RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 116

42005X1216(06)



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

Regulamentul nr. 112 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) – Prescripții uniforme referitoare la omologarea farurilor pentru autovehicule, care emit un fascicul de întâlnire asimetric sau un fascicul de drum, sau ambele fascicule, și sunt echipate cu lămpi cu incandescență (1)

A. DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

0. DOMENIUL DE APLICARE (2)

Prezentul regulament se aplică farurilor de autovehicule, care emit un fascicul de întâlnire asimetric și/sau un fascicul de drum, care pot avea în componență dispersoare din sticlă sau material plastic și care sunt echipate cu lămpi cu incandescență substituibile.

1. DEFINIȚII

În sensul prezentului regulament, se înțelege prin:

1.1. „dispersor”, elementul cel mai exterior al farului (al unității) care transmite lumina prin suprafața iluminantă;

1.2. „acoperire”, orice produs sau produse aplicat(e) într-unul sau mai multe straturi pe suprafața externă a unui dispersor;

„faruri de diferite tipuri”, faruri care prezintă diferențe esențiale între ele, în special în privința următoarelor aspecte:

1.3.1. marca comercială;

1.3.2. caracteristicile sistemului optic;

1.3.3. adăugarea sau eliminarea elementelor care pot modifica rezultatele optice prin reflexie, refracție sau absorbție și/sau deformare în timpul funcționării;

1.3.4. specializarea pentru circulația pe dreapta sau pentru circulația pe stânga, sau posibilitatea utilizării pentru ambele sensuri de circulație;

1.3.5. tipul fasciculului furnizat (de întâlnire, de drum sau ambele fascicule);

1.3.6. materialele constitutive ale dispersoarelor și ale eventualei acoperiri;

1.3.7. categoria lămpii cu incandescență utilizate;

1.4. faruri din „clase” diferite (A sau B), faruri identificate prin dispoziții fotometrice speciale.

1.5. Pentru prezentul regulament se aplică definițiile din Regulamentul nr. 48 și din seriile de amendamente în vigoare la data efectuării cererii pentru omologarea de tip.

2. CEREREA DE OMOLOGARE A UNUI FAR

Cererea de omologare este prezentată de către proprietarul mărcii comerciale sau de către reprezentantul acreditat legal al acestuia. Aceasta precizează:

2.1.1. dacă farul este destinat să furnizeze în același timp un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum sau numai unul dintre aceste două fascicule;

2.1.2. în cazul în care este vorba de un far destinat să furnizeze un fascicul de întâlnire, dacă farul este construit pentru cele două sensuri de circulație sau numai pentru circulația pe stânga sau respectiv dreapta;

2.1.3. în cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil, poziția (pozițiile) de montare a farului în raport cu solul și cu planul median longitudinal al vehiculului;

2.1.4. dacă este vorba de un far din clasa A sau din clasa B;

2.1.5. categoria lămpii (lămpilor) cu incandescență utilizate, în conformitate cu lista din Regulamentul nr. 37.

Orice cerere de omologare este însoțită de:

desene, în trei exemplare, suficient de detaliate pentru a permite identificarea tipului, reprezentând farul văzut din față, cu detaliile striurilor dispersoarelor, dacă este cazul, și în secțiune transversală; desenele trebuie să indice locul rezervat mărcii de omologare;

2.2.1.1. în cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil, se indică poziția (pozițiile) de montare a farului în raport cu solul și cu planul median longitudinal al vehiculului, dacă farul este conceput exclusiv pentru această poziție (aceste poziții);

2.2.2. o descriere tehnică succintă care să includă, în cazul în care farul este utilizat pentru iluminarea în viraje, pozițiile extreme în conformitate cu punctul 6.2.9 de mai jos;

2.2.3. două eșantioane ale tipului de far;

pentru încercarea materialului plastic din care sunt realizate dispersoarele:

treisprezece dispersoare;

2.2.4.1.1. șase dintre aceste dispersoare pot fi înlocuite cu șase eșantioane de materiale de cel puțin 60 x 80 mm, cu o suprafață exterioară plană sau convexă și, în centru, o zonă practic plană de cel puțin 15 x 15 mm (cu o rază de curbură minimă de 300 mm);

2.2.4.1.2. fiecare dispersor sau eșantion de material trebuie să fie produs prin metodele utilizate în producția de serie;

2.2.4.2. un reflector pe care se pot monta dispersoare în conformitate cu indicațiile producătorului.

2.3. Materialele din care sunt realizate dispersoarele și eventualele acoperiri trebuie să fie însoțite de raportul de încercare privind caracteristicile acestor materiale și acoperiri, în cazul în care acestea au fost deja încercate.

3. INSCRIPȚII (3)

3.1. Farurile prezentate la omologare poartă marca comercială a solicitantului.

3.2. Acestea trebuie să fie prevăzute, pe dispersor și pe corpul principal (4), cu spații suficient de mari pentru marca de omologare și simbolurile suplimentare prevăzute la punctul 4; aceste spații sunt indicate în desenele menționate la punctul 2.2.1 de mai sus.

3.3. În cazul farurilor concepute pentru a îndeplini atât cerințele țărilor în care circulația se desfășoară pe dreapta, cât și cerințele țărilor în care circulația se desfășoară pe stânga, cele două poziții de reglare a blocului optic pe vehicul sau a lămpii cu incandescență pe reflector sunt marcate prin utilizarea literelor majuscule „R/D” pentru poziția care corespunde circulației pe dreapta și respectiv „L/G” pentru poziția care corespunde circulației pe stânga.

4. OMOLOGAREA

4.1. Generalități

4.1.1. Dacă toate eșantioanele unui tip de far prezentate în temeiul punctului 2 de mai sus îndeplinesc cerințele prezentului regulament, omologarea este acordată.

4.1.2. În cazul în care lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate îndeplinesc cerințele mai multor regulamente, poate fi aplicată o marcă internațională de omologare unică, cu condiția ca fiecare din lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate să îndeplinească cerințele care i se aplică.

4.1.3. Fiecărui tip omologat i se atribuie un număr de omologare. Primele două cifre ale acestuia (în prezent 00) indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data emiterii omologării. Aceeași parte la acord nu poate să atribuie același număr unui alt tip de far vizat de prezentul regulament.

Omologarea, extinderea, refuzul, retragerea omologării sau încetarea definitivă a producției unui tip de far în temeiul prezentului regulament este comunicată părților la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, printr-o fișă conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament și care conține indicațiile prescrise la punctul 2.2.1.1.

4.1.4.1. Atunci când farul este echipat cu un reflector reglabil și este conceput exclusiv pentru a fi utilizat în pozițiile de montare în conformitate cu prevederile de la punctul 2.2.1.1, solicitantul este obligat ca, după obținerea omologării să informeze utilizatorul în mod corespunzător cu privire la poziția (pozițiile) corectă(e) de montare a farului.

4.1.5. Pe orice far conform cu un tip omologat în temeiul prezentului regulament, în spațiile vizate la punctul 3.2 de mai sus, se aplică, în afara mărcii prescrise la punctul 3.1, o marcă de omologare, astfel cum este descrisă la punctele 4.2 și 4.3 de mai jos.

4.2. Elementele componente ale mărcii de omologare

Marca de omologare este compusă din:

o marcă internațională de omologare care cuprinde:

4.2.1.1. un cerc în interiorul căruia se află litera „E”, urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (5);

4.2.1.2. numărul de omologare prescris la punctul 4.1.3 de mai sus;

simbolul (simbolurile) suplimentar(e) următor (următoare):

4.2.2.1. pe farurile care îndeplinesc numai cerințele circulației pe stânga, o săgeată orizontală, îndreptată spre dreapta unui observator care privește farul din față, adică înspre partea drumului pe care se circulă;

4.2.2.2. pe farurile care îndeplinesc cerințele celor două sensuri de circulație, printr-un reglaj corespunzător al calajului blocului optic sau al lămpii cu incandescență, o săgeată orizontală, cu două vârfuri, unul îndreptat spre stânga, iar celălalt spre dreapta;

4.2.2.3. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire, litera „C” pentru farurile din clasa A sau literele „HC” pentru farurile din clasa B;

4.2.2.4. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament doar pentru fasciculul de drum, litera „R” pentru farurile din clasa A, sau literele „HR” pentru farurile din clasa B;

4.2.2.5. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament atât pentru fasciculul de întâlnire, cât și pentru fasciculul de drum, literele „CR” pentru farurile din clasa A, sau „HCR” pentru farurile din clasa B;

4.2.2.6. pe farurile care sunt compuse dintr-un dispersor din material plastic, se aplică grupul de litere „PL”, alături de simbolurile prescrise la punctele 4.2.2.3-4.2.2.5 de mai sus;

4.2.2.7. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament pentru fasciculul de drum, lângă cercul care înconjoară litera „E”, se indică intensitatea luminoasă maximă, exprimată printr-un marcaj de referință, în conformitate cu definiția de la punctul 6.3.2.12 de mai jos;

În cazul farurilor care emit un fascicul de întâlnire, grupate sau reciproc încorporate, indicarea intensității luminoase maxime a ansamblului fasciculelor de drum este exprimată ca mai sus.

În toate cazurile, modul de operare utilizat în timpul procedurii de încercare în conformitate cu punctul 1.1.1.1 din anexa 4 și tensiunea (tensiunile) autorizată(e) în conformitate cu punctul 1.1.1.2 din anexa 4 trebuie să fie indicate în fișa de omologare și în fișa de comunicare transmisă țărilor care sunt părți la acord și care aplică prezentul regulament.

În cazurile corespunzătoare, dispozitivul trebuie să poarte următoarea inscripție:

4.2.3.1. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament, concepute astfel încât să se excludă aprinderea simultană a filamentului fasciculului de întâlnire și cel al oricărei alte surse luminoase cu care poate fi reciproc încorporat, se adaugă la marca de omologare o bară oblică (/), după simbolul farului cu lumină de întâlnire;

4.2.3.2. pe farurile care îndeplinesc cerințele din anexa 4 la prezentul regulament numai atunci când sunt alimentate la o tensiune de 6 V sau de 12 V, trebuie aplicat un simbol care constă din cifra 24 barată de o cruce oblică (x) în apropierea suportului duliei lămpii cu incandescență.

4.2.4. Cele două cifre ale numărului de omologare (în prezent 00) care indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data emiterii omologării, și, dacă este cazul, săgeata prescrisă, pot figura în apropierea simbolurilor suplimentare de mai sus.

4.2.5. Mărcile și simbolurile menționate la punctele 4.2.1-4.2.3 de mai sus trebuie să rămână ușor de citit și de neșters. Acestea pot fi plasate pe o piesă internă sau externă (transparentă sau nu) a farului, care nu poate fi separat de piesa transparentă a farului care emite lumina. În orice caz, aceste mărci și simboluri sunt vizibile după montarea farului pe vehicul sau atunci când o parte mobilă, cum ar fi capota, este deschisă.

4.3. Modul de dispunere a mărcii de omologare

4.3.1. Lămpi independente

Anexa 2, figurile 1-10 din prezentul regulament, prezintă exemple de dispunere a mărcilor de omologare și simbolurile suplimentare menționate anterior.

4.3.2. Lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate

În cazul în care lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate îndeplinesc cerințele mai multor regulamente, se poate aplica o marcă internațională de omologare unică, formată dintr-un cerc care înconjoară litera „E” urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea și dintr-un număr de omologare. Această marcă de omologare poate fi plasată oriunde pe lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate, cu condiția:

4.3.2.1.1. să fie vizibilă în conformitate cu punctul 4.2.5;

4.3.2.1.2. ca nici un element al lămpilor grupate, combinate sau reciproc încorporate care transmite lumina să nu poată fi îndepărtat fără a determina și îndepărtarea mărcii de omologare.

Simbolul de identificare al fiecărei lămpi, corespunzător fiecărui regulament în temeiul căruia a fost acordată omologarea, precum și seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentului la data emiterii omologării și, dacă este necesar, săgeata corespunzătoare, trebuie să fie aplicate:

4.3.2.2.1. fie pe suprafața iluminantă corespunzătoare;

4.3.2.2.2. fie în grup, astfel încât fiecare dintre lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate să poată fi identificată în mod clar (a se vedea patru exemple posibile în anexa 2).

4.3.2.3. Dimensiunile elementelor unei mărci de omologare unice nu trebuie să fie inferioare dimensiunilor minime prescrise pentru cea mai mică dintre mărcile individuale de un regulament în temeiul căruia a fost acordată omologarea.

4.3.2.4. Fiecărei omologări de tip i se atribuie un număr de omologare. Aceeași parte contractantă la acord nu poate atribui același număr unui alt tip de lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate vizat de prezentul regulament.

4.3.2.5. În figura 11 din anexa 2 la prezentul regulament sunt prezentate exemple de dispunere a mărcilor de omologare pentru lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate, cu toate simbolurile suplimentare menționate mai sus.

4.3.3. Lămpi al căror dispersor este utilizat pentru diferite tipuri de faruri și care pot fi reciproc încorporate sau grupate cu alte lămpi

Se aplică dispozițiile de la punctul 4.3.2 de mai sus.

4.3.3.1. În plus, în cazul în care se utilizează același dispersor, acesta poate purta diferitele mărci de omologare referitoare la diferitele tipuri de faruri sau ansambluri de lămpi pentru care este destinat, cu condiția ca pe corpul principal al farului, chiar dacă nu poate fi disociat de dispersor, să fie prevăzut spațiul vizat la punctul 3.2 de mai sus și să poarte marca de omologare a funcțiilor efective.

În cazul în care diferite tipuri de faruri au un corp principal identic, acesta poate purta mărci de omologare diferite.

4.3.3.2. În figura 12 din anexa 2 la prezentul regulament sunt prezentate exemple de dispunere a mărcilor de omologare corespunzătoare cazului menționat anterior.

B PRESCRIPȚII TEHNICE PENTRU FARURI (6)

5. CERINȚE GENERALE

5.1. Fiecare eșantion trebuie să îndeplinească cerințele stabilite la punctele 6-8 de mai jos.

Farurile trebuie să fie construite astfel încât să-și păstreze caracteristicile fotometrice prescrise și să rămână în stare bună de funcționare în condiții normale de utilizare, în pofida vibrațiilor la care pot fi supuse.

5.2.1. Farurile sunt echipate cu un dispozitiv care permite reglarea lor pe vehicul în conformitate cu cerințele care le sunt aplicabile. Nu este obligatoriu ca acest dispozitiv să fie montat pe farurile al căror reflector și dispersor sunt inseparabile, în cazul în care utilizarea farurilor respective este limitată la vehicule la care reglarea farurilor este asigurată prin alte mijloace.

În cazul în care un far cu lumină de întâlnire și un far cu lumină de drum, fiecare echipat cu propria lampă cu incandescență, sunt dispuse împreună în aceeași unitate, dispozitivul trebuie să permită reglarea lor separată în mod corect.

5.2.2. Totuși, aceste cerințe nu se aplică farurilor cu reflectoare care nu pot fi separate. Acestea fac obiectul cerințelor de la punctul 6.3 din prezentul regulament.

5.3. Farurile trebuie să fie dotate cu o lampă (lămpi) cu incandescență omologată (omologate) în conformitate cu Regulamentul nr. 37. Este posibil să se utilizeze orice lampă cu incandescență vizată de Regulamentul nr. 37, cu condiția să nu existe nici o restricție de aplicare în cuprinsul regulamentului respectiv (7).

5.4. Piesele destinate fixării lămpii cu incandescență pe reflector trebuie să fie construite astfel încât, chiar pe întuneric, lampa cu incandescență să poată fi fixată numai în poziția sa corespunzătoare (8).

5.5. Dulia lămpii cu incandescență trebuie să corespundă caracteristicilor din Publicația CEI 61-2, ediția a III-a, 1969. Se utilizează fișa cu caracteristicile duliei corespunzătoare categoriei respective a lămpii cu incandescență.

5.6. Pentru farurile construite pentru a îndeplini atât cerințele circulației pe partea dreaptă, cât și cerințele circulației pe partea stângă, adaptarea la un anumit sens de circulație poate fi realizată printr-un reglaj inițial corespunzător la fixarea pe vehicul, sau printr-o reglare selectivă efectuată de către utilizator. Acest reglaj inițial sau această reglare selectivă constă, de exemplu, în fixarea la un anumit unghi, fie a blocului optic pe vehicul, fie a lămpii cu incandescență în raport cu blocul optic. În toate cazurile, trebuie să fie posibile numai două poziții de reglare diferite, diferențiate clar, una pentru circulația pe dreapta, cealaltă pentru circulația pe stânga, iar deplasarea involuntară de la o poziție la alta, precum și existența unor poziții intermediare nu trebuie să fie posibile. În cazul în care lampa cu incandescență poate ocupa două poziții diferite, piesele prin care lampa este fixată pe reflector trebuie să fie concepute și construite astfel încât, în fiecare din cele două poziții, lampa cu incandescență să fie fixată cu aceeași precizie cerută pentru farurile destinate unui singur sens de circulație. Verificarea conformității cu cerințele prezentului punct se efectuează prin inspecție vizuală și, dacă este necesar, cu ajutorul unui montaj de încercare.

5.7. Se efectuează încercări suplimentare în conformitate cu cerințele din anexa 4, pentru a se asigura că, în timpul funcționării farurilor, performanțele fotometrice nu se modifică excesiv.

5.8. În cazul în care dispersorul farului este din material plastic, încercările trebuie să fie efectuate în conformitate cu cerințele din anexa 6.

Pe farurile destinate să emită alternativ un fascicul de drum sau un fascicul de întâlnire, sau un fascicul de drum și/sau un fascicul de întâlnire pentru iluminarea în viraje, orice dispozitiv mecanic, electromecanic sau alt dispozitiv încorporat în far în acest scop trebuie să fie realizat astfel încât:

5.9.1. să fie suficient de rezistent pentru a suporta 50 000 operațiuni fără defecțiuni, în ciuda vibrațiilor la care poate să fie supus în timpul utilizării normale;

5.9.2. în caz de pană, iluminarea deasupra liniei H-H să nu depășească valorile unui fascicul de întâlnire definite la punctul 6.2.5; în plus, la farurile concepute pentru utilizarea fasciculului de întâlnire și/sau de drum pentru iluminarea în viraje, să fie posibilă obținerea unei iluminări minime de 5 lucși în punctul de încercare 25 V (linia VV, D 75 cm);

5.9.3. să permită furnizarea fie a fasciculului de întâlnire, fie a fasciculului de drum, fără posibilitatea de a se opri în poziție intermediară;

5.9.4. utilizatorul să nu poată modifica, cu uneltele obișnuite, forma sau poziția elementelor mobile.

6. ILUMINARE

6.1. Dispoziții generale

6.1.1. Farurile trebuie construite astfel încât să furnizeze o iluminare suficientă, fără să aibă un efect de orbire, atunci când emit fasciculul de întâlnire. și o bună iluminare atunci când emit fasciculul de drum. Iluminarea în viraje poate fi obținut cu ajutorul unei surse luminoase suplimentare care face parte din farul cu lumină de întâlnire.

6.1.2. Pentru a verifica iluminarea produsă de far, se utilizează un ecran plasat vertical, la o distanță de 25 m în fața farului și perpendicular pe axa acestuia, astfel cum se indică în anexa 3 la prezentul regulament.

6.1.3. Pentru verificarea farurilor, se utilizează o lampă cu incandescență etalon incoloră, construită pentru o tensiune nominală de 12 V. În timpul verificării farului, tensiunea la bornele lămpii trebuie să fie reglată pentru a obține fluxul luminos de referință, astfel cum se indică în fișa de date corespunzătoare din Regulamentul nr. 37.

6.1.4. Farul este considerat acceptabil în cazul în care îndeplinește cerințele prezentului punct 6 cu cel puțin o lampă cu incandescență etalon care poate fi prezentată împreună cu farul.

6.2. Cerințe referitoare la fasciculul de întâlnire

6.2.1. Fasciculul de întâlnire trebuie să producă o linie de separare suficient de clară, care să permită o reglare corespunzătoare cu ajutorul acesteia. Linia de separare trebuie să fie o dreaptă orizontală, pe partea opusă sensului de circulație pentru care este prevăzut farul; de cealaltă parte, această linie nu trebuie să depășească, fie linia frântă HV H1 H4 formată dintr-o dreaptă HV H1 care face un unghi de 45° cu orizontala și o dreaptă H1H4, situată cu 25 cm deasupra dreptei hh, fie dreapta HV H3 înclinată cu 15° față de orizontală, deasupra acesteia (a se vedea anexa 3). În nici un caz, nu este admisă o linie de separare care depășește în același timp linia HV H2 și linia H2 H4 și care rezultă din combinarea celor două posibilități precedente.

Farul este orientat astfel încât:

6.2.2.1. pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe dreapta, linia de separare de pe jumătatea stângă a ecranului (9) să fie orizontală, iar pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe stânga, linia de separare de pe jumătatea dreaptă a ecranului să fie orizontală;

6.2.2.2. Această parte orizontală a liniei de separare este situată pe ecran la 25 cm sub linia hh (a se vedea anexa 3);

6.2.2.3. Curbura internă a liniei de separare este situată pe dreapta vv (10).

6.2.3. Astfel reglat, farul trebuie să îndeplinească numai condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.2.9 de mai jos, în cazul în care omologarea sa este cerută numai pentru fasciculul de întâlnire (11) și condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3 în cazul în care este destinat să emită un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum.

6.2.4. În cazul în care un far reglat în modul indicat mai sus nu respectă condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3, poate fi schimbată poziționarea acestuia, cu condiția ca axa fasciculului să nu se deplaseze lateral cu mai mult de 1° (= 44 cm) spre dreapta sau spre stânga (12).

Pentru a facilita reglarea cu ajutorul liniei de separare, este permis să se mascheze parțial farul astfel încât linia de separare să fie mai clară.

6.2.5. Iluminarea produsă pe ecran de fasciculul de întâlnire trebuie să corespundă cerințelor din următorul tabel:

Punct pe ecranul de măsurare Iluminarea cerută, în lucși Faruri pentru circulația pe dreapta Faruri pentru circulația pe stânga Far din clasa A Far din clasa B Punctul B 50 L Punctul B 50 R ≤ 0,4 ≤ 0,4 Punctul 75 R Punctul 75 L ≥ 6 ≥ 12 Punctul 75 L Punctul 75 R ≤ 12 ≤ 12 Punctul 50 L Punctul 50 R ≤ 15 ≤ 15 Punctul 50 R Punctul 50 L ≥ 6 ≥ 12 Punctul 50 V Punctul 50 V — ≥ 6 Punctul 25 L Punctul 25 R ≥ 1,5 ≥ 2 Punctul 25 R Punctul 25 L ≥ 1,5 ≥ 2 Orice punct din zona III ≤ 0,7 ≤ 0,7 Orice punct din zona IV ≥ 2 ≥ 3 Orice punct din zona I ≤ 20 ≤ 2E (13)

6.2.6. În niciuna din zonele I, II, III și IV nu trebuie să existe variații laterale care să dăuneze unei bune vizibilități.

6.2.7. Valorile iluminării în zonele „A” și „B” descrise în figura C din anexa 3 sunt verificate prin măsurarea valorilor fotometrice în punctele 1-8 indicate pe această figură; aceste valori (14) trebuie să fie cuprinse în limitele următoare:

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lucși și

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lucși și

0,7 lucși ≥ 7 ≥ 0,1 lucși și

0,7 lucși ≥ 8 ≥ 0,2 lucși.

6.2.8. Farurile concepute pentru a îndeplini atât cerințele circulației pe dreapta, cât și cerințele circulației pe stânga, trebuie să îndeplinească, pentru fiecare din cele două poziții de reglare a blocului optic sau a lămpii cu incandescență, condițiile indicate mai sus pentru sensul de circulație corespunzător.

Cerințele de la punctul 6.2.5 de mai sus se aplică de asemenea farurilor concepute pentru iluminarea în viraje.

Dacă iluminarea în viraje este obținută prin:

6.2.9.1. pivotarea luminii de întâlnire sau deplasarea orizontală a curburii interne a liniei de separare, valorile trebuie să fie măsurate după un nou reglaj orizontal al ansamblului farului, de exemplu, cu ajutorul unui goniometru;

6.2.9.2. deplasarea uneia sau a mai multor părți ale sistemului optic al farului, fără deplasarea orizontală a curburii interne a liniei de separare, valorile trebuie să fie măsurate atunci când aceste părți se găsesc în pozițiile extreme de funcționare;

6.2.9.3. o sursă luminoasă suplimentară, fără deplasarea orizontală a curburii interne a liniei de separare, valorile trebuie să fie măsurate atunci când această sursă este aprinsă.

6.3. Cerințe referitoare la fasciculul de drum

6.3.1. În cazul unui far destinat să furnizeze un fascicul de drum și un fascicul de întâlnire, măsurarea iluminării produse pe ecran de către fasciculul de drum se efectuează cu același reglaj al farului ca pentru măsurările definite anterior la punctele 6.2.5-6.2.7; în cazul unui far care furnizează numai un fascicul de drum, acesta este reglat astfel încât suprafața de iluminare maximă să fie centrată în punctul de intersecție a liniilor hh și vv; un astfel de far nu trebuie să îndeplinească decât cerințele menționate la punctul 6.3. În cazul în care fasciculul de drum provine de la mai mult de o sursă luminoasă, valoarea maximă a iluminării (EM) se determină utilizând ansamblul surselor care produc fasciculul.

Iluminarea produsă pe ecran de fasciculul de drum trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

Punctul HV de intersecție a liniilor hh și vv trebuie să se afle în interiorul isolux-ului care reprezintă 80 % din iluminarea maximă. Această valoare maximă (EM) trebuie să fie de cel puțin 32 lucși pentru farurile din clasa A și de 48 lucși pentru farurile din clasa B. Valoarea maximă nu trebuie, în nici un caz, să fie mai mare de 240 lucși; în plus, în cazul unui far combinat, cu fascicul de întâlnire și de drum, această valoare maximă nu trebuie să depășească de 16 ori iluminarea măsurată pentru fasciculul de întâlnire în punctul 75 R (sau 75 L).

6.3.2.1.1. Intensitatea maximă (IM) a fasciculului de drum, exprimată în milicandele, se calculează cu formula:

6.3.2.1.2. Marcajul de referință (I′M) al acestei intensități maxime prevăzut la punctul 4.2.2.7 de mai sus, se obține cu relația:

Această valoare se rotunjește la 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2. Pornind din punctul HV, orizontal spre dreapta și spre stânga, iluminarea trebuie să fie cel puțin egală cu 16 lucși pentru farurile din clasa A și 24 lucși pentru farurile din clasa B, până la o distanță de 1,125 m și cel puțin egală cu 4 lucși pentru farurile din clasa A și 6 lucși pentru farurile din clasa B, până la o distanță de 2,25 m.

Pentru farurile echipate cu un reflector reglabil, cerințele de la punctele 6.2-6.3 sunt aplicabile fiecărei poziții de montare indicate în conformitate cu punctul 2.1.3. Pentru verificare, trebuie utilizată procedura următoare:

6.4.1. fiecare poziție indicată este realizată cu ajutorul goniometrului de încercare în funcție de dreapta care unește centrul sursei luminoase cu punctul HV pe ecranul de măsurare. Reflectorul reglabil trebuie apoi plasat într-o poziție astfel încât iluminarea pe ecran să fie conformă cu cerințele de la punctele 6.2.1-6.2.2.3 și/sau 6.3.1;

6.4.2. reflectorul fiind fixat inițial în conformitate cu punctul 6.4.1, farul trebuie să îndeplinească cerințele fotometrice corespunzătoare de la punctele 6.2 și 6.3;

6.4.3. se efectuează încercări suplimentare, după ce reflectorul a fost deplasat vertical cu + 2° sau cel puțin în poziția maximă, dacă aceasta este mai mică de 2°, în raport cu poziția inițială, cu ajutorul unui dispozitiv de reglare a farurilor. După ce farul complet a fost reorientat (de exemplu, cu ajutorul unui goniometru) în direcția opusă corespunzătoare, fluxul luminos în direcțiile menționate mai jos, trebuie să fie măsurat și trebuie să se încadreze în limitele cerute:

fasciculul de întâlnire: punctele HV și 75 R (respectiv 75 L);

fasciculul de drum: EM și punctul HV (în procente din EM);

6.4.4. în cazul în care solicitantul a indicat mai mult de o poziție de montare, procedura prevăzută la punctele 6.4.1-6.4.3 trebuie să fie repetată pentru fiecare din aceste poziții;

6.4.5. în cazul în care solicitantul nu a indicat o poziție specială de montare, farul trebuie să fie reglat ținând seama de măsurile prescrise la punctele 6.2 și 6.3, dispozitivul de reglare a farurilor fiind fixat în poziție mediană. Încercările suplimentare vizate la punctul 6.4.3 trebuie să fie efectuate cu reflectorul deplasat în pozițiile sale extreme (în loc să fie deplasat cu ± 2°), cu ajutorul dispozitivului de reglare a farurilor.

6.5. Valorile iluminării pe ecran menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3 de mai sus sunt măsurate cu ajutorul unui fotoreceptor cu suprafața utilă cuprinsă în interiorul unui pătrat cu latura de 65 mm.

7. CULOARE

7.1. Lumina emisă trebuie să fie albă. Exprimată în coordonate tricromatice CIE, lumina fasciculelor trebuie să se situeze în limitele următoare:

limita spre albastru: x ≥ 0,310 limita spre galben: x ≤ 0,500 limita spre verde: y ≤ 0,150 + 0,640 x limita spre verde; y ≤ 0,440 limita spre violet: y ≥ 0,050 + 0,750 x limita spre roșu: y ≥ 0,382

8. VERIFICAREA DISCONFORTULUI

Disconfortul provocat de fasciculul de întâlnire al farurilor trebuie să fie verificat (15).

C ALTE DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

9. MODIFICAREA TIPULUI DE FAR ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII

Orice modificare a tipului de far trebuie să fie adusă la cunoștință serviciului administrativ care a acordat omologarea de tip. Atunci acest serviciu poate:

9.1.1. fie să considere că modificările aduse nu riscă să aibă o influență defavorabilă considerabilă și că, în orice caz, farul îndeplinește încă cerințele;

9.1.2. fie să solicite un nou raport de încercare serviciului tehnic responsabil cu încercările.

9.2. Confirmarea omologării sau refuzul omologării, cu indicarea modificărilor, se notifică părților la acord care aplică prezentul regulament, prin procedura indicată la punctul 4.1.4 de mai sus.

9.3. Autoritatea competentă care a emis extinderea omologării atribuie un număr de serie fiecărei fișe de comunicare și notifică părțile la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

10. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

Procedurile privind conformitatea producției trebuie să îndeplinească dispozițiile stabilite în acord, apendice 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev. 2), precum și condițiile următoare:

10.1. Farurile omologate în temeiul prezentului regulament sunt fabricate astfel încât să fie conforme cu tipul omologat și să îndeplinească cerințele de la punctele 6 și 7.

10.2. Trebuie să fie îndeplinite cerințele minime în ceea ce privește procedurile de control al conformității producției, stabilite în anexa 5 la prezentul regulament.

10.3. Trebuie să fie îndeplinite cerințele minime în ceea ce privește prelevarea de eșantioane de către un inspector, stabilite în anexa 7 la prezentul regulament.

10.4. Autoritatea competentă care a emis omologarea de tip poate să verifice în orice moment metodele de control al conformității aplicate în fiecare unitate de producție. Frecvența normală a acestor verificări este o dată la doi ani.

10.5. Nu sunt luate în considerare farurile cu defecte vizibile.

10.6. Nu se ține seama de marcajul de referință.

11. SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI

11.1. Omologarea emisă pentru un tip de far în temeiul prezentului regulament poate fi retrasă în cazul în care cerințele nu sunt îndeplinite sau dacă un far care poartă marca de omologare nu este conform cu tipul omologat.

11.2. În cazul în care o parte la acord care aplică prezentul regulament retrage o omologare pe care a acordat-o anterior, aceasta trebuie să informeze de îndată celelalte părți care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

12. ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care titularul unei omologări încetează definitiv fabricarea unui tip de far omologat în conformitate cu prezentul regulament, acesta trebuie să informeze autoritatea care a emis omologarea, care la rândul său informează celelalte părți la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, prin intermediul unei fișe de comunicare conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

13. DENUMIRILE ȘI ADRESELE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE ȘI ALE SERVICIILOR ADMINISTRATIVE

Părțile la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament trebuie să comunice Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu încercările de omologare și ale serviciilor administrative care emit omologarea și cărora trebuie să li se transmită fișele de omologare sau de refuz, de extindere sau de retragere a omologării, sau de încetare definitivă a producției, emise în alte țări.

(1) Încorporând:

Suplimentul 1 la versiunea originală a regulamentului – Data intrării în vigoare: 11 august 2002.

Suplimentul 2 la versiunea originală a regulamentului – Data intrării în vigoare: 10 decembrie 2002.

Suplimentul 3 la versiunea originală a regulamentului – Data intrării în vigoare: 30 octombrie 2003.

(2) În prezentul regulament nu există nici o interdicție care să împiedice o parte la acord, care aplică prezentul regulament, să interzică combinarea unui far care are în componență un dispersor din material plastic, omologat în temeiul prezentului regulament, cu un dispozitiv mecanic (cu lamelă) de curățare a farului.

(3) În cazul farurilor concepute pentru a îndeplini cerințele unui singur sens de circulație (fie pe dreapta, fie pe stânga), se recomandă ca, în plus, să se contureze într-un mod de neșters, pe partea din față a dispersorului, limitele zonei care poate fi eventual mascată pentru a evita disconfortul participanților la trafic într-o țară în care sensul de circulație este opus celui pentru care este construit farul. Cu toate acestea, în cazul în care, din construcție, această zonă poate fi identificată direct, această delimitare nu este necesară.

(4) Dacă dispersorul nu poate fi separat de corpul principal al farului, este suficientă o marcare unică, în conformitate cu punctul 4.2.5.

(5) 1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 7 pentru Ungaria, 8 pentru Republica Cehă, 9 pentru Spania, 10 pentru Iugoslavia, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 14 pentru Elveția, 15 (disponibil), 16 pentru Norvegia, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 19 pentru România, 20 pentru Polonia, 21 pentru Portugalia, 22 pentru Federația Rusă, 23 pentru Grecia, 24 pentru Irlanda, 25 pentru Croația, 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 28 pentru Belarus, 29 pentru Estonia, 30 (disponibil), 31 pentru Bosnia și Herțegovina, 32 pentru Letonia, 33 (disponibil), 34 pentru Bulgaria, 35 (disponibil), 36 pentru Lituania, 37 pentru Turcia, 38 (disponibil), 39 pentru Azerbaidjan, 40 pentru Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei, 41 (disponibil), 42 pentru Comunitatea Europeană (omologările sunt acordate de statele membre utilizând propria lor marcă CEE), 43 pentru Japonia, 44 (disponibil), 45 pentru Australia, 46 pentru Ucraina, 47 pentru Africa de Sud și 48 pentru Noua Zeelandă. Numerele următoare vor fi atribuite celorlalte țări în ordinea cronologică a ratificării Acordului privind adoptarea de prescripții tehnice uniforme pentru vehiculele cu roți, echipamente și piese care pot fi fixate și/sau utilizate la vehiculele cu roți și condițiile pentru recunoașterea reciprocă a omologărilor acordate pe baza acestor prescripții și numerele astfel atribuite vor fi comunicate de către Secretarul General al Organizației Națiunilor Unite, părților contractante la acord.

(6) Pentru cerințele tehnice aplicabile lămpilor cu incandescență, a se vedea Regulamentul nr. 37.

(7) Lămpile cu incandescență HIR1 și/sau H9 nu vor fi autorizate pentru producerea unui fascicul de întâlnire decât în asociere cu instalarea unuia sau a mai multor dispozitive de curățare a farurilor în conformitate cu Regulamentului nr. 45. În plus, în ceea ce privește înclinarea verticală, dispozițiile de la punctul 6.2.6.2.2 din seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 48 sunt aplicate atunci când aceste faruri sunt instalate.

(8) Se estimează că un far îndeplinește condițiile de la prezentul punct în cazul în care lampa cu incandescență poate fi montată cu ușurință pe far, iar ghidajele de poziționare se fixează corect în locașurile lor, chiar și în condiții de obscuritate.

(9) Ecranul de încercare trebuie să fie suficient de lat pentru a permite examinarea liniei de separare într-un interval de cel puțin 5° de o parte și de alta a liniei vv.

(10) În cazul în care fasciculul nu prezintă o linie de separare cu o curbură internă netă, reglajul lateral trebuie efectuat astfel încât să îndeplinească cel puțin cerințele impuse pentru iluminările în punctele 75 R și 50 R pentru circulația pe dreapta, respectiv în punctele 75 L și 50 L pentru circulația pe stânga.

(11) Un astfel de far specializat care emite un „fascicul de întâlnire” poate încorpora un fascicul de drum care nu face obiectul acestor cerințe.

(12) Toleranța de dereglare de 1° spre dreapta sau spre stânga nu este incompatibilă cu o dereglare verticală în sus și în jos care este limitată numai de condițiile stabilite la punctul 6.3. Cu toate acestea, partea orizontală a liniei de separare nu trebuie să depășească limita hh (condițiile de la punctului 6.3 nu sunt aplicabile farurilor concepute pentru a îndeplini cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire).

(13) E este valoarea reală măsurată în punctele 50 R sau 50 L.

(14) Valorile iluminării în orice punct din zonele A și B, situat de asemenea în zona III, nu trebuie să depășească 0,7 lucși.

(15) Această cerință va face obiectul unei recomandări adresate administrațiilor.

ANEXA 1

COMUNICARE

[Format maxim: A4 (210 mm × 297 mm)]

1

Emis de: Denumirea serviciului administrativ: … … …





Privind (2): ACORDAREA OMOLOGĂRII EXTINDEREA OMOLOGĂRII REFUZUL OMOLOGĂRII RETRAGEREA OMOLOGĂRII ÎNCETAREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

unui tip de far în temeiul Regulamentului nr. …

Nr. de omologare: … Nr. de extindere: …

1. Marca comercială a dispozitivului: …

2. Denumirea tipului de dispozitiv de către producător: …

3. Numele și adresa producătorului: …

4. Numele și adresa reprezentantului producătorului (dacă este cazul): …

5. Supus omologării la data de: …

6. Serviciul tehnic responsabil cu încercările: …

7. Data raportului de încercare: …

8. Numărul raportului de încercare: …

9. Descriere sumară:

Categoria indicată de marcarea relevantă (3): …

Numărul și categoria (categoriile) lămpii (lămpilor) cu incandescență: …

10. Poziția mărcii de omologare: …

11. Motivul (motivele) de extindere a omologării: …

12. Omologarea este acordată/refuzată/extinsă/retrasă (2): …

13. Locul: …

14. Data: …

15. Semnătura: …

16. Este anexată lista documentelor care constituie dosarul de omologare depus la serviciul administrativ care a emis omologarea și care poate fi obținut la cerere.

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/refuzat/extins/retras omologarea (a se vedea cerințele regulamentului referitoare la omologare).

(2) A se tăia mențiunile inutile.

(3) A se indica marcarea adecvată aleasă din lista de mai jos:

ANEXA 2

EXEMPLE DE DISPUNERE A MĂRCILOR DE OMOLOGARE

Farul care poartă una din mărcile de omologare de mai sus este un far care a fost omologat în Țările de Jos (E4), sub numărul de omologare 243 și care îndeplinește cerințele Regulamentului nr. XXX, în forma sa originală (00). Fasciculul de întâlnire este conceput numai pentru circulația pe dreapta. Literele CR (figura 1) indică faptul că este vorba de un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum din clasa A și literele HCR (figura 2) indică faptul că este vorba de un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum din clasa B.

Cifra 30 indică faptul că intensitatea maximă a fasciculului de drum este cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele.

Notă: Numărul de omologare și simbolurile adiționale trebuie să fie plasate în apropierea cercului și dispuse fie deasupra, fie sub litera „E”, fie la dreapta, fie la stânga acestei litere. Cifrele numărului de omologare trebuie să fie dispuse de aceeași parte în raport cu litera „E” și orientate în același sens.

Trebuie să fie evitată utilizarea cifrelor romane pentru numerele de omologare, pentru a exclude orice confuzie cu alte simboluri.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus îndeplinește cerințele prezentului regulament în ceea ce privește fasciculul de întâlnire și fasciculul de drum și este conceput:

Figura 3: clasa A, numai pentru circulația pe stânga.

Figurile 4a și 4b: clasa B, pentru cele două sensuri de circulație, printr-o modificare adecvată a reglării blocului optic sau a lămpii cu incandescență pe vehicul.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care are un dispersor din material plastic care îndeplinește cerințele prezentului regulament numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire, și care este conceput:

Figura 5: clasa A, pentru ambele sensuri de circulație.

Figura 6: clasa B, numai pentru circulația pe dreapta.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care îndeplinește cerințele prezentului regulament:

Figura 7: clasa B, numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire și care este conceput numai pentru circulația pe stânga.

Figura 8: clasa A, numai în ceea ce privește fasciculul de drum.

Identificarea unui far care are în componență un dispersor din material plastic conform cu cerințele prezentului regulament:

Figura 9: clasa B, pentru fasciculul de întâlnire și pentru fasciculul de drum și conceput numai pentru circulația pe dreapta.

Figura 10: clasa B, numai pentru fasciculul de întâlnire și conceput numai pentru circulația pe dreapta.

Filamentul fasciculului de întâlnire nu trebuie să fie aprins în același timp cu cel al fasciculului de drum și/sau al oricărui alt far cu care acesta este reciproc încorporat.

Marcare simplificată pentru lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate

(Liniile verticale și orizontale schematizează formele dispozitivului de semnalizare și nu fac parte din marca de omologare)

Notă: Cele patru exemple de mai sus corespund unui dispozitiv de iluminare care poartă o marcă de omologare referitoare la:

O lampă de poziție față omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 7.

Un far, din clasa B, cu un fascicul de întâlnire conceput pentru cele două sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele (indicat de cifra 30), omologat în conformitate cu cerințele prezentului regulament în forma sa originală (00) și care are un dispersor din material plastic;

O lampă de ceață față omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 19 și care are un dispersor din material plastic;

O lampă indicatoare de direcție față, din categoria 1a, în conformitate cu seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 6.

Figura 12

Lampă reciproc încorporată cu un far

Exemplul 1

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic utilizat pentru diferite tipuri de faruri, și anume:

Fie: un far, din clasa B, cu un fascicul de întâlnire conceput pentru cele două sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele (indicat de cifra 30), omologat în Germania (E1) în conformitate cu cerințele prezentului regulament în forma sa originală (00), reciproc încorporat cu: O lampă de poziție față, omologată anterior în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 7. Fie: un far, din clasa A, cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între 33 750 și 45 000 candele (indicat prin cifra 12,5), omologat în Germania (E1) în conformitate cu cerințele prezentului regulament în forma sa originală (00), reciproc încorporat cu: aceeași lampă de poziție față menționată anterior; Fie: unul din farurile menționate anterior, omologat ca lampă simplă; Corpul principal al farului trebuie să poarte numai numărul de omologare valabil, de exemplu:

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic utilizat într-un ansamblu de două faruri, omologat în Franța (E2), cu numărul de omologare 81 151, care are în componență:

un far, din clasa B, care emite un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între x și y candele, care îndeplinește cerințele prezentului regulament; și

un far, din clasa B, care emite un fascicul de drum, conceput pentru ambele sensuri de circulație, cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între w și z candele, care îndeplinește cerințele prezentului regulament, intensitatea maximă a ansamblului fasciculelor de drum fiind cuprinsă între 86 250 și 101 250 candele.

ANEXA 3

ECRAN DE MĂSURARE

A. Far pentru circulația pe partea dreaptă

(dimensiuni în mm, cu ecranul plasat la 25 m distanță)

B. Far pentru circulația pe stânga

(dimensiuni în mm, cu ecranul plasat la 25 m distanță)

FASCICUL EUROPEAN ETALON

Figura C

Notă: Figura C indică punctele de măsurare pentru circulația pe dreapta. Pentru circulația pe stânga, punctele 7 și 8 sunt plasate în locurile corespunzătoare pe partea dreaptă a schemei.

ANEXA 4

ÎNCERCĂRI DE STABILITATE A PERFORMANȚELOR FOTOMETRICE ALE FARURILOR ÎN TIMPUL FUNCȚIONĂRII

ÎNCERCĂRI ALE FARURILOR COMPLETE

După măsurarea valorilor fotometrice în conformitate cu cerințele prezentului regulament, în punctul Emax pentru fasciculul de drum și în punctele HV, 50 R, B 50 L pentru fasciculul de întâlnire (sau HV, 50 L, B50 R pentru farurile concepute pentru circulația pe stânga) un eșantion al farului complet trebuie să fie supus unei încercări de stabilitate a performanțelor fotometrice în timpul funcționării. Prin „far complet”, se înțelege ansamblul farului însuși, inclusiv părțile caroseriei și lămpile din vecinătate care pot influența disiparea sa termică.

1. ÎNCERCAREA DE STABILITATE A PERFORMANȚELOR FOTOMETRICE

Încercările trebuie să fie efectuate într-o atmosferă uscată și calmă, la o temperatură a mediului ambiant de 23 °C ± 5 °C, farul complet fiind fixat pe un suport care reprezintă montarea corectă pe vehicul.

Far curat

Farul trebuie să rămână aprins 12 ore astfel cum se indică la punctul 1.1.1 și verificat în conformitate cu punctul 1.1.2.

Procedura de încercare (1)

Farul trebuie să rămână aprins pe durata prescrisă și în conformitate cu următoarele dispoziții:

(a) în cazul în care o singură funcție de iluminare (fasciculul de drum sau fasciculul de întâlnire sau lampa de ceață față) face obiectul unei omologări, filamentul corespunzător trebuie să fie aprins pe durata prescrisă (2);

(b) în cazul unui far cu fascicul de întâlnire și cu unul sau mai multe fascicule de drum, sau în cazul unui far cu un fascicul de întâlnire și o lampă de ceață față: (i) farul trebuie să fie supus ciclului următor, pe toată durata prescrisă: 15 minute, fasciculul de întâlnire aprins; 5 minute, toate fasciculele aprinse; (ii) în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat pentru a fi utilizat numai cu fasciculul de întâlnire aprins sau numai cu fasciculul (fasciculele) de drum aprins(e) (3) în același timp, încercarea trebuie să fie executată în conformitate cu această condiție, activând succesiv (2) fasciculul de întâlnire jumătate din timpul prescris la punctul 1.1 de mai sus și fasciculul (fasciculele) de drum (simultan) cealaltă jumătate din timp;

(c) în cazul unui far cu lampă de ceață față și una sau mai multe fascicule de drum: (i) farul trebuie să fie supus următorului ciclu, pe toată durata prescrisă: 15 minute, lampa de ceață față aprinsă; 5 minute, toate fasciculele aprinse. (ii) în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat să fie utilizat numai cu lampa de ceață față aprinsă sau numai cu fasciculul (fasciculele) de drum aprins(e) (4) în același timp, încercarea trebuie să fie executată în conformitate cu această condiție, activând succesiv (2) lampa de ceață față jumătate din timpul prescris la punctul 1.1 de mai sus și fasciculul (fasciculele) de drum (în același timp) cealaltă jumătate din timp;

(d) în cazul unui far cu un fascicul de întâlnire, unul sau mai multe fascicule de drum și o lampă de ceață față: (i) farul trebuie să fie supus următorului ciclu, pe toată durata prescrisă: 15 minute, fasciculul de întâlnire aprins; 5 minute, toate fasciculele aprinse. (ii) în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat să fie utilizat numai cu fasciculul de întâlnire aprins sau numai cu fasciculul (fasciculele) de drum aprins (e) (4) (în același timp), încercarea trebuie să fie executată în conformitate cu această condiție, activând succesiv (2) fasciculul de întâlnire jumătate din timpul prescris la punctul 1.1 de mai sus și fasciculul (fasciculele) de drum cealaltă jumătate din timp, lampa de ceață față fiind supusă unui ciclu constând din 15 minute de nefuncționare și 5 minute de funcționare, jumătate din timpul prescris, fasciculul de drum fiind aprins; (iii) în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat să fie utilizat numai cu fasciculul de întâlnire aprins sau numai cu lampa de ceață față aprinsă (4) în același timp, încercarea trebuie să fie executată în conformitate cu această condiție, activând succesiv (2) fasciculul de întâlnire jumătate din timpul prescris la punctul 1.1 de mai sus și lampa de ceață față cealaltă jumătate din timp, fasciculul (fasciculele) de drum fiind supusă(e) unui ciclu constând din 15 minute de nefuncționare și 5 minute de funcționare, o jumătate din timpul prescris, fasciculul de întâlnire fiind aprins; (iv) în cazul în care solicitantul precizează faptul că farul este destinat să fie utilizat numai cu fasciculul de întâlnire aprins, sau numai cu fasciculul (fasciculele) de drum sau numai cu lampa de ceață față aprinsă(e) (4) în același timp, încercarea trebuie să fie executată în conformitate cu această condiție, activând succesiv (2) fasciculul de întâlnire o treime din timpul prescris la punctul 1.1 de mai sus, fasciculul (fasciculele) de drum o altă treime din timp și lampa de ceață față o altă treime din timpul prescris.

(e) În cazul unui far cu lumină de întâlnire conceput pentru furnizarea iluminării în viraje, printr-o sursă luminoasă complementară, această sursă luminoasă se aprinde timp de un minut și se stinge timp de nouă minute numai în timpul funcționării luminii de întâlnire (a se vedea anexa 4 – apendicele 1).

1.1.1.2. Tensiunea de încercare

Tensiunea trebuie să fie reglată astfel încât să furnizeze 90 % din puterea maximă specificată în Regulamentul nr. 37 pentru lampa (lămpile) cu incandescență utilizată (utilizate).

Puterea de încercare trebuie să corespundă, în toate cazurile, cu valoarea înscrisă pe o lampă cu incandescență concepută pentru a fi utilizată la o tensiune de 12 V, cu excepția cazului în care solicitantul precizează că lampa poate fi utilizată la o tensiune diferită. În acest caz, încercarea se efectuează cu lampa cu incandescență care are cea mai mare putere ce poate fi utilizată.

Rezultatele încercării

1.1.2.1. Inspecția vizuală

După ce temperatura farului este stabilizată la temperatura mediului ambiant, se curăță dispersorul farului și dispersorul exterior, dacă există, cu o cârpă de bumbac curată și umedă. Apoi acestea sunt examinate vizual; trebuie să nu se constate nici o distorsiune, deformare, fisură sau schimbare a culorii dispersorului farului sau a dispersorului exterior, dacă există.

1.1.2.2. Încercarea fotometrică

În conformitate cu cerințele prezentului regulament, valorile fotometrice se verifică în următoarele puncte:

Lumină de întâlnire:

50 R – B 50 L – HV pentru farurile concepute pentru circulația pe dreapta;

50 L – B 50 R – HV pentru farurile concepute pentru circulația pe stânga;

Lumină de drum: Punctul Emax

Poate fi efectuat un nou reglaj pentru a ține seama de eventualele deformări ale suportului farului, determinate de căldură (pentru deplasarea liniei de separare, a se vedea punctul 2 din prezenta anexă).

Se admite o abatere de 10 % între caracteristicile fotometrice și valorile măsurate înainte de încercare, incluzând toleranțele asociate procedurii de măsurare fotometrică.

Far murdar

După ce a fost încercat astfel cum se specifică la punctul 1.1 menționat anterior, farul este pregătit în modul descris la punctul 1.1.1, apoi este aprins timp de o oră astfel cum se prevede la punctul 1.2.1 și apoi verificat în conformitate cu indicațiile de la punctul 1.1.2.

Pregătirea farului

Amestecul de încercare

1.2.1.1.1. Pentru un far cu dispersor exterior din sticlă:

Amestecul de apă și un agent poluant care se aplică pe far este compus din:

9 părți (din greutate) nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 100 μm; o parte (din greutate) praf de cărbune vegetal (lemn de fag) cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 100 μm; 0,2 părți (din greutate) NaCMC (5) și o cantitate adecvată de apă distilată cu o conductivitate ≤ 1 mS/m. Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.1.2. Pentru un far cu dispersorul exterior din material plastic:

Amestecul de apă și un agent poluant care trebuie aplicat pe far este compus din:

9 părți (din greutate) nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 100 μm; o parte (din greutate) praf de cărbune vegetal (lemn de fag) cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 100 μm; 0,2 părți (din greutate), NaCMC (5); 13 părți (din greutate) apă distilată cu o conductivitate ≤ 1mS/m, și 2 ± 1 părți (din greutate) agent de înmuiere (6). Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.2. Aplicarea amestecului de încercare pe far

Amestecul de încercare se aplică uniform pe toată suprafața de ieșire a luminii din far, apoi se lasă să se usuce. Se repetă această operațiune până când valoarea iluminării scade la o valoare cuprinsă între 15 % și 20 % din valoarea măsurată pentru fiecare din punctele următoare, în condițiile descrise în prezenta anexă:

Emax pentru lumina de întâlnire/lumina de drum și numai pentru lumina de drum;

50 R și 50 V (7) pentru o lumină de întâlnire destinată numai circulației pe dreapta;

50 L și 50 V (7) pentru o lumină de întâlnire destinată numai circulației pe stânga.

1.2.1.3. Aparatura de măsurare

Aparatura de măsurare trebuie să fie echivalentă cu cea utilizată la încercările de omologare a farurilor. Pentru verificarea fotometrică, trebuie să fie utilizată o lampă cu incandescență etalon.

2. ÎNCERCARE PRIVIND DEPLASAREA VERTICALĂ A LINIEI DE SEPARARE SUB EFECTUL CĂLDURII

Această încercare constă în a verifica dacă, sub efectul căldurii, deplasarea verticală a liniei de separare nu depășește o valoare specificată pentru un far cu lumină de întâlnire în timpul funcționării.

După ce a fost supus încercării în conformitate cu punctul 1, farul este supus încercării descrise la punctul 2.1, fără să fie demontat din suportul său sau reajustat în raport cu acesta.

2.1. Încercare

Încercarea trebuie să fie efectuată într-o atmosferă uscată și calmă, la o temperatură a mediului ambiant de 23 °C ± 5 °C.

Farul, echipat cu o lampă cu incandescență din producția de serie, care a funcționat timp de cel puțin o oră, este aprins în poziția lumină de întâlnire, fără să fie demontat din suportul său sau reajustat în raport cu acesta. (În scopul acestei încercări, tensiunea trebuie reglată în conformitate cu punctul 1.1.1.2). Poziția liniei de separare în partea sa orizontală (între v-v și verticala care trece prin punctul B 50 L pentru farurile concepute pentru circulația pe dreapta, sau punctul B 50 L pentru cele concepute pentru circulația pe stânga) este verificată la trei minute (r3) și respectiv 60 minute (r60) după aprindere.

Măsurarea deplasării liniei de separare descrise mai sus trebuie să fie făcută prin orice metodă suficient de precisă și care prin care se obțin rezultate reproductibile.

Rezultatele încercării

2.2.1 Rezultatul exprimat în miliradiani (mrad) trebuie considerat acceptabil pentru un fascicul de întâlnire, numai atunci când valoarea absolută înregistrată pe far nu este mai mare de 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2 Totuși, dacă această valoare este mai mare de 1,0 mrad, dar mai mică sau egală cu 1,5 mrad (1,0 mrad < Δr1 < 1,5 mrad), un al doilea far este supus încercării în conformitate cu punctul 2.1, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului descris mai jos, pentru stabilizarea poziției părților mecanice ale farului pe un suport reprezentativ pentru instalarea corectă pe vehicul:

funcționarea timp de o oră a luminii de întâlnire (tensiunea de alimentare fiind reglată astfel cum se prevede la punctul 1.1.1.2);

o oră de repaus.

Tipul de far trebuie considerat acceptabil în cazul în care media valorilor absolute Δr1 măsurată pe primul eșantion și ΔrII măsurată pe cel de al doilea eșantion este mai mică sau egală cu 1,0 mrad.

(1) Pentru detaliile programului de încercare, a se vedea anexa 8 la prezentul regulament.

(2) Atunci când farul supus încercării include lămpi de semnalizare, acestea din urmă trebuie să fie aprinse pe durata încercării. În cazul în care este vorba de o lampă indicatoare de direcție, aceasta trebuie să se aprindă intermitent, timpul de aprindere fiind aproximativ egal cu cel de stingere.

(3) În cazul în care două sau mai multe lămpi cu incandescență se aprind simultan atunci când farul este utilizat ca avertizor luminos, acest mod de funcționare nu este considerat ca o utilizare normală simultană a lămpilor.

(4) În cazul în care două sau mai multe lămpi cu incandescență sunt aprinse simultan atunci când farul este utilizat ca avertizor luminos, acest mod de funcționare nu este considerat ca o utilizare normală simultană a lămpilor.

(5) NaCMC reprezintă carboximetilceluloza sodică, desemnată în mod obișnuit prin literele CMC. NaCMC utilizată în amestec de pulberi trebuie să aibă un grad de substituire de 0,6-0,7 și o vâscozitate de 200-300 cP pentru o soluție de 2 %, la 20 °C.

(6) Toleranța privind cantitatea este datorată necesității obținerii unui amestec care să se întindă corect pe toată suprafața dispersorului din material plastic.

(7) Punctul 50 V este situat la 375 mm sub punctul HV pe linia verticală v-v, pe ecranul aflat la o distanță de 25 m.

APENDICELE 1

Tabel sinoptic cu duratele de aprindere pentru încercările de stabilitate a performanțelor fotometrice

Abrevieri: P: far cu lumină de întâlnire D: far cu lumină de drum (D1 + D2: două faruri cu lumină de drum) F: lampă de ceață față reprezintă un ciclu care cuprinde 15 minute de stingere și 5 minute de aprindere reprezintă un ciclu care cuprinde 9 minute de stingere și 1 minut de aprindere

Toate combinațiile următoare de faruri și lămpi de ceață față (cu indicarea marcajului) sunt cu titlu de exemplu, lista nefiind exhaustivă.

ANEXA 5

Cerințe minime privind procedurile de control al conformității producției

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate sunt considerate ca fiind îndeplinite din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele prezentului regulament, dacă diferențele nu depășesc toleranțele inevitabile de fabricație.

În ceea ce privește performanțele fotometrice, conformitatea farurilor de serie nu este contestată în cazul în care, în timpul încercării performanțelor fotometrice ale unui far ales la întâmplare și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

1.2.1 nici o valoare măsurată nu se abate, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % de la valorile impuse de prezentul regulament. Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este următoarea:

B 50 L (sau R) 0,2 lucși, respectiv 20 % 0,3 lucși, respectiv 30 % Zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 % 0,45 lucși, respectiv 30 %

sau în cazul în care

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile impuse de prezentul regulament sunt atinse în punctul HV (cu o toleranță de + 0,2 lucși) și, în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m) de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (1), (cu o toleranță de + 0,1 lucși), 75 R (sau L), 25 R și 25 L, precum și în orice parte din zona IV care nu este situată la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L;

1.2.2.2. și în cazul în care, pentru fasciculul de drum, punctul HV fiind situat în interiorul isolux-ului 0,75 Emax, s-a respectat pentru valorile fotometrice o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime și de –20 % pentru valorile minime, în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament.

1.2.3 Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, se poate modifica poziția farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1° spre dreapta sau spre stânga (2).

1.2.4 Dacă rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, farul este supus din nou încercărilor cu o altă lampă cu incandescență etalon.

1.3. Pentru a verifica schimbarea poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică metoda de mai jos:

Unul din farurile eșantionului este supus încercărilor în conformitate cu metoda prevăzută la punctul 2.1 din anexa 4, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului definit la punctul 2.2.2 din anexa 4.

Farul este considerat acceptabil dacă Δr nu depășește 1,5 mrad.

În cazul în care această valoare este mai mare de 1,5 mrad, fără a depăși însă 2 mrad, se supune încercării al doilea far, după care media valorilor absolute înregistrate pentru cele două eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

2. CERINȚE MINIME PENTRU VERIFICAREA CONFORMITĂȚII DE CĂTRE PRODUCĂTOR

Pentru fiecare tip de far, deținătorul omologării este obligat să efectueze cel puțin încercările următoare, la intervale corespunzătoare. Aceste încercări trebuie să fie efectuate în conformitate cu cerințele prezentului regulament.

Orice prelevare de eșantioane care scoate în evidență neconformitatea pentru tipul de încercare în cauză, trebuie să fie urmată de o nouă prelevare și o nouă încercare. Producătorul va lua toate măsurile necesare pentru a asigura conformitatea producției respective.

2.1. Natura încercărilor

Încercările de conformitate din prezentul regulament se referă la caracteristicile fotometrice și la verificarea schimbării poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii.

2.2. Metode utilizate la încercări

2.2.1. Încercările sunt efectuate, în general, în conformitate cu metodele definite în prezentul regulament.

2.2.2. Pentru orice încercare de conformitate efectuată de producător, acesta poate utiliza totuși metode echivalente, cu aprobarea autorității competente, responsabilă cu încercările de omologare. Producătorul trebuie să dovedească că metodele de încercare utilizate sunt echivalente cu cele prescrise de prezentul regulament.

2.2.3 Aplicarea punctelor 2.2.1 și 2.2.2 necesită o etalonare periodică a echipamentelor de încercare și o corelare cu măsurările efectuate de autoritatea competentă.

2.2.4 În toate cazurile, metodele de referință sunt cele din prezentul regulament, în special pentru controalele și prelevările administrative.

2.3. Natura eșantionării

Eșantioanele farurilor trebuie să fie prelevate la întâmplare, dintr-un lot omogen. Prin lot omogen se înțelege un ansamblu de faruri de același tip, în conformitate cu metodele de fabricare ale producătorului.

Evaluarea se efectuează, în general, asupra farurilor produse de mai multe fabrici. Totuși, un producător poate grupa cifrele de producție privind același tip de faruri produse de mai multe fabrici, cu condiția ca acestea să aplice aceleași criterii de calitate și același management al calității.

2.4. Caracteristici fotometrice măsurate și înregistrate

Farurile prelevate sunt supuse măsurărilor fotometrice în punctele prevăzute de regulament, limitând înregistrarea la punctele E max, HV (3), HL, HR (4) în cazul fasciculului de drum, și la punctele B 50 L (sau R), HV, 50 V, 75 R (sau L) și 25 L (sau R) în cazul fasciculului de întâlnire (a se vedea figura din anexa 3).

2.5. Criterii de acceptabilitate

Producătorul trebuie să efectueze analiza statistică a rezultatelor încercărilor și să definească, de comun acord cu autoritatea competentă, criteriile de acceptabilitate pentru producția sa, pentru a îndeplini cerințele privind controlul conformității producției, definite la punctul 10.1 din prezentul regulament.

Criteriile de acceptabilitate trebuie să fie stabilite astfel încât, cu un grad de încredere de 95 %, probabilitatea minimă de a trece cu succes o verificare prin sondaj cum este cea descrisă în anexa 7 (prima prelevare) să fie de 0,95.

(1) Literele din paranteze se referă la farurile utilizate pentru circulația pe stânga.

(2) A se vedea nota de subsol de la pagina 11 din textul regulamentului.

(3) Atunci când fasciculul de drum este reciproc încorporat cu fasciculul de întâlnire, HV în cazul fasciculului de drum, trebuie să fie același punct de măsurare ca în cazul fasciculului de întâlnire.

(4) HL și HR: puncte pe „hh” amplasate la 1,125 m la stânga și respectiv la dreapta punctului HV.

ANEXA 6

Cerințe aplicabile lămpilor care au în componență dispersoare din material plastic – Încercările dispersoarelor sau ale eșantioanelor de materiale și ale lămpilor complete

1. CERINȚE GENERALE

1.1. Eșantioanele furnizate în conformitate cu punctul 2.2.4 din prezentul regulament trebuie să îndeplinească cerințele indicate la punctele 2.1-2.5 de mai jos.

1.2. Cele două eșantioane de faruri complete, furnizate în conformitate cu punctul 2.2.3 din prezentul regulament și care au în componență dispersoare din material plastic, trebuie să îndeplinească cerințele indicate la punctul 2.6 de mai jos în privința materialului din care sunt realizate dispersoarele.

1.3. Eșantioanele de dispersoare din material plastic sau eșantioanele de materiale sunt supuse încercărilor de omologare împreună cu reflectorul pe care trebuie, dacă este cazul, să fie montate dispersoarele, în ordinea cronologică indicată în tabelul A din apendicele 1 la prezenta anexă.

1.4. Cu toate acestea, dacă producătorul farului este în măsură să facă dovada că produsul a trecut deja cu succes încercările prevăzute la punctele 2.1-2.5 de mai jos, sau cele echivalente în conformitate cu alt regulament, nu este necesar ca aceste încercări să fie repetate; numai încercările prevăzute în tabelul B din apendicele 1 sunt obligatorii.

2. ÎNCERCĂRI

Rezistența la schimbările de temperatură

2.1.1 Încercări

Trei eșantioane (dispersoare) noi sunt supuse la cinci cicluri de schimbare de temperatură și de umiditate (RH = umiditate relativă), după următorul program:

3 ore la 40 °C ± 2 °C și 85-95 % RH;

1 oră la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % RH;

15 ore la –30 °C ± 2 °C;

1 oră la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % RH;

3 ore la 80 °C ± 2 °C;

1 oră la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % RH.

Înaintea acestei încercări, eșantioanele sunt condiționate timp de cel puțin 4 ore la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % RH.

Notă: Perioadele de 1 oră la 23 °C ± 5 °C cuprind perioadele de tranziție de la o temperatură la alta, necesare pentru evitarea efectelor de șoc termic.

Măsurări fotometrice

2.1.2.1. Metodă

Măsurările fotometrice sunt executate pe eșantioane înainte și după încercare.

Măsurările fotometrice sunt efectuate cu ajutorul unei lămpi etalon, în următoarele puncte:

B 50 L și 50 R, pentru fasciculul de întâlnire al unui far cu lumină de întâlnire sau al unui far cu lumină de întâlnire/de drum (B 50 R și 50 L în cazul farurilor pentru circulația pe stânga);

Emax (route), pentru fasciculul de drum al unui far cu lumină de drum sau de întâlnire/de drum;

2.1.2.2. Rezultate

Diferențele între valorile fotometrice măsurate înainte și după încercare pe fiecare eșantion nu trebuie să depășească 10 %, incluzând toleranțele datorate procedurilor de măsurare fotometrică.

Rezistența la agenți atmosferici și la agenți chimici

2.2.1. Rezistența la agenți atmosferici

Trei eșantioane noi (dispersoare sau eșantioane de materiale) sunt expuse radiației unei surse cu o distribuție energetică spectrală similară cu cea a unui corp negru, a cărui temperatură de culoare se situează între 5 500 K și 6 000 K. Între sursă și eșantioane se plasează filtre adecvate, astfel încât să se reducă foarte mult radiațiile cu lungimea de undă mai mică de 295 nm și mai mare de 2 500 nm. Eșantioanele trebuie expuse unei iluminări energetice de 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 pentru o perioadă suficient de mare încât energia luminoasă primită de acestea să fie egală cu 4 500 MJ/m2 + 200 MJ/m2. În incintă, temperatura măsurată pe panoul negru plasat la același nivel cu eșantioanele trebuie să fie de 50 °C ± 5 °C. Pentru a se asigura o expunere uniformă, eșantioanele trebuie să se rotească în jurul sursei de radiații cu o viteză cuprinsă între 1 și 5 tr/min.

Eșantioanele sunt pulverizate cu apă distilată cu o conductivitate mai mică de 1 mS/m la o temperatură de 23 °C ± 5 °C în conformitate cu următorul ciclu:

pulverizare: 5 minute; uscare: 25 minute.

Rezistența la agenți chimici

După încercarea descrisă la punctul 2.2.1 de mai sus și după ce s-a efectuat măsurarea descrisă la punctul 2.2.3.1 de mai jos, suprafața exterioară a acestor trei eșantioane este supusă tratamentului descris la punctul 2.2.2.2, cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 de mai jos.

2.2.2.1. Amestec pentru încercare

Amestecul pentru încercare este compus din 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetraclorură de etil, 12,5 % tricloretilenă și 6 % xilen (procente din volum).

2.2.2.2. Aplicarea amestecului pentru încercare

Se impregnează până la saturare o cârpă de bumbac (în conformitate cu standardul internațional ISO 105) cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 și se aplică, după cel mult 10 secunde, timp de 10 minute, pe suprafața exterioară a eșantionului, cu o presiune de 50 N/cm2 ce corespunde unei forțe de 100 N aplicate pe o suprafață de încercare de 14 × 14 mm.

În timpul acestei perioade de 10 minute, tamponul din material este din nou impregnat cu amestec, astfel încât compoziția lichidului aplicat să rămână în continuare identică cu amestecul de încercare prescris.

În timpul aplicării, se admite compensarea presiunii exercitate pe eșantion pentru a evita fisurile cauzate de această presiune.

2.2.2.3. Spălare

La sfârșitul aplicării amestecului de încercare, eșantioanele trebuie uscate în aer liber și apoi spălate cu soluția descrisă la punctul 2.3 (rezistența la detergenți) la temperatura de 23 °C ± 5 °C.

Eșantioanele sunt apoi clătite cu grijă cu apă distilată care nu conține mai mult de 0,2 % impurități, la 23 °C ± 5 °C, apoi sunt șterse cu o cârpă moale.

Rezultate

2.2.3.1. După încercarea de rezistență la agenții atmosferici, suprafața exterioară a eșantioanelor nu trebuie să prezinte fisuri, zgârieturi, exfolieri, deformări, iar media variațiilor coeficientului de transmisie , măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă trebuie să fie mai mică sau egală cu 0,020 (Δtm ≤ 0,020).

2.2.3.2. După încercarea rezistenței la agenți chimici, eșantioanele nu trebuie să prezinte urme de colorare chimică ce poate provoca o variație a difuziei fluxului , măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă, a cărei valori medii este mai mică sau egală cu 0,020 (Δdm ≤ 0,020).

Rezistența la detergenți și la hidrocarburi

2.3.1 Rezistența la detergenți

Suprafața exterioară a celor trei eșantioane (dispersoare sau eșantioane de materiale), după ce a fost încălzită la 50 °C ± 5 °C, este scufundată timp de 5 minute într-un amestec menținut la 23 °C ± 5 °C și compus din 99 părți apă distilată care nu conține mai mult de 0,02 % impurități și o parte de alchilarilsulfonat.

La sfârșitul încercării, eșantioanele sunt uscate la 50 °C ± 5 °C.

Suprafața eșantioanelor se curăță cu o cârpă umedă.

2.3.2 Rezistența la hidrocarburi

Suprafața exterioară a celor trei eșantioane este frecată apoi ușor, timp de un minut, cu o bucată de material de bumbac impregnată cu un amestec compus din 70 % n-heptan și 30 % toluen (procente din volum), apoi uscată în aer liber.

2.3.3 Rezultate

După efectuarea succesivă a celor două încercări de mai sus, variația coeficientului de transmisie , măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă, trebuie să aibă o valoare medie mai mică sau egală cu 0,010 (Δtm ≤ 0,010).

Rezistența la deteriorarea mecanică

2.4.1 Metoda de deteriorare mecanică

Suprafața exterioară a trei eșantioane (dispersoare) noi este supusă încercării de deteriorare mecanică uniformă prin metoda descrisă în apendicele 3 la prezenta anexă.

2.4.2 Rezultate

După această încercare, variațiile:

coeficientului de transmisie:

și ale difuziei:

sunt măsurate în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2, în zona definită la punctul 2.2.4.1.1 din prezentul regulament. Valoarea lor medie pe cele trei eșantioane trebuie să fie astfel încât:

Δtm ≤ 0,100;

Δdm ≤ 0,050.

Încercarea de adeziune a eventualelor acoperiri

2.5.1 Pregătirea eșantionului

O suprafață de 20 × 20 mm a acoperirii unui dispersor se taie cu o lamă de ras sau cu un ac, pentru a se obține un caroiaj format din pătrate de aproximativ 2 mm x 2 mm. Presiunea lamei sau a acului trebuie să fie suficientă pentru a tăia cel puțin acoperirea.

2.5.2 Descrierea încercării

Se utilizează o bandă adezivă cu o forță de adeziune de 2 N/(cm lățime) ±20 %, măsurată în condițiile standard descrise în apendicele 4 la prezenta anexă. Această bandă adezivă, cu o lățime de minim 25 mm, este presată pe suprafața pregătită în conformitate cu cerințele de la punctul 2.5.1, timp de cel puțin 5 minute.

Apoi, capătul benzii adezive este supus unei sarcini până la echilibrarea forței de adeziune pe suprafața în cauză de o forță perpendiculară pe această suprafață. În acest moment, banda este dezlipită cu o viteză constantă de 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3 Rezultate

Nu trebuie să se constate alterări vizibile ale suprafeței caroiate. Sunt admise alterări la intersecțiile caroiajului sau pe marginea inciziilor, cu condiția ca suprafața alterată să nu depășească 15 % din suprafața caroiată.

Încercarea farului complet care are încorporat un dispersor din material plastic

Rezistența la deteriorarea mecanică a suprafeței dispersorului

2.6.1.1. Încercări

Dispersorul eșantionului de far nr. 1 este supus încercării descrise la punctul 2.4.1 de mai sus.

2.6.1.2. Rezultate

După încercare, rezultatele măsurărilor fotometrice efectuate pe far în conformitate cu prezentul regulament nu trebuie să depășească cu mai mult de 30 % valorile maxime prescrise pentru punctele B 50 L și HV, și să nu fie mai mici cu mai mult de 10 % față de valorile minime prescrise pentru punctul 75 R (în cazul farurilor destinate circulației pe stânga, punctele luate în considerare sunt B 50 R, HV și 75 L).

2.6.2 Încercarea de adeziune a eventualei acoperiri

Dispersorul eșantionului de far nr. 2 este supus încercării descrise la punctul 2.5 de mai sus.

3. CONTROLUL CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI

În privința materialelor utilizate pentru fabricarea dispersoarelor, conformitatea cu prezentul regulament a lămpilor dintr-o serie este admisă dacă:

3.1.1 după încercarea de rezistență la agenți chimici și încercarea de rezistență la detergenți și la hidrocarburi, suprafața exterioară a eșantioanelor nu prezintă fisuri, exfolieri sau deformări vizibile cu ochiul liber (a se vedea punctele 2.2.2, 2.3.1 și 2.3.2);

3.1.2 după ce au fost supuse încercării descrise la punctul 2.6.1.1, valorile fotometrice în punctele de măsurare luate în considerare la punctul la 2.6.1.2 se încadrează în limitele prevăzute de prezentul regulament pentru conformitatea producției.

3.2. În cazul în care rezultatele încercărilor nu îndeplinesc cerințele, încercările sunt repetate pe un alt eșantion de far ales la întâmplare.

APENDICELE 1

ORDINEA CRONOLOGICĂ A ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE

A. Încercări pe materiale plastice (dispersoare sau eșantioane de materiale furnizate în conformitate cu punctul 2.2.4 din prezentul regulament)

Eșantioane – Încercări Dispersoare sau eșantioane de materiale Dispersoare 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Măsurări fotometrice limitate (punctul 2.1.2) X X X 1.1.1. Schimbare de temperatură (punctul 2.1.1) X X X 1.1.2. Măsurări fotometrice limitate (punctul 2.1.2) X X X 1.2.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X X X X X X X 1.2.2. Măsurarea difuziei X X X X X X 1.3. Agenți atmosferici (punctul 2.2.1) X X X 1.3.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.4. Agenți chimici (punctul 2.2.2) X X X 1.4.1. Măsurarea difuziei X X X 1.5. Detergenți (punctul 2.3.1) X X X 1.6. Hidrocarburi (punctul 2.3.2) X X X 1.6.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.7. Deteriorare (punctul 2.4.1) X X X 1.7.1. Măsurarea coeficientului de transmisie X X X 1.7.2. Măsurarea difuziei X X X 1.8. Adeziune (punctul 2.5) X

B. Încercări pe faruri complete (furnizate în conformitate cu punctul 2.2.3 din prezentul regulament)

Încercări Far complet Eșantion nr. 1 2 2.1. Deteriorare (punctul 2.6.1.1) X 2.2. Fotometrie (punctul 2.6.1.2) X 2.3. Adeziune (punctul 2.6.2) X

APENDICELE 2

METODA DE MĂSURARE A DIFUZIEI ȘI TRANSMISIEI LUMINII

1. APARATURĂ (a se vedea figura)

Fasciculul unui colimator K cu semi-divergența β/2 = 17,4 × 104 rd este diafragmat la 6 mm cu ajutorul diafragmei Dτ, în fața căreia este plasat suportul eșantionului.

O lentilă convergentă acromatică L2, având aberațiile sferice corectate, conjugă diafragma Dτ cu receptorul R; diametrul lentilei L2 trebuie să fie astfel încât să nu diafragmeze lumina difuzată de eșantion într-un con cu semi-unghiul la vârf β/2 = 14°.

O diafragmă inelară DD cu unghiurile α0/2 = 1° și αmax/2 = 12° este plasată într-un plan focal imagine al lentilei L2.

Partea centrală netransparentă a diafragmei este necesară pentru a elimina lumina care vine direct de la sursa luminoasă. Trebuie să fie posibilă înlăturarea părții centrale a diafragmei fasciculului luminos, astfel încât aceasta să revină la poziția sa inițială.

Distanța L2 Dτ și lungimea focală F2 (1) a lentilei L2 trebuie să fie alese astfel încât imaginea diafragmei Dτ să acopere în întregime receptorul R.

Pentru un flux incident inițial adus la 1 000 unități, precizia absolută a fiecărei citiri trebuie să fie mai mare decât unitatea.

2. MĂSURĂRI

Trebuie efectuate următoarele citiri:

Valoare citită Cu eșantion Cu partea centrală a DD Mărimea reprezentată T1 nu nu Fluxul incident măsurat inițial T2 da (înaintea încercării) nu Fluxul transmis prin materialul nou într-un câmp de 24 °C T3 da (după încercare) nu Fluxul transmis prin materialul încercat într-un câmp de 24 °C T4 da (înaintea încercării) da Fluxul difuzat prin materialul nou T5 da (după încercare) da Fluxul difuzat prin materialul încercat

(1) Pentru L2, se recomandă utilizarea unei distanțe focale de aproximativ 80 mm.

APENDICELE 3

METODA DE ÎNCERCARE PRIN PULVERIZARE

1. Echipament de încercare

1.1. Pistol pentru pulverizat

Se utilizează un pistol pentru pulverizat, echipat cu o duză care are un diametru de 1,3 mm și care permite un debit al lichidului de 0,24 l/min ± 0,02 l/min, la o presiune de 6,0 bari – 0, + 0,5 bari.

În aceste condiții de utilizare, trebuie să se obțină un jet cu diametrul de 170 mm ± 50 mm pe suprafața care trebuie degradată, situată la o distanță de 380 mm ± 10 mm față de duză.

1.2. Amestecul pentru încercare

Amestecul pentru încercare este compus din:

nisip silicios cu duritatea 7 pe scara Mohr, cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 0,2 mm și cu o distribuție practic normală, având un factor unghiular de 1,8 până la 2;

apă a cărei duritate nu depășește 205 g/m3, pentru un amestec în proporție de 25 g nisip la un litru de apă.

2. Încercare

Suprafața exterioară a dispersoarelor farurilor este supusă, o dată sau de mai multe ori, acțiunii jetului de nisip produs astfel cum se descrie mai sus; acest jet este împrăștiat cvasi-perpendicular pe suprafața de încercat.

Deteriorarea este verificată cu ajutorul unuia sau a mai multor eșantioane de sticlă plasate ca referință în apropierea dispersoarelor de încercat. Amestecul este împrăștiat până când variația difuziei luminii pe eșantion (eșantioane), măsurată în conformitate cu metoda descrisă în apendicele 2, este astfel încât:

Pot fi utilizate mai multe eșantioane de referință pentru a verifica dacă întreaga suprafață de încercat a fost degradată omogen.

APENDICELE 4

ÎNCERCAREA DE ADEZIUNE A BENZII ADEZIVE

1. SCOP

Prezenta metodă are ca scop determinarea, în condiții standard, a forței liniare de adeziune a unei benzi adezive pe o placă de sticlă.

2. PRINCIPIU

Se măsoară forța necesară pentru a dezlipi o bandă adezivă de o placă de sticlă la un unghi de 90°.

3. CONDIȚII ATMOSFERICE SPECIFICATE

Mediul ambiant trebuie să fie de 23 °C ± 5 °C și 65 % ±15 % umiditate relativă (RH).

4. EPRUVETE

Înaintea încercării, se condiționează ruloul eșantion timp de 24 h în atmosfera specificată (a se vedea punctul 3 de mai sus).

Pentru fiecare rulou, se efectuează încercarea pe 5 epruvete de 400 mm lungime. Epruvetele sunt prelevate din rulouri după ce primele 3 înfășurări au fost îndepărtate.

5. PROCEDURĂ

Încercarea este efectuată în atmosfera specificată la punctul 3.

Se prelevează cele cinci epruvete, derulând radial banda cu o viteză de aproximativ 300 mm/s, apoi acestea sunt aplicate în următoarele 15 secunde după cum urmează:

Se aplică progresiv banda pe placa de sticlă printr-o mișcare ușoară de frecare longitudinală cu degetul, astfel încât să nu existe nici o bulă de aer între bandă și placa de sticlă, fără a exercita o presiune prea mare.

Se lasă ansamblul să stea timp de 10 minute în condițiile ambiante specificate.

Se dezlipește epruveta de pe placa de sticlă pe o lungime de aproximativ 25 mm, într-un plan perpendicular pe axa epruvetei de încercat.

Se fixează placa și se rabatează la 90° extremitatea liberă a benzii. Se aplică o forță astfel încât linia de separare dintre placă și bandă să fie perpendiculară pe această forță și perpendiculară pe placă.

Se trage de bandă pentru a o dezlipi cu o viteză de 300 mm/s + 30 mm/s și se înregistrează forța necesară.

6. REZULTATE

Cele cinci valori obținute trebuie să fie aranjate în ordine și valoarea medie se reține ca rezultat al măsurării. Această valoare trebuie să fie exprimată în newtoni pe centimetru de lățime a benzii.

ANEXA 7

CERINȚE MINIME PRIVIND EȘANTIONAREA EFECTUATĂ DE UN INSPECTOR

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate sunt considerate ca fiind îndeplinite din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele din prezentul regulament, dacă acestea există, în cazul în care diferențele nu depășesc toleranțele inevitabile de fabricație.

În ceea ce privește performanțele fotometrice, nu este contestată conformitatea farurilor de serie în cazul în care în timpul încercării performanțelor fotometrice ale unui far ales la întâmplare și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

nici o valoare măsurată nu se abate, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % de la valorile prescrise în prezentul regulament. Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este următoarea:

B 50 L (sau R): 0,2 lucși, respectiv 20 % 0,3 lucși, respectiv 30 % Zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 % 0,45 lucși, respectiv 30 %

sau dacă

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile prescrise în prezentul regulament sunt atinse în punctul HV (cu o toleranță de 0,2 lucși) și, în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m) de un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R), (cu o toleranță de 0,1 lucși), 75 R (sau L), 50 V, 25 R și 25 L, precum și în întreaga suprafață a zonei IV care nu este situată la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L.

1.2.2.2. și dacă, pentru fasciculul de drum, punctul HV fiind situat în interiorul isoluxului 0,75 Emax, s-a respectat, în cazul performanțelor fotometrice, o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime și de –20 % pentru valorile minime, în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament. Nu se ține seama de marcajul de referință.

1.2.3. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, se poate modifica poziția farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1o la dreapta sau la stânga (1).

1.2.4. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, farul este supus unei noi încercări cu o altă lampă cu incandescență etalon.

1.2.5. Nu se iau în considerare farurile care prezintă defecte evidente.

1.2.6. Nu se ia în considerare marcajul de referință.

2. PRIMA EȘANTIONARE

La prima eșantionare, sunt alese la întâmplare patru faruri. Litera A se aplică pe primul și pe al treilea far, și litera B pe al doilea și pe al patrulea.

Conformitatea nu este contestată

În urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri, în sens defavorabil, sunt următoarele:

2.1.1.1. eșantion A

A1: pentru un far 0 % pentru celălalt far nu mai mult de 20 % A2: pentru ambele faruri mai mult de 0 % dar nu mai mult de 20 % se trece la eșantionul B

eșantion B

B1: pentru ambele faruri 0 %

2.1.2. sau în cazul în care, pentru eșantionul A, sunt îndeplinite condițiile enunțate la punctul 1.2.2

Conformitatea este contestată

În urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și i se cere producătorului să își pună producția în conformitate cu cerințele, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.2.1.1. eșantion A

A3: pentru un far nu mai mult de 20 % pentru celălalt far mai mult de 20 % dar nu mai mult de 30 %

2.2.1.2. eșantion B

B2: în cazul lui A2 pentru un far mai mult de 0 % dar nu mai mult de 20 % pentru celălalt far nu mai mult de 20 % B3: în cazul lui A2 pentru un far 0 % pentru celălalt far mai mult de 20 % dar nu mai mult de 30 %

2.2.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 nu sunt îndeplinite pentru eșantionul A.

Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și se aplică punctul 11 în cazul în care, la sfârșitul procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.3.1. eșantion A

A4: pentru un far nu mai mult de 20 % pentru celălalt far mai mult de 30 % A5: pentru ambele faruri mai mult de 20 %

2.3.2. eșantion B

B4: în cazul lui A2 pentru un far mai mult de 0 % dar nu mai mult de 20 % pentru celălalt far mai mult de 20 % B5: în cazul lui A2 pentru ambele faruri mai mult de 20 % B6: în cazul lui A2 pentru un far 0 % pentru celălalt far mai mult de 30 %

2.3.3. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 nu sunt îndeplinite pentru eșantioanele A și B.

3. A DOUA EȘANTIONARE

În cazul eșantioanelor A3, B2 și B3, trebuie să se efectueze o nouă eșantionare, alegând un al treilea eșantion C alcătuit din două faruri, ales din stocul produs după punerea în conformitate în cele două luni care urmează notificării.

Conformitatea nu este contestată

În urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată dacă abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.1.1.1. eșantion C

C1: pentru un far 0 % pentru celălalt far nu mai mult de 20 % C2: pentru ambele faruri mai mult de 0 % dar nu mai mult de 20 % se trece la eșantionul D

eșantion D

D1: în cazul lui C2 pentru ambele faruri 0 %

3.1.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 sunt îndeplinite pentru eșantionul C.

Conformitatea este contestată

în urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și i se cere producătorului să își pună producția în conformitate cu cerințele, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.2.1.1. eșantionul D

D2: în cazul lui C2 pentru un far mai mult de 0 % dar nu mai mult de 20 % pentru celălalt far nu mai mult de 20 %

3.2.1.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 nu sunt îndeplinite pentru eșantionul C.

Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și se aplică punctul 11 dacă, la sfârșitul procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.3.1. eșantion C

C3: pentru un far nu mai mult de 20 % pentru celălalt far mai mult de 20 % C4: pentru cele două faruri mai mult de 20 %

3.3.2. eșantion D

D3: în cazul lui C2 pentru un far 0 % sau peste 0 % pentru celălalt far peste 20 %

3.3.3. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 nu sunt îndeplinite pentru eșantioanele C și D.

4. MODIFICAREA POZIȚIEI VERTICALE A LINIEI DE SEPARARE

Pentru a verifica schimbarea poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică metoda de mai jos:

După prelevarea eșantioanelor în conformitate cu figura 1 din prezenta anexă, unul dintre farurile eșantionului A este supus încercărilor în conformitate cu procedura prevăzută la punctul 2.1 din anexa 4, după ce a fost supus de trei ori la rând ciclului definit la punctul 2.2.2 din anexa 4.

Farul este considerat acceptabil dacă Δr nu depășește 1,5 mrad.

În cazul în care această valoare depășește 1,5 mrad, fără a depăși 2,0 mrad, al doilea far din eșantionul A este supus încercării, după care, media valorilor absolute înregistrate pentru cele două eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

Totuși, dacă această valoare de 1,5 mrad nu este respectată pentru eșantionul A, cele două faruri din eșantionul B sunt supuse aceleiași proceduri, iar valoarea Δr pentru fiecare dintre ele nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

Figura 1

(1) A se vedea nota de subsol 11 din textul prezentului regulament.

ANEXA 8

TABEL SINOPTIC AL DURATELOR DE APRINDERE PENTRU ÎNCERCĂRILE DE STABILITATE A PERFORMANȚELOR FOTOMETRICE

Abrevieri: P: fasciculul de întâlnire D: fasciculul de drum (D1 + D2: două fascicule de drum) F: lampă de ceață față : reprezintă un ciclu de 15 minute de nefuncționare și 5 minute de aprindere

Toate farurile grupate următoare și lămpile de ceață față împreună cu marcările adăugate din clasa B sunt prezentate cu titlu de exemplu și nu sunt exhaustive.