II
(Acte adoptate în temeiul Tratatelor CE/Euratom a căror publicare nu este obligatorie)
DECIZII
DECIZIA CONSILIULUI
din 8 noiembrie 2007
privind aderarea Republicii Bulgaria și a României la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980
(2007/856/CE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Actul de aderare din 2005, în special articolul 3
alineatul (4),
având în vedere recomandarea Comisiei,având în vedere avizul Parlamentului European (
1),
întrucât:
(1) Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale
(denumită în continuare „Convenția din 1980”), deschisă
spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, a intrat în vigoarela 1 aprilie 1991.
(2) Convenția din 1980 a fost completată de Primul și Al doilea
protocol din 19 decembrie 1988 privind interpretarea
acesteia de către Curtea de Justiție a ComunitățilorEuropene (
2) (denumite în continuare „Primul și Al doilea
protocol din 1988”).
(3) Republica Elenă a aderat la Convenția din 1980 prin
Convenția din 10 aprilie 1984 (3) (denumită în continuare
„Convenția din 1984”), care a intrat în vigoare la 1 aprilie1991.
(4) Regatul Spaniei și Republica Portugheză au aderat la
Convenția din 1980 prin Convenția din 18 mai 1992 (4)
(denumită în continuare „Convenția din 1992”), care a
intrat în vigoare la 1 septembrie 1993.(5) Republica Austria, Republica Finlanda și Regatul Suediei au
aderat la Convenția din 1980 prin Convenția din
29 noiembrie 1996 (5) (denumită în continuare „Convenția
din 1996”), care a intrat în vigoare la 1 octombrie 1998.
(6) Ca urmare a aderării la Uniunea Europeană a Republicii
Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii
Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, aRepublicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Sloveniași a Republicii Slovace, o convenție privind aderarea acestornoi state membre la Convenția din 1980, precum și la
Primul și Al doilea protocol din 1988 (
6) a fost semnată la
14 aprilie 2005 (denumită în continuare „Convenția din
2005”). Aceasta nu este încă în vigoare între toate statele
membre.
(7) În temeiul articolului 3 alineatul (3) din Actul de aderare
din 2005, Republica Bulgaria și România aderă la con-
vențiile și protocoalele enumerate în anexa I la actul de
aderare, astfel cum a fost modificată prin Decizia 2007/
857/CE a Consiliului (7). Printre aceste convenții și
protocoale figurează Convenția din 1980 și Primul și Al
doilea protocol din 1988, precum și convențiile din 1984,
1992, 1996 și din 2005. Aceste convenții și protocoale
intră în vigoare în raport cu Republica Bulgaria și România
la data stabilită de Consiliu.
(8) În conformitate cu articolul 3 alineatul (4) din Actul de
aderare din 2005, Consiliul urmează săefectueze toate
modifică rile necesare ca urmare a aderării Republicii
Bulgaria și a României la aceste convenții și protocoale,29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/1
(1) Aviz emis la 11 octombrie 2007 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial).
(2) JO L 48, 20.2.1989, p. 1 și JO L 48, 20.2.1989, p. 17.
(3) JO L 146, 31.5.1984, p. 1.
(4) JO L 333, 18.11.1992, p. 1.(5) JO C 15, 15.1.1997, p. 10.
(6) JO C 169, 8.7.2005, p. 1.
(7) A se vedea pagina 3 din prezentul Jurnal Oficial.
DECIDE:
Articolul 1
La articolul 2 din Primul protocol din 1988 privind interpretarea
de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convențieidin 1980, litera (a) se modifică după cum urmează:
(a) între a doua și a treia liniuță se introduce următoarea
liniuță:
„— în Bulgaria:
Върховен касационен съд șiВърховен административен
съд”;
(b) între a douăzecea și a douăzeci și una liniuță se introduce
următoarea liniuță:
„— în România:
Înalta Curte de Casație și Justiție”.
Articolul 2
(1) Convenția din 1980 și Primul și Al doilea protocol din
1988, precum și convențiile din 1984, 1992 și 1996, astfel cum
au fost modificate prin prezenta decizie, intră în vigoare între
Republica Bulgaria, România și celelalte state membre la 15
ianuarie 2008.
(2) Convenția din 2005 intră în vigoare la 15 ianuarie 2008
între Republica Bulgaria, România și statele membre în raport cu
care această convenție a intrat în vigoare înaintea acestei date.
(3) Convenția din 2005 intră în vigoare între Republica
Bulgaria, România și statele membre în raport cu care aceastăconvenție nu este încă în vigoare la data menționată la articolul 5
alineatul (2) din convenția respectivă.
Articolul 3
Textele Convenției din 1980 și ale Primului și Celui de-al doilea
protocol din 1988, precum și cele ale convențiilor din 1984,
1992, 1996 și 2005, redactate în limbile bulgară și română și
anexate la prezenta decizie, sunt autentice în aceleași condiții cași celelalte versiuni lingvistice ale convențiilor și ale protocoalelor
menționate.
Un exemplar unic al acestor texte în limbile bulgară și română
este depus la arhivele Secretariatului General al ConsiliuluiUniunii Europene împreună cu celelalte versiuni lingvistice
autentice.
Secretarul general transmite guvernelor Republicii Bulgaria și
României o copie certificată conformă a convențiilor și a
protocoalelor menționate la primul paragraf, în limbile spaniolă,cehă, daneză, germană, estonă, greacă, engleză, franceză,irlandeză, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olan-deză, polonă, portugheză, slovacă, slovenă, finlandeză și suedeză.
Articolul 4
Prezenta decizie produce efecte din ziua următoare datei
publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 8 noiembrie 2007.
Pentru Consiliu
Președintele
R. PEREIRAL 347/2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
ANEXA I
CONVENȚ IA
privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980
PREAMBUL
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE la Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene,
PREOCUPATE să continue, în domeniul dreptului internațional privat, activitatea de unificare juridică deja întreprinsă în
cadrul Comunității, în special în ceea ce privește competența instanțelor și executarea hotărârilor,
DORIND să instituie norme uniforme cu privire la legea aplicabilă obligațiilor contractuale,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
TITLUL I
DOMENIUL DE APLICARE A CONVENȚIEI
Articolul 1
Domeniul de aplicare a convenției
(1) Normele din prezenta convenție se aplică obligațiilor contractuale în toate situațiile în care există un conflict de legi.
(2) Dispozițiile prezentei convenț ii nu se aplică:
(a) statutului și capacității persoanelor fizice, fără a aduce atingere articolului 11;
(b) obligațiilor contractuale privind:
— testamentele și succesiunile;
— drepturile patrimoniale ce decurg din regimuri matrimoniale;
— drepturile și obligațiile ce decurg din relațiile de familie, părintești, de căsătorie sau de alianță, inclusiv obligațiile
de întreținere în privința copiilor nelegitimi;
(c) obligațiilor născute din cambii, cecuri, bilete la ordin, precum și din alte instrumente negociabile, în măsura în care
obligațiile născute din aceste alte instrumente negociabile derivă din caracterul lor negociabil;
(d) convenț iilor de arbitraj și celor de alegere a instanței competente;
(e) chestiunilor reglementate de dreptul societăților și al altor persoane juridice, înregistrate sau nu, cum sunt constituirea,
prin înregistrare sau în alt mod, capacitatea juridică, funcționarea internă și dizolvarea societăților și altor persoane
juridice, înregistrate sau nu, precum și răspunderea personală juridică a administratorilor sau a membrilor acestora
pentru obligațiile societății sau ale persoanei juridice;29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/3
(f) capacității unui administrator de a angaja față de terți persoana pe seama căreia acționează sau capacității unui organ al
unei societăți sau al unei persoane juridice, înregistrate sau nu, de a angaja față de terți această societate sau persoană
juridică;
(g) constituirii trusturilor, relațiilor pe care acestea le creează între cei care le compun, administratorii trusturilor și
beneficiari;
(h) mijloacelor de probă și procedurii, fără a aduce atingere articolului 14.
(3) Normele din prezenta convenție nu se aplică contractelor de asigurare care acoperă riscurile situate pe teritoriile
statelor membre ale Comunității Economice Europene. Pentru a determina dacă un risc este situat pe aceste teritorii, instanța
aplică legislația sa națională.
(4) Alineatul precedent nu se aplică contractelor de reasigurare.
Articolul 2
Aplicarea legii statelor care nu sunt state contractante
Orice lege desemnată prin prezenta convenț ie se aplică indiferent dacă această lege este sau nu cea a unui stat contractant.
TITLUL II
NORME UNIFORME
Articolul 3
Libertatea de alegere
(1) Contractul este guvernat de legea aleasă de către părți. Această alegere trebuie să fie expresă sau să rezulte, cu un grad
rezonabil de certitudine, din condițiile contractuale sau din împrejurările cauzei. Prin alegerea lor, părțile pot desemna legeaaplicabilă întregului contract sau numai unei părți din acesta.
(2) Părțile pot conveni, în orice moment, să supună contractul altei legi decât cea care îl guverna anterior, fie în baza unei
alegeri anterioare în temeiul prezentului articol, fie în temeiul altor dispoziții ale prezentei convenții. Orice modificare
efectuată de către părți cu privire la legea aplicabilă, care intervine ulterior încheierii contractului, nu aduce atingere
valabilității formale a contractului în sensul articolului 9 și nu afectează în mod negativ drepturilor terților.
(3) Alegerea de către părți a unei legi străine, indiferent dacă este însoțită sau nu de alegerea unei instanțe străine, nu aduce
atingere, în cazul în care toate celelalte elemente relevante ale situației sunt legate la momentul acestei alegeri de o singură
țară, aplicării normelor de la care legea țării respective nu permite derogare prin contract, denumite în continuare „norme
imperative”.
(4) Existența și valabilitatea consimțământului părților cu privire la alegerea legii aplicabile se determină în conformitate cu
dispozițiile articolelor 8, 9 și 11.
Articolul 4
Legea aplicabilă în absența alegerii
(1) În măsura în care legea aplicabilă contractului nu a fost aleasă în conformitate cu articolul 3, contractul este supus legii
țării cu care acesta prezintă cele mai strânse legături. Cu toate acestea, dacă o parte a contractului poate fi separată de restul
contractului și prezintă o legătură mai strânsă cu o altă țară, legea acestei alte țări se va putea aplica, prin excepție, acestei
părți din contract.L 347/4 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
(2) Sub rezerva dispozițiilor alineatului (5), contractul este prezumat a avea legături mai strânse cu țara în care partea care
trebuie să execute prestația caracteristică acelui contract își are reședința obișnuită sau, în cazul unei societăți sau al unei alte
persoane juridice, înregistrate sau nu, sediul central. Cu toate acestea, dacă contractul este încheiat în exercitarea activității
profesionale a acestei părți, țara în cauză este aceea în care este situat sediul său principal sau țara în care este situat locul de
desfășurare a activității la care trebuie executată prestația, în cazul în care, în conformitate cu contractul, prestația trebuie
executat ăprintr-un alt loc de desfășurare a activității decât sediul principal.
(3) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (2) al prezentului articol, în măsura în care contractul are ca obiect un
drept real imobiliar sau un drept de folosință asupra unui bun imobil, contractul în cauză este prezumat a avea legăturile cele
mai strânse cu țara unde este situat imobilul.
(4) Contractul de transport de mărfuri nu face obiectul prezumției de la alineatul (2). În cazul unui astfel de contract, dacă
țara în care transportatorul își are sediul principal în momentul încheierii contractului este aceeași cu cea unde este situatlocul de încărcare sau de descărcare sau sediul principal al expeditorului, contractul este prezumat ca având legăturile celemai strânse cu țara respectivă. La aplicarea prezentului alineat, contractele pentru curse charter pentru o singură călătorie
sau alte contracte sunt considerate contracte de transport de mărfuri dacă au ca obiect principal efectuarea unui transport de
mărfuri.
(5) Alineatul (2) nu se aplică dacă prestația caracteristică nu poate fi determinată, iar prezumțiile de la alineatele (2), (3) și
(4) sunt înlăturate dacă din ansamblul circumstanțelor cauzei reiese că acel contract prezintă legături mai strânse cu o altă
țară.
Articolul 5
Anumite contracte încheiate de consumatori
(1) Prezentul articol se aplică contractelor care au ca obiect furnizarea unde mărfuri sau servicii unei persoane
(consumatorul), pentru o folosință care poate fi considerată ca nefăcând parte din activitatea sa profesională, precum și
contractelor de acordare a unui credit în acest scop.
(2) Sub rezerva dispozițiilor articolului 3, alegerea de către părți a legii aplicabile nu poate avea ca rezultat privarea
consumatorului de protecția care îi este asigurată prin normele imperative ale legii țării în care acesta își are reședința
obișnuită:
— dacă încheierea unui contract a fost precedată în această țară de o ofertă specifică adresată consumatorului sau de
publicitate și dacă acel consumator a îndeplinit în această țarătoate formalitățile necesare în ceea ce îl privește pentru
încheierea contractului; sau
— dacă co-contractantul consumatorului sau reprezentantul acestuia a primit comanda consumatorului în această țară;
sau
— dacă contractul este o vânzare de mărfuri și consumatorul a călătorit din acea țară într-o țară străină în care a emis
comanda, cu condiția ca această călătorie a consumatorului să fi fost organizată de către vânzător în scopul de a
determina consumatorul să cumpere.
(3) Sub rezerva dispozițiilor articolului 4 și în absența unei alegeri în conformitate cu articolul 3, contractele cărora li se
aplică prezentul articol sunt supuse legii țării în care consumatorul își are reședința obișnuită, dacă sunt încheiate în
împrejurările descrise la alineatul (2) al prezentului articol.
(4) Prezentul articol nu se aplică:(a) contractelor de transport;(b) contractelor de prestări de servicii, în cazul în care serviciile urmează săfie prestate consumatorului exclusiv într-o altă
țară decât cea în care consumatorul își are reședința obișnuită.
(5) Sub rezerva dispozițiilor alineatului (4), prezentul articol se aplică contractului care oferă, pentru un preț global,
prestații combinate de transport și cazare.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/5
Articolul 6
Contractele individuale de muncă
(1) Sub rezerva dispozițiilor articolului 3, într-un contract de muncă alegerea de către părți a legii aplicabile nu poate avea
ca rezultat privarea angajatului de protecția care îi este asigurată prin normele imperative ale legii care ar fi aplicabilă în
absența alegerii, în temeiul alineatului (2).
(2) Sub rezerva dispozițiilor articolului 4 și în absența unei alegeri în conformitate cu articolul 3, contractul de muncă este
supus:
(a) legii țării în care angajatul își desfășoară în mod obișnuit munca în executarea contractului, chiar dacă este angajat cu
titlu temporar în altă țară; sau
(b) dacă angajatul nu își desfășoară în mod obișnuit munca într-o singură țară, legii țării în care este situat sediul prin care
a fost angajat,
cu excepția cazului în care reiese din ansamblul împrejurărilor că acel contract de muncă prezintă legături mai strânse cu o
altă țară, caz în care contractul este supus legii acelei țări.
Articolul 7
Normele imperative
(1) La aplicarea, în temeiul prezentei convenții, a legii unei anumite țări, pot fi recunoscute efectele normelor imperative
ale legii altei țări cu care situația prezintă o legătură strânsă dacă și în măsura în care, în temeiul dreptului acestei din urmă
țări, normele respective trebuie aplicate indiferent care este legea aplicabilă contractului. Pentru a se decide dacă pot fi
recunoscute efectele acestor norme imperative, se va ține cont de natura acestora, de scopul acestora, precum și de
consecințele care decurg din aplicarea sau neaplicarea lor.
(2) Nicio dispoziție din prezenta convenție nu poate limita aplicarea normelor legii instanței în cazul în care aceste norme
sunt imperative indiferent care este legea aplicabilă, în rest, contractului.
Articolul 8
Valabilitatea materială
(1) Existența și valabilitatea contractului sau a unei condiții contractuale se determină pe baza legii care ar fi aplicabilă
contractului sau condiției respective, în temeiul prezentei convenții, dacă contractul sau condiția ar fi valabile.
(2) Cu toate acestea, o parte se poate întemeia pe legea țării în care își are reședința obișnuită pentru a stabili lipsa
consimțământului său, dacă din împrejurări reiese că nu ar fi rezonabil să se determine efectele comportamentului său în
conformitate cu legea precizată la alineatul precedent.
Articolul 9
Valabilitatea formală
(1) Un contract încheiat între persoane care se află în aceeași țară este formal valabil dacă respectă cerințele de formă
prevăzute de legea căreia îi este supus în temeiul prezentei convenții sau cerințele de formă prevăzute de legea țării în care a
fost încheiat.
(2) Un contract încheiat între persoane care se află înțări diferite este formal valabil dacă respectă cerințele de formă
prevăzute de legea căreia îi este supus în temeiul prezentei convenții sau cerințele de formă prevăzute de legea uneia dintre
țările respective.L 347/6 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
(3) În cazul în care contractul este încheiat prin reprezentant, țara în care acționează reprezentantul este cea care se ia în
considerare în sensul aplicării alineatelor (1) și (2).
(4) Un act menit să producă efecte juridice cu privire la un contract existent sau preconizat este formal valabil dacă
respectă cerințele de formă prevăzute de legea căreia îi este supus sau îi va fi supus contractul în temeiul prezentei convenții
sau de legea țării în care a fost încheiat actul respectiv.
(5) Dispozițiile alineatelor precedente nu se aplică contractelor care intră sub incidența articolului 5, încheiate în
împrejurările descrise la articolul 5 alineatul (2). Valabilitatea formală a unor astfel de contracte este reglementată de legea
țării în care consumatorul își are reședința obișnuită.
(6) Sub rezerva alineatelor (1)-(4) ale prezentului articol, un contract care are ca obiect un drept real imobiliar sau un drept
de folosință asupra unui bun imobil este supus în ceea ce privește forma normelor imperative ale legii țării în care este situat
bunul imobil, dacă prin legea respectivă aceste cerințe se impun indiferent care este locul încheierii contractului și indiferent
care este legea care reglementează pe fond contractul.
Articolul 10
Domeniul de aplicare a legii contractului
(1) Legea aplicabilă contractului în temeiul articolelor 3-6 și 12 din prezenta conven ție reglementează în special:
(a) interpretarea;
(b) executarea obligațiilor;
(c) în limitele competenței conferinte instanței prin legea sa procedurală, urmările încălcării contractului, inclusiv
evaluarea prejudiciului în măsura în care este reglementată de norme de drept;
(d) diferitele moduri de stingere a obligațiilor, precum și prescripția și decăderea;
(e) consecințele nulității contractului.
(2) În ceea ce privește modalitățile de executare și măsurile care trebuie luate în cazul executării defectuoase, se va ține
seama de legea țării în care are loc executarea.
Articolul 11
Incapacitatea
Într-un contract încheiat între persoane care se află în aceeași țară, o persoană fizicăcare este capabilă în temeiul legii acestei
țări poate invoca incapacitatea sa care decurge dintr-o altă lege numai dacă, în momentul încheierii contractului, co-
contractantul cunoștea această incapacitate sau dacă nu o cunoștea ca urmare a neglijenței sale.
Articolul 12
Cesiunea de creanță
(1) Obliga țiile dintre cedentul și cesionarul unei creanțe sunt reglementate de legea care, în temeiul prezentei convenții,
este aplicabilă contractului dintre aceștia.
(2) Legea care reglementează creanța cedată determină caracterul cesionabil al acesteia, raporturile dintre cesionar și
debitor, condițiile de opozabilitate a cesiunii debitorului și caracterul liberator al prestației executate de către debitor.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/7
Articolul 13
Subrogația
(1) Dacă o persoană („creditorul”), are o creanță contractuală față de o altă persoană („debitorul”) și dacă un terț are
obligația de a satisface creanța față de creditor sau a satisfăcut în fapt această creanță, legea care reglementează obligația
terțului de a satisface creanța față de creditor determină dacă terțul este îndrept ățit să exercite, în tot sau în parte, împotriva
debitorului drepturile pe care le avea creditorul în temeiul legii aplicabile raporturilor dintre aceștia.
(2) Aceeași normă se aplică dacă mai multor persoane le revine aceeași obligație contractuală, iar creanța a fost satisfăcută
fațăde creditor de către una dintre aceste persoane.
Articolul 14
Sarcina probei
(1) Legea care reglementează contractul în temeiul prezentei convenții se aplică în măsura în care, în materie de obligații
contractuale, stabilește prezumții legale sau atribuie sarcina probei.
(2) Contractele sau actele menite să producă efecte juridice pot fi dovedite prin orice mijloc de probă admis fie de legea
instanței, fie de una dintre legile menționate la articolul 9, în temeiul căreia actul este valabil în ceea ce privește forma, cucondiția ca astfel de mijloace de probă săfie admisibile în fața instanței sesizate.
Articolul 15
Excluderea trimiterii
În cazul în care prezenta convenție dispune aplicarea legii unei țări, prin legea acestei țări se înțeleg normele de drept în
vigoare în această țară cu excepția normelor de drept internațional privat.
Articolul 16
Ordinea publică
Aplicarea unei norme a legii oricărei țări desemnată prin prezenta conven ție nu poate fi înlăturată decât dacă această aplicare
este vădit incompatibilă cu ordinea publică în sensul legii instanței.
Articolul 17
Neretroactivitatea
Prezenta convenție se aplică contractelor încheiate într-un stat contractant după data la care prezenta convenție a intrat în
vigoare în raport cu statul respectiv.
Articolul 18
Interpretarea uniformă
În interpretarea și aplicarea normelor uniforme de mai sus, se ține seama de caracterul lor internațional și de oportunitatea
atingerii unui nivel uniform de interpretare și aplicare a acestora.L 347/8 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
Articolul 19
State cu mai multe sisteme juridice
(1) În cazul în care un stat cuprinde mai multe unități teritoriale, fiecare dintre acestea având norme de drept proprii în
materie de obligații contractuale, pentru a determina legea aplicabilă în temeiul prezentei convenții, fiecare unitate teritorială
este considerată oțară.
(2) Un stat în care diferite unități teritoriale au propriile lor norme de drept în materie de obligații contractuale nu este
obligat să aplice prezenta convenție conflictelor de legi care intervin numai între sisteme juridice ale acestor unități
teritoriale.
Articolul 20
Supremația dreptului comunitar
Prezenta convenț ie nu aduce atingere aplicării dispozițiilor care stabilesc, pentru anumite chestiuni specifice, normele
referitoare la conflictele de legi în materie de obligații contractuale și care sunt sau vor fi cuprinse în acte ale instituțiilor
Comunităților Europene sau în legislațiile naționale armonizate în cadrul punerii în aplicare a unor asemenea acte.
Articolul 21
Raporturile cu alte convenții
Prezenta convenție nu aduce atingere aplicării convențiilor internaționale la care un stat contractant este sau devine parte.
Articolul 22
Rezerve
(1) Orice stat contractant poate, la momentul semnării, al ratificării, al acceptă rii sau al aprobării, să își rezerve dreptul de a
nu aplica:
(a) dispozițiile articolului 7 alineatul (1);
(b) dispozițiile articolului 10 alineatul (1) litera (e).(2) Orice stat contractant poate de asemenea, la notificarea unei extinderi a convenției în conformitate cu articolul 27
alineatul (2), să formuleze una sau mai multe asemenea rezerve cu efect limitat la teritoriile vizate de extindere sau la unele
dintre aceste teritorii.
(3) Orice stat contractant poate retrage în orice moment o rezervă; rezerva încetează săproducă efecte în prima zi a celei
de-a treia luni calendaristice după notificarea retragerii.
TITLUL III
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 23
(1) Dacă, după data intrării în vigoare a prezentei convenții în raport cu un stat contractant, acesta dorește să adopte o
nouă normă de conflict de legi pentru o anumită categorie de contracte care intră în domeniul de aplicare al prezentei
convenț ii, statul în cauză comunică intenția sa celorlalte state semnatare prin intermediul secretarului general al Consiliului
Comunităților Europene.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/9
(2) În termen de 6 luni de la comunicarea către secretarul general, orice stat semnatar poate solicita acestuia să organizeze
consultări între statele semnatare în vederea ajungerii la un acord.
(3) Dacă în acest termen niciun stat semnatar nu a solicitat consultări sau dacă, în termen de doi ani de la comunicarea
către secretarul general, nu a rezultat niciun acord în urma consultărilor, statul contractant în cauză poate modifica legislația
sa în modul indicat. Măsurile luate de statul în cauză sunt aduse la cunoștința celorlalte state semnatare prin intermediul
secretarului general al Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 24
(1) Dacă, după data intrării în vigoare a prezentei conven ții în raport cu un stat contractant, acesta dorește să devină parte
a unei convenț ii multilaterale al cărei obiectiv principal ori unul dintre obiectivele principale este de a stabili norme de drept
internațional privat cu privire la oricare dintre materiile reglementate prin prezenta convenț ie, se aplică procedura prevăzută
la articolul 23. Cu toate acestea, termenul de 2 ani menționat la alineatul (3) din articolul respectiv se reduce la un an.
(2) Nu este necesar să fie urmată procedura menționată la alineatul precedent dacă un stat contractant sau una dintre
Comunitățile Europene este deja parte la convenția multilaterală sau dacă obiectul acesteia este de a revizui o convenție la
care statul în cauză este deja parte sau dacă este cazul unei convenții încheiate în cadrul Tratatelor de instituire a
Comunităților Europene.
Articolul 25
În cazul în care un stat contractant consideră căse aduce atingere unificării realizate prin prezenta convenție prin încheierea
unor acorduri care nu sunt reglementate la articolul 24 alineatul (1), statul respectiv poate solicita secretarului general alConsiliului Comunităților Europene să organizeze consultări între statele semnatare ale prezentei convenții.
Articolul 26
Fiecare stat contractant poate solicita revizuirea prezentei convenții. În acest caz, președintele Consiliului Comunităților
Europene convoacă o conferință de revizuire.
Articolul 27
(1) Prezenta convenție se aplică pe teritoriile europene ale statelor contractante, inclusiv Groenlanda, precum și pe tot
teritoriul Republicii Franceze.
(2) Prin excepție de la alineatul (1):
(a) prezenta convenț ie nu se aplică Insulelor Feroe, cu excepția cazului în care Regatul Danemarcei formulează o
declarație în sens contrar;
(b) prezenta convenție nu se aplică niciunui teritoriu european situat în afara Regatului Unit și ale cărui relații
internaționale sunt asumate de Regatul Unit, cu excepția cazului în care Regatul Unit formulează o declarație în sens
contrar cu privire la un asemenea teritoriu;
(c) prezenta convenție se aplică Antilelor Olandeze, dacă Regatul Țărilor de Jos formulează o declarație în acest sens.
(3) Aceste declarații pot fi efectuate în orice moment prin notificare adresată secretarului general al Consiliului
Comunităților Europene.
(4) Căile de atac exercitate în Regatul Unit împotriva deciziilor pronunțate de instanțele situate într-unul dintre teritoriile
menționate la alineatul (2) litera (b) sunt considerate cauze în desfășurare în fața instanțelor din teritoriile respective.L 347/10 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
Articolul 28
(1) Prezenta convenție este deschisă spre semnare, de către statele părți la Tratatul de instituire a Comunității Economice
Europene, începând cu 19 iunie 1980.
(2) Prezenta conven ție este supusă ratifică rii, acceptării sau aprobării de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare,
de acceptare sau de aprobare se depun pe lângă Secretariatul General al Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 29
(1) Prezenta convenție intră în vigoare în prima zi a celei de-a treia luni următoare depunerii celui de-al șaptelea
instrument de ratificare, de acceptare sau de aprobare.
(2) Convenția va intra în vigoare în raport cu fiecare stat semnatar care o ratifică , o acceptă sau o aprobă ulterior, în prima
zi a celei de-a treia luni următoare depunerii instrumentului său de ratificare, de acceptare sau de aprobare.
Articolul 30
(1) Convenția rămâne în vigoare pe o durată de zece ani începând de la data intrării sale în vigoare în conformitate cu
articolul 29 alineatul (1), chiar și pentru statele în raport cu care aceasta intră în vigoare la o dată ulterioară.
(2) Dacă nu este denunțată, Convenția se reînnoiește tacit din cinci în cinci ani.
(3) Un stat contractant care dorește să denunțe convenția adresează o notificare prealabilă în acest sens secretarului general
al Consiliului Comunităților Europene, cu cel puțin şase luni înainte de expirarea termenului de zece ani sau de cinci ani,
după caz. Denunțarea poate fi limitată la oricare dintre teritoriile la care convenția a fost extinsă printr-o declarație în temeiul
articolului 27 alineatul (2).
(4) Denunțarea produce efecte numai în raport cu statul care a notificat-o. Convenția rămâne în vigoare în raporturile
dintre toate celelalte state contractante.
Articolul 31
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene notifică statele părți la Tratatul de instituire a Comunității
Economice Europene cu privire la:
(a) semnături;(b) depunerea fiec ărui instrument de ratificare, de acceptare sau de aprobare;
(c) data intrării în vigoare a prezentei convenții;
(d) comunicările realizate în temeiul articolelor 23, 24, 25, 26, 27 și 30;
(e) rezervele și retragerile de rezerve menționate la articolul 22.
Articolul 32
Protocolul anexat la prezenta convenție face parte integrantă din aceasta.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/11
Articolul 33
Prezenta convenție, redactată într-un singur exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, irlandeză, italiană și
olandeză, toate aceste texte fiind egal autentice, se depune în arhivele Secretariatului General al Consiliului ComunitățilorEuropene. Secretarul general transmite o copie certificată guvernului fiecărui stat semnatar.L 347/12 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
PROTOCOL
Înaltele părți contractante convin cu privire la următoarea dispoziție care se anexează convenț iei:
Sub rezerva dispozițiilor convenției, Danemarca poate menține normele cuprinse la punctul 169 din „Solov”
(Legea maritimă) privind legea aplicabilă chestiunilor legate de transportul de mărfuri pe mare și poate
modifica aceste norme fără a urma procedura prevăzută la articolul 23 din convenție.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/13
DECLARAȚIE COMUNĂ
La data semnării Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, Guvernele Regatului Belgiei,
Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze, Irlandei, Republicii Italiene, MareluiDucat al Luxemburgului, Regatului Țărilor de Jos și al Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord,
I. preocupate să evite în măsura posibilului dispersarea normelor de drept interna țional privat între
multiple instrumente și divergențele între aceste norme, își exprimă dorința ca instituțiile Comunităților
Europene, în exercitarea competențelor lor în temeiul tratatelor prin care au fost instituite, să facă
demersuri, în cazul în care se dovedește necesar, pentru a adopta norme de drept internaț ional privat care
săfie, pe cât posibil, coerente cu cele ale prezentei convenții;
II. își declară intenț ia de a proceda, de la data semnării convenției și până la data la care articolul 24
dobândește caracter obligatoriu pentru ele, la consultări reciproce în cazul în care oricare dintre statelesemnatare dorește să devină parte la o convenție căreia i-ar fi aplicabilă procedura menționată la
articolul 24;
III. luând în considerare contribuția Convenției privind legea aplicabilă obligaț iilor contractuale la unificarea
normelor de drept interna țional privat în interiorul Comunităților Europene, își exprimă opinia că orice
stat care devine membru al Comunităților Europene ar trebui să adere la prezenta convenție.
DECLARAȚIE COMUNĂ
Guvernele Regatului Belgiei, Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Franceze,
Irlandei, Republicii Italiene, Marelui Ducat al Luxemburgului, Regatului Țărilor de Jos și Regatului Unit al Marii
Britanii și Irlandei de Nord,
La semnarea Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale,
Dorind să asigure o aplicare cât mai eficace posibil a convenției,
Preocupați să împiedice afectarea caracterul unitar al convenției prin divergențe în interpretarea sa,
Se declară pregătite:
1. să examineze posibilitatea de a conferi anumite competențe Curții de Justiție a Comunităților Europene și
sănegocieze, dacă este cazul, un acord în acest sens;
2. să instituie reuniuni periodice între reprezentanții lor.L 347/14 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
ANEXA II
CONVENȚ IA
privind aderarea Republicii Elene la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre
semnare la Roma la 19 iunie 1980
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII ECONOMICE EUROPENE,
AVÂND ÎN VEDERE că Republica Elenă, devenind membru al Comunității, se angajează săadere la Convenția privind legea
aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980,
DECID să încheie prezenta convenție și desemnează în acest scop ca plenipotențiari:
MAIESTATEA SA REGELE BELGIENILOR:
Paul DE KEERSMAEKERSecretar de stat pentru afaceri europene și agricultură,
adjunct al ministrului pentru relații externe
MAIESTATEA SA REGINA DANEMARCEI:
Ulfe ELELMANN-JENSENMinistru pentru afaceri externe al Danemarcei
PREȘEDINTELE REPUBLICII FEDERALE GERMANIA:
Hans-Werner LAUTENSCHLAGERMinistru de stat pentru afaceri externe al Republicii Federale Germania
PREȘEDINTELE REPUBLICII ELENE:
Theodoros PANGALOSSecretar de stat pentru afaceri externe al Republicii Elene
PREȘEDINTELE REPUBLICII FRANCEZE:
Roland DUMASMinistru pentru afaceri europene al Republicii Franceze
PREȘEDINTELE IRLANDEI:
Peter BARRY
Ministru pentru afaceri externe al Irlandei
PREȘEDINTELE REPUBLICII ITALIENE:
Giulio ANDREOTTIMinistru pentru afaceri externe al Republicii Italiene29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/15
ALTEȚA SA REGALĂ MARELE DUCE AL LUXEMBURGULUI:
Colette FLESCHMinistru pentru afaceri externe al Guvernului Marelui Ducat al Luxemburgului
MAIESTATEA SA REGINA ȚĂRILOR DE JOS:
W. F. van EEKELENSecretar de stat pentru afaceri externe al Țărilor de Jos
H. J. Ch. RUTTEN
Ambasador extraordinar și plenipotențiar,
reprezentant permanent al Țărilor de Jos
MAIESTATEA SA REGINA REGATULUI UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD:
Onorabilul Sir Geoffrey HOWE Q.C., M.P.,Secretar de stat pentru afaceri externe și Commowealth,
CARE, reuniți în cadrul Consiliului, după ce au făcut schimb de depline puteri, găsite în bună și cuvenită formă,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul 1
Republica Elenă aderă la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale deschisă spre semnare la Roma la
19 iunie 1980.
Articolul 2
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene transmite Guvernului Republicii Elene o copie certificată a
Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale în limbile daneză, engleză, franceză, germană, irlandeză, italiană
și olandeză.
Textul Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale în limba greacă este anexat la prezenta convenție. Textul
în limba greacă este autentic în aceleași condiții ca și celelalte texte ale Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale.
Articolul 3
Prezenta convenție se ratifică de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun pe lângă secretarul general al
Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 4
Prezenta convenție intră în vigoare, în raporturile dintre statele care au ratificat-o, în prima zi a celei de-a treia luni de la
depunerea ultimului instrument de ratificare de către Republica Elenă și cele șapte state care au ratificat Convenția privind
legea aplicabilă obligațiilor contractuale.
Prezenta convenție intră în vigoare pentru fiecare stat contractant care o ratifică ulterior în prima zi a celei de-a treia luni de
la depunerea instrumentului său de ratificare.L 347/16 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
Articolul 5
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene notifică statele semnatare cu privire la:
(a) depunerea fiec ărui instrument de ratificare;
(b) datele de intrare în vigoare a prezentei convenții pentru statele contractante.
Articolul 6
Prezenta convenție, redactată într-un singur exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză,
italiană și olandeză, cele opt texte fiind egal autentice, se depune în arhivele Secretariatului General al Consiliului
Comunităților Europene. Secretarul general transmite o copie certificată guvernului fiecărui stat semnatar.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/17
ANEXA III
PRIMUL PROTOCOL
privind interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convenției privind legea aplicabilă
obligaţiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII ECONOMICE EUROPENE,
AVÂND ÎN VEDERE declarația comună anexată la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre
semnare la Roma la 19 iunie 1980,
DECID să încheie un protocol care conferă Curții de Justiție a Comunităților Europene competența de a interpreta conven ția
menționată și desemnează în acest scop drept plenipoten țiari:
MAIESTATEA SA REGELE BELGIENILOR:
Paul DE KEERSMAEKER
Secretar de stat pentru afaceri europene și pentru agricultură, adjunct al ministrului pentru relații externe
MAIESTATEA SA REGINA DANEMARCEI:
Knud Erik TYGESEN
Secretar de stat
PREȘEDINTELE REPUBLICII FEDERALE GERMANIA:
Irmgard ADAM-SCHWAETZER
Ministru adjunct pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII ELENE:
Theodoros PANGALOS
Ministru secretar de stat pentru afaceri externe
MAIESTATEA SA REGELE SPANIEI:
Francisco FERNANDEZ ORDONEZ
Ministru pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII FRANCEZE:
Philippe LOUET
Ambasador extraordinar și plenipotențiar
PREȘEDINTELE IRLANDEI:
Brian LENIHAN
Viceprim-ministru și ministru pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII ITALIENE:
Gianni MANZOLINI
Secretar de stat pentru afaceri externeL 347/18 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
ALTEȚA SA REGALĂ MARELE DUCE AL LUXEMBURGULUI:
Jacques POOSVicepreședinte al guvernului, ministru pentru afaceri externe, comerț exterior și cooperare, ministru pentru economie și
clasele mijlocii, ministru de finanțe
MAIESTATEA SA REGINA ȚĂRILOR DE JOS
H. van den BROEKMinistru pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII PORTUGHEZE
João de Deus PINHEIRO
Ministru pentru afaceri externe
MAIESTATEA SA REGINA REGATULUI UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD:
Linda CHALKER
Ministru de stat pentru afaceri externe și Commonwealth
CARE, reuniți în cadrul Consiliului Comunităților Europene, după ce au făcut schimb de depline puteri, găsite în bună și
cuvenită formă,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul 1
Curtea de Justiție a Comunităților Europene are competența de a pronunța hotărâri cu privire la interpretarea:
(a) Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980,
denumită în continuare „Convenția de la Roma”;
(b) Convenției privind aderarea la Convenția de la Roma a statelor care au devenit membre ale Comunităților Europene
după data deschiderii spre semnare a acestei convenții;
(c) prezentului protocol.
Articolul 2
Oricare dintre următoarele instanțe poate solicita Curții de Justiție să pronunțe o hotărâre preliminară asupra unei chestiuni
ridicate într-o cauză pendinte în fața instanței respective privind interpretarea dispozițiilor cuprinse în instrumentele
menționate la articolul 1, în cazul în care această instanță apreciază căpentru a putea pronunța o hotărâre este necesară o
decizie asupra acestei chestiuni:
(a) — în Belgia:
la Cour de cassation (het Hof van Cassatie) și le Conseil d’Etat (de Raad van State);
— în Danemarca:
Højesteret;
— în Republica Federală Germania:
die obersten Gerichtshöfe des Bundes;29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/19
— în Grecia:
τα Ανώτατα Δικαστήρια;
— în Spania:
el Tribunal Supremo;
— în Franța:
la Cour de cassation și le Conseil d’Etat;
— în Irlanda:
the Supreme Court;
— în Italia:
la Corte suprema di cassazione și il Consiglio di Stato;
— în Luxemburg:
la Cour superieure de justice judecând în calitate de Cour de cassation;
— înȚările de Jos:
de Hoge Raad;
— în Portugalia:
o Supremo Tribunal de Justiça și o Supremo Tribunal Administrativo;
— în Regatul Unit:
the House of Lords și alte instanțe ale căror decizii nu pot face obiectul unor căi de atac;
(b) instanțele statelor contractante în cazul în care judecă în calitate de instanțe de recurs.
Articolul 3
(1) Autoritatea competentă a unui stat contractant are dreptul să solicite Curții de Justiție să se pronunțe asupra unei
chestiuni de interpretare a dispozițiilor instrumentelor menționate la articolul 1, în cazul în care hotărâri pronunțate de
instanțe ale acestui stat sunt în contradicție cu interpretarea dată fie de către Curtea de Justiție, fie printr-o hotărâre a unei
instanțe a unui alt stat contractant menționată la articolul 2. Dispozițiile prezentului alineat se aplică numai deciziilor care
au autoritate de lucru judecat.
(2) Interpretarea dată de Curtea de Justiție în urma unei astfel de solicitări nu are efect asupra hotărârilor care au condus la
solicitarea interpretării.
(3) Au dreptul de a sesiza Curtea de Justiție cu o cerere de interpretare în conformitate cu alineatul (1) procurorii generali
de pe lângă instanțele supreme ale statelor contractante sau orice altă autoritate desemnată de către un stat contractant.
(4) Grefierul Curții de Justiție notifică cererea statelor contractante, Comisiei și Consiliului Comunităților Europene; în
termen de două luni de la această notificare, Comisia și Consiliul Comunităților Europene au dreptul să prezinte Curții
memorii sau observații scrise.
(5) Pentru procedura prevăzută în prezentul articol nu se percep taxe și nu se acordă rambursarea costurilor sau a
cheltuielilor.L 347/20 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
Articolul 4
(1) În măsura în care prezentul protocol nu dispune altfel, dispozițiile Tratatului de instituire a Comunității Economice
Europene și cele ale Protocolului privind statutul Curții de Justiție anexat la acesta, care sunt aplicabile în cazul în care Curtea
este chemată săpronunțe o hotărâre preliminară, se aplică de asemenea oricăror proceduri de interpretare a instrumentelor
menționate la articolul 1.
(2) Regulamentul de procedură al Curții de Justiție este adaptat și completat în mod corespunzător în conformitate cu
articolul 188 din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene.
Articolul 5
Prezentul protocol face obiectul ratificării de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun pe lângă secretarul
general al Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 6
(1) Pentru a intra în vigoare, prezentul protocol trebuie să fie ratificat de șapte state în raport cu care Convenția de la Roma
este în vigoare. Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a celei de-a treia luni de la depunerea instrumentului de
ratificare de către statul care procedează ultimul la această formalitate. Cu toate acestea, dacă Al doilea protocol care conferă
Curții de Justiție a Comunităților europene anumite competențe în materie de interpretare a Convenției privind legeaaplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, încheiat la Bruxelles la 19 decembrie
1988 (
1), intră în vigoare la o dată ulterioară, prezentul protocol intră în vigoare la data intrării în vigoare a celui de-al doilea
protocol.
(2) Orice ratificare ulterioară intrării în vigoare a prezentului protocol produce efecte din prima zi a celei de-a treia luni de
la depunerea instrumentului de ratificare, cu condiția ca ratificarea, acceptarea sau aprobarea Convenției de la Roma de cătrestatul în cauză săproducă efecte la data respectivă.
Articolul 7
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene notifică statele semnatare cu privire la:
(a) depunerea fiec ărui instrument de ratificare;
(b) data intrării în vigoare a prezentului protocol;(c) orice desemnare comunicată în conformitate cu articolul 3 alineatul (3);
(d) orice comunicare efectuată în conformitate cu articolul 8.
Articolul 8
Statele contractante comunică secretarului general al Consiliului Comunităților Europene textele dispozițiilor actelor lor cu
putere de lege care impun o modificare a listei instanțelor menționate la articolul 2 litera (a).
Articolul 9
Prezentul protocol produce efecte cât timp Convenția de la Roma rămâne în vigoare în condițiile stabilite la articolul 30 din
convenț ia menționată.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/21
(1) JO L 48, 20.2.1989, p. 17.
Articolul 10
Orice stat contractant poate solicita revizuirea prezentului protocol. În acest caz, președintele Consiliului Comunităților
Europene convoacă o conferință de revizuire.
Articolul 11
Prezentul protocol, redactat într-un singur exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană,
olandeză, portugheză și spaniolă, toate cele zece texte fiind egal autentice, se depune în arhivele Secretariatului General al
Consiliului Comunităților Europene. Secretarul general transmite o copie certificată guvernului fiec ărui stat semnatar.L 347/22 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
DECLARAȚII COMUNE
Declarație comună
Guvernele Regatului Belgiei, Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Elene, Regatului
Spaniei, Republicii Franceze, Irlandei, Republicii Italiene, Marelui Ducat al Luxemburgului, Regatului Țărilor de
Jos, Republicii Portugheze și Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord,
La semnarea Primului protocol privind interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a
Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980;
Dorind să asigure o aplicare cât mai eficientă și mai uniformă posibil a convenției,
Se declară pregătite să organizeze, în cooperare cu Curtea de Justiție a Comunităților Europene, un schimb de
informații cu privire la hotărârile care au dobândit autoritate de lucru judecat și care au fost pronunțate în
conformitate cu Convenția privind legea aplicabilă obligaț iilor contractuale de către instanțele menționate la
articolul 2 din protocolul respectiv. Schimbul de informații va include:
— transmiterea către Curtea de Justiție, de către autoritățile naționale competente, a hotărârilor pronunțate
de instanțele menționate la articolul 2 litera (a) și a hotărârilor relevante pronunțate de instanțele
menționate la articolul 2 litera (b);
— clasificarea și utilizarea documentară a acestor hotărâri de către Curtea de Justiție, inclusiv, în măsura în
care este necesar, redactarea de compendii și traduceri, precum și publicarea hotărârilor de importanță
deosebită;
— comunicarea de către Curtea de Justiție a materialelor documentare către autoritățile naționale
competente ale statelor părți la protocol și către Comisia și Consiliul Comunităților Europene.
Declarație comună
Guvernele Regatului Belgiei, Regatului Danemarcei, Republicii Federale Germania, Republicii Elene, Regatului
Spaniei, Republicii Franceze, Irlandei, Republicii Italiene, Marelui Ducat al Luxemburgului, Regatului Țărilor de
Jos, Republicii Portugheze și Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord,
La semnarea Primului protocol privind interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a
Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980,
AVÂND ÎN VEDERE declarația comună anexată la Convenția privind legea aplicabilă obligaț iilor contractuale,
Dorind să asigure o aplicare cât mai eficientă și mai uniformă posibil a convenției,
Preocupați să împiedice afectarea caracterul unitar al convenției prin divergențe în interpretarea sa,
Își exprimă opinia că orice stat care devine membru al Comunităților Europene ar trebui să adere la prezentul
protocol.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/23
ANEXA IV
AL DOILEA PROTOCOL
care conferă Curții de Justiție a Comunităților Europene anumite competențe în materie de interpretare a
Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII ECONOMICE EUROPENE,
ÎNTRUCÂT Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980,
denumită în continuare „Convenția de la Roma”, va intra în vigoare după depunerea celui de-al șaptelea instrument de
ratificare, de acceptare sau de aprobare;
ÎNTRUCÂT aplicarea uniformă a normelor instituite prin Convenția de la Roma necesită înființarea unui mecanism care să
asigure uniformitatea interpretării și întrucât, în acest scop, ar trebui să se confere competențe corespunzătoare Curții de
Justiție a Comunităților Europene, chiar înainte de intrarea în vigoare a Convenției de la Roma în raport cu toate statelemembre ale Comunității Economice Europene,
DECID să încheie prezentul protocol și desemnează în acest scop drept plenipotențiari:
MAIESTATEA SA REGELE BELGIENILOR:
Paul DE KEERSMAEKER
Secretar de stat pentru afaceri europene și pentru agricultură, adjunct al ministrului pentru relații externe
MAIESTATEA SA REGINA DANEMARCEI:
Knud Erik TYGESEN
Secretar de stat
PREȘEDINTELE REPUBLICII FEDERALE GERMANIA:
Irmgard ADAM-SCHWAETZER
Ministru adjunct pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII ELENE:
Theodoros PANGALOS
Ministru secretar de stat pentru afaceri externe
MAIESTATEA SA REGELE SPANIEI:
Francisco FERNANDEZ ORDONEZ
Ministru pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII FRANCEZE:
Philippe LOUET
Ambasador extraordinar și plenipotențiar
PREȘEDINTELE IRLANDEI:
Brian LENIHAN
Viceprim-ministru și ministru pentru afaceri externeL 347/24 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
PREȘEDINTELE REPUBLICII ITALIENE:
Gianni MANZOLINI
Secretar de stat pentru afaceri externe
ALTEȚA SA REGALĂ MARELE DUCE AL LUXEMBURGULUI:
Jacques POOSVicepreședinte al guvernului, ministru pentru afaceri externe, comerț exterior și cooperare, ministru pentru economie și
clasele mijlocii, ministru de finanțe
MAIESTATEA SA REGINA ŢĂRILOR DE JOS
H. van den BROEK
Ministru pentru afaceri externe
PREȘEDINTELE REPUBLICII PORTUGHEZE
João de Deus PINHEIRO
Ministru pentru afaceri externe
MAIESTATEA SA REGINA REGATULUI UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD:
Linda CHALKER
Ministru de stat pentru afaceri externe și Commonwealth,
CARE, reuniți în cadrul Consiliului Comunităților Europene, după ce au făcut schimb de depline puteri, găsite în bună și
cuvenită formă,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul 1
(1) Curtea de Justiție a Comunităților Europene are, în ceea ce privește Convenția de la Roma, competențele pe care i le
conferă Primul protocol privind interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convenției privind legea
aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980 (
1), încheiat la Bruxelles la 19 decembrie
1988. Se aplică Protocolul privind Statutul Curții de Justiție a Comunităților Europene și regulamentul de procedură al Curții
de Justiție.
(2) Regulamentul de procedură al Curții de Justiție este adaptat și completat în mod corespunzător în conformitate cu
articolul 188 din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene.
Articolul 2
Prezentul protocol face obiectul ratificării de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun pe lângă secretarul
general al Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 3
Prezentul protocol intră în vigoare în prima zi a celei de-a treia luni de la depunerea instrumentului de ratificare al statului
semnatar care îndeplinește ultimul această formalitate.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/25
(1) JO L 48, 20.2.1989, p. 1.
Articolul 4
Prezentul protocol, redactat într-un singur exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană,
olandeză, portugheză și spaniolă, cele zece texte fiind egal autentice, se depune în arhivele Secretariatului General al
Consiliului Comunităților Europene. Secretarul general transmite o copie certificată guvernului fiec ărui stat semnatar.L 347/26 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
ANEXA V
CONVENȚ IA
privind aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII ECONOMICE EUROPENE,
AVÂND ÎN VEDERE că Regatul Spaniei și Republica Portugheză, devenind membri ai Comunității, se angajează săadere la
Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980,
DECID să încheie prezenta convenție și desemnează în acest scop drept plenipotenț iari:
MAIESTATEA SA REGELE BELGIENILOR:
Melchior WATHELET,Vice-prim ministru, ministru pentru justiție și afaceri economice
MAIESTATEA SA REGINA DANEMARCEI:
Michael BENDIK,Ministru pentru justiție
PREȘEDINTELE REPUBLICII FEDERALE GERMANIA:
Wolfgang HEYDE,Director ministerial în Ministerul federal al justiției
PREȘEDINTELE REPUBLICII ELENE:
Michalis PAPACONSTANTINOU,Ministru pentru justiție
MAIESTATEA SA REGELE SPANIEI:
Tomas DE LA QUADRA-SALCEDO Y FERNANDEZ DEL CASTILLO,
Ministru pentru justiție
PREȘEDINTELE REPUBLICII FRANCEZE:
Michel VAUZELLE,Păstrător al sigiliilor, ministru pentru justiție
PREȘEDINTELE IRLANDEI:
Pádraig FLYNN,Ministru pentru justiție
PREȘEDINTELE REPUBLICII ITALIENE:
Giovanni BATTISTINI,Ambasador la Lisabona29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/27
ALTEȚA SA REGALĂ MARELE DUCE AL LUXEMBURGULUI:
Charles ELSEN,
Prim consilier al guvernului
MAJESTATEA SA REGINA ȚĂRILOR DE JOS:
E.M.H. HIRSCH BALLIN,Ministru pentru justiție
PREȘEDINTELE REPUBLICII PORTUGHEZE:
Alvaro José BRILHANTE LABORINHO LUCIO,
Ministru pentru justiție
MAJESTATEA SA REGINA REGATULUI UNIT AL MARII BRITANII ȘI IRLANDEI DE NORD,
John Mark TAYLOR,
Subsecretar parlamentar de stat în Ministerul Justiției,
CARE, reuniți în cadrul Consiliului, după ce au făcut schimb de depline puteri, găsite în bună și cuvenită formă,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
Articolul 1
Regatul Spaniei și Republica Portugheză aderă la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre
semnare la Roma la 19 iunie 1980.
Articolul 2
Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale se modifică după cum urmează:
1. Articolul 22 alineatul (2), articolul 27 și articolul 30 alineatul (3) teza a doua se elimină.
2. La articolul 31, litera (d) se înlocuiește cu următorul text:
„(d) comunicările efectuate în temeiul articolelor 23, 24, 25, 26 și 30.”
Articolul 3
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene transmite o copie certificat ăa Convenției privind legea aplicabilă
obligațiilor contractuale în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană și olandeză guvernelor
Regatului Spaniei și Republicii Portugheze.
Textul Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale în limbile spaniolă și portugheză figurează în anexe-
le I și II la prezenta convenție. Textele elaborate în limbile spaniolă și portugheză sunt autentice în aceleași condiții ca și
celelalte texte ale Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale.L 347/28 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
Articolul 4
Prezenta convenție se ratifică de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun la Secretariatul General al
Consiliului Comunităților Europene.
Articolul 5
Prezenta convenție intră în vigoare, în raporturile dintre statele care au ratificat-o, în prima zi a celei de-a treia luni de la
depunerea ultimului instrument de ratificare de către Regatul Spaniei sau de către Republica Portugheză și de către un stat
care a ratificat Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale.
Prezenta conven ție intră în vigoare, pentru fiecare stat contractant care o ratifică ulterior, în prima zi a celei de-a treia luni de
la depunerea instrumentului său de ratificare.
Articolul 6
Secretarul general al Consiliului Comunităților Europene notifică statele semnatare cu privire la:
(a) depunerea fiec ărui instrument de ratificare;
(b) datele de intrare în vigoare a prezentei convenții pentru statele contractante.
Articolul 7
Prezenta convenție, redactată într-un singur exemplar în limbile daneză, engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză,
italiană, olandeză, portugheză și spaniolă, toate aceste texte fiind egal autentice, se depune la arhivele Secretariatului General
al Consiliului Comunităților Europene. Secretarul general transmite o copie certificată guvernului fiecărui stat semnatar.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/29
ANEXA VI
CONVENȚIE
privind aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda şi a Regatului Suediei la Convenția privind legea
aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, şi la Primul şi Al doilea
protocol privind interpretarea acesteia de către Curtea de Justiţie
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII EUROPENE,
AVÂND ÎN VEDERE că Republica Austria, Republica Finlanda și Regatul Suediei, devenind membri ai Uniunii Europene, se
angajează săadere la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie
1980, și la Primul și Al doilea protocol privind interpretarea acesteia de către Curtea de Justiție,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Republica Austria, Republica Finlanda și Regatul Suediei aderă la:
(a) Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, denumită
în continuare „Convenția din 1980”, astfel cum rezultă după încorporarea tuturor adaptă rilor și modificărilor aduse
acestei conven ții prin:
— Convenția semnată la Luxemburg la 10 aprilie 1984, denumită în continuare „Convenția din 1984”, privind
aderarea Republicii Elene la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale;
— Convenția semnată la Funchal la 18 mai 1992, denumită în continuare „Convenția din 1992”, privind aderarea
Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale;
(b) Primul protocol, semnat la 19 decembrie 1988, denumit în continuare „Primul protocol din 1988”, privind
interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale;
(c) Al doilea protocol, semnat la 19 decembrie 1988, denumit în continuare „Al doilea protocol din 1988”, privind
interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale.
TITLUL II
ADAPTĂRI ALE PROTOCOLULUI ANEXAT LA CONVENȚIA DIN 1980
Articolul 2
Protocolul anexat la Convenția din 1980 se înlocuiește cu următorul text:
„Fără a aduce atingere dispozițiilor convenției, Danemarca, Suedia și Finlanda pot păstra dispozițiile naționale privind legea
aplicabilă chestiunilor legate de transportul de mărfuri pe mare și pot modifica aceste dispoziții fără săurmeze procedura
prevăzută la articolul 23 din Convenția de la Roma. Dispozițiile naționale aplicabile în materie sunt următoarele:
— în Danemarca, punctele 252 și 321 subsecțiunile 3 și 4 din «Sølov» (Legea maritimă);L 347/30 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
— în Suedia, capitolul 13 articolul 2 alineatele (1) și (2) și capitolul 14 articolul 1 alineatul (3) din «sjölagen» (Legea
maritimă);
— în Finlanda, capitolul 13 articolul 2 alineatele (1) și (2) și capitolul 14 articolul 1 alineatul (3) din «merilaki»/«sjölagen»
(Legea maritimă).”
TITLUL III
ADAPTĂRI ALE PRIMULUI PROTOCOL DIN 1988
Articolul 3
La articolul 2 litera (a) din Primul protocol din 1988 se introduc următoarele liniuțe:
(a) între a zecea și a unsprezecea liniuță:
„— în Austria:
Oberste Gerichtshof, Verwaltungsgerichtshof şi Verfassungsgerichtshof ”;
(b) între a unsprezecea și a douăsprezecea liniuță:
„— în Finlanda:
korkein oikeus/högsta domstolen, korkein hallinto-oikeus/högsta förvaltningsdomstolen, markkinatuomiois-
tuin/marknadsdomstolen şi työtuomioistuin/arbetsdomstolen”;
„— în Suedia:
Högsta domstolen, Regeringsrätten, Arbetsdomstolen şi Marknadsdomstolen”.
TITLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 4
(1) Secretarul general al Consiliului Uniunii Europene transmite o copie certificată a Convenției din 1980, a Convenției din
1984, a Primului protocol din 1988, a Celui de-al doilea protocol din 1988 și a Convenției din 1992 în limbile daneză,
engleză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană, olandeză, portugheză și spaniolă guvernelor Republicii Austria,
Republicii Finlanda și Regatului Suediei.
(2) Textele Convenției din 1980, Convenției din 1984, Primului protocol din 1988, Celui de-al doilea protocol din 1988 și
Convenției din 1992 în limbile finlandeză și suedeză sunt autentice în aceleași condiții ca și celelalte texte ale Convenției din
1980, Convenției din 1984, Primului protocol din 1988, Celui de-al doilea protocol din 1988 și Convenției din 1992.
Articolul 5
Prezenta convenție se ratifică de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun pe lângă secretarul general al
Consiliului Uniunii Europene.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/31
Articolul 6
(1) Prezenta convenție intră în vigoare, în raporturile dintre statele care au ratificat-o, în prima zi a celei de-a treia luni de la
depunerea ultimului instrument de ratificare de către Republica Austria, de către Republica Finlanda sau de către RegatulSuediei și de către un stat contractant care a ratificat Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale.
(2) Prezenta convenție intră în vigoare pentru fiecare stat contractant care o ratifică ulterior în prima zi a celei de-a treia
luni de la depunerea instrumentului său de ratificare.
Articolul 7
Secretarul general al Consiliului Uniunii Europene notifică statele semnatare cu privire la:
(a) depunerea fiec ărui instrument de ratificare;
(b) datele de intrare în vigoare a prezentei convenții pentru statele contractante.
Articolul 8
Prezenta convenție, redactată într-un singur exemplar original în limbile daneză, engleză, finlandeză, franceză, germană,
greacă, irlandeză, italiană, olandeză, portugheză, spaniolă și suedeză, toate cele 12 texte fiind egal autentice, se depune în
arhivele Secretariatului General al Consiliului Uniunii Europene. Secretarul general transmite o copie certificat ăguvernului
fiecărui stat semnatar.
Declarație comună
Înaltele Părți Contractante, examinând condițiile protocolului anexat la Convenția de la Roma din 1980, astfel
cum a fost modificat prin Convenția privind aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului
Suediei la Convenția din 1980, precum și la Primul și Al doilea protocol din 1988,
Iau act de disponibilitatea Danemarcei, a Suediei şi a Finlandei de a analiza în ce măsură pot să garanteze că
toate modificările ulterioare în ceea ce privește legislația lor națională, aplicabilă trasportului maritim de
mărfuri, respectă procedura prevăzută la articolul 23 din Convenția de la Roma din 1980.L 347/32 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
ANEXA VII
CONVENȚIE
privind aderarea Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a Republicii Letonia, a Republicii
Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia şi a Republicii Slovace
la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, şi la
Primul şi Al doilea protocol privind interpretarea acesteia de către Curtea de Justiție a Comunităţilor Europene
ÎNALTELE PĂRȚI CONTRACTANTE LA TRATATUL DE INSTITUIRE A COMUNITĂ ȚII EUROPENE,
AVÂND ÎN VEDERE Actul privind condițiile de aderare a Republicii Cehe, a Republicii Estonia, a Republicii Cipru, a
Republicii Letonia, a Republicii Lituania, a Republicii Ungare, a Republicii Malta, a Republicii Polone, a Republicii Slovenia și
a Republicii Slovace și adaptările tratatelor pe care se întemeiază Uniunea Europeană, în special articolul 5 alineatul (2),
REAMINTIND că, devenind membre ale Uniunii Europene, noile state membre s-au angajat să adere la Convenția privind
legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, și la Primul și Al doilea protocol
privind interpretarea acesteia de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene, astfel cum au fost modificate prin
Convenția semnată la Luxemburg la 10 aprilie 1984 privind aderarea Republicii Elene, prin Convenția semnată la Funchal la
18 mai 1992 privind aderarea Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze și prin Convenția semnată la Bruxelles la
29 noiembrie 1996 privind aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei,
CONVIN DUPĂ CUM URMEAZĂ:
TITLUL I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Republica Cehă, Republica Estonia, Republica Cipru, Republica Letonia, Republica Lituania, Republica Ungară, Republica
Malta, Republica Polonă, Republica Slovenia și Republica Slovacă aderă la:
(a) Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale, deschisă spre semnare la Roma la 19 iunie 1980, denumită
în continuare „Convenția din 1980”, astfel cum rezultă după încorporarea tuturor adaptă rilor și modificărilor aduse
acestei conven ții prin:
— Convenția semnată la Luxemburg la 10 aprilie 1984, denumită în continuare „Convenția din 1984”, privind
aderarea Republicii Elene la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale;
— Convenția semnată la Funchal la 18 mai 1992, denumită în continuare „Convenția din 1992”, privind aderarea
Regatului Spaniei și a Republicii Portugheze la Convenția privind legea aplicabilă obligațiilor contractuale;
— Convenția semnată la Bruxelles la 29 noiembrie 1996, denumită în continuare „Convenția din 1996”, privind
aderarea Republicii Austria, a Republicii Finlanda și a Regatului Suediei la Convenția privind legea aplicabilă
obligațiilor contractuale;
(b) Primul protocol, semnat la 19 decembrie 1988, denumit în continuare „Primul protocol din 1988” privind
interpretarea de către Curtea de Justiție a Comunităților Europene a Convenției privind legea aplicabilă obligațiilor
contractuale, astfel cum rezultă după încorporarea tuturor adaptărilor și modificărilor aduse acestei convenții prin
Convenția din 1992 și Convenția din 1996;
(c) Al doilea protocol, semnat la 19 decembrie 1988, denumit în continuare „Al doilea protocol din 1988”, care conferă
Curții de Justiție a Comunităților Europene anumite competențe de interpretare a Convenției privind legea aplicabilăobligațiilor contractuale.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/33
TITLUL II
MODIFICĂRI LA PRIMUL PROTOCOL DIN 1988
Articolul 2
La articolul 2 litera (a), se adaugă următoarele liniuțe:
(a) între prima și a doua liniuță:
„— în Republica Cehă:
Nejvyšší soud České republiky
Nejvyšší správní soud”;
(b) între a treia și a patra liniuță:
„— în Estonia:
Riigikohus”;
(c) între a opta și a noua liniuță:
„— în Cipru:
Ανώτατο Δικαστήριο
— în Letonia:
Augstākās Tiesas Senāts
— în Lituania:
Lietuvos Auk ščiausiasis Teismas
Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas”;
(d) între a noua și a zecea liniuță:
„— în Ungaria:
Legfelsõbb Bíróság
— în Malta:
Qorti ta’ l-Appell”;
(e) între a unsprezecea și a douăsprezecea liniuță:
„— în Polonia:
Sąd Najwyższy
Naczelny Sąd Administracyjny”;L 347/34 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007
(f) între a douăsprezecea și a treisprezecea liniuță:
„— în Slovenia:
Ustavno sodišče Republike Slovenije
Vrhovno sodišče Republike Slovenije
— în Slovacia:
Najvyšší súd Slovenskej republiky”.
TITLUL III
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 3
(1) Secretarul general al Consiliului Uniunii Europene transmite o copie certificată a Convenției din 1980, a Convenției din
1984, a Primului protocol din 1988, a Celui de-al doilea protocol din 1988, a Convenției din 1992 și a Convenției din 1996
în limbile daneză, engleză, finlandeză, franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană, olandeză, portugheză, spaniolă și
suedeză guvernelor Republicii Cehe, Republicii Estonia, Republicii Cipru, Republicii Letonia, Republicii Lituania, Republicii
Ungare, Republicii Malta, Republicii Polone, Republicii Slovenia și Republicii Slovace.
(2) Textele Convenției din 1980, Convenției din 1984, Primului protocol din 1988, Celui de-al doilea protocol din 1988,
Convenției din 1992 și Convenției din 1996 în limbile cehă, estoniană, letonă, lituaniană, maghiară, maltez ă, polonă,
slovacă și slovenă sunt autentice în aceleași condiții ca și celelalte texte ale Convenției din 1980, Convenției din 1984,
Primului protocol din 1988, Celui de-al doilea protocol din 1988, Convenției din 1992 și Convenției din 1996.
Articolul 4
Convenția se ratifică de către statele semnatare. Instrumentele de ratificare se depun pe lângă secretarul general al Consiliului
Uniunii Europene.
Articolul 5
(1) Prezenta convenție intră în vigoare, în raporturile dintre statele care au ratificat-o, în prima zi a celei de-a treia luni
după depunerea celui de-al doilea instrument de ratificare.
(2) Ulterior, prezenta convenție intră în vigoare pentru fiecare stat semnatar care o ratifică ulterior în prima zi a celei de-a
treia luni după depunerea instrumentului său de ratificare.
Articolul 6
Secretarul general al Consiliului Uniunii Europene notifică statele semnatare cu privire la:
(a) depunerea fiec ărui instrument de ratificare;
(b) datele de intrare în vigoare a prezentei convenții pentru statele contractante.29.12.2007 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 347/35
Articolul 7
Prezenta convenț ie, redactată într-un singur exemplar original în limbile cehă, daneză, engleză, estoniană, finlandeză,
franceză, germană, greacă, irlandeză, italiană, letonă, lituaniană, maghiară, malteză, olandeză, polonă, portugheză, slovacă,slovenă, spaniolă și suedeză, toate cele 21 de texte fiind egal autentice, se depune în arhivele Secretariatului General al
Consiliului Uniunii Europene. Secretarul general transmite o copie certificat ăguvernului fiecărui stat semnatar.L 347/36 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 29.12.2007