RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 123

42001X0514(04)



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

Regulamentul nr. 8 al Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) privind prescripțiile uniforme referitoare la omologarea farurilor pentru autovehicule, care emit un fascicul de întâlnire asimetric sau un fascicul de drum, echipate cu lămpi cu incandescență cu halogen (H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 și/sau H11)

A. DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

DOMENIUL DE APLICARE (1)

Prezentul regulament se aplică farurilor autovehiculelor care sunt prevăzute cu dispersoare din sticlă sau din material plastic.

1. DEFINIȚII

În sensul prezentului regulament se înțelege prin:

1.1. „dispersor”, elementul aflat cel mai la exterior în farul (unitatea) care transmite lumina prin suprafața iluminantă;

1.2. „acoperire”, orice produs(e) aplicat(e) în unul sau mai multe straturi pe suprafața exterioară a unui dispersor;

„faruri de tipuri diferite”, faruri care prezintă între ele diferențe esențiale, aceste diferențe putând fi îndeosebi următoarele:

1.3.1. marca comercială;

1.3.2. caracteristicile sistemului optic;

1.3.3. adăugarea sau eliminarea elementelor care pot modifica rezultatele optice prin reflexie, refracție, absorbție și/sau deformare în timpul funcționării. Cu toate acestea, adăugarea sau eliminarea filtrelor concepute exclusiv pentru modificarea culorii fasciculului, și nu a repartiției sale luminoase, nu conduce la o schimbare de tip;

1.3.4. specializarea pentru circulația pe dreapta sau pentru circulația pe stânga sau posibilitatea utilizării pentru ambele sensuri de circulație;

1.3.5. tipul de fascicul obținut (fascicul de întâlnire, fascicul de drum sau ambele fascicule);

1.3.6. dulia destinată să primească lampa (lămpile) cu incandescență dintr-una din categoriile H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 și/sau H11 (2) (3);

1.3.7. materialele componente ale dispersoarelor sau ale eventualului acoperitor.

2. CEREREA DE OMOLOGARE A UNUI FAR (4)

Cererea de omologare a unui far este prezentată de către proprietarul mărcii comerciale sau de reprezentantul său legal acreditat.

Aceasta precizează:

2.1.1. dacă farul este destinat obținerii, în același timp, a unui fascicul de întâlnire și a unui fascicul de drum sau numai a unuia dintre cele două fascicule;

în cazul unui far destinat obținerii unui fascicul de întâlnire, dacă farul este construit pentru ambele sensuri de circulație sau numai pentru circulația pe stânga sau pe dreapta;

2.1.2.1. dacă farul este echipat cu un reflector reglabil, poziția (pozițiile) de montaj a farului în raport cu solul și cu planul longitudinal median al vehiculului;

2.1.3. culoarea fasciculului emis de far.

Orice cerere de omologare este însoțită:

de desene, în trei exemplare, suficient de detaliate pentru a permite identificarea tipului, reprezentând farul văzut din față și, în cazul în care este necesar, detaliul striațiilor dispersorului, iar în secțiune transversală, desenele trebuie să indice amplasamentul rezervat pentru marca de omologare;

2.2.1.1. dacă farul este echipat cu un reflector reglabil, de indicarea poziției (pozițiilor) de montaj a (ale) farului în raport cu solul și cu planul longitudinal median al vehiculului, în cazul în care farul este conceput exclusiv pentru această (aceste) poziție (poziții);

2.2.2. o descriere tehnică succintă;

2.2.3. două eșantioane ale tipului de far;

pentru încercarea materialului plastic din care sunt realizate dispersoarele:

13 dispersoare;

2.2.4.1.1. șase din aceste dispersoare pot fi înlocuite cu 6 eșantioane din material având dimensiunile de cel puțin 60 × 80 mm, având o suprafață exterioară plană sau convexă și, în mijloc, o zonă practic plană de cel puțin 15 × 15 mm (cu rază de curbură minimă de 300 mm);

2.2.4.1.2. fiecare dispersor sau eșantion de material trebuie să fie produs în conformitate cu procedeele aplicate în producția de serie;

2.2.4.2. un reflector în fața căruia se pot adapta dispersoare în conformitate cu indicațiile producătorului.

2.3. Materialele constitutive ale dispersoarelor și ale eventualelor acoperiri trebuie însoțite de rapoartele de încercare privind caracteristicile acestor materiale și acoperiri, în cazul în care acestea au fost deja încercate.

2.4. Autoritatea competentă verifică existența unor dispoziții satisfăcătoare care să asigure un control eficient al conformității producției înaintea acordării omologării de tip.

3. INSCRIPȚII (5)

3.1. Farurile prezentate la omologare trebuie să poarte marca comercială a solicitantului.

3.2. Ele prezintă, pe dispersoare și pe corpul principal (6), amplasamente suficient de mari pentru marca de omologare și simbolurile suplimentare prevăzute la punctul 4; aceste amplasamente se indică pe desenele menționate la punctul 2.2.1 de mai sus.

3.3. Farurile construite pentru a satisface cerințele circulației pe dreapta și cele destinate circulației pe stânga poartă inscripții pentru reperarea celor două poziții de calare a blocului optic pe vehicul sau a lămpii cu incandescență pe reflector; aceste inscripții constau în literele „R/D”, pentru poziția corespunzătoare circulației pe dreapta, și de literele „L/G”, pentru poziția corespunzătoare circulației pe stânga.

4. OMOLOGAREA

4.1. Generalități

4.1.1. Omologarea se acordă în cazul în care toate eșantioanele unui tip de far prezentate în temeiul punctului 2 de mai sus corespund cerințelor prezentului regulament.

4.1.2. Atunci când lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate îndeplinesc cerințele mai multor regulamente, se poate aplica o marcă de omologare internațională unică, cu condiția ca fiecare dintre lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate să îndeplinească cerințele care i se aplică.

Această cerință nu se aplică farurilor prevăzute cu un balon cu două filamente atunci când este omologat un singur fascicul.

4.1.3. Fiecare omologare presupune atribuirea unui număr de omologare, ale cărui prime două cifre (în prezent 04) indică seria de amendamente corespunzătoare modificărilor tehnice majore celor mai recente aduse regulamentului la data acordării omologării. O aceeași parte contractantă nu poate atribui același număr de omologare unui alt tip de far menționat în prezentul regulament, cu excepția extinderii omologării la un alt tip de dispozitiv, care nu diferă decât prin culoarea luminii emise.

Omologarea, extinderea omologării, refuzul sau retragerea omologării, sau oprirea definitivă a producției unui tip de far, în temeiul prezentului regulament, se comunică părților la acord care aplică prezentul regulament printr-o fișă care este conformă cu modelul menționat în anexa nr. 1 la prezentul regulament și care conține elementele prescrise la punctul 2.2.1.1.

4.1.4.1. În cazul în care farul este echipat cu un reflector reglabil și este conceput exclusiv pentru a fi utilizat în pozițiile de montaj care corespund indicațiilor punctului 2.2.2.1, după obținerea omologării, solicitantul trebuie să explice corect utilizatorului care este (sunt) poziția (pozițiile) corectă(e) de montaj.

4.1.5. Pe fiecare far care este conform cu tipul omologat prin aplicarea prezentului regulament, se aplică în amplasamentele menționate la punctul 3.2 de mai sus, în afară de marca prevăzută la punctul 3.1, o marcă de omologare ca cea descrisă la punctele 4.2 și 4.3 de mai jos.

4.2. Compunerea mărcii de omologare

Marca de omologare se compune din:

O marcă de omologare internațională care cuprinde:

4.2.1.1. un cerc în interiorul căruia este plasată litera „E”, urmată de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea (7);

4.2.1.2. numărul de omologare prescris la punctul 4.1.3 de mai sus.

Simbolul (simbolurile) suplimentar(e) care urmează:

4.2.2.1. pe farurile destinate numai circulației pe stânga, o săgeată orizontală care indică dreapta observatorului care privește farul în față, adică partea pe care se circulă;

4.2.2.2. pe farurile care îndeplinesc – prin modificarea voluntară a calării blocului optic sau a lămpii cu incandescență – cerințele celor două sensuri de circulație, o săgeată orizontală care are două vârfuri, unul îndreptat spre stânga, celălalt spre dreapta;

4.2.2.3. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire, literele „HC”;

4.2.2.4. pentru farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de drum, literele „HR”;

4.2.2.5. pentru farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament atât pentru fasciculul de întâlnire, cât și pentru fasciculul de drum, literele „HCR”;

4.2.2.6. pe farurile cu dispersoare din material plastic, literele „PL”, dispuse în apropierea simbolurilor prevăzute la punctele 4.2.2.3-4.2.2.5 de mai sus;

4.2.2.7. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament pentru fasciculul de drum, în apropierea cercului care înconjoară litera „E”, indicarea intensității luminoase maxime, exprimată printr-o marcă de referință, astfel cum este definit la punctul 6.3.2.1.2 care urmează;

în cazul farurilor reciproc încorporate, indicarea intensității luminoase maxime a ansamblului de fascicule de drum este exprimată ca mai sus.

În toate cazurile, se indică pe fișa de omologare și pe fișa de comunicare către țările care sunt părți contractante la acord și care aplică prezentul regulament modul de utilizare aplicat în timpul procedurii de încercare prevăzută la punctul 1.1.1.1 din anexa 5 și tensiunea (tensiunile) autorizată(e) în conformitate cu punctul 1.1.1.2 din anexa 5.

În cazul în care este necesar, dispozitivul trebuie să poarte următoarea inscripție:

4.2.3.1. pe farurile care îndeplinesc cerințele prezentului regulament, concepute astfel încât să excludă orice posibilitate de aprindere simultană a filamentului pentru fasciculul de întâlnire cu al celui care aparține oricărei alte surse luminoase cu care poate fi reciproc încorporat, se adăugă la marca de omologare o bară oblică (/) după simbolul de far cu lumină de întâlnire;

4.2.3.2. pe farurile care nu satisfac cerințele anexei 5 la prezentul regulament decât atunci când sunt supuse unei tensiuni de 6 V sau de 12 V, se aplică în apropierea suportului duliei lămpii cu incandescență un simbol compus din cifra 24, barată de o cruce oblică (X).

4.2.4. Cele două cifre ale numărului de omologare (în prezent 04) ce indică seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice aduse regulamentului la data acordării omologării și, după caz, săgeata prescrisă pot figura în apropierea simbolurilor suplimentare de mai sus.

4.2.5. Mărcile și simbolurile menționate la punctele 4.2.1 și 4.2.2 trebuie să fie clar lizibile și de neșters, chiar și atunci când farul este montat pe vehicul.

4.3. Dispunerea mărcii de omologare

4.3.1. Faruri independente

Figurile 1-9 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de mărci de omologare și de simboluri suplimentare menționate mai sus.

Lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate

Atunci când lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate respectă cerințele mai multor regulamente, se poate aplica o marcă de omologare internațională unică, compusă dintr-un cerc care înconjoară litera „E”, urmat de numărul distinctiv al țării care a acordat omologarea și de un număr de omologare. Această marcă de omologare poate fi așezată în orice loc pe lămpile combinate, grupate sau reciproc încorporate, cu următoarele condiții:

4.3.2.1.1. să fie vizibile și după instalarea lor;

4.3.2.1.2. nici un element al lămpilor grupate, combinate sau reciproc încorporate care transmite lumina să nu poată fi eliminat fără a se elimina în același timp și marca de omologare;

Simbolul de identificare al fiecărei lămpi corespunzător fiecărui regulament în temeiul căruia a fost acordată omologarea, precum și seria de amendamente corespunzătoare celor mai recente modificări tehnice majore aduse regulamentelor la data acordării omologării și, în cazul în care este necesar, săgeata corespunzătoare trebuie aplicate:

4.3.2.2.1. fie pe suprafața iluminantă adecvată;

4.3.2.2.2. fie în grup, astfel încât fiecare dintre lămpile grupate, combinate sau reciproc încorporate să poată fi identificată în mod clar (a se vedea patru exemple posibile în anexa 3).

4.3.2.3. Dimensiunile elementelor unei mărci de omologare unice nu trebuie să fie mai mici decât dimensiunile celei mai mici marcări individuale stabilite în regulamentul în temeiul căruia s-a acordat omologarea.

4.3.2.4. Fiecare omologare presupune atribuirea unui număr de omologare. O aceeași parte contractantă nu poate atribui același număr altui tip de lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate menționat în prezentul regulament.

4.3.2.5. Figura 10 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de mărci de omologare pentru lămpi grupate, combinate sau reciproc încorporate, cu toate simbolurile suplimentare menționate mai sus.

Lămpile al căror dispersor este folosit pentru diferite tipuri de faruri și care pot fi reciproc încorporate sau grupate cu alte lămpi. Se aplică dispozițiile punctului 4.3.2 de mai sus.

4.3.3.1. În plus, atunci când se folosește același dispersor, acesta trebuie să poarte diferitele mărci de omologare ale tipurilor de faruri sau dispozitive de iluminat cărora le este destinat, cu condiția ca pe corpul principal al farului, chiar dacă nu poate fi disociat de dispersor, să existe amplasamentul menționat la punctul 3.2 de mai sus și să poarte marca de omologare a funcțiilor prezente. În cazul în care diferitele tipuri de faruri presupun un corp principal identic, acesta poate purta diferite mărci de omologare.

4.3.3.2. Figura 11 din anexa 3 la prezentul regulament oferă exemple de mărci de omologare ce corespund acestui caz.

B. CERINȚE TEHNICE PENTRU FARURI (8)

5. SPECIFICAȚII GENERALE

5.1. Fiecare eșantion trebuie să îndeplinească specificațiile indicate la punctele 6 și 8 care urmează.

Farurile trebuie să fie astfel construite încât, în condiții normale de utilizare și în ciuda vibrațiilor la care pot fi supuse, acestea să își păstreze caracteristicile fotometrice prescrise și să rămână în bună stare de funcționare.

5.2.1. Farurile trebuie să fie prevăzute cu un dispozitiv care să permită reglajul regulamentar pe vehicul, în conformitate cu regulile care le sunt aplicabile. Un astfel de dispozitiv poate lipsi pentru acele faruri ale căror reflector și dispersor nu pot fi separate, cu condiția ca utilizarea unor asemenea faruri să fie limitată la vehicule al căror reglaj pentru faruri este asigurat prin alte mijloace. Atunci când un far specializat pentru fascicul de drum și un far specializat pentru fascicul de întâlnire, fiecare fiind prevăzut cu lampă individuală cu incandescență, sunt grupate sau integrate într-un singur dispozitiv, acesta trebuie să permită reglajul regulamentar al fiecăruia dintre sistemele optice în mod individual. Cu toate acestea, cerințele prezente nu se aplică farurilor cu reflectoare ce nu pot fi separate. Pentru acest mod de montare se aplică cerințele de la punctul 6.

5.3. Componentele destinate fixării lămpii (lămpilor) cu incandescență pe reflector trebuie astfel construite încât, chiar pe întuneric, lampa (lămpile) cu incandescență să poată fi fixată (fixate) numai în poziția corectă (9). Dulia lămpilor cu incandescență trebuie să fie conformă caracteristicilor dimensionale indicate în fișele de date indicate mai jos ale Publicației 61-2 a CEI.

Lămpi cu incandescență Dulie Fișe de date H1 P 14.5 s 7005-46-3 H2 X 5111 7005-99-2 H3 PK 22s 7005-47-1 HB3 P 20d 7005-31-1 HB4 P 22d 7005-32-1 H7 PX 26d 7005-5-1 H8 PG 17 7005-110-1 HIR1 PX 20d 7005-…-1 HIR 2 PX 22d 7005-…-. H9 PGJ 19-5 7005-110-1 H11 PGJ 19-2 7005-110-1

5.4. Pentru farurile construite astfel încât să îndeplinească simultan atât cerințele circulației pe dreapta, cât și pe cele ale circulației pe stânga, adaptarea pentru un sens de circulație determinat se poate obține printr-un reglaj inițial corespunzător în timpul fixării pe vehicul sau printr-o manevră voluntară a utilizatorului vehiculului.

Acest reglaj inițial sau această manevră voluntară poate consta, de exemplu, într-o calare unghiulară determinată, fie a blocului optic pe vehicul, fie a lămpii cu incandescență în raport cu blocul optic. În toate cazurile, trebuie să fie posibile doar cele două poziții de calare diferite, determinate clar și care să corespundă fiecare unui sens de circulație (dreapta sau stânga) și trebuie să fie imposibilă deplasarea involuntară dintr-o poziție în cealaltă, precum și existența unor poziții intermediare. Atunci când lampa cu incandescență poate ocupa două poziții diferite, componentele destinate fixării lămpii cu incandescență pe reflector trebuie să fie proiectate și construite astfel încât, în fiecare dintre cele două poziții diferite, lampa cu incandescență să fie fixată cu aceeași precizie ca și pentru farurile destinate unui singur sens de circulație. Verificarea conformității cu cerințele prezentului punct se face prin inspecție vizuală și, în caz de necesitate, cu ajutorul unei instalații de încercare.

Pe farurile destinate să emită alternativ fascicul de drum sau fascicul de întâlnire, dispozitivul mecanic, electromecanic sau de alt tip, încorporat eventual farului pentru a trece de la un fascicul la altul (10), trebuie să fie realizat, astfel încât:

5.5.1. să fie suficient de rezistent pentru a funcționa de 50 000 de ori fără avarii, și aceasta în pofida vibrațiilor la care poate fi supus pe parcursul unei utilizări normale;

5.5.2. în caz de pană, să se obțină automat un fascicul de întâlnire;

5.5.3. să se poată obține oricând fie un fascicul de întâlnire, fie un fascicul de drum, fără posibilitatea unei poziții intermediare;

5.5.4. să fie imposibil pentru utilizator să modifice, prin mijloace normale, forma și poziția componentelor mobile.

5.6. Se procedează la încercări complementare în conformitate cu cerințele din anexa 5, pentru a se asigura că nu există variații excesive ale performanțelor fotometrice ale farurilor în cursul utilizării.

5.7. În cazul în care dispersorul farului este din material plastic, încercările trebuie efectuate în conformitate cu cerințele din anexa 6.

6. INTENSITATEA LUMINOASĂ

6.1. Dispoziții generale

6.1.1. Farurile trebuie astfel construite încât, cu lămpile cu incandescență H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 și/sau H11 adecvate, să emită o lumină care să nu orbească și, cu toate acestea, suficientă în cazul fasciculului de întâlnire și o intensitate luminoasă bună în cazul fasciculului de drum.

6.1.2. Pentru a verifica intensitatea luminoasă produsă de far, se folosește un ecran așezat vertical, la o distanță de 25 m în fața farului și perpendicular pe axa acestuia (a se vedea anexa 4).

6.1.3. Pentru examinarea farurilor, se utilizează o lampă (lămpi) cu incandescență etalon cu incandescență, construită (construite) pentru tensiunea nominală de 12 V, filtrele galben selectiv (11) fiind eventual înlocuite cu filtre incolore, identice geometric și având un factor de transmisie de cel puțin 80 %. Tensiunea la bornele lămpii cu incandescență în timpul examinării farului va fi reglată pentru a se realiza următoarele caracteristici:

Lămpi cu incandescență Tensiunea de alimentare aproximativă pentru măsurare (în V) Flux luminos (în lumeni) H1 12 1 150 H2 12 1 300 H3 12 1 100 HB3 12 1 300 HB4 12 825 H7 12 1 100 H8 12 600 HIR1 12 1 840 HIR2 12 1 355 H9 12 1 500 H11 12 1 000

Farul este considerat satisfăcător în cazul în care cerințele fotometrice sunt îndeplinite cu cel puțin o lampă-etalon (de referință) de 12 V care poate fi livrată împreună cu farul.

6.1.4. Dimensiunile care determină poziția filamentului în interiorul lămpii cu incandescență etalon figurează în fișa cu caracteristici corespunzătoare din Regulamentul nr. 37.

6.1.5. Lampa cu incandescență etalon trebuie să fie de o asemenea formă și de o asemenea calitate optică, încât să nu provoace reflexii sau refracții care să influențeze defavorabil distribuția luminii. Pentru a se verifica dacă această cerință este respectată, se măsoară distribuția luminii obținute atunci când lampa cu incandescență etalon este montată într-un far-etalon.

6.2. Dispoziții referitoare la fasciculul de întâlnire

6.2.1. Fasciculul de întâlnire trebuie să producă o linie de separare atât de netă, încât să fie posibil un bun reglaj cu ajutorul acestei linii. Linia de separare trebuie să fie o dreaptă orizontală, pe partea opusă sensului de circulație pentru care a fost prevăzut farul; de cealaltă parte, linia de separare nu trebuie să depășească nici linia frântă HV H1 H4, formată dintr-o dreaptă HV H1 înclinată cu un unghi de 45° față de orizontală și o dreaptă H1 H4, decalată în înălțime cu 25 cm față de dreapta hh, nici dreapta HV H3 înclinată cu 15° față de orizontală (a se vedea anexa 4). În nici un caz, nu este admisă o linie de separare care depășește atât linia HV H2, cât și linia H2 H4, care rezultă din combinarea celor două posibilități precedente.

Farul va fi orientat, astfel încât:

6.2.2.1. pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe dreapta, linia de separare pe jumătatea stângă a ecranului (12) să fie orizontală, iar pentru farurile care trebuie să îndeplinească cerințele circulației pe stânga, linia de separare pe jumătatea dreaptă a ecranului să fie orizontală;

6.2.2.2. această parte orizontală a liniei de separare se află pe ecran la 25 cm sub linia hh (a se vedea anexa 4);

6.2.2.3. „frângerea” liniei de separare se află pe dreapta vv (13).

6.2.3. Atunci când este reglat astfel, farul trebuie să respecte condițiile menționate în continuare la punctele 6.2.5-6.2.7, în cazul în care omologarea este cerută numai pentru un fascicul de întâlnire (14), și condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3, în cazul în care acesta este destinat să emită un fascicul de întâlnire și un fascicul de drum.

6.2.4. În cazul în care un far reglat în modul descris mai sus nu îndeplinește condițiile menționate la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3, este permisă schimbarea reglării, cu condiția ca axa fasciculului să nu se deplaseze cu mai mult de 1° (egal cu 44 cm) spre dreapta sau spre stânga (15). Pentru a facilita reglajul cu ajutorul liniei de separare, este permisă acoperirea parțială a farului, pentru ca această linie de separare să fie mai clară.

6.2.5. Intensitatea luminoasă produsă pe ecran de fasciculul de întâlnire trebuie să respecte cerințele din următorul tabel:

Punct pe ecranul de măsurare Intensitate luminoasă impusă Faruri pentru circulația pe dreapta Faruri pentru circulația pe stânga Punct B 50 L Punct B 50 R ≤ 0,4 Punct 75 50 R Punct 75 50 L ≥ 12 Punct 75 50 L Punct 75 50 R ≤ 12 Punct 50 50 L Punct 50 50 R ≤ 15 Punct 50 50 R Punct 50 50 L ≥ 12 Punct 50 50 V Punct 50 50 V ≥ 5 Punct 25 50 L Punct 25 50 R ≥ 2 Punct 25 50 R Punct 25 50 L ≥ 2 Orice punct din zona III ≤ 0,7 Orice punct din zona IV ≥ 3 Orice punct din zona I ≤ 2 × (E 50R sau E 50L) (16)

6.2.6. În nici una dintre zonele I, II, III și IV nu trebuie să existe variații laterale care dăunează unei bune vizibilități.

6.2.7. Intensitatea luminoasă în zonele „A” și „B” descrise în schema C din anexa 4 se controlează verificând valorile fotometrice în punctele 1-8 indicate în această schemă; aceste valori (17) trebuie să fie cuprinse în limitele următoare:

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 lucși și

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 lucși, și

0,7 lucși, ≥ 7 ≥ 0,1 lucși, și

0,7 lucși, ≥ 8 ≥ 0,2 lucși.

Aceste noi valori nu sunt cerute pentru farurile care au fost omologate înaintea datei de aplicare a Suplimentului 4 la seria 04 de amendamente la prezentul regulament (13 ianuarie 1993) sau pentru care omologarea este prorogată.

6.2.8. Farurile concepute pentru a îndeplini cerințele circulației pe dreapta și ale circulației pe stânga trebuie să îndeplinească, pentru ambele poziții de calare a blocului optic sau a lămpii cu incandescență, condițiile indicate mai sus pentru sensul de circulație corespunzător poziției de calare în cauză.

6.3. Dispoziții cu privire la fasciculul de drum

6.3.1. În cazul unui far destinat să emită un fascicul de drum și un fascicul de întâlnire, măsurarea intensității luminoase produse pe ecran de către fasciculul de drum se efectuează cu același reglaj al farului ca și pentru măsurările definite la punctele 6.2.5-6.2.7 de mai sus; în cazul unui far care emite numai fascicul de drum, el trebuie reglat astfel încât regiunea de intensitate luminoasă maximă să fie centrată pe punctul de intersecție dintre liniile hh și vv; un astfel de far trebuie să îndeplinească numai condițiile de la punctul 6.3.

Intensitatea luminoasă produsă pe ecran de către fasciculul de drum trebuie să îndeplinească următoarele cerințe:

Punctul HV de intersecție a liniilor hh și vv trebuie să se afle în interiorul zonei izolux, care are valoarea de 80 % din intensitatea luminoasă maximă. Această valoare maximă (EM) trebuie să fie de cel puțin 48 lucși. Valoarea sa maximă nu trebuie să fie, în nici un caz, mai mare de 240 lucși; în plus, în cazul unui far mixt întâlnire-drum, această valoare maximă nu trebuie să depășească de 16 ori intensitatea luminoasă măsurată pentru fasciculul de întâlnire în punctul 75 R (sau 75 L).

6.3.2.1.1. Intensitatea luminoasă maximă (IM) a fasciculului de drum, exprimată în mii de candele, este calculată cu formula: IM = 0,625 EM.

6.3.2.1.2. Marca de referință (I'M) a acestei intensități maxime, prevăzută la punctul 4.2.2.7 de mai sus, se obține prin relația: I'M = IM/3 = 0,208 EM.

Această valoare se rotunjește la valoarea 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50 cea mai apropiată.

6.3.2.2. Pornind din punctul HV, orizontal spre dreapta și spre stânga, intensitatea luminoasă trebuie să fie cel puțin egală cu 24 lucși, până la o distanță de 1,125 m, și cel puțin egală cu 6 lucși, până la o distanță de 2,25 m.

Pentru farurile echipate cu un reflector reglabil, cerințele de la punctele 6.2 și 6.3 se aplică fiecărei poziții de montaj indicate în conformitate cu punctul 2.1.3. Procedura care urmează se aplică pentru a se verifica următoarele:

6.4.1. fiecare poziție indicată se definește cu ajutorul unui goniometru de încercare, în funcție de dreapta care unește centrul sursei de lumină și punctul HV pe ecranul de măsurare. Reflectorul reglabil se aplică atunci într-o astfel de poziție, încât intensitatea luminoasă pe ecran să fie conformă cu cerințele de la punctele 6.2.1-6.2.2.3 și/sau 6.3.1;

6.4.2. reflectorul fiind plasat inițial în conformitate cu punctul 6.4.1, farul trebuie să îndeplinească cerințele fotometrice corespunzătoare (relevante) de la punctele 6.2 și 6.3;

6.4.3. se procedează la încercări suplimentare, după ce reflectorul a fost deplasat vertical cu ± 2° în raport cu poziția sa inițială sau, eventual, după ce a fost adus la limită cu ajutorul unui dispozitiv de reglaj al farurilor. După ce farul a fost reorientat complet (de exemplu, cu ajutorul unui goniometru), în direcția opusă corespunzătoare, fluxul luminos în direcțiile de mai jos trebuie să fie cuprins în următoarele limite:

fascicul de întâlnire: punctele HV și 75 R (sau 75 L);

fascicul de drum: IM și punctul HV (în procente din IM);

6.4.4. în cazul în care solicitantul a indicat mai mult de o poziție de montaj, procedura prevăzută la punctele 6.4.1 - 6.4.3 trebuie să fie repetată pentru fiecare dintre celelalte poziții;

6.4.5. în cazul în care solicitantul nu a indicat poziția specială de montaj, farul trebuie să fie reglat pentru măsurările prescrise la punctele 6.2 și 6.3, dispozitivul de reglaj al farurilor fiind plasat în poziție mediană. Încercările suplimentare menționate la punctul 6.4.3 trebuie să fie efectuate după ce reflectorul a fost adus la limită (în loc de a fi deplasat cu ± 2°) cu ajutorul dispozitivului de reglaj al farurilor.

6.5. Intensitatea luminoasă pe ecranul menționat la punctele 6.2.5-6.2.7 și 6.3 se măsoară cu ajutorul unui fotoreceptor cu suprafață utilă cuprinsă în interiorul unui pătrat cu latura de 65 mm.

7. CERINȚE PRIVIND DISPERSOARELE ȘI FILTRELE COLORATE

7.1. Se poate obține omologarea pentru faruri care emit cu o lampă cu incandescență incoloră fie lumină albă, fie lumină galben selectiv. În coordonate tricromatice CIE, caracteristicile colorimetrice corespunzătoare se exprimă după cum urmează:

Filtru galben selectiv (ecran sau dispersor)

Limita spre roșu y ≥ 0,138 + 0,580 x

Limita spre verde y ≤ 1,29 x – 0,100

Limita spre alb y ≥ - x + 0,966

Limita spre valoarea spectrală y ≤ - x + 0,992

Ceea ce se poate exprima după cum urmează: Lungimea de undă dominantă: 575-585 nm factor de puritate: 0,90-9,98. Factorul de transmisie trebuie să fie ≥ 0,78 atunci când este determinat cu ajutorul unei surse luminoase cu temperatura de culoare de 2 856° K (18).

7.2. Filtrul trebuie să facă parte din far și să fie fixat pe acesta, astfel încât utilizatorul să nu îl poată scoate accidental sau intenționat, cu mijloace normale.

8. VERIFICAREA ORBIRII

Se verifică orbirea produsă de fasciculul de întâlnire al farului (19).

9. FAR-ETALON (20)

Se consideră far-etalon (de referință) un far care:

9.1. satisface condițiile de omologare menționate mai sus;

9.2. are un diametru efectiv cel puțin egal cu 160 mm;

emite, cu o lampă cu incandescență etalon în diverse puncte și zone prevăzute la punctul 6.2.5, intensități luminoase:

9.3.1. cel mult egale cu 90 % din limitele maxime,

9.3.2. cel puțin egale cu 120 % din limitele minime, astfel cum sunt acestea prescrise în tabelul de la punctul 6.2.5.

10. OBSERVAȚIE PRIVIND CULOAREA

Orice omologare prin aplicarea prezentului regulament este acordată în temeiul punctului 7.1 de mai sus pentru un tip de far care emite fie lumină albă, fie lumină galben selectiv; articolul 3 din acordul la care regulamentul se anexează nu împiedică, prin urmare, părțile contractante să interzică, pentru vehiculele pe care le înmatriculează, faruri care emit un fascicul de lumină albă sau galbenă selectiv.

C. ALTE DISPOZIȚII ADMINISTRATIVE

11. MODIFICAREA ȘI EXTINDEREA OMOLOGĂRII UNUI TIP DE FAR

Orice modificare a unui tip de far se notifică serviciului administrativ care a omologat tipul de far. Prin urmare, acest serviciu poate:

11.1.1. fie să considere că modificările aduse nu riscă să aibă efecte adverse și că, în orice caz, acest far respectă încă cerințele;

11.1.2. fie să ceară un nou raport din partea serviciului tehnic însărcinat cu încercările.

11.2. Confirmarea omologării sau refuzul omologării, cu indicarea modificărilor, se notifică părților la acord care aplică prezentul regulament prin procedura indicată la punctul 4.1.4.

11.3. Autoritatea competentă care acordă prorogarea omologării îi atribuie un număr de serie, pe care îl notifică celorlalte părți la Acordul din 1958 care aplică prezentul regulament, printr-o fișă de comunicare care este conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

12. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI

12.1. Farurile omologate în temeiul prezentului regulament sunt produse astfel încât să fie conforme cu tipul omologat și să îndeplinească cerințele de la punctele 6 și 7.

12.2. Se procedează la verificări adecvate ale producției, în scopul asigurării respectării cerințelor de la punctul 12.1.

Deținătorul omologării trebuie, în special:

12.3.1. să se asigure că există proceduri de control efectiv al calității produselor;

12.3.2. să aibă acces la echipamentul de control necesar pentru a verifica conformitatea fiecărui tip omologat;

12.3.3. să se asigure că rezultatele încercărilor sunt înregistrate și că documentele conexe rămân disponibile pentru o perioadă de timp determinată de acord cu serviciul administrativ;

12.3.4. să analizeze rezultatele fiecărui tip de încercare, pentru a verifica și asigura stabilitatea caracteristicilor produsului, prevăzând toleranțe pentru anumite variații în producția industrială;

12.3.5. să vegheze ca, pentru fiecare tip de produs, să se efectueze cel puțin încercările prescrise în anexa 2 la prezentul regulament;

12.3.6. să vegheze ca orice prelevare de eșantioane, care relevă o probă de neconformitate cu tipul de încercare în cauză, să dea naștere unei alte prelevări de probe și unei alte încercări. Trebuie luate toate măsurile necesare pentru a se restabili conformitatea producției corespunzătoare.

Autoritatea competentă care a acordat omologarea de tip poate, în orice moment, să verifice metodele de control al conformității aplicabile fiecărui lot de producție.

12.4.1. Registrele de încercare și datele de producție trebuie prezentate inspectorului la fiecare inspecție.

12.4.2. Inspectorul poate preleva eșantioane la întâmplare, pentru a le supune încercărilor în laboratorul producătorului.

Numărul minim de eșantioane poate fi determinat în funcție de rezultatele verificărilor proprii ale producătorului.

12.4.3. În cazul în care nivelul de calitate nu pare a fi satisfăcător, sau dacă pare necesară verificarea valabilității încercărilor efectuate în aplicarea punctului 12.4.2 de mai sus, inspectorul prelevă probe pentru a le trimite serviciului tehnic care a efectuat încercările pentru omologarea de tip, utilizând criteriile din anexa 7.

12.4.4. Autoritatea competentă poate proceda la orice încercare prescrisă în prezentul regulament. Aceste încercări se vor efectua pe eșantioane prelevate la întâmplare, fără a perturba angajamentele de livrări ale fabricanților și în acord cu criteriile anexei 7.

12.4.5. Autoritatea competentă va încerca să obțină o frecvență de o inspecție la fiecare doi ani. Totuși, aceasta este la alegerea autorității competente, în funcție de încrederea sa în dispozițiile adoptate pentru a se asigura un control eficient al conformității producției. În cazul în care se înregistrează rezultate negative, autoritatea competentă va veghea ca toate măsurile necesare pentru restabilirea conformității producției să fie luate în cel mai scurt timp.

12.5. Nu se iau în considerare farurile defecte.

12.6. Nu se ține seama de marca de referință.

13. SANCȚIUNI PENTRU NECONFORMITATEA PRODUCȚIEI

13.1. Omologarea eliberată pentru un tip de far în temeiul prezentului regulament, poate fi retrasă, în cazul în care instrucțiunile acestuia nu sunt respectate sau în cazul în care un far care poartă marca de omologare nu este conform cu tipul omologat.

13.2. În cazul în care o parte contractantă la acord, care aplică prezentul regulament, retrage o omologare pe care a acordat-o anterior, aceasta va informa de îndată despre aceasta celelalte părți contractante care aplică prezentul regulament, printr-o fișă de comunicare care este conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

14. OPRIREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

În cazul în care titularul unei omologări oprește definitiv producția unui tip de far omologat în conformitate cu prezentul regulament, acesta va informa autoritatea care a acordat omologarea. Ca urmare a acestei informări, această autoritate va notifica acest lucru celorlalte părți la Acordul din 1958 și care aplică prezentul regulament, printr-o fișă de comunicare, care este conformă cu modelul din anexa 1 la prezentul regulament.

15. DENUMIRI ȘI ADRESE ALE SERVICIILOR TEHNICE RESPONSABILE CU ÎNCERCĂRILE DE OMOLOGARE ȘI ALE SERVICIILOR ADMINISTRATIVE

Părțile la Acordul din 1958 care aplică prezentul Regulament trebuie să comunice Secretariatului Organizației Națiunilor Unite denumirile și adresele serviciilor tehnice responsabile cu încercările de omologare și ale serviciilor administrative care eliberează omologarea și cărora trebuie să li se trimită fișele de omologare, de extindere, de refuz ori de retragere a omologării sau de oprire definitivă a producției, emise în alte țări.

(1) Nici o dispoziție din prezentul regulament nu împiedică o parte la acord, care aplică prezentul regulament, să interzică combinarea unui far prevăzut cu un dispersor din material plastic, omologat în temeiul prezentului regulament, cu un dispozitiv mecanic cu braț de ștergere a farului.

(2) Ar trebui să nu se confunde noțiunea de „tip de lampă” cu noțiunea de „categorie de lampă”. Prezentul regulament se referă la faruri care utilizează lămpi cu incandescență cu halogen din categoriile H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 și/sau H11. Aceste diverse categorii de lămpi diferă între ele în esență prin însuși designul lor, în special prin soclul lor. Ele nu sunt fungibile, în timp ce, pentru aceeași categorie de lămpi cu incandescență, pot exista, în mod normal, diverse tipuri.

(3) Lămpile cu incandescență HIR1 și/sau H9 nu sunt autorizate să producă un fascicul de întâlnire decât în asociere cu instalarea unuia sau a mai multor ștergătoare de far, în conformitate cu Regulamentul nr. 45. În plus, în ceea ce privește înclinarea verticală, dispozițiile punctului 6.2.6.2.2 a seriei 01 de amendamente la Regulamentul nr. 48 nu se aplică în cazul instalării unor astfel de faruri. Această restricție se aplică atât timp cât nu există un acord general privind utilizarea unor dispozitive de corectare și a ștergătoarelor de far în ceea ce privește nivelul de performanță al farului.

(4) Cererea de omologare a unei lămpi cu incandescență: a se vedea Regulamentul nr. 37.

(5) În cazul farurilor construite pentru a îndeplini cerințele unui singur sens de circulație (fie pe dreapta, fie pe stânga), se mai recomandă a contura pe dispersorul din față, într-un mod de neșters, limitele zonei care eventual ar putea fi mascată pentru a se evita orbirea conducătorilor auto într-o țară în care sensul de circulație este diferit de cel pentru care a fost produs farul. Cu toate acestea, în cazul în care prin construcție această zonă este identificabilă în mod direct, această delimitare nu este necesară.

(6) În cazul în care dispersorul nu poate fi separat de corpul principal al farului, este suficient ca fiecare far să aibă un asemenea amplasament pe dispersor.

(7) 1 pentru Germania, 2 pentru Franța, 3 pentru Italia, 4 pentru Țările de Jos, 5 pentru Suedia, 6 pentru Belgia, 7 pentru Ungaria, 8 pentru Republica Cehă, 9 pentru Spania, 10 pentru Iugoslavia, 11 pentru Regatul Unit, 12 pentru Austria, 13 pentru Luxemburg, 14 pentru Elveția, 15 (disponibil), 16 pentru Norvegia, 17 pentru Finlanda, 18 pentru Danemarca, 19 pentru România, 20 pentru Polonia, 21 pentru Portugalia, 22 pentru Federația Rusă, 23 pentru Grecia, 24 (disponibil), 25 pentru Croația, 26 pentru Slovenia, 27 pentru Slovacia, 28 pentru Belarus, 29 pentru Estonia, 30 (disponibil), 31 pentru Bosnia și Herțegovina, 32 pentru Letonia, 33-36 (disponibile), 37 pentru Turcia, 38-39 (disponibile), 40 pentru fosta Republica Iugoslavă a Macedoniei, 41 (disponibil), 42 pentru Comunitatea Europeană (omologările sunt acordate de către statele membre care utilizează mărcile ECE proprii) și 43 pentru Japonia. Următoarele numere vor fi atribuite altor țări, în ordinea cronologică a ratificării Acordului privind adoptarea de prescripții tehnice uniforme aplicabile vehiculelor cu roți, echipamentelor și pieselor care pot fi montate sau utilizate pe un vehicul cu roți și condițiile de recunoaștere reciprocă a omologărilor acordate în conformitate cu aceste prescripții, iar numerele astfel atribuite vor fi comunicate de către Secretariatul general al Organizației Națiunilor Unite părților contractante la acord.

(8) Cerințele tehnice pentru lămpile cu incandescență: a se vedea Regulamentul nr. 37.

(9) Se estimează că un far este conform cu cerințele de la prezentul punct atunci când lampa cu incandescență poate fi ușor introdusă în far și când pintenii de orientare sunt montați în poziția corectă chiar și pe întuneric.

(10) Aceste dispoziții nu se aplică comutatorului de comandă.

(11) Aceste filtre sunt constituite din toate componentele, inclusiv dispersorul destinat să coloreze lumina.

(12) Ecranul de reglaj trebuie să fie suficient de lat pentru a permite examinarea liniei de separare pe o întindere de cel puțin 5° de fiecare parte a liniei vv.

(13) Atunci când, în cazul unui far destinat să îndeplinească cerințele prezentului regulament numai pentru fasciculul de întâlnire, axa focală diferă sensibil de direcția generală a fasciculului luminos sau când, pentru orice tip de far (cu fascicul de întâlnire sau combinat, întâlnire și drum), fasciculul luminos nu prezintă o linie de separare cu o frângere clară, reglarea laterală trebuie să fie efectuată astfel încât să îndeplinească cât mai bine cerințele pentru intensitatea luminoasă în punctele 75 R și 50 R, pentru circulația pe dreapta, și în punctele 75 L și 50 L, pentru circulația pe stânga.

(14) Un astfel de far specializat „de întâlnire” poate presupune un fascicul de drum care să nu fie supus specificațiilor.

(15) Limita de dereglare de 1° spre dreapta sau spre stânga nu este incompatibilă cu o dereglare verticală în sus sau în jos; aceasta din urmă este limitată numai de condițiile fixate în punctul 6.3, partea orizontală a liniei de separare trebuind să nu depășească linia hh (condițiile din punctul 6.3 nu se aplică farurilor destinate să respecte cerințele din prezentul regulament numai pentru fasciculul de întâlnire).

(16) E 50R sau E 50L sunt intensitățile luminoase măsurate efectiv.

(17) Valorile intensității luminoase în orice punct din zonele A și B care se situează, de asemenea, în zona III nu trebuie să depășească 0,7 lucși.

(18) Corespunzător iluminantului A al Comisiei Internaționale de Iluminat (CIE).

(19) Această verificare face obiectul unei recomandări pentru serviciile administrative.

(20) Cu titlu provizoriu, pot fi acceptate diferite valori. În absența specificațiilor definitive, se recomandă folosirea unui far omologat.

ANEXA 1

Comunicare

[Format maxim: A4 (210 × 297 mm)]

(1)

emis de: Denumirea serviciului administrativ

…

…

…

privind (2): ACORDAREA OMOLOGĂRII

EXTINDEREA OMOLOGĂRII

REFUZUL OMOLOGĂRII

RETRAGEREA OMOLOGĂRII

OPRIREA DEFINITIVĂ A PRODUCȚIEI

unui tip de far în temeiul Regulamentului nr. 8

Omologarea nr.: … Extinderea nr.: …

1. Marca comercială a farului: …

2. Denumirea tipului de far dată de către producător: …

3. Denumirea și adresa producătorului: …

4. Denumirea și adresa reprezentantului producătorului (după caz): …

5. Dispozitiv supus omologării la data: …

6. Serviciul tehnic responsabil cu încercările de omologare: …

7. Data raportului emis de acest serviciu: …

8. Numărul raportului emis de acest serviciu: …

9. Descriere sumară: …

Categorie indicată printr-o marcare relevantă (3): …

Numărul și categoria (categoriile) lămpii (lămpilor) cu incandescență: …

Culoarea luminii emise: alb/galben-selectiv (2): …

10. Poziția mărcii de omologare: …

11. Motivul (motivele) extinderii omologării (după caz): …

12. Omologarea a fost acordată/prorogată/refuzată/retrasă (2):

13. Locul: …

14. Data: …

15. Semnătura: …

16. Lista documentelor care constituie dosarul de omologare depus la serviciul administrativ care a acordat omologarea este anexată la prezenta comunicare și poate fi obținută la cerere.

(1) Numărul distinctiv al țării care a acordat/extins/refuzat/retras omologarea (a se vedea dispozițiile regulamentului referitoare la omologare).

(2) A se tăia mențiunile inutile.

(3) A se indica marcajul corespunzător, ales din lista de mai jos:

ANEXA 2

Controlul conformității producției farurilor echipate cu lămpi cu incandescență H1, H2, H3, HB3, HB4, H7, H8, H9, HIR1, HIR2 și/sau H11

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate sunt considerate ca satisfăcute din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele prezentului regulament, în cazul în care diferențele nu depășesc abaterile de execuție inevitabile.

În ceea ce privește caracteristicile fotometrice, conformitatea farurilor de serie nu poate fi contestată, în cazul în care, la încercările fotometrice ale unui far ales la întâmplare și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

1.2.1. nici una dintre valorile măsurate nu diferă, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % din valorile prescrise în prezentul regulament. Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este:

B 50 L (sau R): 0,2 lucși, respectiv 20 %

0,3 lucși, respectiv 30 %

Zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 %

0,45 lucși, respectiv 30 %;

sau, în cazul în care:

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile prescrise în prezentul regulament sunt realizate în HV (cu o toleranță de ± 0,2 lucși) și în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m) printr-un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (1) (cu o toleranță de ± 0,1 lucși), 75 R (sau L), 50 V, 25 R și 25 L, precum și în toată partea zonei IV care nu se situează la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L;

1.2.2.2. și în cazul în care, pentru fasciculul de drum, HV fiind situat în interiorul isoluxului 0,75 Emax, este respectată toleranța de + 20 % pentru valorile maxime și –20 % pentru valorile minime, în ceea ce privește valorile fotometrice, în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament.

1.2.3. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, se poate modifica alinierea farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu se deplaseze lateral cu mai mult de 1o spre dreapta sau spre stânga (2).

1.2.4. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu sunt conforme cu cerințele, farul este supus din nou încercărilor, cu o altă lampă cu incandescență etalon.

1.3. Pentru a verifica modul în care se schimbă poziția verticală a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică metoda următoare:

Unul dintre farurile din eșantion este supus încercărilor în conformitate cu metoda prevăzută la punctul 2.1 din anexa 5, după ce a fost supus ciclului definit la punctul 2.2.2 din anexa 5, de trei ori consecutiv.

Farul este considerat acceptabil dacă Δr nu depășește 1,5 mrad.

În cazul în care această valoare depășește 1,5 mrad fără a depăși 2 mrad, cel de al doilea far este supus încercării, după care media valorilor absolute înregistrate pentru cele două eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

1.4. Coordonatele cromatice trebuie respectate, în cazul în care farul este echipat cu o lampă cu incandescență cu temperatura de culoare în conformitate cu etalonul A.

Caracteristicile fotometrice ale unui far care emite o lumină galben selectiv trebuie, în cazul în care farul este echipat cu o lampă cu incandescență incoloră, să corespundă valorilor din prezentul regulament înmulțite cu 0,84.

2. CERINȚE MINIME PENTRU VERIFICAREA CONFORMITĂȚII DE CĂTRE PRODUCĂTOR

Pentru fiecare tip de far, deținătorul omologării are obligația de a efectua cel puțin încercările de mai jos cu o frecvență corespunzătoare. Aceste încercări sunt efectuate în conformitate cu specificațiile prezentului regulament.

Orice prelevare de probe care evidențiază neconformitatea pentru tipul de încercare în cauză trebuie să dea naștere unei noi prelevări și unei noi încercări. Producătorul va lua toate dispozițiile necesare pentru a asigura conformitatea producției în cauză.

2.1. Natura încercărilor

Încercările de conformitate din prezentul regulament se referă la caracteristicile fotometrice și la verificarea schimbării poziției verticale a liniei de separare sub efectul căldurii.

2.2. Metode de încercare

2.2.1. Încercările sunt efectuate, în general, în conformitate cu metodele definite în prezentul regulament.

2.2.2. Pentru orice încercare de conformitate efectuată prin grija sa, producătorul poate totuși utiliza metode echivalente cu aprobarea autorității competente însărcinate cu încercările de omologare. Producătorul are obligația de a justifica faptul că metodele utilizate sunt echivalente cu cele indicate de prezentul regulament.

2.2.3. Aplicarea punctelor 2.2.1 și 2.2.2 necesită o etalonare regulată a echipamentelor de încercare și o corelare cu măsurările efectuate de către o autoritate competentă.

2.2.4. În orice caz, metodele de referință sunt cele din prezentul regulament, în special pentru controlul și verificarea administrativă.

2.3. Natura prelevării de probe

Eșantioanele de faruri trebuie să fie prelevate la întâmplare, dintr-un lot omogen. Se înțelege prin lot omogen un ansamblu de faruri de același tip, definit în conformitate cu metodele de producție ale producătorului.

Evaluarea se referă, în general, la faruri produse în serie de către mai multe fabrici. Cu toate acestea, un producător poate grupa cifrele de producție privind același tip de faruri produse de mai multe fabrici, cu condiția ca acestea să aplice aceleași criterii de calitate și același management al calității.

2.4. Caracteristicile fotometrice măsurate și înregistrate

Farurile prelevate se supun măsurărilor fotometrice, în punctele prevăzute de regulament, limitând înregistrarea la punctele Emax HV (1), HL, HR (2), în cazul fasciculului de drum, și la punctele B 50 L (sau R), HV, 50 V, 75 R (sau L) și 25 L (sau R), în cazul fasciculului de întâlnire (a se vedea figura din anexa 4).

2.5. Criterii de acceptare

Producătorul are obligația de a efectua studiul statistic al rezultatelor încercărilor și de a defini, de comun acord cu autoritatea competentă, criteriile de acceptabilitate pentru producția sa pentru a îndeplini specificațiile prevăzute pentru verificarea conformității producției de la punctul 12.1 din prezentul regulament.

Criteriile de acceptare trebuie să fie stabilite astfel încât, cu un grad de încredere de 95 %, probabilitatea minimă de a trece cu succes controlul prin sondaj în conformitate cu anexa 7 (prima prelevare) să fie de 0,95.

(1) Literele dintre paranteze se referă la farurile utilizate pentru circulația pe stânga.

(2) A se vedea nota de subsol corespunzătoare din textul regulamentului.

ANEXA 3

Exemple de mărci de omologare

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care a fost omologat în Țările de Jos (E4) cu numărul de omologare 2439 și care îndeplinește cerințele din prezentul regulament, astfel cum a fost modificat de seria 04 de amendamente (04), atât în ceea ce privește fasciculul de drum, cât și fasciculul de întâlnire (HCR) și care este conceput numai pentru circulația pe dreapta.

Cifra 30 indică faptul că intensitatea maximă a fasciculului de drum este cuprinsă între 86 250 și 111 250 candele.

Notă: Numărul de omologare și simbolurile suplimentare trebuie să fie plasate în apropierea cercului și dispuse fie deasupra, fie sub litera „E”, fie la dreapta, fie la stânga acesteia. Cifrele numărului de omologare trebuie să fie dispuse pe aceeași parte a literei „E” și orientate în același sens. Utilizarea cifrelor romane pentru numere de omologare trebuie să fie evitată, pentru a exclude orice confuzie cu alte simboluri.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus îndeplinește cerințele prezentului regulament atât în ceea ce privește fasciculul de întâlnire, cât și fasciculul de drum și este proiectat:

— numai pentru circulația pe stânga;

— pentru ambele sensuri de circulație, cu ajutorul unei modificări a calării blocului optic sau a lămpii cu incandescență pe vehicul.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care conține un dispersor din material plastic și care îndeplinește cerințele prezentului regulament numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire și care este proiectat:

— pentru ambele sensuri de circulație;

— numai pentru circulația pe dreapta.

Farul care poartă marca de omologare de mai sus este un far care îndeplinește cerințele prezentului regulament:

— numai în ceea ce privește fasciculul de întâlnire și este construit numai pentru circulația pe stânga;

— numai în ceea ce privește fasciculul de drum.

Identificarea unui far care conține un dispersor din material plastic și care este în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 8:

— atât pentru fasciculul de întâlnire, cât și pentru cel de drum, conceput numai pentru circulația pe dreapta;

— numai pentru fasciculul de întâlnire și conceput numai pentru circulația pe dreapta.

Filamentul fasciculului de întâlnire nu trebuie să se aprindă în același timp cu cel al fasciculului de drum și/sau al oricărui alt far cu care este reciproc încorporat. Marcare simplificată a lămpilor combinate, grupate sau reciproc încorporate.

Figura 10

(Liniile verticale și orizontale reprezintă schematic formele dispozitivului de semnalizare luminoasă și nu fac parte din marca de omologare)

Notă: Cele patru exemple de mai sus corespund unui dispozitiv de iluminare care poartă o marcă de omologare referitoare la:

— o lampă de poziție față omologată în conformitate cu seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 7;

— un far cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate maximă cuprinsă între 86 250 și 111 250 candele (indicat prin numărul 30), omologat în conformitate cu seria 04 de amendamente la Regulamentul nr. 8 și conținând un dispersor din material plastic;

— o lampă de ceață față omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 19 și care conține un dispersor din material plastic;

— o lampă indicatoare de direcție față de categoria 1a, omologată în conformitate cu seria 02 de amendamente la Regulamentul nr. 6.

Figura 11

Lampă reciproc încorporată cu un far

Exemplul 1

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic utilizat pentru diferite tipuri de faruri, și anume:

fie un far cu un fascicul de întâlnire conceput pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între 86 250 și 111 250 (indicat prin numărul 30), omologat în Germania (E1), în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 8, astfel cum a fost modificat de seria 04 de amendamente;

reciproc încorporat cu

o lampă de poziție față omologată în conformitate cu seria 01 de amendamente la Regulamentul nr. 7;

sau un far cu un fascicul de întâlnire proiectat pentru ambele sensuri de circulație și un fascicul de drum omologat în Germania (E1), în conformitate cu cerințele Regulamentului nr. 1, astfel cum a fost modificat de seria 01 de amendamente,

reciproc încorporat cu

aceeași lampă de poziție față descrisă mai sus,

sau fie unul sau altul din farurile de mai sus, omologat ca lampă simplă.

Corpul principal al farului trebuie să poarte singurul număr de omologare valabil, de exemplu:

Exemplul 2

Exemplul de mai sus corespunde marcării unui dispersor din material plastic, utilizat pentru un ansamblu de două faruri, omologat în Franța (E2) cu numărul de omologare 81151, compus:

dintr-un far care emite un fascicul de întâlnire, conceput pentru ambele sensuri de circulație, și un fascicul de drum cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între x și y candele, care îndeplinește cerințele Regulamentului nr. 8;

și dintr-un far care emite un fascicul de drum, conceput pentru ambele sensuri de circulație, cu o intensitate luminoasă maximă cuprinsă între w și z candele, care îndeplinește cerințele Regulamentului nr. 20, intensitatea luminoasă maximă a ansamblului de fascicule de drum fiind cuprinsă între 86 250 și 111 250 candele.

ANEXA 4

Ecran de măsurare

A. Far pentru circulația pe dreapta

(dimensiuni în mm)

Fascicul european etalon

B. Far pentru circulația pe stânga

(dimensiuni în mm)

Fascicul european etalon

Figura C

Notă: Figura C indică punctele de măsurare pentru circulația pe dreapta.

Punctele 7 și 8 trebuie plasate la locul corespunzător pe partea dreaptă a figurii la farurile pentru circulația pe stânga.

ANEXA 5

Încercări de stabilitate a performanței fotometrice a farurilor în funcționare

ÎNCERCĂRI PE FARURI COMPLETE

După executarea măsurărilor fotometrice în conformitate cu cerințele prezentului regulament în punctele Emax, pentru fasciculul de drum, și HV, 50 R, B 50 L, pentru fasciculul de întâlnire (sau HV, 50 L, B 50 R pentru farurile concepute pentru circulația pe stânga), un eșantion de far complet trebuie supus unei încercări de stabilitate a performanței fotometrice în funcțiune. Prin „far complet” se înțelege ansamblul farului însuși, inclusiv părțile de caroserie și cele înconjurătoare, care pot afecta disiparea sa termică.

1. ÎNCERCAREA DE STABILITATE A PERFORMANȚEI FOTOMETRICE

Încercările trebuie făcute în atmosferă uscată și calmă, la o temperatură ambiantă de 23 °C ± 5 °C, farul complet fiind fixat pe un suport care reprezintă instalarea corectă pe vehicul.

1.1. Farul curat

Farul trebuie să rămână aprins timp de 12 ore, astfel cum este indicat la punctul 1.1.1, și controlat, astfel cum este prescris la punctul 1.1.2.

Încercări

Farul rămâne aprins pe durata prescrisă:

(a) în cazul în care trebuie omologată o singură sursă de lumină (fascicul de drum sau fascicul de întâlnire), filamentul corespunzător este aprins pe timpul duratei prescrise (1);

(b) în cazul unui fascicul de întâlnire și al unui fascicul de drum reciproc încorporate (far cu filament dublu sau far cu două filamente): în cazul în care solicitatorul precizează că farul este destinat a fi utilizat cu un singur filament aprins (2), încercarea trebuie executată în consecință și fiecare dintre sursele de lumină specificate este aprinsă (1) pe o perioadă de o jumătate din timpul indicat la punctul 1.1; în toate celelalte cazuri (1) (2), farul trebuie supus următorului ciclu, pe un timp egal cu durata prescrisă: 15 minute, filamentul fasciculului de întâlnire aprins; 5 minute, toate filamentele aprinse;

(c) în cazul surselor luminoase grupate, toate sursele individuale trebuie să fie simultan aprinse pe durata prescrisă pentru sursele luminoase individuale, (a) luând în considerare, de asemenea, utilizarea surselor luminoase integrate, (b) în conformitate cu instrucțiunile producătorului.

1.1.1.2. Tensiunea de încercare

Tensiunea trebuie reglată astfel încât să furnizeze 90 % din puterea maximă specificată în prezentul regulament pentru lămpile cu incandescență (Regulamentul nr. 37). Puterea aplicată, în toate cazurile, trebuie să fie conformă cu valoarea corespunzătoare a unei lămpi cu incandescență la o tensiune nominală de 12 V, cu excepția cazului în care solicitantul omologării specifică faptul că farul poate fi folosit sub o tensiune diferită. În acest caz, încercarea trebuie făcută cu lampa cu incandescență a cărui putere este cea mai ridicată dintre cele care pot fi utilizate.

Rezultatele încercării

1.1.2.1. Inspecție vizuală

După stabilizarea temperaturii farului la temperatura ambiantă, se curăță dispersorul farului și dispersorul exterior, în cazul în care se poate, cu o pânză de bumbac curată și umedă. După aceea sunt examinate vizual; nu trebuie să se constate distorsiune, deformare, fisurare sau schimbare de culoare a dispersorului farului și nici a dispersorului exterior, în cazul în care acesta există.

1.1.2.2. Încercare fotometrică

În conformitate cu cerințele prezentului regulament, se controlează valorile fotometrice în punctele următoare:

Fascicul de întâlnire:

50 R - B 50 L - HV pentru farurile concepute pentru circulația pe dreapta,

50 L - B 50 R - HV pentru farurile concepute pentru circulația pe stânga.

Fascicul de drum:

punctul Emax

Se poate efectua un nou reglaj pentru a ține seama de eventuale deformări ale suportului farului cauzate de căldură (pentru reglajul liniei de separare, a se vedea punctul 2 din prezenta anexă). Între caracteristicile fotometrice și valorile măsurate înainte de încercare, se tolerează o abatere de 10 %, inclusiv toleranțele datorate procedurii de măsurare fotometrică.

1.2. Far murdar

După ce a fost încercat astfel cum se prescrie la punctul 1.1 de mai sus, farul este preparat în modul descris la punctul 1.2.1, apoi aprins timp de o oră, astfel cum este prevăzut la punctul 1.1.1, și ulterior verificat, astfel cum este prescris la punctul 1.1.2.

Pregătirea farului

1.2.1.1. Amestecul pentru încercare

1.2.1.1.1. Pentru farul cu dispersor exterior din sticlă:

Amestecul de apă cu poluant de aplicat pe far este constituit din 9 părți (în greutate) de nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0-100 μm, o parte (în greutate) de praf de cărbune vegetal (lemn de fag) de granulație cuprinsă între 0-100 μm, din 0,2 părți (în greutate) de NaCMC (3) și dintr-o cantitate corespunzătoare de apă distilată având o conductivitate ≤ 1 mS/m.

Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.1.2. Pentru farul cu dispersor exterior din plastic:

Amestecul de apă cu poluant care trebuie aplicat pe far este constituit din:

9 părți (în greutate) de nisip silicios cu o granulometrie cuprinsă între 0-100 μm,

o parte (în greutate) de praf de cărbune vegetal (lemn de fag) cu o granulometrie cuprinsă între 0-100 μm,

0,2 părți (în greutate) de NaCMC (3),

13 părți de apă distilată având o conductivitate ≤ 1 mS/m și

2 ± 1 părți de agent de înmuiere (4).

Amestecul nu trebuie să fie mai vechi de 14 zile.

1.2.1.2. Aplicarea amestecului pentru încercare pe far

Amestecul pentru încercare se aplică uniform pe toată suprafața de ieșire a luminii din far, după care se lasă să se usuce. Se repetă această procedură până ce intensitatea luminoasă ajunge la o valoare cuprinsă între 15 % și 20 % din valorile măsurate pentru fiecare dintre punctele următoare, în condițiile descrise la punctul 1 de mai sus:

Emax drum pentru un fascicul de întâlnire/fascicul de drum;

Emax drum numai pentru un fascicul de drum;

50 R și 50 V (5) pentru un fascicul de întâlnire, conceput pentru circulația pe dreapta;

50 L și 50 V (5) pentru un fascicul de întâlnire conceput pentru circulația pe stânga.

1.2.1.3. Aparatura de măsurare

Aparatura de măsurare trebuie să fie echivalentă cu cea care este utilizată pentru încercările de omologare a farurilor. Pentru verificarea fotometrică, se folosește o lampă cu incandescență etalon (de referință).

2. VERIFICAREA DEPLASĂRII VERTICALE A LINIEI DE SEPARARE SUB EFECTUL CĂLDURII

Trebuie să se verifice ca deplasarea verticală a liniei de separare a unei lumini de întâlnire aprinse datorită căldurii să nu depășească o valoare prescrisă. După ce a fost supus încercărilor descrise la punctul 1, farul este supus unei încercări descrise la punctul 2.1, fără a fi demontat de pe suportul său și nici reajustat în raport cu acesta.

2.1. Încercarea

Încercarea trebuie făcută în atmosferă uscată și calmă, la o temperatură ambiantă de 23 °C ± 5 °C.

O lampă cu incandescență de serie, care a funcționat cel puțin o oră, este aprinsă în poziția de lumină de întâlnire, fără a fi demontată din suport și nici reajustată în raport cu acesta. (În vederea acestei încercări, tensiunea trebuie reglată, astfel cum este prescris la punctul 1.1.1.2). Poziția liniei de separare, în partea sa orizontală (între v-v și linia verticală care trece prin punctul B 50 L, pentru farurile concepute pentru circulația pe dreapta, sau punctul B 50 R, pentru cele care sunt concepute pentru circulația pe stânga) este verificată trei minute (r3) și, respectiv, 60 de minute (r60), după aprindere.

Măsurarea deplasării liniei de separare descrisă mai sus trebuie făcută prin orice metodă care dă o precizie suficientă și rezultate reproductibile.

2.2. Rezultatele încercării

2.2.1. Rezultatul exprimat în miliradiani (mrad) se consideră acceptabil atunci când valoarea absolută Δ rI = |r3 - r60| înregistrată pe far nu este mai mare de 1,0 mrad (Δ rI < 1,0 mrad).

2.2.2. Cu toate acestea, în cazul în care această valoare este mai mare de 1,0 mrad, dar mai mică sau egală cu 1,5 mrad (1,0 mrad < Δ rI ≤ 1,5 mrad), un al doilea far este supus încercării, astfel cum este prevăzut la punctul 2.1, după ce a fost supus de trei ori consecutiv ciclului descris mai jos cu scopul de a stabiliza poziția părților mecanice ale farului pe un suport reprezentativ pentru instalarea sa corectă pe vehicul:

lumină de întâlnire aprinsă timp de o oră (tensiunea de alimentare fiind reglată astfel cum este prevăzut la punctul 1.1.1.2);

lumina de întâlnire stinsă timp de o oră.

Tipul de far este considerat acceptabil, în cazul în care media valorilor absolute Δ rI măsurate pe primul eșantion și Δ rII măsurate pe al doilea eșantion este mai mică sau egală cu 1,0 mrad:

(Δ rI + Δ rII)/2 ≤ 1,0 mrad

(1) Atunci când farul supus încercării este grupat sau reciproc încorporat cu lămpile de poziție, acestea din urmă trebuie aprinse pe durata încercării. În cazul în care este vorba de o lampă indicatoare de direcție, aceasta trebuie aprinsă intermitent, cu timpi de aprindere și de stingere aproximativ egali.

(2) În cazul în care două sau mai multe filamente se aprind simultan, atunci când farul este utilizat ca avertizor luminos, această utilizare nu trebuie considerată drept o utilizare simultană normală a celor două filamente.

(3) NaCMC reprezintă carboximetilceluloza sodică, desemnată, în general, prin literele CMC. NaCMC utilizat în amestec cu praf trebuie să aibă un grad de substituție de 0,6-0,7 și o viscozitate de 200-300 cP pentru o soluție de 2 % la 20 °C.

(4) Toleranța privind cantitatea se datorează necesității obținerii unui poluant care să se întindă corect pe toate dispersoarele din material plastic.

(5) 50 V se situează la 375 mm sub HV, pe linia verticală v-v pe ecranul aflat la 25 m distanță.

ANEXA 6

Cerințe aplicabile farurilor cu dispersoare din material plastic – Încercări ale dispersoarelor sau ale eșantioanelor de materiale și ale farurilor complete

1. SPECIFICAȚII GENERALE

1.1. Eșantioanele furnizate în conformitate cu punctul 2.2.4 din prezentul regulament trebuie să îndeplinească specificațiile indicate la punctele 2.1-2.5 de mai jos.

1.2. Cele două eșantioane de faruri complete furnizate în conformitate cu punctul 2.2.3 din prezentul regulament și care prezintă dispersoare din material plastic trebuie să îndeplinească specificațiile de la punctul 2.6 de mai jos, în ceea ce privește materialul dispersoarelor.

1.3. Eșantioanele de dispersoare din material plastic sau eșantioanele de materiale sunt supuse, împreună cu reflectorul în fața căruia dispersoarele sunt destinate a fi montate după caz, încercărilor de omologare, în ordinea cronologică indicată în tabelul A, reprodus în apendicele 1 la prezenta anexă.

1.4. Cu toate acestea, în cazul în care producătorul farului este în măsură să prezinte dovada că produsul a trecut deja cu succes încercările prevăzute la punctele 2.1-2.5 care urmează sau încercările echivalente în conformitate cu un alt regulament, încercările nu trebuie executate din nou; numai încercările prevăzute în tabelul B din apendicele 1 trebuie să fie efectuate în mod obligatoriu.

2. ÎNCERCĂRI

2.1. Rezistența la schimbările de temperatură

2.1.1. Încercări

Trei noi eșantioane (dispersoare) sunt supuse unor cinci cicluri de schimbare de temperatură și umiditate (HR = umiditate relativă), în conformitate cu următorul program:

— 3 h la 40 °C ± 2 °C și 85-95 % HR;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % HR;

— 15 h la –30 °C ± 2 °C;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % HR;

— 3 h la 80 °C ± 2 °C;

— 1 h la 23 °C ± 5 °C și 60-75 % HR.

Înaintea acestei încercări, eșantioanele sunt condiționate în decurs de 4 ore, la cel puțin 23 °C ± 5 °C și la 60-75 % HR.

Notă: Perioadele de 1 h la 23 °C ± 5 °C cuprind perioade de tranziție de la o temperatură la alta, necesare pentru a se evita efectele șocului termic.

2.1.2. Măsurări fotometrice

2.1.2.1. Metoda

Eșantioanele se supun măsurărilor fotometrice înainte și după încercare.

Măsurările fotometrice se fac cu o lampă-etalon, în următoarele puncte:

— B 50 L și 50 R pentru fasciculul de întâlnire al unui far de întâlnire sau far de întâlnire/drum (B 50 R și 50 L, în cazul farurilor pentru conducere pe stânga);

— Emax drum pentru fasciculul de drum al unui far de drum sau far de întâlnire/drum.

2.1.2.2. Rezultate

Variația între valorile fotometrice măsurate înainte și după încercarea pe fiecare eșantion nu trebuie să depășească 10 %, inclusiv toleranțele datorate procedurilor de măsurare fotometrică.

2.2. Rezistența la agenți atmosferici și la agenți chimici

2.2.1. Rezistența la agenți atmosferici

Trei noi eșantioane (dispersoare sau eșantioane de material) sunt expuse radiațiilor unei surse care are o distribuție energetică spectrală similară cu cea a unui corp negru a cărui temperatură se situează între 5 500 K și 6 000 K. Între sursă și eșantioane se interpun filtre adecvate pentru a reduce foarte mult radiațiile de o lungime de undă mai mică de 295 nm și mai mare de 2 500 nm. Iluminarea energetică la nivelul eșantioanelor trebuie să fie de 1 200 W/m2± 200 W/m2, pe o asemenea durată, astfel încât energia luminoasă primită de către acestea să fie egală cu 4 500 MJ/m2± 200 MJ/m2. Temperatura măsurată în incintă pe panoul negru plasat la nivelul eșantioanelor trebuie să fie de 50 °C ± 5 °C. Pentru a se asigura o expunere regulată, eșantioanele trebuie să se rotească cu o viteză cuprinsă între 1 și 5 r/min în jurul sursei de radiații. Eșantioanele sunt pulverizate cu apă distilată, având o conductivitate mai mică de 1mS/m și o temperatură de 23 °C ± 5 °C, în conformitate cu următorul ciclu:

— pulverizare: 5 minute;

— uscare: 25 de minute.

2.2.2. Rezistența la agenți chimici

După încercarea descrisă la punctul 2.2.1 de mai sus și după ce s-a efectuat măsurarea descrisă la punctul 2.2.3.1 de mai jos, suprafața exterioară a celor trei eșantioane este supusă tratamentului descris la punctul 2.2.2.2, cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 de mai jos.

2.2.2.1. Amestecul pentru încercare

Amestecul pentru încercare constă în 61,5 % n-heptan, 12,5 % toluen, 7,5 % tetraclorură de etil, 12,5 % tricloretilenă și 6 % xilenă (procente de volum).

2.2.2.2. Aplicarea amestecului pentru încercare

Se impregnează până la saturare o bucată de țesătură de bumbac (în conformitate cu standardul ISO 105) cu amestecul definit la punctul 2.2.2.1 și se aplică după cel mult 10 secunde, timp de 10 minute, pe suprafața exterioară a eșantionului, cu o presiune de 50 N/cm2, respectiv o forță de 100 N, pe o suprafață de încercare de 14 × 14 mm.

În timpul acestei perioade de 10 minute, tamponul de țesătură se reimpregnează cu amestec, astfel încât compoziția lichidului aplicat să rămână mereu identică cu cea a amestecului prescris pentru încercare.

În timpul perioadei de aplicare se admite compensarea presiunii exercitate asupra eșantionului pentru a se evita fisurile determinate de această presiune.

2.2.2.3. Spălare

La sfârșitul aplicării amestecului pentru încercare, eșantioanele sunt uscate în aer liber, după care sunt spălate cu soluția descrisă la punctul 2.3 (rezistență la detergenți) la 23 °C ± 5 °C. După aceea, eșantioanele se clătesc cu grijă, cu apă distilată care nu conține mai mult de 0,2 % impurități, la 23 °C ± 5 °C și apoi se șterg cu o cârpă moale.

2.2.3. Rezultate

2.2.3.1. După încercarea de rezistență la agenți atmosferici, suprafața exterioară a eșantioanelor nu trebuie să prezinte fisuri, zgârieturi, ciobiri sau deformări, iar variația medie a transmisiei Δ t = (T2 – T3)/T2, măsurată pe cele trei eșantioane urmând procedura descrisă în apendicele 2, trebuie să fie mai mică sau egală cu 0,020 (Δ tm < 0,020).

2.2.3.2. După încercarea de rezistență la agenți chimici, eșantioanele nu trebuie să prezinte urme de colorare chimică, care pot provoca o variație de difuzare Δ d = (T5 – T4)/T2 măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la anexa 4, a cărei valoare medie pe cele trei eșantioane este mai mică sau egală cu 0,020 (Δ dm < 0,020).

2.3. Rezistența la detergenți și hidrocarburi

2.3.1. Rezistența la detergenți

Suprafața exterioară a celor trei eșantioane (dispersoare sau eșantioane de material), după ce a fost încălzită la 50 °C ± 5 °C, este scufundată timp de 5 minute într-un amestec menținut la 23 °C ± 5 °C, compus din 99 părți apă distilată, care nu conține mai mult de 0,02 % impurități și o parte de alchilarilsulfonat.

La sfârșitul încercării, eșantioanele se usucă la 50 °C ± 5 °C. Suprafața eșantioanelor se curăță cu ajutorul unei cârpe umede.

2.3.2. Rezistența la hidrocarburi

După aceea, suprafața exterioară a celor trei eșantioane se șterge ușor timp de 1 minut cu o țesătură de bumbac impregnată cu un amestec compus din 70 % n-heptan și 30 % toluen (procente de volum), apoi se usucă în aer liber.

2.3.3. Rezultate

După succesiunea celor două încercări, variația transmisiei Δ t = (T2 – T3)/T2, măsurată pe cele trei eșantioane în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 la prezenta anexă, trebuie să aibă o valoare medie mai mică sau egală cu 0,010 (Δ tm < 0,010).

2.4. Rezistența la deteriorare mecanică

2.4.1. Metoda de deteriorare mecanică

Suprafața exterioară a trei noi eșantioane (dispersoare) este supusă încercării de deteriorare mecanică uniformă prin metoda descrisă în apendicele 3 la prezenta anexă.

2.4.2. Rezultate

După această încercare, variațiile:

transmisiei: Δ t = (T2 – T3)/T2 și

difuzării: Δ d = (T5 – T4)/T2

se măsoară în conformitate cu procedura descrisă în apendicele 2 în zona definită la punctul 2.2.4, iar valoarea lor medie pe cele trei eșantioane trebuie să fie astfel încât:

Δ tm < 0,100

Δ dm < 0,050

2.5. Încercarea aderenței eventualelor acoperitoare

2.5.1. Pregătirea eșantionului

Pe o suprafață de 20 × 20 mm din acoperirea unui dispersor se efectuează, cu ajutorul unei lame de ras sau al unui ac, un caroiaj format din pătrățele de aproximativ 2 × 2 mm. Presiunea exercitată pe lamă sau ac trebuie să fie suficient de mare pentru a tăia cel puțin acoperirea.

2.5.2. Descrierea încercării

Se utilizează o bandă adezivă cu o forță de adeziune de 2 N/(cm de lățime) ±20 % măsurată în condițiile standardizate descrise în apendicele 4 la prezenta anexă. O asemenea bandă adezivă cu o lățime de cel puțin 25 mm este presată pe suprafața pregătită în conformitate cu prevederile de la punctul 2.5.1, timp de cel puțin 5 minute.

După această perioadă, se încarcă extremitatea benzii adezive până la echilibrarea forței de adeziune pe suprafața în cauză cu o forță perpendiculară pe această suprafață. În acest moment, banda adezivă este smulsă cu o viteză constantă de 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3. Rezultate

Nu trebuie să se constate deteriorări considerabile ale suprafeței caroiate. Deteriorările la intersecțiile cadrilajului sau pe marginea inciziilor se admit, cu condiția ca suprafața deteriorată să nu depășească 15 % din suprafața caroiată.

2.6. Încercări ale farului complet, care încorporează un dispersor din material plastic

2.6.1. Rezistența la deteriorarea mecanică a suprafeței dispersorului

2.6.1.1. Încercări

Dispersorul eșantionului de far nr. 1 este supus încercării descrise la punctul 2.4.1 de mai sus.

2.6.1.2. Rezultate

După încercare, rezultatele măsurărilor fotometrice efectuate asupra farului în conformitate cu prezentul regulament nu trebuie să depășească 130 % din valorile-limită prescrise la punctele B 50 L și HV și nici să fie mai mici de 90 % din valoarea-limită prescrisă la punctul 75 R (în cazul farurilor destinate circulației pe stânga, punctele luate în considerare sunt: B 50 R, HV și 75 L).

2.6.2. Încercarea de aderență a eventualei acoperiri

Dispersorul farului nr. 2 se supune încercării descrise la punctul 2.5 de mai sus.

3. VERIFICAREA CONFORMITĂȚII PRODUCȚIEI

În ceea ce privește materialele utilizate pentru fabricarea dispersoarelor, conformitatea cu prezentul regulament a farurilor dintr-o serie va fi admisă, în cazul în care:

3.1.1. după o încercare de rezistență la agenți chimici și o încercare de rezistență la detergenți și la hidrocarburi, suprafața exterioară a eșantioanelor nu prezintă nici fisuri, nici ciobiri, nici deformări vizibile cu ochiul liber (a se vedea punctele 2.2.2, 2.3.1 și 2.3.2);

3.1.2. după ce au fost supuse încercării descrise la punctul 2.6.1.1, valorile fotometrice în punctele de măsurare luate în considerare la punctul 2.6.1.2 respectă valorile-limită prevăzute pentru conformitatea producției de prezentul regulament.

3.2. În cazul în care rezultatele încercărilor nu îndeplinesc cerințele, încercările se repetă pe un alt eșantion de far, prelevat la întâmplare.

Apendicele 1

ORDINEA CRONOLOGICĂ A ÎNCERCĂRILOR DE OMOLOGARE

A. Încercări pe materialele plastice (dispersoare sau eșantioane de materiale furnizate în conformitate cu punctul 2.2.4 din prezentul regulament)

Încercări Eșantioane Dispersoare sau eșantioane de material Dispersoare 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1. Fotometrie limitată (punctul 2.1.2) X X X 1.1.1. Schimbare de temperatură (punctul 2.1.1) X X X 1.1.2. Fotometrie limitată (punctul 2.1.2) X X X 1.2.1. Măsurarea transmisiei X X X X X X X X X 1.2.2. Măsurarea difuzării X X X X X X 1.3. Agenți atmosferici (punctul 2.2.1) X X X 1.3.1. Măsurarea transmisiei X X X 1.4. Agenți chimici (punctul 2.2.2) X X X 1.4.1. Măsurarea difuzării X X X 1.5. Detergenți (punctul 2.3.1) X X X 1.6. Hidrocarburi (punctul 2.3.2) X X X 1.6.1. Măsurarea transmisiei X X X 1.7. Deteriorare (punctul 2.4.1) X X X 1.7.1. Măsurarea transmisiei X X X 1.7.2. Măsurarea difuzării X X X 1.8. Aderență (punctul 2.5) X

B. Încercări pe faruri complete (furnizate în conformitate cu punctul 2.2.3 din prezentul regulament)

Tabel B

Încercare Far complet Eșantion nr. 1 2 2.1. Deteriorare (punctul 2.6.1.1) X 2.2. Fotometrie (punctul 2.6.1.2) X 2.3. Aderență (punctul 2.6.2) X

Apendicele 2

METODA DE MĂSURARE A DIFUZĂRII ȘI A TRANSMISIEI LUMINOASE

1. APARATURĂ (a se vedea figura)

Un colimator K de semidivergență β/2 = 17,4 × 10-4 rd este diafragmat la 6 mm de o diafragmă DT în fața căreia se găsește porteșantionul.

O lentilă convergentă acromatică L2, corectată de aberații sferice, conjugă diafragma DT și receptorul R; diametrul lentilei L2 trebuie să fie astfel încât să nu obtureze lumina difuzată de eșantion într-un con având jumătatea unghiului de vârf β/2 = 14°.

O diafragmă inelară DD cu unghiurile α/2 = 1° și αmax/2 = 12° se plasează într-un plan focal imagine al lentilei L2.

Partea centrală netransparentă a diafragmei este necesară pentru eliminarea luminii care vine direct de la sursa luminoasă. Trebuie să fie posibilă îndepărtarea acestei părți centrale a diafragmei fasciculului luminos, astfel încât aceasta să revină exact în poziția sa inițială.

Distanța L2 DT și lungimea focală F2 (1) a lentilei L2 trebuie alese astfel încât imaginea diafragmei DT să acopere în întregime receptorul R.

Pentru un flux incident inițial adus la 1 000 de unități, precizia absolută a fiecărei citiri trebuie să fie mai bună decât unitatea.

2. MĂSURĂRI

Se execută următoarele măsurări

Citire Cu eșantion Cu partea centrală a DD Cantitate reprezentată T1 Nu Nu Flux incident la citirea inițială T2 Da (înainte de încercare) Nu Flux transmis de materialul nou într-un câmp de 24 °C T3 Da (după încercare) Nu Flux transmis de materialul încercat într-un câmp de 24 °C T4 Da (înainte de încercare) Da Flux difuzat de materialul nou T5 Da (după încercare) Da Flux difuzat de materialul încercat

(1) Pentru L2 se recomandă utilizarea unei distanțe focale de aproximativ 80 mm.

Apendicele 3

METODĂ DE ÎNCERCARE PRIN PULVERIZARE

1. ECHIPAMENT DE ÎNCERCARE

1.1. Pistol pentru pulverizat

Se folosește un pistol pentru pulverizat cu apă prevăzut cu o duză cu diametrul de 1,3 mm, care permite un debit de curgere a lichidului de 0,24 + 0,02 l/min la o presiune de utilizare de 6,0 bari + 0,5 bari.

În aceste condiții de utilizare, trebuie să se obțină un jet de 170 mm ± 50 mm pe suprafața de degradat, situată la o distanță de 380 mm ± 10 mm de duză.

1.2. Amestecul pentru încercare

Amestecul pentru încercare este constituit din:

— nisip silicios cu duritatea 7 pe scara Mohr și cu o granulometrie cuprinsă între 0 și 0,2 mm, cu o distribuție practic normală, având un factor unghiular de 1,8-2;

— apă cu duritatea care nu depășește 205 g/m3 pentru un amestec în proporție de 25 g de nisip la 1 litru de apă.

2. ÎNCERCARE

Suprafața exterioară a dispersoarelor farurilor este supusă o dată sau de mai multe ori acțiunii jetului de nisip, produs prin mijloacele și în condițiile descrise mai sus, acest jet fiind trimis aproape perpendicular pe suprafața de deteriorat.

Deteriorarea este verificată cu ajutorul unuia sau al mai multor eșantioane de sticlă plasate ca referință în apropierea dispersoarelor de încercat. Proiecția amestecului se continuă până ce variația de difuzare a luminii pe eșantion sau pe eșantioane, măsurată prin metoda descrisă în apendicele 2, este astfel încât:

Mai multe eșantioane de referință pot fi utilizate pentru a verifica omogenitatea degradării pe întreaga suprafață de încercat.

Apendicele 4

ÎNCERCAREA DE ADERENȚĂ A BENZII ADEZIVE

1. OBIECT

Prezenta metodă are ca obiect determinarea puterii adezive liniare a unei benzi adezive pe o placă de sticlă.

2. PRINCIPIU

Măsurarea efortului necesar pentru a dezlipi, sub un unghi de 90°, o bandă adezivă de pe o placă de sticlă.

3. CONDIȚII ATMOSFERICE SPECIFICATE

Atmosfera mediului ambiant trebuie să fie la 23 °C ± 5 °C și 65 % ± 5 % umiditate relativă (HR)

4. EPRUVETE

Înainte de încercare, se va condiționa ruloul eșantion, timp de 24 de ore, în atmosfera specificată (a se vedea punctul 3 de mai sus).

Pentru fiecare rulou, se va efectua încercarea pe 5 epruvete de 400 mm lungime. Epruvetele se prelevă din rulouri, după înlăturarea primelor trei straturi.

5. PROCEDURĂ

Încercarea se efectuează în atmosfera specificată la punctul 3.

Se prelevă 5 epruvete prin derularea radială a benzii adezive cu o viteză de aproximativ 300 mm/s, apoi acestea sunt aplicate în termen de 15 secunde în modul următor:

Se aplică în mod progresiv banda adezivă pe placa de sticlă prin frecare longitudinală ușoară cu degetul, astfel încât să nu existe nici o bulă de aer între banda adezivă și sticlă, dar fără să se exercite o presiune excesivă.

A se lăsa să stea ansamblul timp de 10 minute în condițiile atmosferice specificate.

A se dezlipi epruveta de pe placă pe aproximativ 25 mm, planul de dezlipire fiind perpendicular pe axa epruvetei.

A se fixa placa, iar extremitatea liberă a benzii adezive se rabate la 90°. Efortul se va aplica, astfel încât linia de separare placă/bandă adezivă să fie perpendiculară pe acest efort și perpendiculară pe placă. Pentru dezlipire, a se trage cu o viteză de 300 mm/s ± 30 mm/s și a se nota efortul necesar.

6. REZULTATE

Cele cinci valori obținute trebuie să fie clasificate, și valoarea medie trebuie reținută ca rezultat al măsurării. Această valoare trebuie să fie exprimată în Newtoni pe centimetru de lățime a benzii.

ANEXA 7

Cerințe minime privind verificarea prin eșantionarea efectuată de către un inspector

1. GENERALITĂȚI

1.1. Cerințele de conformitate se consideră ca fiind îndeplinite din punct de vedere mecanic și geometric, în conformitate cu cerințele prezentului regulament, în cazul în care diferențele nu depășesc abaterile de fabricație inevitabile.

În ceea ce privește caracteristicile fotometrice, conformitatea farurilor de serie nu este contestată în cazul în care, la încercarea caracteristicilor fotometrice ale unui far ales la întâmplare și echipat cu o lampă cu incandescență etalon:

1.2.1. nici o valoare măsurată nu se abate, în sens defavorabil, cu mai mult de 20 % din valorile prescrise în prezentul regulament. Pentru valorile B 50 L (sau R) și zona III, abaterea maximă admisibilă este următoarea:

B 50 L (sau R): 0,2 lucși, respectiv 20 %

0,3 lucși, respectiv 30 %

Zona III: 0,3 lucși, respectiv 20 %

0,45 lucși, respectiv 30 %

sau, în cazul în care:

1.2.2.1. pentru fasciculul de întâlnire, valorile prescrise în prezentul regulament sunt atinse în punctul HV (cu o toleranță de 0,2 lucși) și, în raport cu această dreaptă, în cel puțin un punct din fiecare regiune delimitată pe ecranul de măsurare (la 25 m) printr-un cerc cu raza de 15 cm în jurul punctelor B 50 L (sau R) (cu o toleranță de 0,1 lucși), 75 R (sau L), 50 V, 25 R și 25 L, precum și în orice parte a zonei IV care nu se situează la mai mult de 22,5 cm deasupra liniei 25 R și 25 L;

1.2.2.2. și, în cazul în care, pentru fasciculul de drum, HV fiind situat în interiorul izoluxului 0,75 Emax, este respectată pentru valorile fotometrice o toleranță de + 20 % pentru valorile maxime și de –20 % pentru valorile minime în orice punct de măsurare definit la punctul 6.3.2 din prezentul regulament. Nu se ține seama de marcajul de referință.

1.2.3. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu îndeplinesc cerințele, se poate modifica poziția farului, cu condiția ca axa fasciculului să nu fie deplasată lateral cu mai mult de 1o la dreapta sau la stânga.

1.2.4. În cazul în care rezultatele încercărilor descrise mai sus nu îndeplinesc cerințele, farul este supus din nou încercărilor, cu o altă lampă cu incandescență de serie.

1.2.5. Farurile care prezintă defecte aparente nu sunt luate în considerare.

1.2.6. Marca de referință nu este luată în considerare.

1.3. Coordonatele cromatice trebuie să fie îndeplinite atunci când farul este echipat cu o lampă cu incandescență cu temperatura de culoare în conformitate cu etalonul A.

Caracteristicile fotometrice ale unui far care emite o lumină galben selectiv, atunci când acesta din urmă este echipat cu o lampă cu incandescență incoloră, trebuie să aibă valorile din prezentul regulament înmulțite cu 0,84.

2. PRIMA PRELEVARE

La prima prelevare, se aleg la întâmplare patru faruri. Se marchează cu litera A primul și al treilea far, iar cu litera B al doilea și al patrulea.

Conformitatea nu este contestată.

În urma procedurii de prelevare indicată la figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri, în sens defavorabil, sunt următoarele:

2.1.1.1. eșantion A

A1: pentru un far 0 %

pentru celălalt far, nu mai mult de 20 %

A2: pentru ambele faruri, peste 0 %,

dar nu mai mult de 20 %

se trece la eșantionul B

2.1.1.2. eșantion B

B1: pentru ambele faruri 0 %

2.1.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul A sunt îndeplinite.

Conformitatea este contestată.

În urma procedurii de prelevare indicată la figura 1 din această anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și producătorului i se cere să-și repună producția în conformitate cu cerințele, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.2.1.1. eșantion A

A3: pentru un far nu mai mult de 20 %,

pentru celălalt far, peste 20 %

dar nu mai mult de 30 %

2.2.1.2. eșantion B

B2: în cazul lui A2

pentru un far, peste 0 %,

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, nu mai mult de 20 %

B3: în cazul lui A2

pentru un far 0 %

pentru celălalt far, peste 20 %,

dar nu mai mult de 30 %

2.2.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul A nu sunt îndeplinite.

2.3. Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și punctul 13 aplicat în cazul în care, în urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

2.3.1. eșantionul A

A4: pentru un far, nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, peste 30 %

A5: pentru ambele faruri, peste 20 %

2.3.2. eșantion B

B4: în cazul lui A2

pentru un far, peste 0 %,

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, peste 20 %

B5: în cazul lui A2

pentru ambele faruri, peste 20 %

B6: în cazul lui A2

pentru un far 0 %

pentru celălalt far, peste 30 %

2.3.3. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantioanele A și B nu sunt îndeplinite.

3. A DOUA PRELEVARE

În cazul eșantioanelor A3, B2 și B3, trebuie efectuată o nouă prelevare alegând un al treilea eșantion C, alcătuit din două faruri, și un al patrulea eșantion D, alcătuit din două faruri, alese din stocul produs după punerea în conformitate în cele două luni care urmează notificării.

Conformitatea nu este contestată.

În urma procedurii de prelevare indicată la figura 1 din această anexă, conformitatea farurilor de serie nu este contestată, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.1.1.1. eșantionul C

C1: pentru un far 0 %

pentru celălalt far, nu mai mult de 20 %

C2: pentru ambele faruri, peste 0 %,

dar nu mai mult de 20 %

se trece la eșantionul D

3.1.1.2. eșantionul D

D1: în cazul lui C2

pentru ambele faruri 0 %

3.1.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul C sunt îndeplinite.

Conformitatea este contestată.

În urma procedurii de prelevare indicată în figura 1 din prezenta anexă, conformitatea farurilor de serie este contestată și producătorului i se cere să-și pună producția în conformitate, în cazul în care abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.2.1.1. eșantion D

D2: în cazul lui C2

pentru un far, peste 0 %,

dar nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, nu mai mult de 20 %

3.2.1.2. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantionul C nu sunt îndeplinite.

3.3. Retragerea omologării

Conformitatea este contestată și punctul 13 aplicat, în cazul în care, în urma procedurii de prelevare indicate la figura 1 din prezenta anexă, abaterile valorilor măsurate pe faruri sunt următoarele:

3.3.1. eșantion C

C3: pentru un far, nu mai mult de 20 %

pentru celălalt far, peste 20 %

C4: pentru ambele faruri, peste 20 %

3.3.2. eșantion D

D3: în cazul lui C2

pentru un far 0 % sau peste 0 %

pentru celălalt far, peste 20 %

3.3.3. sau în cazul în care condițiile enunțate la punctul 1.2.2 pentru eșantioanele C și D nu sunt îndeplinite.

4. MODIFICAREA POZIȚIEI VERTICALE A LINIEI DE SEPARARE

Pentru a verifica cum se modifică poziția verticală a liniei de separare sub efectul căldurii, se aplică metoda următoare:

După efectuarea prelevării în conformitate cu figura 1, unul dintre farurile eșantionului A este supus încercărilor în conformitate cu procedura prevăzută la punctul 2.1 din anexa 5, după ce a fost supus de 3 ori consecutiv ciclului definit la punctul 2.2.2 din anexa 5.

Farul este considerat ca acceptabil, în cazul în care Δr nu depășește 1,5 mrad.

În cazul în care această valoare este mai mare de 1,5 mrad, fără a depăși 2 mrad, al doilea far din eșantionul A este supus încercării, după care media valorilor absolute înregistrate pentru cele două eșantioane nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

Cu toate acestea, în cazul în care această valoare de 1,5 mrad nu este respectată pentru eșantionul A, cele două faruri din eșantionul B sunt supuse unei aceleiași proceduri, și valoarea Δr pentru fiecare dintre ele nu trebuie să depășească 1,5 mrad.

Figura 1