far este compus din:

9 părți (din greutate) de nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0 µm și 100 µm;

o parte (din greutate) de praf de cărbune vegetal (lemn de fag) cu o granulometrie cuprinsă între 0 µm și 100 µm;

0,2 părți (din greutate) de NaCMC (3)

13 părți apă distilată având o conductivitate ≤ 1 mS/m; și

2 ± 1părți de agent de înmuiere (4).

Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.2. Aplicarea amestecului pentru încercare pe far

Amestecul pentru încercare se aplică uniform pe toată suprafața de ieșire a luminii din far, apoi se lasă să se usuce. Se repetă această operațiune până când valoarea iluminării scade la o valoare cuprinsă între 15 % și 20 % din valorile măsurate pentru fiecare dintre următoarele puncte, în condițiile descrise în prezenta anexă:

Emax (route) pentru lumina de întâlnire/lumina de drum și numai pentru lumina de drum;

50 R și 50 V (5) pentru lumina de întâlnire concepută numai pentru circulația pe dreapta;

50 L și 50 V (5) pentru lumina de întâlnire concepută numai pentru circulația pe stânga.

1.2.1.3. Aparatura de măsurare

Aparatura de măsurare trebuie să fie echivalentă cu cea care se utilizează pentru încercările de omologare a farurilor. Trebuie să se utilizeze o lampă cu incandescență etalon (lampă de referință) pentru verificarea fotometrică.

2. ÎNCERCAREA PRIVIND DEPLASAREA VERTICALĂ A LINIEI DE SEPARARE SUB EFECTUL CĂLDURII

Această încercare constă în a verifica dacă, sub efectul căldurii, deplasarea verticală a liniei de separare nu depășește o valoare specificată pentru un far cu lumină de întâlnire, în timpul funcționării.

După ce a fost supus încercării în conformitate cu punctul 1, farul este supus încercării descrise la punctul 2.1, fără să fie demontat de pe suportul său și nici reajustat în raport cu acesta.

2.1. Încercare

Încercarea trebuie efectuată într-o atmosferă uscată și calmă, la o temperatură a mediului ambiant de 23 °C ± 5 °C.

Utilizând o lampă cu incandescență de serie, care a funcționat cel puțin o oră, farul este aprins în poziția lumină de întâlnire, fără să fie demontat de pe suportul său și nici reajustat în raport cu acesta. (Pentru această încercare, tensiunea trebuie să fie reglată în conformitate cu punctul 1.1.1.2). Poziția liniei de separare în partea sa orizontală (între vv și verticala care trece prin punctul B 50 L pentru farurile concepute pentru circulația pe dreapta sau punctul B 50 R pentru cele care sunt concepute pentru circulația pe stânga) se verifică după trei minute (r3) și respectiv 60 minute (r60) de la aprindere.

Măsurarea deplasării liniei de separare descrise mai sus trebuie să fie efectuată prin orice metodă suficient de exactă și prin care se obțin rezultate reproductibile.

2.2. Rezultatele încercării

2.2.1. Rezultatul exprimat în miliradiani (mrad) este considerat acceptabil pentru o lumină de întâlnire numai atunci când valoarea absolută (Δ rI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2. Totuși, dacă această valoare este mai mare de 1,0 mrad, însă mai mică sau egală cu 1,5 mrad (1,0 mrad < Δ rI ≤ 1,5 mrad), un al doilea far este supus încercării în conformitate cu punctul 2.1, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului descris mai jos, pentru a stabiliza poziția părților mecanice ale farului pe un suport reprezentativ pentru instalarea sa pe vehicul:

o oră de funcționare a luminii de întâlnire (tensiunea de alimentare fiind reglată în conformitate cu punctul 1.1.1.2.);

o oră de repaos.

Tipul de far este considerat acceptabil dacă media valorilor absolute ΔrI măsurată pe primul eșantion și ΔrII măsurată pe al doilea eșantion este mai mică sau egală cu 1,0 mrad.

(1) Atunci când farul supus încercării este reciproc încorporat cu lămpi de poziție, acestea trebuie să fie aprinse pe durata încercării. În cazul în care este vorba de o lampă indicatoare de direcție, aceasta trebuie să se aprindă intermitent, timpul de aprindere fiind aproximativ egal cu cel de stingere.

(2) În cazul în care două sau mai multe filamente sunt aprinse simultan atunci când farul este utilizat ca avertizor luminos, acest mod de funcționare nu este considerat ca o utilizare normală simultană a filamentelor.

(3) NaCMC reprezintă carboximetilceluloza sodică, desemnată în mod obișnuit prin literele CMC. NaCMC utilizată în amestecul respectiv trebuie să aibă un grad de substituție de 0,6-0,7 și o viscozitate de 200-300 cP pentru o soluție de 2 % la 20 °C.

(4) Toleranța privind cantitatea este datorată necesității obținerii unui agent poluant care să adere corect la toate materialele plastice.

(5) Punctul 50 V este situat la 375 mm sub punctul HV pe linia verticală V-V, pe ecranul plasat la o distanță de 25 m.

ANEXA 5

Cerințe minime privind procedurile de control al conformității producției

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate sunt considerate ca fiind îndeplinite din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele prezentului regulament, dacă diferențele nu depășesc toleranțele inevitabile de fabricație.

În ceea ce privește performanțele fotometrice, conformitatea farurilor de serie nu este contestată în cazul în care, în timpul încercării performanțelor fotometrice ale unui far ales aleatoriu și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

1.2.1. nici o valoare măsurată nu se abate, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % de la valorile prevăzute de prezentul regulament.

Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este următoarea:

B 50 L (sau R): 0,2 lucși, respectiv 20 %

0,3 lucși, respectiv 30 %

zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 %

0,45 lucși, respectiv 30 %

sau în cazul în care:

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile prevăzute de prezentul regulament sunt obținute în punctul HV (cu o toleranță de + 0,2 lucși) și, în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m ) de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (1) (cu o toleranță de + 0,1 lucși, 75 R (sau L), 50 V, 25 R și 25 L, precum și în orice parte din zona IV care nu se situează la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L;

1.2.2.2. și în cazul în care, pentru fasciculul de drum, HV fiind situat în interiorul isoluxului 0,75 Emax, se respectă o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime și de –20 % pentru valorile minime în ceea ce privește valorile fotometrice în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament.

1.2.3. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, se poate modifica poziția farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1o spre dreapta sau spre stânga (2).

1.2.4. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, farul este supus din nou încercărilor, cu o altă lampă cu incandescență etalon.

1.3. Pentru a verifica schimbarea poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică metoda următoare:

Unul dintre farurile eșantionului este supus încercărilor în conformitate cu metoda prevăzută la punctul 2.1 din anexa 4, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului definit la punctul 2.2.2 din anexa 4.

Farul este considerat acceptabil dacă Dr nu depășește 1,5 mrad.

Dacă această valoare este mai mare de 1,5 mrad fără a depăși 2 mrad, un al doilea far este supus încercării, după care media valorilor absolute înregistrate pentru cele două eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

1.4. Coordonatele cromatice trebuie să fie îndeplinite atunci când farul este echipat cu o lampă cu incandescență la temperatura de culoare conformă cu etalonul A.

Performanțele fotometrice ale unui far care emite lumină galben selectiv trebuie înmulțite cu 0,84, atunci când acesta este echipat cu o lampă cu incandescență incoloră.

2. CERINȚE MINIME PENTRU VERIFICAREA CONFORMITĂȚII DE CĂTRE PRODUCĂTOR

Pentru fiecare tip de far, deținătorul omologării trebuie să efectueze cel puțin încercările următoare, cu o frecvență adecvată. Aceste încercări sunt efectuate în conformitate cu specificațiile prezentului regulament.

Orice prelevare de eșantioane care scoate în evidență neconformitatea pentru tipul de încercare în cauză trebuie să fie urmată de o nouă prelevare și o nouă încercare. Producătorul va adopta toate măsurile necesare pentru a asigura conformitatea producției respective.

2.1. Natura încercărilor

Încercările de conformitate din prezentul regulament se referă la caracteristicile fotometrice și la verificarea schimbării poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii.

2.2. Metode utilizate la încercări

2.2.1. Încercările sunt efectuate, în general, în conformitate cu metodele definite în prezentul regulament.

2.2.2. Pentru orice încercare de conformitate efectuată de producător, acesta poate utiliza totuși metode echivalente, cu aprobarea autorității competente, responsabilă cu încercările de omologare. Producătorul trebuie să demonstreze că metodele utilizate sunt echivalente cu cele indicate în prezentul regulament.

2.2.3. Aplicarea punctelor 2.2.1 și 2.2.2 necesită o etalonare periodică a echipamentelor de încercare și o corelare cu măsurările efectuate de către autoritatea competentă.

2.2.4. În orice caz, metodele de referință sunt cele din prezentul regulament, în special pentru controalele și prelevările administrative.

2.3. Natura eșantionării

Eșantioanele farurilor trebuie să fie prelevate la întâmplare, dintr-un lot omogen. Prin lot omogen se înțelege un ansamblu de faruri de același tip, definit în conformitate cu metodele de fabricare ale producătorului.

Evaluarea se efectuează, în general, asupra farurilor produse în serie de mai multe fabrici. Totuși, un producător poate grupa cifrele de producție privind același tip de faruri produse de mai multe fabrici, cu condiția ca acestea să aplice aceleași criterii de calitate și același management al calității.

2.4. Caracteristici fotometrice măsurate și înregistrate

Farurile prelevate sunt supuse măsurărilor fotometrice în punctele prevăzute în regulament, limitându-se înregistrarea la punctele Emax, HV (3), HL, HR (4) în cazul fasciculului de drum și la punctele B 50 L (sau R), HV, 50 V, 75 R (sau L) și 25 L (sau R) în cazul fasciculului de întâlnire (a se vedea figura din anexa 3).

2.5. Criterii de acceptabilitate

Producătorul trebuie să efectueze analiza statistică a rezultatelor încercărilor și să definească, de comun acord cu autoritatea competentă, criteriile de acceptabilitate pentru producția sa, pentru a îndeplini cerințele privind controlul conformității producției, definite la punctul 12.1 din prezentul regulament.

Criteriile de acceptabilitate trebuie să fie stabilite astfel încât, cu un grad de încredere de 95 %, probabilitatea minimă de a trece cu succes verificările prin sondaj descrise în anexa 7 (prima prelevare) să fie de 0,95 %.

(1) Literele din paranteze se referă la farurile utilizate pentru circulația pe stânga.

(2) A se vedea nota de subsol corespunzătoare din textul regulamentului.

(3) Când fasciculul de drum este reciproc încorporat cu fasciculul de întâlnire, HV va fi, în cazul fasciculului de drum, același punct de măsurare ca și în cazul fasciculului de întâlnire.

(4) HL și HR: puncte pe „hh”, situate la 1,125 m, la stânga și, respectiv, la dreapta punctului HV.

ANEXA 6

Cerințe aplicabile lămpilor care au în componență dispersoare din material plastic – Încercările dispersoarelor sau ale eșantioanelor de materiale și ale lămpilor complete

1. CERINȚE GENERALE

1.1. Eșantioanele furnizate în conformitate cu punctul 2.2.4 din prezentul regulament trebuie să îndeplinească cerințele indicate la punctele 2.1-2.5 de mai jos.

1.2. Cele două eșantioane de lămpi complete, furnizate în conformitate cu punctul 2.2.3 din prezentul regulament și care au în componență dispersoare din material plastic, trebuie să îndeplinească cerințele indicate la punctul 2.6 de mai jos în privința materialului din care sunt realizate dispersoarele.

1.3. Eșantioanele de dispersoare din material plastic sau eșantioanele de materiale sunt supuse încercărilor de omologare împreună cu reflectorul pe care trebuie, dacă este cazul, să fie montate dispersoarele, în ordinea cronologică indicată în tabelul A din apendicele 1 la prezenta anexă.

1.4. Cu toate acestea, dacă producătorul farului este în măsură să facă dovada că produsul a trecut deja cu succes încercările prevăzute la punctele 2.1-2.5 de mai jos sau încercările echivalente în conformitate cu alt regulament, nu este necesar ca aceste încercări să fie repetate; numai încercările prevăzute în tabelul B din apendicele 1 trebuie să fie efectuate obligatoriu.

2. ÎNCERCĂRI

2.1. Rezistența la schimbările de temperatură

2.1.1. Încercări

Trei eșantioane (dispersoare) noi sunt supuse la cinci cicluri de schimbare de temperatură și umiditate (RH = umiditate relativă) în conformitate cu următorul program:

— 3 h la 40 °C ± 2 °C și 85%-95% RH;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60%-75% RH;

— 15 h la –30 °C ± 2 °C;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60%-75% RH;

— 3 h la 80 °C ± 2 °C;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60 %-75 % RH.

Înaintea acestei încercări, eșantioanele sunt condiționate timp de cel puțin 4 ore la 23 °C ± 5 °C și 60 %-75 % RH.

Notă: Perioadele de 1 h la 23 °C ± 5 °C cuprind și perioadele de tranziție de la o temperatură la alta, necesare pentru a evita efectele de șoc termic.

Măsurări fotometrice

2.1.2.1. Metodă

Eșantioanele sunt supuse măsurărilor fotometrice înainte și după încercare. Măsurările fotometrice sunt efectuate cu o lampă etalon, în următoarele puncte:

— B 50 L și 50 R pentru fasciculul de întâlnire al unui far cu lumină de întâlnire sau de întâlnire și de drum (B 50 R și 50 L în cazul farurilor pentru circulația pe stânga);

— Emax (route) pentru fasciculul de drum al unui far cu lumină de drum sau cu lumină de întâlnire și de drum.

2.1.2.2. Rezultate

Diferențele între valorile fotometrice măsurate înainte și după încercare pe fiecare eșantion nu trebuie să depășească 10 %, inclusiv toleranțele datorate procedurilor de măsurare fotometrică.

2.2. Rezistența la agenți atmosferici și la agenți chimici

2.2.1. Rezistența la agenți atmosferici

Trei eșantioane (dispersoare sau eșantioane de materiale) noi sunt expuse radiației unei surse cu o distribuție energetică spectrală similară cu cea a unui corp negru a cărui temperatură se situează între 5 500 K și 6 000 K. Între sursă și eșantioane se plasează filtre adecvate, pentru a reduce foarte mult radiațiile cu lungimea de undă mai mică de 295 nm și mai mare de 2 500 nm. Iluminarea energetică la nivelul eșantioanelor trebuie să fie de 1 200 W/m2± 200 W/m2 pentru o perioadă suficient de mare încât energia luminoasă primită de acestea să fie egală cu 4 500 MJ/m2± 200 MJ/m2. În incintă, temperatura măsurată pe panoul negru plasat la nivelul eșantioanelor trebuie să fie de 50 °C ± 5 °C. Pentru a se asigura o expunere uniformă, eșantioanele trebuie să se rotească în jurul sursei de radiații cu o viteză cuprinsă între 1 și 5 tr/min.

Eșantioanele sunt pulverizate cu apă distilată cu o conductivitate mai mică de 1 m/s și o temperatură de 23 °C ± 5 °C, în conformitate cu următorul ciclu:

— pulverizare: 5 minute;

— uscare: 25 minute.

Rezistența la agenți chimici

După încercarea descrisă la punctul 2.2.1 de mai sus și după ce s-a efectuat măsurarea descrisă la punctul 2.2.3.1 de mai jos, suprafața exterioară a acestor trei eșantioane este supusă tratamentului descris la punctul 2.2.2.2, cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 de mai jos.

2.2.2.1. Amestecul pentru încercare

Amestecul pentru încercare este compus din 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetraclorură de etil, 12,5 % tricloretilenă și 6 % xilen (procentaj din volum).

2.2.2.2. Aplicarea amestecului pentru încercare

Se impregnează până la saturare o cârpă de bumbac (în conformitate cu standardul internațional ISO 105) cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 și se aplică, după cel mult 10 secunde, timp de 10 minute, pe suprafața exterioară a eșantionului, cu o presiune de 50 N/cm2 ce corespunde unei forțe de 100 N aplicate pe o suprafață de încercare de 14 mm × 14 mm.

În timpul acestei perioade de 10 minute, tamponul din material este din nou impregnat cu amestecul de încercare astfel încât compoziția lichidului aplicat să rămână în continuare identică cu dozajul de încercare prescris.

În timpul aplicării se admite compensarea presiunii exercitate pe eșantion pentru a evita fisurile cauzate de această presiune.

2.2.2.3. Spălare

La sfârșitul aplicării amestecului de încercare, eșantioanele sunt uscate în aer liber, apoi spălate cu soluția descrisă la punctul 2.3 (rezistența la detergenți), la 23 °C ± 5 °C.

Eșantioanele sunt apoi clătite cu grijă cu apă distilată care să nu conțină mai mult de 0,2 % impurități, la 23 °C ± 5 °C, apoi șterse cu o cârpă moale.

2.2.3. Rezultate

2.2.3.1. După încercarea de rezistență la agenți atmosferici, suprafața exterioară a eșantioanelor nu trebuie să prezinte nici fisuri, nici zgârieturi, nici exfolieri, nici deformări și media variațiilor coeficientului de transmisie

măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 trebuie să fie mai mică sau egală cu 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2. După încercarea de rezistență la agenți chimici, eșantioanele nu trebuie să prezinte urme de colorare chimică ce poate provoca o variație a difuziei fluxului Δd = (T5 – T4)/T2 măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă, a cărei valoare medie este mai mică sau egală cu 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

2.3. Rezistența la detergenți și la hidrocarburi

2.3.1. Rezistența la detergenți

Suprafața exterioară a trei eșantioane (dispersoare sau eșantioane de materiale), după ce a fost încălzită la 50 °C ± 5 °C, este scufundată timp de 5 minute într-un amestec menținut la 23 °C ± 5 °C și compus din 99 părți de apă distilată care nu conține mai mult de 0,02 % impurități și dintr-o parte de alchilarilsulfonat.

La sfârșitul încercării, eșantioanele sunt uscate la 50 °C ± 5 °C. Suprafața eșantioanelor se curăță cu o cârpă umedă.

2.3.2. Rezistența la hidrocarburi

Suprafața exterioară a acestor trei eșantioane este frecată apoi ușor, timp de un minut, cu o bucată de material din bumbac impregnată cu un amestec compus din 70 % de n-heptan și 30 % de toluen (procentaj din volum), apoi uscată în aer liber.

2.3.3. Rezultate

După efectuarea succesivă a acestor două încercări, variația coeficientului de transmisie Δt = (T2 – T3)/T2 măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă trebuie să aibă o valoare medie mai mică sau egală cu 0,020 (Δtm ≤ 0,010).

2.4. Rezistența la deteriorarea mecanică

2.4.1. Metoda de deteriorare mecanică

Suprafața exterioară a trei eșantioane (dispersoare) noi este supusă încercării de deteriorare mecanică uniformă prin metoda din apendicele 3 la prezenta anexă.

2.4.2. Rezultate

După această încercare, variațiile:

coeficientului de transmisie: Δt = (T2 – T3)/T2;

difuziei: Δd = (T5 – T4)/T2

sunt măsurate în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 în zona definită la punctul 2.2.4.1.1 din prezentul regulament, iar valoarea lor medie pe cele trei eșantioane trebuie să fie astfel încât:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050.

2.5. Încercarea de adeziune a eventualelor acoperiri

2.5.1. Pregătirea eșantionului

O suprafață de 20 mm × 20 mm a acoperirii unui dispersor se taie cu o lamă sau cu un ac, astfel încât să se obțină un caroiaj format din pătrate de aproximativ 2 mm × 2 mm. Presiunea lamei sau a acului trebuie să fie suficientă pentru a tăia cel puțin acoperirea.

2.5.2. Descrierea încercării

Se utilizează o bandă adezivă cu forța de adeziune de 2 N/(cm lățime) ±20 %, măsurată în condițiile standard descrise în apendicele 4 la prezenta anexă. Această bandă adezivă, cu o lățime de minimum 25 mm, este presată pe suprafața pregătită în conformitate cu cerințele de la punctul 2.5.1 timp de cel puțin 5 minute.

Apoi, capătul benzii adezive este supus unei sarcini, până la echilibrarea forței de adeziune pe suprafața în cauză de o forță perpendiculară pe această suprafață. În acest moment, banda este dezlipită cu o viteză constantă de 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3. Rezultate

Nu trebuie să se constate alterări vizibile ale suprafeței caroiate. Sunt admise alterări la intersecțiile caroiajului sau pe marginea inciziilor, cu condiția ca suprafața alterată să nu depășească 15 % din suprafața caroiată.

2.6. Încercări ale farului complet care are încorporat un dispersor din material plastic

Rezistența la deteriorarea mecanică a suprafeței dispersorului

2.6.1.1. Încercări

Dispersorul farului nr. 1 este supus încercării descrise la punctul 2.4.1 de mai sus.

2.6.1.2. Rezultate

După încercare, rezultatele măsurărilor fotometrice efectuate pe far în conformitate cu prezentul regulament nu trebuie să fie mai mari de 130 % din valorile maxime prescrise pentru punctele B 50 L și HV, nici mai mici de 90 % din valoarea minimă prescrisă pentru punctul 75 R (în cazul farurilor destinate circulației pe stânga, punctele luate în considerare sunt B 50 R, HV și 75 L).

2.6.2. Încercarea de adeziune a eventualei acoperiri

Dispersorul farului nr. 2 este supus încercării descrise la punctul 2.5 de mai sus.

3. CONTROLUL CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI

În ceea ce privește materialele utilizate pentru fabricarea dispersoarelor, conformitatea cu prezentul regulament a farurilor de serie este admisă dacă:

3.1.1. După încercarea de rezistență la agenți chimici și încercarea de rezistență la detergenți și la hidrocarburi, suprafața exterioară a eșantioanelor nu prezintă nici fisuri, nici exfolieri, nici deformări vizibile cu ochiul liber (a se vedea punctele 2.2.2, 2.3.1 și 2.3.2).

3.1.2. După ce au fost supuse încercării descrise la punctul 2.6.1.1, valorile fotometrice în punctele de măsurare indicate la punctul 2.6.1.2 se încadrează în limitele prevăzute în regulamentul corespunzător pentru conformitatea producției.

3.2. Dacă rezultatele încercărilor nu îndeplinesc cerințele, încercările sunt repetate pe un alt eșantion de far, prelevat la întâmplare.

Apendicele 1

ORDINEA CRONOLOGICĂ A ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE

A. Încercări pe materiale plastice (dispersoare sau eșantioane de materiale furnizate în temeiul punctului 2.2.4 din prezentul regulament)

Încercări Eșantioane Dispersoare sau eșantioane de materiale Dispersoare 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Măsurări fotometrice limitate (punctul 2.1.2) X X X 1.1.1. Schimbare de temperatură (punctul 2.1.1) X X X 1.1.2. Măsurări fotometrice limitate (punctul 2.1.2) X X X 1.2.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X X X X X X X 1.2.2. Măsurarea difuziei X X X X X X 1.3. Agenți atmosferici (punctul 2.2.1) X X X 1.3.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.4. Agenți chimici (punctul 2.2.2) X X X 1.4.1. Măsurarea difuziei X X X 1.5. Detergenți (punctul 2.3.1) X X X 1.6. Hidrocarburi (punctul 2.3.2) X X X 1.6.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.7. Deteriorare (punctul 2.4.1) X X X 1.7.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.7.2. Măsurarea difuziei X X X 1.8. Adeziune (punctul 2.5) X

B. Încercări pe faruri complete (furnizate în temeiul punctului 2.2.3 din prezentul regulament)

Încercări Far complet Eșantion nr. 1 2 2.1. Deteriorare (punctul 2.6.1.1) X 2.2. Fotometrie (punctul 2.6.1.2) X 2.3. Adeziune (punctul 2.6.2) X

Apendicele 2

METODA DE MĂSURARE A DIFUZIEI ȘI A TRANSMISIEI LUMINII

1. APARATURĂ (a se vedea figura)

Fasciculul unui colimator K cu semidivergența β/2 = 17,4 × 10-4 rd este diafragmat la 6 mm cu ajutorul diafragmei DT, în fața căreia este plasat suportul pentru eșantion.

O lentilă convergentă acromatică L2, având aberațiile sferice corectate, conjugă diafragma DT cu receptorul R; diametrul lentilei L2 trebuie să fie astfel încât să nu diafragmeze lumina difuzată de eșantion într-un con cu semiunghiul la vârf β/2 = 14°.

O diafragmă inelară DD cu unghiurile α0/2 = 1° și αmax/2 = 12° este plasată într-un plan focal imagine al lentilei L2.

Partea centrală netransparentă a diafragmei este necesară pentru a elimina lumina care vine direct de la sursa luminoasă. Trebuie să fie posibilă înlăturarea părții centrale a diafragmei fasciculului luminos, astfel încât aceasta să revină exact la poziția sa inițială.

Distanța L2 DT și lungimea focală F2 (1) a lentilei L2 trebuie să fie alese astfel încât imaginea diafragmei DT să acopere în întregime receptorul R.

Pentru un flux incident inițial adus la 1 000 unități, precizia absolută a fiecărei citiri trebuie să fie mai mare decât unitatea.

2. MĂSURĂRI

Trebuie să fie efectuate următoarele citiri:

Valoare citită Cu eșantion Cu partea centrală a DD Mărimea reprezentată T1 nu nu fluxul incident măsurat inițial T2 da (înaintea încercării) nu fluxul transmis prin materialul nou, într-un câmp de 24 °C T3 da (după încercare) nu fluxul transmis prin materialul încercat într-un câmp de 24° T4 da (înaintea încercării) da fluxul difuzat prin materialul nou T5 Da (după încercare) da fluxul difuzat prin materialul de încercat

(1) Pentru L2, se recomandă utilizarea unei distanțe focale de aproximativ 80 mm.

Apendicele 3

METODA DE ÎNCERCARE PRIN PULVERIZARE

1. ECHIPAMENT DE ÎNCERCARE

1.1. Pistol pentru pulverizat

Se utilizează un pistol pentru pulverizat, dotat cu o duză care are un diametru de 1,3 mm și care permite un debit al lichidului de 0,24 l/min ± 0,02 l/min, la o presiune de 6,0 bari – 0, + 0,5 bari.

În aceste condiții de utilizare, trebuie să se obțină un jet cu diametrul de 170 mm ± 50 mm pe suprafața care trebuie degradată, situată la o distanță de 380 mm ± 10 mm de duză.

1.2. Amestecul pentru încercare

Amestecul pentru încercare este compus din:

— nisip silicios cu duritatea 7 pe scara Mohr și o granulometrie cuprinsă între 0 mm și 0,2 mm, cu o distribuție practic normală, având un factor unghiular de 1,8 la 2;

— apă, a cărei duritate nu depășește 205 g/m3, pentru un amestec în proporție de 25 g de nisip pentru 1 litru de apă.

2. ÎNCERCARE

Suprafața exterioară a dispersoarelor farurilor este supusă, o dată sau de mai multe ori, acțiunii jetului de nisip, produs prin metodele și în condițiile descrise mai sus, acest jet fiind împrăștiat cvasiperpendicular pe suprafața de deteriorat.

Deteriorarea este controlată cu ajutorul unuia sau a mai multor eșantioane de sticlă plasate ca referință în apropierea dispersoarelor de încercat. Amestecul este împrăștiat până când variația difuziei luminii pe eșantion (eșantioane) măsurată în conformitate cu metoda descrisă în apendicele la anexa 4, este astfel încât:

Se pot utiliza mai multe eșantioane de referință pentru a verifica dacă întreaga suprafață de încercat a fost degradată omogen.

Apendicele 4

ÎNCERCAREA DE ADEZIUNE A BENZII ADEZIVE

1. SCOP

Prezenta metodă are ca scop determinarea, în condiții standard, a forței liniare de adeziune a unei benzi adezive pe o placă de sticlă.

2. PRINCIPIU

Se măsoară forța necesară pentru a dezlipi o bandă adezivă de o placă de sticlă la un unghi de 90°.

3. CONDIȚII ATMOSFERICE SPECIFICATE

Mediul ambiant trebuie să fie la 23 °C ± 5 °C și 65 % ±5 % umiditate relativă (RH).

4. EPRUVETE

Înainte de încercare, se condiționează ruloul eșantion timp de 24 ore în atmosfera specificată (a se vedea punctul 3 de mai sus).

Pentru fiecare rulou, se efectuează încercări pe 5 epruvete de 400 mm lungime. Epruvetele sunt prelevate după ce primele 3 înfășurări au fost îndepărtate.

5. PROCEDURA

Încercarea se efectuează în atmosfera specificată la punctul 3.

Se prelevează cele 5 epruvete derulând radial banda cu o viteză de aproximativ 300 mm/s, apoi acestea sunt aplicate în următoarele 15 secunde după cum urmează:

Se aplică progresiv banda pe placa de sticlă printr-o mișcare ușoară de frecare longitudinală cu degetul, astfel încât să nu existe nici o bulă de aer între bandă și placa de sticlă, fără a exercita o presiune prea mare.

Se lasă ansamblul să stea timp de 10 minute în condițiile ambiante specificate.

Se dezlipește epruveta de pe placa de sticlă pe o lungime de aproximativ 25 mm, într-un plan perpendicular pe axa epruvetei.

Se fixează placa și se rabatează la 90o extremitatea liberă a benzii. Se aplică o forță astfel încât linia de separare dintre placă și bandă să fie perpendiculară pe această forță și perpendiculară pe placă.

Se trage de bandă pentru a o dezlipi cu o viteză de 300 m/s ±30 mm/s și se înregistrează forța necesară.

6. REZULTATE

Cele cinci valori obținute trebuie să fie aranjate în ordine, iar valoarea medie trebuie să fie reținută ca rezultat al măsurării. Această valoare trebuie să fie exprimată în newtoni pe centimetru de lățime a benzii.

ANEXA 7

Cerințe minime privind eșantionarea efectuată de un inspector

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate sunt considerate ca fiind îndeplinite din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele din prezentul regulament, dacă este cazul, dacă diferențele nu depășesc toleranțele inevitabile de fabricație.

În ceea ce privește performanțele fotometrice, nu este contestată conformitatea farurilor de serie în cazul în care, în timpul încercării performanțelor fotometrice ale unui far ales la întâmplare și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

1.2.1. nici o valoare măsurată nu se abate, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % de la valorile prescrise în prezentul regulament. Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este următoarea:

B 50 L (sau R): 0,2 lucși, respectiv 20 %

0,3 lucși, respectiv 30 %

Zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 %

0,45 lucși, respectiv 30 %

sau dacă

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile prescrise în prezentul regulament sunt atinse în punctul HV (cu o toleranță de + 0,2 lucși ) și, în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m), de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (cu o toleranță de + 0,1 lucși), 75 R (sau L), 50 V, 25 R și 25 L, precum și pe toată suprafața zonei IV care nu este situată la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L;

1.2.2.2. și dacă, pentru fasciculul de drum, punctul HV fiind situat în interiorul isoluxului 0,75 Emax, s-a respectat în cazul valorilor fotometrice, în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament, o toleranță de ± 20 % pentru valorile maxime și de –20 % pentru valorile minime. Nu se ține seama de marcajul de referință.

1.2.3. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, se poate modifica poziția farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1o spre dreapta sau spre stânga (1).

1.2.4. Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, farul este supus unei noi încercări, cu o altă lampă cu incandescență de serie.

1.2.5. Nu se iau în considerare farurile care prezintă defecte evidente.

1.2.6. Nu se ia în considerare marcajul de referință.

1.3. Coordonatele cromatice trebuie să fie îndeplinite atunci când farul este echipat cu o lampă cu incandescență la temperatura de culoare conformă cu etalonul A. Caracteristicile fotometrice ale unui far care emite o lumină galben-selectiv trebuie înmulțite cu 0,84, atunci când este echipat cu o lampă cu incandescență incoloră.

2. PRIMA EȘANTIONARE

La prima eșantionare, se aleg la întâmplare patru faruri. Primul și al treilea eșantion sunt marcate cu litera A, iar al doilea și al patrulea eșantion cu litera B.

Conformitatea nu este contestată.

După efectuarea procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri, în sens defavorabil, sunt următoarele:

2.1.1.1. eșantion A.

A1: pentru un far 0 %

pentru celălalt far nu mai mult de 20 %

A2: pentru ambele faruri peste 0 %

dar nu mai mult de 20 %

se trece la eșantionul B

2.1.1.2. eșantion B

B1: pentru ambele faruri 0 %

2.1.2. sau în cazul în care sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul A.

Conformitatea este contestată.

După efectuarea procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și i se cere producătorului să își pună producția în conformitate cu cerințele, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.2.1.1. eșantion A

A3: pentru un far nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far mai mult de 20 %

dar nu mai mult de 30 %

2.2.1.2. eșantion B

B2: în cazul A2, pentru un far mai mult de 0 %

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, nu mai mult de 20 %

B3: în cazul A2, pentru un far 0 %

pentru celălalt far mai mult de 20 %

dar nu mai mult de 30 %

2.2.2. sau în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul A.

2.3. Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și se aplică punctul 13 în cazul în care, după efectuarea procedurii de prelevare indicate în figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.3.1. eșantion A

A4: pentru un far nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far mai mult de 30 %

A5: pentru ambele faruri mai mult de 20 %

2.3.2. eșantion B:

B4: în cazul A2, pentru un far mai mult de 0 %

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far mai mult de 20 %

B5: în cazul A2, pentru ambele faruri mai mult de 20 %

B6: în cazul A 2, pentru un far 0 %

pentru celălalt far peste 30 %

2.3.3. sau în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantioanele A și B.

3. A DOUA PRELEVARE

În cazul eșantioanelor A3, B2 și B3, trebuie să se efectueze o nouă prelevare, alegând un al treilea eșantion C, compus din două faruri, și un al patrulea eșantion D, compus din două faruri, alese din stocul produs după punerea în conformitate, în cele două luni de la notificare.

Conformitatea nu este contestată.

După efectuarea procedurii de prelevare indicate în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.1.1.1. eșantion C

C1: pentru un far 0 %

pentru celălalt far nu mai mult de 20 %

C2: pentru ambele faruri mai mult de 0 %

dar nu mai mult de 20 %

se trece la eșantionul D

3.1.1.2. eșantion D

D1: în cazul C2, pentru ambele faruri 0 %

3.1.2. sau în cazul în care sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul C.

Conformitatea este contestată.

După efectuarea procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și i se cere producătorului să își pună producția în conformitate cu cerințele, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.2.1.1. eșantion D

D2: în cazul C2, pentru un far mai mult de 0 %

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far nu mai mult de 20 %

3.2.1.2. sau în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2. pentru eșantionul C.

3.3. Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și se aplică punctul 14 dacă, după efectuarea procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.3.1. eșantion C

C3: pentru un far nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far mai mult de 20 %

C4: pentru ambele faruri mai mult de 20 %

3.3.2. eșantion D

D3: în cazul C2

pentru un far 0 % sau mai mult de 0 %

pentru celălalt far mai mult de 20 %

3.3.3. sau în cazul în care nu sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantioanele C și D nu sunt îndeplinite.

4. MODIFICAREA POZIȚIEI VERTICALE A LINIEI DE SEPARARE

Pentru a verifica schimbarea poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică următoarea metodă:

După prelevarea eșantioanelor în conformitate cu figura 1, un far din eșantionul A este supus încercărilor în conformitate cu procedura prevăzută la punctul 2.1 din anexa 4, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului definit în punctul 2.2.2 din anexa 4.

Farul este considerat acceptabil dacă Dr nu depășește 1,5 mrad.

Dacă această valoare depășește 1,5 mrad, fără a depăși 2 mrad, al doilea far din eșantionul A este supus încercării, după care media valorilor absolute înregistrate pentru ambele eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

Totuși, dacă această valoare de 1,5 mrad nu este respectată pentru eșantionul A, ambele faruri din eșantionul B sunt supuse aceleiași proceduri, iar valoarea Dr pentru fiecare dintre ele nu trebuie sădepășească 1,5 mrad.

Figura 1

(1) A se vedea nota de subsol corespunzătoare din textul regulamentului.