RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 3

42006X1227(01)



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

Regulamentul nr. 17 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Dispoziții uniforme referitoare la omologarea vehiculelor în ceea ce privește scaunele, ancorajele lor și rezemătorile de cap

Revizuirea 4

Inclusiv tot textul valid până la:

Seria 07 de amendamente - Data intrării în vigoare: 6 august 1998

Completarea 1 la seria 07 de amendamente - Data intrării în vigoare: 17 noiembrie 1999

Completarea 2 la seria 07 de amendamente - Data intrării în vigoare: 13 ianuarie 2000

Rectificarea 1 la seria 06 de amendamente care fac obiectul unei notificări transmise de către depozitar C.N.655.1999.TREATIES-1 din 19 iulie 1999

Rectificarea 1 la seria 07 de amendamente care fac obiectul unei notificări transmise de către depozitar C.N.425.2000.TREATIES-1 din 27 iunie 2000

Rectificarea 1 la completarea 1 la seria 07 de amendamente care fac obiectul unei notificări transmise de către depozitar C.N.814.2001.TREATIES-1 din 23 august 2001

Rectificarea 1 la revizuirea 4 a regulamentului, care face obiectul unei notificări transmise de către depozitar C.N. 165.2004.TREATIES-1 din 4 martie 2004

Rectificarea 2 la revizuirea 4 a regulamentului, care face obiectul unei notificări transmise de către depozitar C.N. 1035.2004.TREATIES-1 din 4 octombrie 2004

1. DOMENIUL DE APLICARE

Prezentul regulament se aplică rezistenței scaunelor, a ancorajelor acestora și a rezemătorilor de cap ale acestora, ale vehiculelor din categoriile M1 și N, precum și rezistenței scaunelor, a ancorajelor acestora și a rezemătorilor de cap ale vehiculelor din categoriile M2 și M3 care nu intră sub incidența Regulamentului nr. 80, seria 01 de amendamente (1) (2).

Acesta se aplică, de asemenea, în cazul vehiculelor din categoria M1, designului părții din spate a spătarelor și dispozitivelor destinate protejării ocupanților împotriva pericolului constituit de deplasarea bagajelor în caz de impact frontal.

Nu se aplică strapontinelor, scaunelor orientate cu fața spre lateral sau spre înapoi, nici eventualelor rezemători de cap ale acestora.

2. DEFINIȚII

În sensul prezentului regulament, se definesc următorii termeni:

2.1. „omologarea unui vehicul”: omologarea unui tip de vehicul în ceea ce privește rezistența scaunelor, a ancorajelor acestora, a amenajării părților din spatele ale spătarelor scaunelor și caracteristicile rezemătorilor de cap ale acestora;

„tip de vehicul”: autovehicule care nu diferă între ele în privința aspectelor esențiale, cum ar fi:

2.2.1. structura, forma, dimensiunile și masa scaunelor și ale materialelor din care pot fi făcute, chiar dacă scaunele pot să difere prin tapiseria și culoarea lor; diferențele care nu depășesc 5 % din masa tipului de scaun omologat nu sunt considerate ca fiind importante;

2.2.2. tipul și dimensiunile dispozitivelor de reglare, deplasare și blocare ale spătarului, ale scaunelor și ale părților acestora;

2.2.3. tipul și dimensiunile ancorajului scaunului;

2.2.4. dimensiunile, structura, materialele și capitonarea rezemătorilor de cap, acestea din urmă putând totuși să difere prin culoarea și capitonajul lor;

2.2.5. tipul și dimensiunile fixării rezemătorii de cap și caracteristicile părții vehiculului pe care este fixată rezemătoarea de cap, în cazul unei rezemători de cap separate;

2.3. „scaun”: o structură care face sau nu parte integrantă din structura vehiculului, inclusiv garnitura sa, care oferă un loc pentru un adult, termenul desemnând atât un scaun individual, cât și partea dintr-o banchetă corespunzătoare unui loc pe scaun;

2.4. „banchetă”: o structură completă cu garnitura sa, care oferă cel puțin două locuri pe scaun pentru ocupanții adulți;

2.5. „ancoraj”: sistemul de fixare a ansamblului scaunului pe structura vehiculului, inclusiv părțile implicate ale structurii vehiculului;

„dispozitiv de reglare”: dispozitiv care permite reglarea scaunului sau a părților acestuia într-o poziție adaptată morfologiei ocupantului în poziția șezând. Acest dispozitiv de reglare poate permite în special:

2.6.1. o deplasare longitudinală,

2.6.2. o deplasare în înălțime,

2.6.3. o deplasare unghiulară;

2.7. „dispozitiv de deplasare”: un dispozitiv care permite o translație și/sau o rotație, fără poziție intermediară fixă, a scaunului sau a uneia dintre părțile acestuia, pentru a facilita accesul ocupanților în spațiul din spatele scaunului deplasat;

2.8. „dispozitiv de blocare”: un dispozitiv care asigură menținerea în poziția de utilizare a scaunului și a părților acestuia;

2.9. „strapontină”: un scaun auxiliar destinat unei folosiri ocazionale și ținut în mod normal pliat;

2.10. „plan transversal”: un plan vertical perpendicular pe planul longitudinal median al vehiculului;

2.11. „plan longitudinal”: un plan paralel cu planul longitudinal median al vehiculului;

„rezemătoare de cap”: un dispozitiv a cărui funcție este de a limita deplasarea în spate a capului unui ocupant adult față de trunchi, astfel încât să reducă, în caz de accident, riscul de vătămare a zonei cervicale a coloanei vertebrale a acestui ocupant;

2.12.1. „rezemătoare de cap integrată”: o rezemătoare de cap constituită din partea superioară a spătarului scaunului. Rezemătorile de cap corespunzătoare definițiilor de la punctele 2.12.2 sau 2.12.3 de mai jos, dar care nu pot fi detașate de scaun sau de structura vehiculului decât cu ajutorul unor unelte sau după retragerea parțială sau totală a garniturii scaunului, corespund prezentei definiții;

2.12.2. „rezemătoare de cap detașabilă”: o rezemătoare de cap constituită dintr-un element separabil de scaun, conceput pentru a fi introdus și/sau menținut rigid în structura spătarului;

2.12.3. „rezemătoare de cap separată”: o rezemătoare de cap constituită dintr-un element separat de scaun, conceput pentru a fi introdus și/sau menținut rigid în structura vehiculului;

2.13. „punct R”: punctul de referință al locului pe scaun, astfel cum este definit în anexa 3 la prezentul regulament;

2.14. „linie de referință”: dreapta reprezentată pe manechinul descris în figura 1 din apendicele anexei 3 la prezentul regulament;

2.15. „sistem de compartimentare”: accesorii sau dispozitive care, ca adaos la spătarele scaunelor, sunt destinate protejării ocupanților împotriva deplasării bagajelor; un sistem de compartimentare poate fi constituit, în special, dintr-o plasă sau dintr-un plasă de sârmă situată deasupra nivelului spătarelor scaunelor în poziție ridicată sau coborâtă. Rezemătoarele de cap montate în serie pentru vehiculele echipate cu asemenea accesorii sau dispozitive sunt considerate ca făcând parte din sistemul de compartimentare. Cu toate acestea, un scaun echipat cu rezemătoare de cap nu este considerat fiind în sine un sistem de compartimentare.

3. CEREREA DE OMOLOGARE

3.1. Cererea de omologare a unui tip de vehicul se prezintă de către producătorul vehiculului sau reprezentantul său legal acreditat.

Cererea trebuie însoțită de documentele indicate în continuare, în trei exemplare, și de următoarele informații:

descrierea detaliată a tipului de vehicul în ceea ce privește concepția scaunelor, a ancorajului lor și a dispozitivelor de reglare, de deplasare și de blocare;

3.2.1.1. o descriere amănunțită și/sau desenele sistemului de compartimentare, dacă este cazul;

3.2.2. desene ale scaunului, ale ancorajului său pe vehicul și ale dispozitivelor sale de reglare, de deplasare și de blocare, la o scară corespunzătoare și suficient de detaliate;

în cazul unui scaun cu rezemătoare de cap detașabilă:

3.2.3.1. o descriere detaliată a rezemătorii de cap, indicându-se în special natura materialului (materialelor) de capitonare;

3.2.3.2. o descriere detaliată a amplasării, a tipului de suport și a pieselor care fixează rezemătoarea de cap la scaun;

în cazul unui scaun cu rezemătoare de cap separată:

3.2.4.1. o descriere detaliată a rezemătorii de cap, indicându-se în special natura materialului (materialelor) cu care este capitonată;

3.2.4.2. o descriere detaliată a amplasării și a dispozitivelor pentru fixarea rezemătorii de cap pe structura vehiculului.

Serviciului tehnic însărcinat cu încercările de omologare trebuie să îi fie prezentate următoarele:

3.3.1. un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul de omologat sau părțile vehiculului pe care serviciul tehnic le consideră necesare pentru încercările de omologare;

3.3.2. un set suplimentar de scaune ce echipează vehiculul, împreună cu ancorajele lor;

în cazul vehiculelor ale căror scaune sunt sau pot fi prevăzute cu rezemători de cap, în afara celor prevăzute la punctele 3.3.1 și 3.3.2:

3.3.3.1. un set suplimentar de scaune prevăzute cu rezemători de cap, cu care este echipat vehiculul, împreună cu ancorajele lor, în cazul rezemătorilor de cap detașabile;

3.3.3.2. un set suplimentar de scaune care echipează vehiculul, împreună cu ancorajele lor, un set de rezemători de cap corespunzătoare acestora și partea din structura vehiculului pe care se fixează rezemătoarea de cap sau o structură completă, în cazul rezemătorilor de cap separate.

4. OMOLOGAREA

4.1. În cazul în care vehiculul prezentat la omologare în conformitate cu prezentul regulament îndeplinește cerințele relevante (scaune cu rezemători de cap sau care pot fi prevăzute cu rezemători de cap), omologarea pentru acest tip de vehicul este acordată.

4.2. Fiecare omologare comportă atribuirea unui număr de omologare ale cărui prime două cifre (în prezent 07 corespunzătoare seriei 07 de amendamente) indică seria de amendamente care înglobează cele mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data eliberării omologării. O aceeași parte la acord nu poate atribui același număr nici aceluiași tip de vehicul echipat cu alte tipuri de scaune sau de rezemători de cap sau ale căror scaune sunt ancorate diferit pe vehicul (fie că sunt sau nu prevăzute cu rezemători de cap), niciunui alt tip de vehicul.

4.3. Omologarea sau extinderea sau refuzul omologării unui tip de vehicul în conformitate cu prezentul regulament se comunică părților la acordul care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe conforme cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

Pe orice vehicul omologat în conformitate cu prezentul regulament se aplică într-un loc vizibil, ușor accesibil și indicat pe fișa de omologare, o marcă internațională de omologare compusă din:

4.4.1. un cerc în interiorul căruia se află litera „E”, urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (3);

4.4.2. numărul prezentului regulament, urmat de litera „R”, de o cratimă și de numărul de omologare, plasate în dreapta cercului prevăzut la punctul 4.4.1;

4.4.3. totuși, în cazul în care vehiculul este echipat cu unul sau mai multe scaune prevăzute sau care pot fi prevăzute cu o rezemătoare de cap, omologată în urma îndeplinirii cerințelor de la punctele 5.1 și 5.2 de mai jos, numărul prezentului regulament trebuie să fie urmat de literele RA. Fișa conformă modelului din anexa 1 la prezentul regulament trebuie să indice care dintre scaunele vehiculului sunt sau pot fi prevăzute cu rezemători de cap. Marca respectivă trebuie să mai precizeze faptul că celelalte scaune ale vehiculului, care nu sunt sau nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap, sunt omologate și îndeplinesc cerințele punctului 5.1 de mai jos al prezentului regulament.

4.5. În cazul în care vehiculul este conform cu un tip de vehicul omologat prin aplicarea unuia sau mai multor regulamente anexate la acord, în aceeași țară care a acordat omologarea în conformitate cu prezentul regulament, nu este necesară repetarea simbolului prescris la punctul 4.4.1; în asemenea cazuri, numerele regulamentelor, numerele de omologare și simbolurile adiționale pentru toate regulamentele pentru care omologarea a fost acordată în țara care a acordat omologarea în conformitate cu prezentul regulament se înscriu unul sub altul, în dreapta simbolului prescris la punctul 4.4.1.

4.6. Marca de omologare trebuie să fie ușor de citit și de neșters.

4.7. Marca de omologare este plasată în apropierea plăcii aplicate de producător sau pe aceasta.

4.8. Anexa 2 la prezentul regulament oferă exemple de mărci de omologare.

5. CERINȚE

5.1. Cerințe generale aplicabile tuturor scaunelor vehiculelor din categoria M1 (4)

5.1.1. Orice dispozitiv de reglare și de deplasare instalat trebuie să conțină un dispozitiv de blocare care trebuie să funcționeze automat. Nu este necesar ca rezemătorile laterale sau alte dispozitive de confort să fie prevăzute cu dispozitive de blocare, cu excepția cazului în care prezența unor asemenea dispozitive ar prezenta un risc suplimentar de vătămare pentru ocupanții vehiculului în caz de coliziune.

5.1.2. Comanda de deblocare a unui dispozitiv precum cel vizat de punctul 2.7 trebuie să fie așezată pe partea exterioară a scaunului, în apropierea portierei. Ea trebuie să fie ușor accesibilă, chiar și pentru ocupantul scaunului situat imediat în spatele scaunului respectiv.

Părțile din spatele scaunelor situate în zona 1, definită la punctul 6.8.1.1, trebuie să treacă cu succes încercarea de disipare a energiei în conformitate cu cerințele anexei 6 la prezentul regulament.

5.1.3.1. Această condiție este considerată îndeplinită dacă, la încercările efectuate în conformitate cu procedura descrisă în anexa 6, decelerația capului fals nu depășește 80 g continuu timp de mai mult de 3 ms. În plus, nici o muchie periculoasă nu trebuie să apară în timpul încercării și nici să rămână după încercare.

5.1.3.2. Cerințele punctului 5.1.3 nu se aplică nici scaunelor situate cel mai în spate și nici scaunelor ale căror spătare sunt opuse.

Suprafețele din spatele scaunelor nu trebuie să aibă nici asperități periculoase, nici muchii ascuțite, susceptibile de a crește riscul de vătămare pentru ocupanți, sau de a agrava rănile acestora. Această cerință este considerată îndeplinită dacă suprafețele din spatele scaunului, verificate în condițiile specificate la punctul 6.1, prezintă raze de curbură de cel puțin:

2,5 mm în zona 1,

5,0 mm în zona 2,

3,2 mm în zona 3.

Aceste zone sunt definite la punctul 6.8.1.

Aceste cerințe nu se aplică:

5.1.4.1.1. părților din diferite zone ce prezintă o proeminență de mai puțin de 3,2 mm față de suprafața care le înconjoară, ele trebuind în acest caz să prezinte muchii rotunjite, cu condiția ca înălțimea acestei proeminențe să nu depășească jumătate din lățimea ei.

5.1.4.1.2. scaunelor plasate cel mai în spate și scaunelor cu spătare opuse;

5.1.4.1.3. părților din spatele scaunelor situate sub planul orizontal care trece prin punctul „R” cel mai jos al fiecărui rând de scaune. (Atunci când rândurile de scaune nu au aceeași înălțime, pornind din spate, planul trebuie frânt în sus sau în jos pentru a forma o treaptă verticală ce trece prin punctul „R” al rândului de scaune situat imediat în față);

5.1.4.1.4. elementelor de tipul „plasei flexibile”.

5.1.4.2. În zona 2, definită la punctul 6.8.1.2, suprafețele pot prezenta raze mai mici de 5 mm, dar cel puțin egale cu 2,5 mm, cu condiția de a fi trecută cu succes încercarea de disipare a energiei astfel cum este prescrisă în anexa 6 la prezentul regulament. În plus, aceste suprafețe trebuie să fie capitonate, pentru a evita contactul direct al capului cu structura scaunului.

5.1.4.3. În cazul în care suprafețele definite anterior conțin părți acoperite cu un material care are o duritate mai mică de 50 Shore A, cerințele de mai sus, cu excepția celor referitoare la încercarea de disipare a energiei în conformitate cu cerințele din anexa 6, nu vor fi aplicate decât părților rigide.

5.1.5. Nu trebuie să apară nici un defect atât la armătura scaunului, cât și la ancorajele sale, la dispozitivele de reglare și de deplasare sau dispozitivele de blocare, în timpul și după încercările prevăzute la punctele 6.2 și 6.3. Pot fi admise deformări permanente, inclusiv rupturi, cu condiția ca deformările permanente și rupturile să nu mărească riscul de vătămare în caz de coliziune și ca sarcinile prescrise să fi fost menținute pe toată durata încercării.

5.1.6. În timpul încercărilor prevăzute la punctul 6.3 și la punctul 2.1 din anexa 9 nu trebuie să se constate eliberarea sistemelor de blocare.

5.1.7. După încercare, dispozitivele de deplasare prevăzute pentru a permite sau a facilita accesul ocupanților trebuie să rămână și să permită deplasarea scaunului sau a părții acestuia pentru care sunt prevăzute.

Nu este obligatoriu ca dispozitivele celelalte, cum ar fi dispozitivele de reglare și dispozitivele lor de blocare, să fie în stare de funcționare.

În cazul scaunelor prevăzute cu rezemători de cap, rezistența spătarului și a dispozitivelor de blocare sunt considerate corespunzătoare cerințelor definite la punctul 6.2 atunci când, după încercarea descrisă în punctul 6.4.3.6, nu apare nici o ruptură a scaunului sau a spătarului; în caz contrar, trebuie să se verifice dacă scaunul poate corespunde cerințelor de încercare descrise la punctul 6.2.

În cazul banchetelor cu mai multe locuri pe scaun decât rezemătorile de cap, se efectuează încercarea descrisă la punctul 6.2.

5.2. Specificații generale aplicabile scaunelor vehiculelor din categoriile N1, N2 și N3 și scaunelor vehiculelor din categoriile M2 și M3 care nu intră sub incidența Regulamentul nr. 80

5.2.1. Scaunele și banchetele trebuie să fie fixate ferm pe vehicul.

5.2.2. Scaunele și banchetele culisante trebuie să se blocheze automat în toate pozițiile prevăzute.

5.2.3. Spătarele reglabile trebuie să se poată bloca în toate pozițiile prevăzute.

5.2.4. Toate scaunele care basculează spre înainte sau au spătar rabatabil trebuie să se blocheze automat în poziție normală.

5.3. Instalarea rezemătorilor de cap

5.3.1. Locurile laterale din față ale tuturor vehiculelor din categoria M1 trebuie echipate cu rezemători de cap. Scaunele prevăzute cu o rezemătoare de cap concepută pentru a fi instalată la alte locuri pe scaun sau în alte categorii de vehicule, pot fi de asemenea omologate în conformitate cu prezentul regulament.

5.3.2. O rezemătoare de cap trebuie să echipeze locurile laterale din față ale tuturor vehiculelor din categoria M2 care au o masă maximă mai mică sau egală cu 3 500 kg și ale tuturor vehiculelor din categoria N1; rezemătorile de cap instalate în astfel de vehicule trebuie să îndeplinească cerințele Regulamentului nr. 25, modificat prin seria 03 de amendamente.

5.4. Cerințe speciale referitoare la scaunele prevăzute sau care pot fi prevăzute cu rezemători pentru cap

5.4.1. Rezemătoarea pentru cap nu trebuie să fie, prin prezența sa, o cauză de risc suplimentar pentru ocupanții vehiculului. În special, aceasta nu trebuie, oricare ar fi poziția sa, să prezinte nici asperități primejdioase, nici muchii ascuțite susceptibile să crească riscul de vătămare sau gravitatea rănilor acestora.

Părțile din față și din spate ale rezemătorilor de cap situate în zona 1 definită la punctul 6.8.1.13 trebuie să treacă cu succes încercarea de disipare a energiei.

5.4.2.1. Această condiție este considerată îndeplinită dacă în încercările efectuate în conformitate cu metoda descrisă în anexa 6, decelerația capului fals nu depășește 80 g continuu timp de cel puțin 3 ms. În plus, nici o muchie primejdioasă nu trebuie să apară în timpul încercării sau să persiste după încercare.

5.4.3. Părțile din spatele și din fața rezemătorilor de cap situate în zona 2 definită la punctul 6.8.1.22 trebuie să fie capitonate, pentru a evita orice contact direct al capului cu elemente ale structurii și trebuie să corespundă cerințelor punctului 5.1.4 aplicabile părților din spate ale scaunelor din zona 2.

5.4.4. Cerințele punctelor 5.4.2 și 5.4.3 nu se aplică părților din spate ale rezemătorilor de cap destinate echipării scaunelor în spatele cărora nu sunt prevăzute locuri pe scaun.

5.4.5. Rezemătoarea de cap trebuie să fie fixată pe scaun sau pe structura vehiculului astfel încât, sub presiunea exercitată de capul fals în timpul încercării, nici o parte rigidă și periculoasă să nu iasă în evidență față de capitonajul rezemătorii de cap și de fixarea la spătarul scaunului.

5.4.6. În cazul unui scaun prevăzut cu rezemătoare de cap, cerințele punctului 5.1.3 pot fi considerate ca îndeplinite, în acord cu serviciul tehnic, în cazul în care scaunul prevăzut cu rezemătoarea sa de cap corespunde cerințelor de la punctul 5.4.2.

5.5. Înălțimea rezemătorilor de cap

5.5.1. Înălțimea rezemătorilor de cap trebuie măsurată în conformitate cu cerințele de la punctul 6.5 de mai jos.

5.5.2. Înălțimea rezemătorilor de cap fără reglare în înălțime trebuie să fie de cel puțin 800 mm în cazul scaunelor față și de 750 mm în cazul altor scaune.

Pentru rezemătorilor de cap reglabile în înălțime:

5.5.3.1. înălțimea trebuie să fie de cel puțin 800 mm în cazul scaunelor față și de 750 mm în cazul altor scaune; această valoare trebuie obținută într-o poziție situată între valorile extreme la care reglarea este posibilă;

5.5.3.2. nu trebuie să existe o poziție de utilizare pentru care înălțimea este mai mică de 750 mm;

5.5.3.3. pentru alte scaune decât scaunele față, rezemătorile de cap pot fi concepute astfel încât să poată fi deplasate într-o poziție în care înălțimea este mai mică de 750 mm, cu condiția ca această poziție să fie ușor recunoscută de ocupant ca nefiind prevăzută pentru utilizarea rezemătorii de cap;

5.5.3.4. pentru scaunele față, rezemătorile de cap pot fi concepute astfel încât să poată fi deplasate automat, atunci când scaunul nu este ocupat, într-o poziție care să-i confere o înălțime mai mică de 750 mm, cu condiția ca ele să revină automat în poziția de utilizare când scaunul e ocupat.

5.5.4. Dimensiunile menționate la punctele 5.5.2 și 5.5.3.1 de mai sus pot fi mai mici de 800 mm pentru scaunele din față și 750 mm pentru celelalte scaune în scopul asigurării unui spațiu liber suficient între rezemătoarea de cap și suprafața interioară a plafonului, ferestrelor sau oricărei părți din structura vehiculului; totuși acest spațiu liber nu trebuie să depășească 25 mm. Pentru scaunele prevăzute cu sisteme de deplasare și/sau de reglare, această cerință se aplică tuturor pozițiilor scaunului. În plus, prin derogare de la punctul 5.5.3.2 de mai sus, ele nu trebuie să aibă poziții de utilizare în care înălțimea să fie mai mică de 700 mm.

5.5.5. Prin derogare de la cerințele privind înălțimea, de la punctele 5.5.2 și 5.5.3.1 de mai sus, înălțimea oricărei rezemători de cap concepute pentru scaunele sau locurile pe scaun din centru spate, nu trebuie să fie mai mică de 700 mm.

În cazul unui scaun care poate fi prevăzut cu rezemători de cap, cerințele de la punctele 5.1.3 și 5.4.2 vor trebui verificate.

5.6.1. Înălțimea acelei părți a dispozitivului pe care se sprijină capul, măsurată în conformitate cu cerințele de la punctul 6.5, trebuie să fie de cel puțin 100 mm în cazul unei rezemători de cap reglabile.

5.7. Nu trebuie să existe nici o interstițiu care să depășească 60 mm între spătar și rezemătoarea de cap în cazul în care este vorba despre un dispozitiv care nu poate fi reglat în înălțime. În cazul în care dispozitivul este reglabil în înălțime, pentru poziția cea mai de jos, nu trebuie să fie mai mare de 25 mm de capătul spătarului. În cazul scaunelor sau banchetelor reglabile în înălțime prevăzute cu rezemători de cap separate, această cerință trebuie verificată pentru toate pozițiile scaunului sau ale banchetei.

5.8. În cazul unei rezemători de cap integrate spătarului, zona care trebuie avută în vedere este situată:

deasupra planului perpendicular pe linia de referință, la 540 mm de punctul R;

între două planuri verticale longitudinale care trec la 85 mm de o parte și alta a liniei de referință. În această zonă, sunt autorizate una sau mai multe discontinuități care, independent de forma lor, pot prezenta o cotă „a” de peste 60 mm, măsurată după cum se indică la punctul 6.7, cu condiția ca, după încercarea suplimentară prevăzută la punctul 6.4.3.32, cerințele de la punctul 5.11 să fie în continuare respectate.

5.9. În cazul unei rezemători de cap reglabilă în înălțime, sunt autorizate, în partea dispozitivului pe care se sprijină capul, una sau mai multe discontinuități care, independent de forma lor, pot prezenta o cotă „a” de peste 60 mm, măsurată astfel cum se indică la punctul 6.7, cu condiția ca, după încercarea suplimentară prevăzută la punctul 6.4.3.32, cerințele punctului să fie în continuare respectate.

5.10. Lățimea rezemătorii de cap trebuie să fie astfel aleasă încât să ofere un sprijin convenabil unei persoane așezate normal. În conformitate cu procedura descrisă la punctul 6.6, rezemătoarea de cap trebuie să se întindă pe o zonă ce acoperă cel puțin 85 mm de o parte și alta a planului vertical median al locului pe scaunul, căruia îi este destinată rezemătoarea de cap.

5.11. Rezemătoarea de cap și ancorajul său trebuie să fie astfel încât deplasarea maximă X spre spate a capului, permisă de rezemătoarea de cap și măsurată în conformitate cu procedura statică prevăzută la punctul 6.4.3, să fie mai mică de 102 mm.

5.12. Rezemătoarea de cap și ancorajul său trebuie să fie suficient de robuste pentru a suporta, fără a se rupe, forța prevăzută la punctul 6.4.3.6 În cazul unei rezemători de cap integrate spătarului, cerințele prezentului punct se aplică acelei părți din structura spătarului situate deasupra unui plan perpendicular pe linia de referință, la 540 mm de punctul R.

5.13. În cazul în care rezemătoarea de cap este reglabilă, înălțimea maximă de utilizare nu trebuie să poată fi depășită decât printr-o acțiune deliberată a utilizatorului, diferită de orice operațiune de reglaj.

5.14. Rezistența spătarului și a dispozitivului de blocare trebuie să respecte cerințele prevăzute la punctul 6.2 atunci când, după încercarea în conformitate cu punctul 6.4.3.6 nu s-a constatat nici o ruptură a scaunului sau a spătarului; în caz contrar, trebuie să se demonstreze că scaunul poate îndeplini cerințele de încercare prevăzute la punctul 6.2.

5.15. Cerințe speciale cu privire la protecția ocupanților împotriva deplasării bagajelor

5.15.1. Spătarele

Spătarele și/sau rezemătorile de cap amplasate astfel încât să constituie limita față a portbagajului, toate scaunele fiind în locurile și pozițiile normale de utilizare indicate de producător, trebuie să aibă suficientă rezistență pentru a proteja ocupanții împotriva deplasării bagajelor în cazul unui impact frontal. Această cerință este considerată îndeplinită dacă, în timpul și după încercarea descrisă în anexa 9, spătarele, precum și mecanismele lor de blocare, rămân în poziția lor. Totuși, este permisă deformarea spătarelor și a pieselor lor de fixare în timpul încercării, cu condiția ca profilul față al părților spătarelor scaunelor și/sau rezemătorilor de cap, a căror duritate este mai mare de 50 Shore A, să nu se deplaseze față de un plan vertical care trece prin:

(a) un punct situat la 150 mm în fața punctului „R” al scaunului avut în vedere, pentru părțile rezemătorilor de cap;

(b) un punct situat la 100 mm în fața punctului „R” al scaunului avut în vedere, pentru părțile spătarului scaunului;

excluzând fazele de recul al maselor de încercare.

Pentru rezemătorile de cap integrate, limita între rezemătoare și spătarul scaunului este definită de planul perpendicular pe linia de referință, la 540 mm de punctul R.

Toate măsurările se efectuează în planul longitudinal median al scaunului sau locului de ședere pentru fiecare poziție ce constituie limita față a portbagajului.

În timpul încercării descrise în anexa 9, masele de încercare trebuie să rămână în spatele spătarului scaunului (scaunelor) avut(e) în vedere.

5.15.2. Sistemele de compartimentare

La cererea producătorului, încercarea descrisă în anexa 9 poate fi executată cu sistemele de compartimentare plasate la locul lor, dacă aceste sisteme sunt montate ca echipament standard pentru respectivul tip de vehicul.

Sistemele de compartimentare, plase sau grilaje, situate deasupra spătarelor scaunelor în poziția lor normală de utilizare trebuie să fie încercate în conformitate cu punctul 2.2 din anexa 9.

Această condiție este considerată ca îndeplinită dacă, în timpul încercării, sistemele de compartimentare rămân în poziția lor. Deformarea sistemelor de compartimentare în timpul încercării este, totuși, permisă dacă profilul față al sistemelor de compartimentare (incluzând părțile spătarului sau spătarelor scaunului și/sau ale rezemătorii (rezemătorilor) de cap încercate a căror duritate este mai mare de 50 Shore A), nu se deplasează în fața unui plan vertical care trece prin:

(a) un punct situat la 150 mm în fața punctului „R” al scaunului avut în vedere, pentru părțile rezemătorii de cap;

(b) un punct situat la 100 mm în fața punctului „R” al scaunului respectiv, pentru părțile sistemului de compartimentare, altele decât rezemătoarea de cap.

În cazul rezemătorilor de cap integrate, limita între rezemătoare și spătarul scaunului este cea definită la punctul 5.15.1.

Toate măsurările trebuie efectuate în planul longitudinal median al scaunului sau locului pe scaun pentru fiecare poziție care constituie limita față a portbagajului.

După încercare, nu trebuie să existe muchii ascuțite sau rugozități care ar putea mări pericolul sau ar putea agrava rănile ocupanților.

5.15.3. Cerințele menționate la punctele 5.15.1 și 5.15.2 de mai sus nu se aplică sistemelor de reținere a bagajelor care se declanșează automat în cazul unui impact. Producătorul trebuie să demonstreze serviciului tehnic că protecția oferită de asemenea sisteme este echivalentă cu cea descrisă la punctele 5.15.1 și 5.15.2.

6. ÎNCERCĂRI

6.1. Cerințe generale aplicabile tuturor încercărilor

6.1.1. Spătarul, în cazul în care este reglabil, este blocat într-o poziție corespunzătoare unei înclinări spre spate a liniei de referință a trunchiului manechinului descris în anexa 3, cât mai aproape posibil de 25° față de verticală, în afara unei indicații contrare a producătorului.

6.1.2. Când un scaun, inclusiv mecanismul său de blocare și instalarea sa, este identic sau simetric cu un alt scaun al vehiculului, serviciul tehnic poate să nu încerce decât unul dintre aceste scaune.

6.1.3. În cazul scaunelor prevăzute cu rezemători de cap reglabile, încercările sunt efectuate cu rezemătorile de cap în poziția cea mai defavorabilă (în general, poziția cea mai înaltă) permisă de dispozitivul lor de reglare.

6.2. Încercarea de rezistență a spătarului și a dispozitivelor sale de reglare

6.2.1. Se aplică părții superioare a armăturii spătarului scaunului, prin intermediul unui element care reproduce spatele unui manechin prezentat în anexa 3 la prezentul regulament, o forță orientată longitudinal spre înapoi, care produce un moment de 53 daNm în raport cu punctul R. În cazul unei banchete, la care o parte sau totalitatea armăturii portante (inclusiv cea a rezemătorii de cap), este comună mai multor locuri pe scaun, încercarea se efectuează simultan pentru toate aceste locuri.

6.3. Încercări de rezistență a ancorajului scaunului, a sistemelor de reglare, de blocare și de deplasare a scaunului

6.3.1. Timp de 30 de milisecunde se aplică o decelerație longitudinală orizontală,spre înainte de cel puțin 20 g ansamblului structurii de rezistență a vehiculului, în conformitate cu dispozițiile de la punctul 1 din anexa 7. La cererea producătorului, ca alternativă poate fi utilizat impulsul de încercare descris în apendicele la anexa 9.

6.3.2. Se aplică o decelerație longitudinală în conformitate cu cerințele de la punctul 6.3.1 spre înapoi.

6.3.3. Cerințele de la punctele 6.3.1 și 6.3.2 trebuie să fie verificate în toate pozițiile scaunului. În timpul încercării, scaunul trebuie să fie astfel poziționat încât nici un factor extern să nu împiedice eliberarea dispozitivelor de deblocare.

Pentru scaunele cu o rezemătoare de cap reglabilă, încercarea trebuie efectuată cu rezemătoarea de cap în poziția cea mai defavorabilă (în general poziția cea mai înaltă) permisă de dispozitivul său de reglare. Aceste condiții sunt considerate ca îndeplinite dacă scaunul este încercat după ce a fost reglat în următoarele poziții:

reglajul longitudinal este fixat cu o indentație sau 10 mm în spate față de poziția normală de conducere cea mai retrasă sau poziția de utilizare indicată de producător (perna fiind plasată în poziția cea mai înaltă dacă există un reglaj în înălțime independent);

reglajul longitudinal este fixat cu o indentație sau 10 mm înaintea poziției normale de conducere sau cea de utilizare cea mai retrasă indicată de producător (perna fiind plasată în poziția cea mai de jos, dacă există un reglaj în înălțime independent); și, dacă este cazul, în conformitate cu cerințele de la punctul 6.3.4.

6.3.4. În cazul în care acțiunea dispozitivelor de blocare este astfel concepută încât, într-o altă poziție a scaunului decât cele indicate la punctul 6.3.3, repartiția forțelor pe sistemele de blocare și pe ancorajul scaunului ar fi mai defavorabilă decât cea care rezultă în cazul uneia dintre configurațiile indicate la punctul 6.3.3, încercările vor fi efectuate pentru această poziție defavorabilă a scaunului.

6.3.5. Condițiile de încercare de la punctul 6.3.1 se consideră îndeplinite dacă, la cererea producătorului, acestea sunt înlocuite cu o încercare de coliziune a vehiculului complet, în stare de funcționare cu o barieră rigidă, astfel cum este definită la punctul 2 din anexa 7 la prezentul regulament. În acest caz, scaunul este reglat pentru condiția cea mai defavorabilă a repartiției forțelor pe ancoraj, astfel cum este prevăzut la punctele 6.1.1, 6.3.3 și 6.3.4 de mai sus.

Încercarea de eficacitate a rezemătorilor de cap

6.4.1. Dacă rezemătoarea de cap este reglabilă, ea trebuie să fie plasată în poziția cea mai defavorabilă (în general, poziția cea mai înaltă) permisă de dispozitivul său de reglare.

6.4.2. În cazul unei banchete, la care o parte sau totalitatea armăturii portante (inclusiv cea a rezemătorii de cap) este comună pentru mai mult de un loc pe scaun, încercarea se efectuează simultan pentru toate aceste locuri.

6.4.3. Încercare

6.4.3.1. Toate liniile trasate, inclusiv proiecția liniei de referință, sunt situate în planul vertical median al scaunului avut în vedere (a se vedea anexa 5 la prezentul regulament).

6.4.3.2. Se determină linia de referință deplasată folosind manechinul menționat în anexa 3 la prezentul regulament și aplicând părții care simulează spatele acestuia, o forță inițială spre înapoi, care produce un moment de 37,3 daNm în jurul punctului R.

Cu ajutorul unui cap sferic cu diametrul de 165 mm, se aplică perpendicular pe linia de referință deplasată și la o distanță de 65 mm sub partea de sus a rezemătorii de cap, o forță inițială care produce un moment de 37,3 daNm în jurul punctului R, linia de referință fiind menținută în poziția sa deplasată în conformitate cu punctul 6.4.3.2

6.4.3.3.1. Dacă prezența interstițiilor împiedică aplicarea forței prevăzute la punctul 6.4.3.3 la 65 mm de partea superioară a rezemătorii de cap, se poate reduce această distanță astfel încât axa forței să treacă prin axa centrală a elementului din armatură cel mai apropiat de interstițiu.

6.4.3.3.2. În cazul definit la punctele 5.8 și 5.9, încercarea trebuie repetată aplicând o forță fiecărui interstițiu, cu ajutorul unei sfere cu diametrul de 165 mm:

care trece prin centrul de gravitație al celei mai mici secțiuni a interstițiului, în lungul planurilor transversale paralele cu linia de referință, și

producând un moment de 37,3 daNm în jurul punctului „R”.

6.4.3.4. Se determină tangenta Y la capul sferic paralel cu linia de referință deplasată.

6.4.3.5. Se măsoară distanța x prevăzută la punctul 5.11 de mai sus, dintre tangenta Y și linia de referință deplasată.

6.4.3.6. Pentru a verifica eficacitatea rezemătorii de cap, se mărește forța inițială prevăzută la punctele 6.4.3.3 și 6.4.3.3.2 până la o valoare de 89 daNm, cu condiția ca ruptura scaunului sau a spătarului să nu se producă înainte.

6.5. Determinarea înălțimii rezemătorii de cap

6.5.1. Toate axele trasate, precum și proiecția liniei de referință sunt situate în planul vertical median al scaunului sau al locului pe scaun avut în vedere, a cărui intersecție cu scaunul determină conturul rezemătorii de cap și al scaunului (a se vedea figura 1 din anexa 4 la prezentul regulament).

6.5.2. Manechinul descris în anexa 3 la prezentul regulament se instalează în poziție normală pe scaun.

6.5.3. Proiecția liniei de referință a manechinului descris în anexa 3 la prezentul regulament este apoi, în cazul scaunului considerat, trasată în planul definit la punctul 6.4.3.1.

Se trasează tangenta S la partea superioară a rezemătorii de cap, perpendicular pe linia de referință.

6.5.4. Distanța h de la punctul „R” la tangenta S reprezintă înălțimea care trebuie avută în vedere pentru aplicarea cerințelor de la punctul 5.5.

6.6. Determinarea lățimii rezemătorii de cap (a se vedea figura 2 din anexa 4 la prezentul regulament)

6.6.1. Planul S1, perpendicular pe linia de referință și situat la 65 mm sub tangenta S definită la punctul 6.5.3, determină pe rezemătoarea de cap o secțiune delimitată de conturul C.

6.6.2. Lățimea rezemătorii de cap ce trebuie luată în considerare pentru aplicarea cerinței enunțate la punctul 5.10 este distanța „L” măsurată în planul S1 care separă planurile verticale longitudinale P și P′.

6.6.3. Lățimea rezemătorii de cap trebuie să fie determinată, de asemenea, dacă este cazul, în planul perpendicular pe linia de referință, aflat la o distanță de 635 mm de punctul „R” al scaunului, această distanță fiind măsurată pe linia de referință.

6.7. Determinarea cotei „a” a interstițiilor unei rezemători de cap (a se vedea anexa 8 la prezentul regulament)

6.7.1. Cota „a” trebuie determinată pentru fiecare interstițiu și în raport cu partea din față a rezemătorii de cap, cu ajutorul unei sfere cu un diametru de 165 mm.

6.7.2. Sfera trebuie aplicată în contact cu interstițiul într-un punct al zonei interstițiului care permite pătrunderea maximă a sferei, având în vedere că nu se aplică nici o forță.

6.7.3. Distanța dintre două puncte de contact ale sferei cu interstițiul reprezintă cota „a” ce trebuie avută în vedere pentru evaluarea cerințelor prevăzute la punctele 5.8 și 5.9.

6.8. Încercări ale spătarelor scaunelor și rezemătorilor de cap pentru verificarea disipării energiei

Suprafețele părților din spate ale scaunelor ce trebuie verificate sunt cele situate în zonele definite mai jos și care pot fi contactate de o sferă cu un diametru de 165 mm atunci când scaunul este montat în vehicul:

Zona 1

6.8.1.1.1. Pentru scaunele separate, fără rezemători de cap, această zonă este constituită din partea din spatele spătarului, cuprinsă între planurile verticale longitudinale situate la 100 mm de o parte și alta a planului longitudinal median al scaunului și situată deasupra planului perpendicular pe linia de referință, aflat la o distanță de 100 mm mai jos de partea superioară a spătarului.

6.8.1.1.2. Pentru banchetele fără rezemători de cap, această zonă este cuprinsă între planurile verticale longitudinale situate la 100 mm de o parte și alta a planului longitudinal median al scaunului, definit de producător, al fiecărui loc pe scaun exterior prevăzut, și situată deasupra planului perpendicular pe linia de referință, la o distanță de 100 mm mai jos de partea superioară a spătarului.

6.8.1.1.3. Pentru scaunele și banchetele cu rezemători de cap, această zonă este cuprinsă între planurile verticale longitudinale aflate la o distanță de 700 mm de o parte și alta a planului longitudinal median al scaunului sau al locului pe scaun avut în vedere și situată deasupra planului perpendicular pe linia de referință aflat la o distanță de 635 mm de punctul R. Pentru încercare, rezemătoarea de cap, în cazul în care este reglabilă, este plasată în cea mai defavorabilă poziție (în general, cea mai înaltă) permisă de dispozitivul său de reglare.

Zona 2

6.8.1.2.1. Pentru scaunele și banchetele fără rezemători de cap sau cu rezemători de cap detașabile sau separate, această zonă cuprinde părțile situate deasupra planului perpendicular pe linia de referință aflat la o distanță de 100 mm de partea superioară a spătarului, cu excepția părților din zona 1.

6.8.1.2.2. Pentru scaunele și banchetele cu rezemătoarea de cap integrată, această zonă cuprinde părțile situate deasupra planului perpendicular pe linia de referință, la o distanță de 440 mm de punctul „R” al scaunului sau al locului pe scaun avut în vedere, cu excepția părților zonei 1.

Zona 3

6.8.1.3.1. Zona 3 este definită ca partea spătarului scaunului sau a banchetei situată deasupra planurilor orizontale definite la punctul 5.1.4.13, cu excepția părților situate în zonele 1 și 2.

6.9. Metode de încercare echivalente

În cazul în care este folosită o altă metodă decât cele descrise la punctele 6.2, 6.3, 6.4 și în anexa 6, echivalența sa trebuie să fie demonstrată.

7. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

Procedurile de control ale conformității producției trebuie să le urmeze pe cele care sunt enunțate în apendicele 2 la acord (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), și să respecte următoarele cerințe:

7.1. Fiecare vehicul omologat prin aplicarea prezentului regulament trebuie să fie fabricat astfel încât să fie în conformitate cu tipul omologat prin îndeplinirea cerințelor punctului 5 de mai sus. Totuși, în ceea ce privește rezemătoarea de cap din categoria definită la punctele 2.12.2 și 2.12.3, nimic nu împiedică vehiculul să fie conform cu tipul de vehicul omologat, chiar dacă este pus în vânzare cu scaunele fără rezemători de cap.

7.2. Autoritățile competente care au eliberat omologarea pot verifica în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Ele pot, de asemenea, să efectueze verificări prin sondaj al vehiculelor fabricate în serie privind respectarea cerințelor de la punctul 5 de mai sus.

8. SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI

8.1. Omologarea eliberată pentru un tip de vehicul în conformitate cu prezentul regulament poate fi retrasă în cazul în care cerințele enunțate la punctul 7.1 de mai sus nu sunt respectate sau dacă vehiculele nu au trecut cu succes verificările prevăzute la punctul 7 de mai sus.

8.2. Dacă o parte la acord, care aplică prezentul regulament, retrage o omologare pe care o acordase anterior, aceasta trebuie să informeze imediat celelalte părți la acord care aplică prezentul regulament, cu ajutorul unei fișe de comunicare conforme modelului din anexa 1 la prezentul regulament.

9. MODIFICAREA TIPULUI DE VEHICUL ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII ÎN CEEA CE PRIVEȘTE SCAUNELE, ANCORAJUL LOR ȘI/SAU REZEMĂTORILE LOR DE CAP

Orice modificare a tipului de vehicul în ceea ce privește scaunele, ancorajul lor și/sau rezemătorile lor de cap este adusă la cunoștința serviciului administrativ care a acordat omologarea tipului de vehicul. Acest serviciu poate atunci:

9.1.1. fie să considere că modificările aduse nu riscă să aibă consecințe negative notabile și că, în orice caz, acel vehicul îndeplinește în continuare cerințele;

9.1.2. fie să considere că modificările sunt suficient de puțin importante pentru ca rezultatele vizate la punctele 6.2, 6.3 și 6.4 să poată fi verificate prin calcul pe baza rezultatelor încercărilor de omologare;

9.1.3. fie să ceară un nou raport serviciului tehnic însărcinat cu încercările.

9.2. Confirmarea omologării sau refuzul omologării cu indicarea modificărilor este adusă la cunoștința părților la acord care aplică prezentul regulament, prin procedura indicată la punctul 4.3 de mai sus.

9.3. Autoritatea competentă care a eliberat extinderea omologării atribuie un număr de serie respectivei extinderi și informează despre aceasta celelalte părți la Acordul din 1958, care aplică prezentul regulament, cu ajutorul unei fișe de comunicare conforme modelului din anexa 1 la prezentul regulament.

10. OPRIREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

10.1. În cazul în care deținătorul unei omologări încetează definitiv fabricația unui tip de vehicul omologat în conformitate cu prezentul regulament, el va informa despre aceasta autoritatea care a eliberat omologarea, care, la rândul său, avizează celelalte părți la acord, care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conforme modelului din anexa 1 la prezentul regulament.

11. INSTRUCȚIUNI DE FOLOSIRE

11.1. Pentru scaunele prevăzute cu o rezemătoare de cap reglabilă, fabricantul trebuie să furnizeze instrucțiuni, indicând clar modul în care acestea funcționează, se reglează, se blochează și eventual, modul în care se înlătură rezemătorile de cap.

12. DENUMIRI ȘI ADRESE ALE SERVICIILOR TEHNICE ÎNSĂRCINATE CU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE ȘI ALE SERVICIILOR ADMINISTRATIVE

Părțile la acord, care aplică prezentul regulament, comunică Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice însărcinate cu încercările de omologare și cele ale serviciilor administrative care eliberează omologarea și cărora trebuie să li se trimită fișele de omologare, de refuz, de extindere sau de retragere a omologării emise în alte țări.

13. DISPOZIȚII TRANZITORII

13.1. Începând de la data oficială de intrare în vigoare a seriei 06 de amendamente, nici o parte la acord care aplică prezentul regulament nu va putea refuza acordarea unei omologări CEE în temeiul prezentului regulament astfel cum este modificat de seria 06 de amendamente.

13.2. Începând cu 1 octombrie 1999, părțile la acord care aplică prezentul regulament acordă omologări CEE doar în cazul în care cerințele prezentului regulament, astfel cum este modificat de seria 06 de amendamente, sunt îndeplinite.

13.3. Începând cu 1 octombrie 2001, părțile la acord care aplică prezentul regulament pot refuza recunoașterea omologărilor care nu au fost acordate în conformitate cu seria 06 de amendamente la prezentul regulament.

13.4. Începând de la data oficială a intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente, nici o parte la acord care aplică prezentul regulament nu va putea refuza acordarea omologărilor CEE în baza prezentului regulament, modificat prin seria 07 de amendamente.

13.5. La expirarea unei perioade de 24 luni de la data intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente, părțile la acord care aplică prezentul regulament nu vor acorda omologările CEE decât dacă tipul de vehicul de omologat îndeplinește cerințele prezentului regulament, modificat prin seria 07 de amendamente.

13.6. La expirarea unei perioade de 48 luni de la data intrării în vigoare a seriei 07 de amendamente, omologările existente, acordate în baza prezentului regulament, vor înceta să mai fie valabile, cu excepția acelora care îndeplinesc cerințele prezentului regulament, modificat prin seria 07 de amendamente.

(1) În conformitate cu definițiile conținute în anexa 7 la Rezoluția de ansamblu privind construcția de vehicule (R.E.3), (document TRANS/WP.29/78/Rev. 1/Amend. 2).

(2) Părțile din spate ale spătarelor scaunelor vehiculelor din categoria M sunt apreciate în conformitate cu dispozițiile punctelor 5.1.3 și 5.1.4 din prezentul regulament, în cazul în care acestea îndeplinesc dispozițiile Regulamentului nr. 21 „Cerințe uniforme referitoare la omologarea vehiculelor în ceea ce privește amenajarea lor interioară (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.1/Add.20/Rev.2).”

(3) 1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 7 pentru Ungaria, 8 pentru Republica Cehă, 9 pentru Spania, 10 pentru Iugoslavia, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 14 pentru Elveția, 15 (disponibil), 16 pentru Norvegia, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 19 pentru România, 20 pentru Polonia, 21 pentru Portugalia, 22 pentru Federația Rusă, 23 pentru Grecia, 24 pentru Irlanda, 25 pentru Croația, 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 28 pentru Belarus, 29 pentru Estonia, 30 (disponibil), 31 pentru Bosnia și Herțegovina, 32 pentru Letonia, 33 (disponibil), 34 pentru Bulgaria, 35 (disponibil), 36 pentru Lituania, 37 pentru Turcia, 38 (disponibil), 39 pentru Azerbaidjan, 40 pentru Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, 41 (disponibil), 42 pentru Comunitatea Europeană (omologările sunt acordate de statele membre, care utilizează propriile lor mărci CEE) și 43 pentru Japonia, 44 (disponibil), 45 pentru Australia, 46 pentru Ucraina, 47 pentru Africa de Sud și 48 pentru Noua Zeelandă. Numerele următoare vor fi atribuite celorlalte țări în ordinea cronologică a ratificării Acordului privind adoptarea de cerințe uniforme aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor și pieselor susceptibile de a fi montate sau utilizate pe un vehicul cu roți și condiții de recunoaștere reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor cerințe, și numerele astfel atribuite vor fi comunicate părților la acord prin Secretariatul General al Organizației Națiunilor Unite.

(4) Vehiculele din categoria M2 care sunt omologate în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament ca alternativă la Regulamentul nr. 80 (în acord cu dispozițiile punctului 1.2 din prezentul regulament) trebuie de asemenea să îndeplinească cerințele prezentului punct.

ANEXA 1

COMUNICARE

[format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

1

Eliberat de: Denumirea serviciului administrativ: … …

Privind (2): ELIBERAREA UNEI OMOLOGĂRI EXTINDEREA OMOLOGĂRII REFUZUL OMOLOGĂRII RETRAGEREA OMOLOGĂRII OPRIREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

unui tip de vehicul, în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor lor, fie în cazul scaunelor prevăzute sau care pot fi prevăzute cu rezemători de cap, fie în cazul scaunelor care nu ar putea fi prevăzute cu aceste dispozitive și caracteristicile rezemătorilor de cap

Nr. omologării … Nr. extinderii …

1. Marca de fabricație sau de comerț a vehiculului …

2. Tip de vehicul …

3. Numele și adresa producătorului …

4. Numele și adresa reprezentantului producătorului (dacă este cazul) …

5. Descrierea scaunelor …

6. Numărul scaunelor prevăzute sau care pot fi prevăzute cu rezemători cap reglabile sau nereglabile …

7. Descrierea dispozitivelor de reglare, deplasare și blocare a scaunului sau ale părților sale și descrierea sistemului de protecție a ocupanților împotriva deplasării bagajelor …

8. Descrierea ancorajului scaunului …

9. Poziția longitudinală a scaunului în timpul încercărilor …

10. Vehicul prezentat la omologare la data de …

11. Serviciul tehnic însărcinat cu încercările de omologare …

12. Data raportului încercărilor …

13. Numărul raportului încercărilor …

14. Observații …

15. Omologarea este acordată/refuzată/extinsă/retrasă (3) …

16. Motiv(e) al(e) extinderii de omologare …

17. Amplasarea mărcii de omologare pe vehicul …

18. Locul …

19. Data …

20. Semnătura …

21. La prezenta comunicare se anexează lista documentelor indicate mai jos, având anexate numerele de omologare menționate anterior: — desene, diagrame și planuri ale scaunelor, ale ancorajelor acestora la vehicul, ale dispozitivelor de reglare și de deplasare a scaunelor și ale părților acestora și ale dispozitivelor acestora de blocare; — fotografii ale scaunelor și ale ancorajelor acestora, ale dispozitivelor de reglare, de deplasare ale scaunelor și ale părților acestora și dispozitivelor acestora de blocare, precum și ale sistemului suplimentar de protecție a ocupanților împotriva deplasării bagajelor.

Notă: În cazul scaunelor prevăzute cu o rezemătoare de cap din categoria definită la punctele 2.12.2 și 2.12.3 ale prezentului regulament, rezemătoarea de cap trebuie să figureze pe toate desenele, schemele, montajele și fotografiile.

(1) Numărul distinctiv al țării care a eliberat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea cerințele regulamentului referitoare la omologare).

(2) A se elimina mențiunile inutile.

(3) A se elimina mențiunile inutile.

ANEXA 2

EXEMPLE DE MĂRCI DE OMOLOGARE

Model A

(a se vedea punctele 4.4, 4.4.1, 4.4.2 și 4.4.3 din prezentul regulament)

Vehicule care au cel puțin un scaun prevăzut sau care poate fi prevăzut cu o rezemătoare de cap

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe un vehicul, indică faptul că tipul acestui vehicul a fost omologat în Țările de Jos (E4) în ceea ce privește rezistența scaunelor prevăzute sau care pot fi prevăzute cu o rezemătoare de cap, precum și caracteristicile acestor rezemători de cap, în conformitate cu Regulamentul nr. 17, sub numărul de omologare 072439. Primele două cifre ale numărului de omologare semnifică faptul că Regulamentul nr. 17 cuprindea seria 07 de amendamente atunci când a fost eliberată omologarea. Marca de omologare de mai sus indică, de asemenea, faptul că tipul de vehicul a fost omologat în conformitate cu Regulamentul nr. 17 și în ceea ce privește rezistența celorlalte scaune ale vehiculului care nu sunt sau nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap.

Model B

(a se vedea punctele 4.4, 4.4.1 și 4.4.2 din prezentul regulament)

Vehicule echipate cu scaune care nu sunt și nici nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe un vehicul, indică faptul că tipul acestui vehicul are scaune care nu sunt și nici nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap, a fost omologat în Țările de Jos (E4) în ceea ce privește rezistența scaunelor și a ancorajelor acestora în conformitate cu Regulamentul nr. 17, sub numărul de omologare 072439. Primele două cifre ale numărului de omologare semnifică faptul că Regulamentul nr. 17 cuprindea deja seria 07 de amendamente atunci când a fost aprobată omologarea.

Model C

(a se vedea punctul 4.5 din prezentul regulament)

Vehicule având cel puțin un scaun prevăzut sau care poate fi prevăzut cu rezemători de cap

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe un vehicul, indică faptul că tipul acestui vehicul are cel puțin un scaun prevăzut sau care poate fi prevăzut cu rezemătoare de cap și că a fost omologat în Țările de Jos (E4) în conformitate cu Regulamentele nr. 17 și 33 (1).

Primele două cifre ale numărului de omologare semnifică faptul că la datele la care omologările au fost eliberate, Regulamentul nr. 17 cuprindea seria 07 de amendamente, iar Regulamentul nr. 33 era încă în forma sa originală. Marca de omologare de mai sus indică și faptul că tipul de vehicul a fost omologat în conformitate cu Regulamentul nr. 17 și în ceea ce privește rezistența celorlalte scaune ale vehiculului care nu sunt sau nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap.

Model D

(a se vedea punctul 4.5 din prezentul regulament)

Vehicule echipate cu scaune care nu sunt și nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap

Marca de omologare de mai sus, aplicată pe vehicul, indică faptul că tipul acestui vehicul are scaune care nu sunt și nici nu pot fi prevăzute cu rezemători de cap, și că a fost omologat în Țările de Jos (E4) în conformitate cu Regulamentele nr. 17 și 33 (1). Numerele de omologare semnifică faptul că, la datele la care respectivele omologări au fost eliberate, Regulamentul nr. 17 cuprindea seria 07 de amendamente, în timp ce Regulamentul nr. 33 era încă în forma sa originală.

(1) Cel de-al doilea număr este dat doar cu titlu de exemplu.

ANEXA 3

PROCEDURĂ PENTRU DETERMINAREA PUNCTULUI „H” ȘI A UNGHIULUI REAL AL TRUNCHIULUI PENTRU LOCURILE PE SCAUN DIN AUTOVEHICULE

1. OBIECT

Procedura descrisă în prezenta anexă este utilizată pentru stabilirea poziției punctului „H” și a unghiului real de înclinare a trunchiului pentru unul sau mai multe locuri pe scaun ale unui autovehicul și la verificarea relației între parametrii măsurați și datele de construcție furnizate de producătorul vehiculului (1).

2. DEFINIȚII

În sensul prezentei anexe, se înțelege prin:

„parametru de referință”, una sau mai multe dintre următoarele caracteristici ale unui loc pe scaun:

2.1.1. punctul „H” și punctul „R”, precum și relația dintre acestea;

2.1.2. unghiul real al trunchiului și unghiul prevăzut al trunchiului, precum și relația dintre acestea;

2.2. „manechin tridimensional punct «H»” (manechin 3-D H), dispozitivul utilizat pentru determinarea punctului „H” și a unghiului real al trunchiului, descris în apendicele 1 la prezenta anexă;

2.3. „punct «H»”, centrul de rotație între trunchi și coapsa manechinului tridimensional instalat pe un scaun al vehiculului în conformitate cu procedura descrisă la punctul 4 de mai jos. Punctul „H” este situat la mijlocul axei dispozitivului care unește vizoarele pentru punctul „H” de pe fiecare parte a manechinului 3-D H. Teoretic, punctul „H” corespunde punctului „R” (pentru toleranțe, a se vedea punctul 3.2.2 de mai jos). După determinare, urmând procedura descrisă la punctul 4, punctul „H” este considerat fix în raport cu structura pernei scaunului, deplasându-se împreună cu aceasta atunci când scaunul este reglat;

2.4. „punct «R»” sau „punct de referință al locului pe scaun” un punct definit de producător pentru fiecare loc pe scaun și determinat în raport cu sistemul de referință tridimensional;

2.5. „linia trunchiului”, axa tijei manechinului 3-D H atunci când tija este sprijinită în întregime spre spate;

2.6. „unghi real al trunchiului”, unghiul măsurat între linia verticală care trece prin punctul „H” și linia trunchiului, măsurat cu ajutorul sectorului circular pentru unghiul spatelui manechinului 3-D H. Unghiul real al trunchiului corespunde teoretic unghiului prevăzut al trunchiului (pentru toleranțe, a se vedea punctul 3.2.2 de mai jos);

2.7. „unghi prevăzut al trunchiului”, unghiul măsurat între linia verticală care trece prin punctul „R” și linia trunchiului în poziția spătarului prevăzută de producătorul vehiculului;

2.8. „plan median al ocupantului” (PMO), planul median al manechinului 3-D H poziționat în fiecare loc pe scaun proiectat; este reprezentat prin coordonatele punctului „H” pe axa „Y”. Pentru scaunele individuale, planul median al scaunului coincide cu planul median al ocupantului. Pentru celelalte scaune, planul median este specificat de producător;

2.9. „sistem de referință tridimensional”, sistemul descris în apendicele 2 al prezentei anexe;

2.10. „puncte de reper”, repere materiale definite de producător pe suprafața vehiculului (găuri, suprafețe, marcaje, crestături);

2.11. „amplasarea vehiculului pentru măsurare”, poziția vehiculului definită de coordonatele punctelor de reper în sistemul de referință tridimensional.

3. CERINȚE

3.1. Prezentarea rezultatelor

Pentru orice loc pe scaun ai cărui parametri de referință sunt necesari pentru demonstrarea conformității cu cerințele prezentului regulament, totalitatea sau o selecție adecvată a următorilor parametri este prezentată sub forma indicată în apendicele 3 la prezenta anexă:

3.1.1. coordonatele punctului „R” în raport cu sistemul de referință tridimensional;

3.1.2. unghiul prevăzut al trunchiului;

3.1.3. toate indicațiile necesare pentru reglarea scaunului (dacă este reglabil) la poziția de măsurare definită la punctul 4.3 de mai jos.

3.2. Relații între rezultatele obținute și caracteristicile de proiectare

3.2.1. Coordonatele punctului „H” și valoarea unghiului real al trunchiului, obținute în conformitate cu procedura definită la punctul 4 de mai jos, sunt comparate cu coordonatele punctului „R” și respectiv cu valoarea unghiului prevăzut al trunchiului astfel cum sunt indicate de producătorul vehiculului.

3.2.2. Pozițiile relative ale punctului „R” și ale punctului „H” și abaterea dintre unghiul prevăzut al trunchiului și unghiul real al trunchiului sunt considerate satisfăcătoare pentru locurile pe scaun respective dacă punctul „H”, astfel cum este definit prin coordonatele sale, se află în interiorul unui pătrat cu latura de 50 mm, ale cărui laturi sunt orizontale și verticale și ale cărui diagonale se intersectează în punctul „R” și dacă unghiul real al trunchiului nu diferă cu mai mult de 5° față de unghiul prevăzut al trunchiului.

3.2.3. Dacă aceste condiții sunt îndeplinite, punctul „R” și unghiul prevăzut al trunchiului sunt utilizate pentru stabilirea conformității cu cerințele prezentului regulament.

3.2.4. Dacă punctul „H” sau unghiul real al trunchiului nu corespunde cerințelor punctului 3.2.2 de mai sus, punctul „H” și unghiul real al trunchiului trebuie să fie determinate încă de două ori (de trei ori în total). Dacă rezultatele a două din aceste trei operațiuni îndeplinesc cerințele, sunt aplicate cerințele de la punctul 3.2.3 de mai sus.

3.2.5. Dacă, după cele trei operațiuni de măsurare definite la punctul 3.2.4 de mai sus, cel puțin două rezultate nu corespund cerințelor de la punctul 3.2.2 de mai sus, sau dacă verificarea nu poate avea loc deoarece producătorul vehiculului nu a furnizat informațiile privind poziția punctului „R” sau unghiul prevăzut al trunchiului, centrul de greutate al celor trei puncte obținute sau media celor trei unghiuri măsurate trebuie să fie utilizate ca referință în toate cazurile în care se face trimitere, în prezentul regulament, la punctul „R” sau la unghiul prevăzut pentru trunchi.

4. PROCEDURA DE DETERMINARE A PUNCTULUI „H” ȘI A UNGHIULUI REAL AL TRUNCHIULUI

4.1. Vehiculul trebuie să fie precondiționat la o temperatură de 20 ± 10 °C, la alegerea producătorului, astfel încât materialul scaunului să atingă temperatura incintei. Dacă scaunul nu a fost niciodată utilizat, o persoană sau un dispozitiv care cântărește 70-80 kg trebuie să fie așezat(ă) de două ori câte un minut pentru a curba perna și spătarul. La cererea producătorului, toate ansamblurile scaunelor trebuie să rămână fără sarcină timp de cel puțin 30 minute înaintea instalării manechinului 3-D H.

4.2. Vehiculul trebuie să aibă poziția definită pentru măsurare la punctul 2.11 de mai sus.

4.3. Scaunul, în cazul în care este reglabil, trebuie să fie reglat mai întâi în poziția normală de conducere sau de utilizare cea mai retrasă indicată de producător, în funcție numai de reglajul longitudinal al scaunului cu excepția cursei scaunului, utilizat în alte scopuri decât conducerea sau utilizarea normală.

În cazul în care scaunul are în plus și alte reglaje (vertical, unghiular, al spătarului etc.) acestea sunt reglate apoi în poziția indicată de producător. Pe de altă parte, pentru un scaun suspendat, poziția verticală trebuie să fie fixată rigid și să corespundă unei poziții normale de conducere, astfel cum este indicată de producător.

4.4. Suprafața locului pe scaun ocupat de manechinul 3-D H trebuie să fie acoperită cu o țesătură de muselină de bumbac, de mărime suficientă și cu o textură adecvată, definită ca o țesătură de bumbac uniformă de 18,9 fire/cm2 cântărind 0,228 kg/m2, sau ca o țesătură tricotată sau nețesută care prezintă caracteristici echivalente. În cazul în care încercarea are loc în afara vehiculului, podeaua pe care este așezat scaunul trebuie să aibă aceleași caracteristici esențiale (2) ca și podeaua vehiculului în care scaunul trebuie utilizat.

4.5. Se plasează ansamblul șezut-spate al manechinului 3-D H astfel încât planul median al ocupantului (PMO) să coincidă cu planul median al manechinului 3-D H. La cererea producătorului, manechinul 3-D H poate fi deplasat spre interior în raport cu PMO prevăzut dacă manechinul 3-D H este așezat prea în exterior și dacă marginea scaunului nu permite aducerea sa la același nivel.

4.6. Se atașează elementele părții inferioare a piciorului la elementul șezutului al manechinului, fie separat, fie utilizând ansamblul bară în T și elementele părții inferioare a piciorului. Dreapta care trece prin vizoarele pentru punctul „H” trebuie să fie paralelă cu solul și perpendiculară pe planul median longitudinal al scaunului.

Se reglează labele picioarelor și gambele manechinului 3-D H după cum urmează:

Scaunele conducătorului și pasagerului din față exterior.

4.7.1.1. Cele două ansambluri gambă-laba piciorului trebuie să fie deplasate înainte, astfel încât labele picioarelor să ia poziții naturale pe podea între pedale, dacă este necesar. Piciorul stâng este poziționat, în măsura în acre este posibil, astfel încât labele picioarelor să fie situate aproximativ la aceeași distanță față de planul median al manechinului 3-D H. Nivela cu bulă de aer care verifică orientarea transversală a manechinului 3-D H este adusă la orizontală reajustând elementul șezutului manechinului, dacă este necesar, sau ajustând ansamblul gambă-laba piciorului spre înapoi. Linia care trece prin vizoarele pentru punctul „H” trebuie să rămână perpendiculară pe planul median longitudinal al scaunului.

4.7.1.2. Dacă gamba stângă nu poate fi menținută paralelă cu gamba dreaptă și dacă piciorul stâng nu poate fi sprijinit pe structură, se deplasează piciorul stâng până când se găsește un reazem. Trebuie să se mențină aliniamentul vizoarelor punctului „H”.

4.7.2. Scaune spate exterioare

Pentru scaunele din spate sau auxiliare, picioarele sunt reglate în conformitate cu indicațiile producătorului. Dacă în acest caz labele picioarelor se sprijină pe părți din podea care sunt la niveluri diferite, primul picior care vine în contact cu scaunul din față trebuie să servească drept referință și celălalt picior trebuie să fie astfel așezat încât nivela cu bulă de aer care indică orientarea transversală a dispozitivului să indice orizontala.

4.7.3. Alte scaune

Se va utiliza procedura generală descrisă la punctul 4.7.1 de mai sus, numai că picioarele trebuie să fie așezate în conformitate cu indicațiile producătorului.

4.8. Se montează masele coapselor și masele gambelor inferioare și se pune la nivel manechinul 3-D H.

Se înclină elementul spatelui spre înainte până la limitatorul față și se îndepărtează de scaun manechinul 3-D H utilizând bara în T. Se reașează manechinul pe scaun cu ajutorul uneia din următoarele metode:

4.9.1. Dacă manechinul 3-D H are tendința de a aluneca spre spate, se va utiliza următoarea procedură: se permite ca manechinul 3-D H să alunece spre spate până când nu mai este necesară nici o sarcină orizontală spre înainte pe bara în T pentru a împiedica mișcarea, adică până când elementul șezutului manechinului atinge spătarul. În cazul în care este necesar, se repoziționează gambele.

4.9.2. Dacă manechinul 3-D H nu are tendința de a aluneca spre spate, se utilizează următoarea procedură: se determină alunecarea manechinului 3-D H aplicând pe bara în T o sarcină orizontală orientată spre spate până când elementul șezutului manechinului ajunge în contact cu spătarul (a se vedea figura 2 din apendicele 1 la prezenta anexă).

4.10. Se aplică o sarcină de 100 ± 10 N ansamblului șezut-spate al manechinului 3-D H la intersecția sectorului circular al șoldului și locașului barei în T. Direcția sarcinii trebuie să fie menținută suprapusă pe o linie care trece prin intersecția de mai sus și un punct situat chiar deasupra carcasei barei coapselor (a se vedea figura 2 din apendicele 1 la prezenta anexă). Se reașează apoi cu atenție spatele manechinului 3-D H pe spătarul scaunului. În timpul executării acestei proceduri trebuie avut grijă ca manechinul 3-D H să nu alunece în față.

4.11. Se instalează masele feselor dreaptă și stângă și apoi alternativ cele opt mase ale trunchiului; se menține manechinul 3-D H la nivel.

4.12. Se înclină elementul spatelui manechinului 3-D H spre față pentru a elimina solicitarea spătarului scaunului. Se balansează manechinul 3-D H dintr-o parte în alta pe un arc de cerc de 10° (5° de fiecare parte a planului median vertical) pe durata a trei cicluri complete pentru a elimina orice tensiune dintre manechinul 3-D H și scaun.

În timpul acestui balans, bara în T a manechinului 3-D H poate avea tendința de a se îndepărta de aliniamentele verticale și orizontale specificate. Bara în T trebuie așadar frânată prin aplicarea unei sarcini laterale adecvate în timpul mișcărilor de balans. Ținând bara T și rotind manechinul 3-D H se asigură că nici o sarcină exterioară verticală sau din față către spate nu este aplicată din greșeală.

Picioarele manechinului 3-D H nu trebuie să fie reținute sau menținute în această etapă. Dacă picioarele își schimbă poziția, acestea sunt lăsate în aceeași poziție pentru moment.

Se repune elementul spatelui manechinului cu precauție pe spătarul scaunului și se verifică cele două nivele cu bule de aer la poziția 0. În cazul în care are loc o mișcare a picioarelor în timpul balansului manechinului 3-D H, acestea trebuie să fie repoziționate astfel:

Se ridică alternativ fiecare picior cu distanța minimă necesară pentru a evita orice mișcare suplimentară a piciorului. În timpul acestei operațiuni, picioarele trebuie să fie libere să se rotească; în plus, nu trebuie aplicată nici o sarcină laterală sau spre înainte. Când fiecare picior este reașezat în poziția de jos, talpa trebuie să se afle în contact cu structura prevăzută în acest scop.

Se verifică nivela laterală cu bule de aer la poziția zero; dacă este necesar, se aplică o forță laterală suficientă în partea de sus a elementului spatelui pentru a așeza manechinul 3-D H pe scaun.

4.13. Menținând bara în T pentru a împiedica manechinul 3-D H să alunece spre înainte pe perna scaunului, se procedează astfel:

(a) se readuce elementul spatelui manechinului pe spătarul scaunului;

(b) se aplică și se îndepărtează, alternativ, o sarcină orizontală mai mică sau egală cu 25 N, spre înapoi, asupra barei unghiului spatelui, la o înălțime care corespunde aproximativ cu centrul maselor trunchiului, până când sectorul circular al unghiului șoldului indică faptul că este obținută o poziție stabilă după îndepărtarea sarcinii. Trebuie luate măsuri pentru a se asigura că nici o sarcină exterioară laterală sau în jos nu se aplică manechinului 3-D H. Dacă este necesar un nou reglaj al punerii la nivel a manechinului 3-D H, se basculează spre față elementul spatelui manechinului, se repune la nivel și reîncepe procedura de la punctul 4.12.

Se efectuează toate măsurările:

4.14.1. Coordonatele punctului „H” sunt măsurate în sistemul de referință tridimensional.

4.14.2. Unghiul real al trunchiului este citit pe sectorul unghiului spatelui manechinului 3-D H atunci când tija este plasată în întregime spre spate.

4.15. Dacă se dorește să se efectueze o nouă instalare a manechinului 3-D H, întregul scaun trebuie să rămână fără sarcină timp de cel puțin 30 minute înainte de reinstalare. Manechinul 3-D H nu trebuie să rămână ca sarcină pe scaun decât timpul necesar pentru realizarea încercării.

Dacă scaunele de pe același rând pot fi considerate ca similare (banchetă, scaune identice etc.), se determină un singur punct H și un singur unghi real al trunchiului pentru rândul de scaune, manechinul 3-D H descris în apendicele 1 la prezenta anexă fiind dispus în poziție așezat pe un loc considerat ca reprezentativ pentru rândul respectiv. Acest loc va fi:

4.16.1. pentru rândul din față, scaunul conducătorului;

4.16.2. pentru rândul sau rândurile din spate, un loc exterior.

(1) Pentru oricare altă poziție șezând în afara scaunelor din față, atunci când nu va fi posibilă determinarea punctului „H” utilizând manechinul tridimensional sau alte procedee, autoritățile competente vor putea, dacă vor considera adecvat, să ia ca referință punctul „R” indicat de producător.

(2) Unghi de înclinare, diferența de înălțime cu montajul soclului, textura la suprafață etc.

ANEXA 3

Apendicele 1

DESCRIEREA MANECHINULUI TRIDIMENSIONAL PUNCT H (1)

(Manechin 3-D H)

1. Elementele spatelui și șezutului

Elementele spatelui și șezutului sunt construite din material plastic armat și din metal; ele simulează trunchiul uman și coapsele și sunt articulate mecanic în punctul „H”. Un sector circular este fixat la tija articulată în punctul „H” pentru a măsura unghiul real al trunchiului. O bară coxofemurală reglabilă, atașată la elementul șezutului manechinului, fixează linia mediană a coapsei și servește ca linie de referință pentru sectorul circular al unghiului șoldului.

2. Elementele corpului și piciorului

Elementele părții inferioare a piciorului sunt legate le elementul șezutului manechinului la nivelul barei în T care unește genunchii, aceasta fiind o extensie laterală a barei coxofemurale reglabile. La elementele părții inferioare a piciorului sunt încorporate sectoare circulare pentru a măsura unghiul genunchilor. Ansamblurile laba piciorului-încălțăminte sunt gradate pentru a măsura unghiul labei piciorului. Două nivele cu alcool permit orientarea dispozitivului în spațiu. Masele pentru elementele corpului sunt plasate în diferite centre de greutate corespunzătoare pentru a realiza o penetrare a scaunului echivalentă cu cea a unui adult de 76 kg. Este necesar să se verifice dacă toate articulațiile manechinului 3-D H se rotesc liber și fără frecări semnificative.

(1) Pentru detalii privind manechinul 3-D H, a se adresa Societății Inginerilor de Autovehicule (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Penssylvania 15096, Statele Unite ale Americii.

Acest manechin corespunde celui descris în norma ISO 6549; 1980.

ANEXA 3

Apendicele 2

SISTEM DE REFERINȚĂ TRIDIMENSIONAL

1. Sistemul de referință tridimensional este definit de trei planuri ortogonale alese de producătorul vehiculului (a se vedea figura) (1).

2. Poziția vehiculului pentru măsurare este determinată prin așezarea vehiculului pe un suport, astfel încât coordonatele punctelor de reper să corespundă valorilor indicate de producător.

3. Coordonatele punctelor „R” și „H” sunt determinate în raport cu punctele de reper definite de producătorul vehiculului.

(1) Sistemul de referință corespunde standardului ISO 4130-1978.

ANEXA 3

Apendicele 3

PARAMETRI DE REFERINȚĂ AI LOCURILOR PE SCAUN

1. Codificarea parametrilor de referință

Pentru fiecare loc pe scaun, parametrii de referință sunt enumerați sub forma unei liste. Locurile pe scaun sunt identificate printr-un cod cu două caractere. Primul este o cifră arabă care semnifică rândul de scaune, numărând din față spre spatele vehiculului. Al doilea caracter este o majusculă care semnifică amplasamentul locului pe scaun într-un rând, orientat spre partea din față a vehiculului; literele următoare sunt utilizate astfel:

L = stânga C = centru R = dreapta

2. Definirea așezării vehiculului pentru măsurare

2.1. Coordonatele punctelor de reper

X …

Y …

Z …

3. Lista parametrilor de referință

Loc pe scaun: …

3.1.1. Coordonatele punctului R

X …

Y …

Z …

3.1.2. Unghiul prevăzut al trunchiului: …

3.1.3. Indicații privind reglarea scaunului (1)

orizontal: …

vertical: …

unghiular: …

unghiul trunchiului: …

Notă: Enumerați în această listă parametrii de referință ai celorlalte locuri pe scaun utilizând numerotarea: 3.2, 3.3 etc.

(1) A se elimina mențiunile care nu se aplică.

ANEXA 4

DETERMINAREA ÎNĂLȚIMII ȘI A LĂȚIMII REZEMĂTORII DE CAP

ANEXA 5

DETALII ALE LINIILOR TRASATE ȘI ALE MĂSURĂRILOR EFECTUATE ÎN TIMPUL ÎNCERCĂRILOR

ANEXA 6

METODĂ DE ÎNCERCARE PENTRU VERIFICAREA DISIPĂRII ENERGIEI

1. Instalare, aparat de încercare, aparatură de înregistrare și procedură

1.1. Instalare

Scaunul, așa cum se prezintă pe vehicul, se fixează solid pe un stand de încercare cu mijloacele de fixare prevăzute de producător, astfel încât să nu se poată deplasa sub efectul șocului.

Spătarul, în cazul în care este reglabil, este blocat în poziția descrisă la punctul 6.1.1 al prezentului regulament.

În cazul în care scaunul este prevăzut cu o rezemătoare de cap, aceasta se montează pe spătarul scaunului astfel cum se prezintă în vehicul. În cazul unei rezemători de cap separate, aceasta se fixează pe partea structurii vehiculului pe care este fixată în mod normal.

În cazul în care rezemătoarea de cap este reglabilă, ea va fi plasată în cea mai defavorabilă poziție permisă de dispozitivul său de reglare.

1.2. Aparat de încercare

1.2.1. Acesta constă dintr-un pendul al cărui pivot este susținut de rulmenți cu bile și a cărui masă redusă (1) în punctul său de lovire este de 6,8 kg. Extremitatea inferioară a pendulului este constituită dintr-un cap fals rigid, cu diametrul de 165 mm, al cărui centru este identic cu punctul de lovire al pendulului.

1.2.2. Capul fals este prevăzut cu două accelerometre și cu un dispozitiv de măsurare a vitezei, capabile să măsoare valorile în direcția impactului.

1.3. Aparatura de înregistrare

Aparatura de înregistrare folosită trebuie să permită efectuarea măsurătorilor cu următoarele exactități:

1.3.1. Accelerație:

exactitate: ±5 % din valoarea reală;

clasa de frecvență a lanțului de măsurare: clasa 600 corespunzând caracteristicilor standardului ISO 6487-1980.

sensibilitate transversală: ≤ 5 % din valoarea inferioară a scalei.

1.3.2. Viteză:

exactitate: ± 2,5 % din valoarea reală;

sensibilitate: 0,5 km/h.

1.3.3. Înregistrarea timpului:

aparatura trebuie să permită să se înregistreze fenomenul pe toată durata sa și citirile să se efectueze în miime de secundă;

începutul impactului, în momentul primului contact al capului fals cu piesa încercată trebuie reperat pe înregistrări, servind la analizarea încercării.

1.4. Procedura de încercare

1.4.1. Încercări asupra spătarului scaunului

Scaunul fiind instalat așa cum se indică la punctul 1.1 al prezentei anexe, direcția de impact din spate către față trebuie să fie situată într-un plan longitudinal și să formeze un unghi de 45° cu verticala.

Punctele de impact sunt alese de laborator în zona 1 definită la punctul 6.8.1.1 din prezentul regulament și/sau eventual în zona 2 definită la punctul 6.8.1.2 din prezentul regulament, pe suprafețe care prezintă raze de curbură mai mici de 5 mm.

Încercări asupra rezemătorilor de cap

Rezemătoarea de cap fiind montată și reglată așa cum se indică la punctul 1.1 din prezenta anexă, impactul se produce în locurile alese de laborator în zona 1 definită la punctul 6.8.1.1 al prezentului regulament și eventual în zona 2 definită la punctul 6.8.1.2 din prezentul regulament, pe suprafețe care prezintă raze de curbură mai mici de 5 mm.

1.4.2.1. Pentru partea din spate, direcția impactului din spate spre înainte trebuie să fie situată într-un plan longitudinal la un unghi de 45° în raport cu verticala.

1.4.2.2. Pentru partea din față, direcția impactului din față spre spate trebuie să fie orizontală, într-un plan longitudinal.

1.4.2.3. Zonele față și spate sunt limitate de planul orizontal tangent la partea superioară a rezemătorii de cap definit la punctul 6.5 din prezentul regulament.

1.4.3. Capul fals trebuie să lovească elementul în încercare cu o viteză de 24,1 km/h; această viteză este realizată fie prin simpla energie de propulsie, fie folosind un dispozitiv propulsor suplimentar.

2. Rezultate

Valoarea decelerației care trebuie avută în vedere este media indicată de cele două decelerometre.

3. Proceduri echivalente

(a se vedea punctul 6.9 din prezentul regulament)

(1) Relația între masa redusă „mr” și masa totală a pendulului „m”, la distanța „a” între punctul de lovire și axa de rotație și la distanța „l” între centrul de gravitație și axa de rotație, este determinată de formula:

ANEXA 7

METODĂ DE ÎNCERCARE A REZISTENȚEI ANCORAJELOR ȘI A SISTEMELOR DE REGLARE, DE BLOCARE ȘI DE DEPLASARE ALE SCAUNULUI

1. Încercarea de rezistență la efectele inerției

1.1. Scaunele în încercare sunt montate pe structura de rezistență a vehiculului căruia îi sunt destinate și această structură de rezistență este solid fixată de un cărucior de încercare, astfel cum se indică în punctele următoare.

1.2. Metoda de ancorare a caroseriei vehiculului pe căruciorul de încercare nu trebuie să aibă ca efect ranforsarea ancorajelor scaunelor.

1.3. Scaunele și părțile lor componente trebuie să fie reglate și blocate după cum se specifică la punctul 6.1.1 și într-una dintre pozițiile descrise la punctele 6.3.3 sau 6.3.4 din prezentul regulament.

1.4. Dacă scaunele din aceeași grupă nu prezintă diferențe esențiale în sensul punctului 2.2 din prezentul regulament, încercările prescrise la punctele 6.3.1 și 6.3.2 pot fi efectuate astfel încât unul dintre scaune să fie reglat în poziția cea mai avansată și celălalt scaun în poziția cea mai retrasă.

1.5. Decelerația căruciorului este măsurată cu ajutorul unui lanț de aparate de măsurare din clasa 60 (CFC) corespunzând caracteristicilor standardului internațional ISO nr. 6487-1980.

2. Încercarea de coliziune a vehiculului complet cu o barieră rigidă

2.1. Bariera este constituită dintr-un bloc de beton armat având o lățime minimă de 3 m, o înălțime minimă de 1,5 m și o grosime minimă de 0,6 m. Suprafața frontală trebuie să fie perpendicular pe partea finală a pistei de lansare și trebuie să fie acoperită cu plăci de 19 mm ± 1 mm grosime. În spatele blocului de beton, trebuie tasate cel puțin 90 de tone de pământ. Bariera de beton și de pământ poate fi înlocuită cu obstacole cu aceeași suprafață frontală, care oferă rezultate echivalente.

2.2. În momentul impactului, vehicul trebuie să ruleze liber. El trebuie să atingă obstacolul urmând o traiectorie perpendiculară pe peretele de lovit; abaterea laterală maximă admisă între linia mediană verticală a părții din față a vehiculului și linia mediană verticală a peretelui de lovit este de ± 30 cm; în momentul impactului, vehiculul nu trebuie să mai fie supus acțiunii eventuale a unui dispozitiv (unor dispozitive) adițional(e) de ghidare sau de propulsie. Viteza în momentul impactului trebuie să fie cuprinsă între 48,3 km/h și 53,1 km/h.

2.3. Sistemul de alimentare cu combustibil trebuie să fie umplut la cel puțin 90 % din capacitatea sa cu combustibil sau un lichid echivalent.

ANEXA 8

DETERMINAREA COTEI „A” A INTERSTIȚIILOR REZEMĂTORII DE CAP

Notă: Secțiunea A-A trebuie să fie determinată într-un punct de pe suprafața discontinuității care permite intruziunea maximă a sferei, fără aplicarea nici unei sarcini.

Notă: Secțiunea A-A trebuie să fie determinată într-un punct de pe suprafața discontinuității care permite intruziunea maximă a sferei, fără aplicarea niciunei sarcini.

ANEXA 9

METODĂ DE ÎNCERCARE A DISPOZITIVELOR DESTINATE PROTEJĂRII OCUPANȚILOR ÎMPOTRIVA DEPLASĂRII BAGAJELOR

1. Mase de încercare

Mase rigide al cărui centru de inerție se confundă cu centrul geometric.

Tip 1

Dimensiuni: 300 mm × 300 mm × 300 mm Toate muchiile și toate colțurile trebuie să fie rotunjite până la o rază de curbură de 20 mm. Masa: 18 kg





Tip 2

Dimensiuni: 500 mm × 350 mm × 125 mm Toate muchiile și toate colțurile trebuie să fie rotunjite până la o rază de curbură de 20 mm. Masa: 10 kg

2. Pregătirea încercării

2.1. Încercarea spătarelor scaunelor (a se vedea figura 1)

Cerințe generale

2.1.1.1. La dorința producătorului, părțile a căror duritate este mai mică de 50 Shore A pot fi înlăturate de la scaunul sau rezemătoarea de cap supuse încercării.

2.1.1.2. Două mase de încercare din tipul 1 trebuie să fie plasate pe planșeul portbagajului. Pentru determinarea amplasării maselor de încercare în sens longitudinal, ele trebuie mai întâi să fie plasate astfel încât suprafața lor anterioară să fie în contact cu partea vehiculului care constituie limita față a portbagajului și suprafața inferioară să fie așezată pe planșeul portbagajului. Se deplasează apoi spre înapoi, paralel cu planul longitudinal median al vehiculului; până când centrul lor geometric parcurge o distanță pe orizontală de 200 mm. Dacă dimensiunile portbagajului nu permit deplasarea înapoi cu 200 mm și dacă scaunele din spate sunt reglabile orizontal, acestea trebuie să fie trase în față cât de mult permite reglajul pentru o utilizare obișnuită sau până la poziția corespunzătoare unei distanțe de 200 mm, dacă această distanță este mai scurtă. În celelalte cazuri, masele de încercare trebuie să fie plasate cât mai departe posibil în urma scaunelor spate. Distanța dintre planul longitudinal median al vehiculului și suprafața interioară a fiecărei mase de încercare trebuie să fie de 25 mm pentru a obține o distanță de 50 mm dintre cele două mase.

2.1.1.3. În timpul încercării, scaunele față trebuie să fie reglate astfel încât sistemul de blocare să nu poată fi declanșat de factori externi. În măsura în care este posibil, scaunele trebuie să fie reglate astfel:

Reglajul longitudinal trebuie să corespundă unei indentații sau unei distanțe de 10 mm înaintea poziției de utilizare cea mai retrasă posibil specificată de producător (pentru scaunele echipate cu un reglaj vertical independent, perna trebuie plasată în cea mai joasă poziție posibilă). Încercarea trebuie să fie efectuată cu spătarele scaunelor din față în poziția de utilizare obișnuită.

2.1.1.4. Dacă spătarul scaunului este prevăzut cu o rezemătoare de cap, și aceasta este reglabilă, încercarea trebuie să fie efectuată cu rezemătoarea de cap plasată în poziția cea mai înaltă.

2.1.1.5. Dacă spătarul (spătarele) scaunului (scaunelor) din spate este (sunt) pliabil(e), acesta (acestea) trebuie să fie plasat(e) în poziția dreaptă normală prin intermediul mecanismului de blocare de serie.

2.1.1.6. Scaunele în spatele cărora masele de tip 1 nu pot fi instalate sunt exceptate de la această încercare.

Vehicule care conțin mai mult de două rânduri de scaune

2.1.2.1. Dacă rândul scaunelor situat cel mai în spate este detașabil și/sau poate fi pliat de utilizator în conformitate cu instrucțiunile producătorului pentru a mări portbagajul, încercarea va fi efectuată, de asemenea și asupra rândului de scaune plasat imediat în fața acestui rând situat cel mai în spate.

2.1.2.2. Totuși, în acest caz, serviciul tehnic, după consultarea cu producătorul, va putea decide să nu mai supună la încercări unul din cele două rânduri de scaune situate cel mai în spate dacă scaunele și accesoriile lor au aceeași formă și dacă este respectată condiția de încercare de 200 mm.

2.1.3. Dacă există un loc gol care permite alunecarea unei mase de tipul 1 între scaune, sarcinile de încercare (două mase de tip 1) trebuie să fie instalate în spatele scaunelor, după acordul dintre serviciul tehnic și producător.

2.1.4. Configurația exactă de încercare trebuie să fie notată în raport.

Încercarea sistemelor de compartimentare

Pentru încercarea dispozitivelor de compartimentare situate deasupra spătarelor scaunelor, vehiculul trebuie să fie prevăzut cu un planșeu de încercare fix supraînălțat, care trebuie să aibă o suprafață de încărcare astfel încât centrul de greutate al masei de încercare să se afle central, între marginea superioară a spătarului adiacent (fără a ține seama de rezemătoarea de cap) și suprafața interioară a dublurii plafonului. O masă de încercare de tip 2 este plasată pe planșeul de încercare supraînălțat, cea mai mare suprafață a sa (500 mm × 350 mm) fiind situată central în raport cu axa longitudinală a vehiculului și cu suprafața sa de 500 mm × 125 mm orientată spre înainte. Sistemele de compartimentare în spatele cărora nu este posibilă instalarea unei mase de încercare de tip 2 sunt exceptate de la această încercare. Masa de încercare este plasată în contact direct cu sistemul de compartimentare. Alte două mase de încercare de tip 1 sunt plasate în plus, după cum se indică la punctul 2.1, pentru a putea efectua o încercare simultană a spătarelor scaunelor (a se vedea figura 2).

2.2.1. Dacă spătarul scaunului este prevăzut cu o rezemătoare de cap, și aceasta este reglabilă, încercarea trebuie să fie efectuată cu rezemătoarea de cap plasată în poziția cea mai înaltă.

3. Încercarea dinamică a spătarelor scaunelor și a sistemelor de compartimentare utilizate ca sisteme de reținere a bagajelor

3.1. Caroseria autoturismului trebuie să fie fixată solid pe un cărucior de încercare și acest ancoraj nu trebuie să consolideze nici spătarele scaunelor, nici sistemul de compartimentare. După instalarea maselor de încercare în conformitate cu punctul 2.1 sau 2.2, caroseria autoturismului trebuie să fie supusă unei accelerații, astfel cum se indică în apendicele la anexa 9, astfel încât în momentul impactului, viteza sa de rulare liberă să fie de 50 + 0/– 2 km/h. Cu acordul producătorului, se poate utiliza ca soluție de înlocuire, culoarul impulsului de încercare descris mai sus pentru executarea încercării de rezistență a scaunelor în conformitate cu punctul 6.3.1.

ANEXA 9

Apendice

CULOARUL DE DECELERARE A CĂRUCIORULUI ÎN FUNCȚIE DE TIMP

(Coliziune frontală)