ANEXA 3

PROCEDURA DE ÎNCERCARE

1. Ușile

Înainte de încercări, ușile cabinei se închid, dar nu se blochează.

2. Motorul

Pentru încercarea A, motorul sau un model echivalent în privința masei, dimensiunilor și montajului se instalează pe vehicul.

3. Cabina

Cabina se echipează cu sistemul de direcție, cu volanul, tabloul de bord și scaunele conducătorului și ale pasagerilor. Volanul și locurile așezate se reglează la locurile corespunzătoare utilizării lor normale conform indicațiilor producătorului.

4. Ancorarea cabinei

Pentru încercarea A, cabina se montează pe un vehicul. Pentru încercările B, C, cabina se montează fie pe un vehicul, fie pe un cadru separat, la alegerea producătorului. Vehiculul sau cadrul se fixează astfel cum este prevăzut la apendicele 1 din prezenta anexă.

5. Încercare la ciocnirea frontală (încercarea A)

Figura 1

Încercare la ciocnirea frontală (încercarea A)

5.1. Elementul de impact este confecționat din oțel, iar masa lui este uniform distribuită; masa acestuia este de cel puțin 1 500 kg. Suprafața sa de lovire, dreptunghiulară și plată, are lărgimea de 2 500 mm și înălțimea de 800 mm (a se vedea cotele b și h în figura 1). Marginile sale sunt rotunjite la o rază de curbură de 10 mm ± 5 mm.

5.2. Structura elementului de impact este rigidă. Elementul de impact este liber suspendat cu ajutorul a două tije fixate de acesta și situate la cel puțin 1 000 mm una de cealaltă (a se vedea cota f în figura 1). Tijele au lungimea de minimum 3 500 mm, măsurată de la axa de suspendare la centrul geometric al elementului de impact (cf. cotei L în figura 1).

5.3. Elementul de impact se plasează astfel încât, în poziția verticală a acestuia,

centrul lui de greutate să fie situat la c = 50 ± 5 mm sub punctul R al scaunului conducătorului și

5.4. Elementul de impact lovește cabina frontal, în direcția către spatele cabinei. Direcția impactului este orizontală și paralelă cu planul longitudinal median al vehiculului.

5.5. Energia de impact este:

6. Încercare la ciocnirea cu montantul anterior (încercarea B)

Figura 2

Încercare la ciocnirea cu montantul anterior (încercarea B)

6.1. Elementul de impact este rigid, iar masa lui este uniform distribuită; masa acestuia este de minimum 1 000 kg. Elementul de impact este un cilindru cu diametrul d = 600 ± 50 mm și lungimea b de minimum 2 500 mm. Colțurile lui se rotunjesc la o rază de curbură de cel puțin 1,5 mm.

6.2. Structura elementului de impact este rigidă. Elementul de impact este liber suspendat cu ajutorul a două tije fixate de acesta; distanța dintre tije este de minimum f = 1 000 mm. Tijele au lungimea de minimum L = 3 500 mm, măsurată de la axa de suspendare la centrul geometric al elementului de impact.

6.3. Elementul de impact se plasează astfel încât, în momentul în care el este suspendat în poziție verticală,

6.4. Elementul de impact lovește cabina frontal, în direcția către spatele cabinei. Direcția impactului este orizontală și paralelă cu planul longitudinal median al vehiculului.

6.5. Energia de impact este de 29,4 kJ.

7. Încercare de rezistență a acoperișului (încercarea C)

Figura 3

Încercarea de rezistență a acoperișului (încercarea C)

7.1. Pentru vehiculele din categoria N2 cu o masă brută de peste 7,5 t și pentru vehiculele din categoria N3, ambele încercări, astfel cum sunt descrise la punctele 7.3 și 7.4 de mai jos, în această ordine, se efectuează pe aceeași cabină.

7.2. Pentru vehiculele din categoria N2 cu o masă brută de maximum 7,5 t și pentru vehiculele din categoria N1, se efectuează numai încercarea descrisă la punctul 7.4 de mai jos.

7.3. Preîncărcarea dinamică a vehiculelor din categoria N2 având masa brută de peste 7,5 t și a vehiculelor din categoria N3 (a se vedea P1 din figura 3).

7.3.1. Elementul de impact este rigid, iar masa lui este uniform distribuită; elementul are o masă de minimum 1 500 kg.

7.3.2. Suprafața de lovire a elementului de impact este dreptunghiulară și plată. Dimensiunile lui sunt suficient de mari astfel încât, la poziționarea acestuia în conformitate cu punctul 7.3.3 de mai jos, cabina să nu fie în contact cu marginile elementului de impact.

7.3.3. Elementul de impact și/sau cabina se poziționează astfel încât, în momentul impactului,

7.3.4. Elementul de impact lovește partea superioară a cabinei în așa fel încât, în momentul impactului, sunt respectate condițiile de la punctul 7.3.3 de mai sus. Direcția impactului este perpendiculară pe suprafața elementului de impact și perpendiculară pe planul longitudinal median al cabinei. Fie elementul de impact, fie cabina se poate deplasa, cu condiția ca cerințele privind poziționarea să fie satisfăcute.

7.3.5. Energia de impact este de minimum 17,6 kJ.

7.4. Încercarea de rezistență a acoperișului (a se vedea P2 în figura 3)

7.4.1. Dispozitivul de încărcare este confecționat din oțel, iar masa lui este uniform distribuită.

7.4.2. Suprafața de încărcare a dispozitivului este dreptunghiulară și plată. Dimensiunile acesteia sunt suficient de mari pentru ca, la poziționarea în conformitate cu punctul 7.4.4 de mai jos, să nu existe niciun punct de contact între cabină și marginile dispozitivului.

7.4.3. Dacă este cazul, între dispozitiv și structura sa de sprijin poate fi inclus un sistem de transport liniar pentru a permite mișcarea laterală a acoperișului cabinei față de partea care a fost lovită în faza de preîncărcare de la punctul 6.3.

7.4.4. Dispozitivul de încărcare se poziționează în așa fel încât, în timpul încercării:

7.4.5. Dispozitivul de încărcare aplică o sarcină statică acoperișului cabinei, corespunzând masei maxime autorizate pentru axul sau axele din față ale vehiculului, dar nu mai mare de 98 kN.

Apendicele 1

INSTRUCȚIUNI PENTRU FIXAREA VEHICULELOR PE BANCUL DE ÎNCERCARE

1. Impact frontal

Încercarea A se aplică unei cabine montate pe un vehicul în felul următor (a se vedea figura 1 de mai jos).

1.1. Lanțuri sau funii de ancorare

Fiecare lanț de ancorare este confecționat din oțel și trebuie să poată rezista la o sarcină de tracțiune de cel puțin 10 tone.

1.2. Blocarea cadrului șasiului

Pe toată lățimea lor și pe o lungime de cel puțin 150 mm, elementele longitudinale ale șasiului se sprijină pe blocurile de lemn. Extremitățile anterioare ale blocurilor nu trebuie poziționate nici dincolo de punctul cel mai din spate al cabinei, nici în spatele punctului mediu al ampatamentului. La cererea producătorului, cadrul șasiului se poate monta în poziția pe care o are când este încărcat.

1.3. Fixarea longitudinală

Deplasarea spre înapoi a cadrului șasiului se limitează prin lanțuri sau funii A fixate de partea anterioară a cadrului șasiului, simetric în raport cu axul longitudinal, punctele de fixare fiind la cel puțin 600 mm unul față de celălalt. Lanțurile sau funiile tensionate formează un unghi orientat în jos de cel puțin 25° cu planul orizontal, iar proiecția lor pe un plan orizontal formează un unghi de cel mult 10° cu axul longitudinal al vehiculului. Lanțurile sau funiile se pot intersecta.

1.4. Fixarea laterală

Deplasarea laterală se limitează prin lanțuri sau funii B fixate de cadrul șasiului simetric în raport cu axul longitudinal. Punctele de fixare pe șasiu se situează la cel mult 5 m și la cel puțin 3 m față de extremitatea anterioară a vehiculului. Lanțurile sau funiile tensionate formează un unghi spre în jos de cel puțin 20° cu planul orizontal, iar proiecția lor pe un plan orizontal formează un unghi de cel puțin 25° și cel mult 45° cu axul longitudinal al vehiculului.

1.5. Tensionarea lanțurilor și funiilor și fixarea posterioară

În primul rând, lanțul sau funia C se supune unei sarcini de aproximativ 1 kN. Orice slăbire a tensiunii din cele patru lanțuri sau funii A și B trebuie evitată, iar lanțul sau funia C se supune unei tensiuni de cel puțin 10 kN. Unghiul dintre lanțul sau funia C și planul orizontal nu depășește 15°. În punctul D dintre cadrul șasiului și sol se aplică o forță de blocare verticală de cel puțin 500 N.

1.6. Montaj echivalent

La cererea producătorului, încercarea poate fi efectuată cu cabina montată pe un cadru special, dacă se demonstrează că această metodă de montare este echivalentă cu montarea pe vehicul.

2. Impactul cu montanții anteriori

2.1. Cabina montată pe vehicul (a se vedea figura 1)

Se efectuează măsurători pentru a garanta că vehiculul nu se deplasează în mod considerabil în timpul încercării. În acest scop, se acționează frâna de mână, schimbătorul de viteze se aduce într-o treaptă de viteză, iar roțile anterioare se blochează cu cale de roți.

2.2. Cabină montată pe un cadru

Se efectuează măsurători pentru a garanta că vehiculul nu se deplasează în mod considerabil în timpul încercării.

3. Rezistența acoperișului

3.1. Cabină montată pe vehicul

Se efectuează măsurători pentru a garanta că vehiculul nu se deplasează în mod considerabil în timpul încercării. În acest scop, se acționează frâna de mână, schimbătorul de viteze se aduce într-o treaptă de viteză, iar roțile anterioare se blochează cu cale de roți. Deformarea diferitelor componente ale suspensiei (arcuri, pneuri etc.) se elimină prin folosirea unor elemente rigide.

3.2. Cabină montată pe un cadru

Se efectuează măsurători pentru a garanta că vehiculul nu se deplasează în mod considerabil în timpul încercării.

Figura 1

Încercarea la ciocnire frontală