RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 190

31999R1493



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

REGULAMENTUL (CE) NR. 1493/1999 AL CONSILIULUI

din 17 mai 1999

privind organizarea comună a pieței vitivinicole

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 36 și 37,

având în vedere propunerea Comisiei (1),

având în vedere avizul Parlamentului European (2),

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (4),

întrucât:

(1) Funcționarea și dezvoltarea pieței comune a produselor agricole trebuie să fie însoțite de stabilirea unei politici agricole comune, iar aceasta trebuie să permită, în special, o organizare comună a piețelor agricole care să poată lua diferite forme în funcție de produse.

(2) Politica agricolă comună are ca scop atingerea obiectivelor prevăzute în articolul 33 din tratat, în special în sectorul vitivinicol, stabilizarea piețelor și asigurarea unui nivel de viață echitabil pentru populația agricolă interesată; aceste obiective pot fi atinse printr-o adaptare a resurselor la necesități, bazată mai ales pe o politică de adaptare a potențialului viticol și pe o politică de calitate.

(3) Cadrul existent al organizării comune a pieței vitivinicole a fost pus în practică de Regulamentul (CEE) nr. 822/87 (5), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1627/98 (6); ținând cont de experiența dobândită, acest cadru trebuie înlocuit pentru a răspunde situației prezente din sectorul vitivinicol care se caracterizează prin faptul că, dacă excedentele structurale sunt mai puțin frecvente, excedentele pe mai mulți ani rămân totuși posibile, în special din cauza riscurilor de variații ale producției, inerente sectorului, de la o recoltă la alta.

(4) Punerea în aplicare a acordurilor din Runda Uruguay în 1995 a antrenat o deschidere mai mare a pieței comunitare, de acum înainte mult mai puțin sensibilă la impactul măsurilor de intervenție tradiționale, precum și o reducere a posibilităților de exporturi subvenționate care îi determină pe producătorii din Comunitate să își îmbunătățească competitivitatea; majoritatea exporturilor se face încă de pe acum fără subvenții.

(5) Principala problemă de piață căreia anumiți actori ai sectorului vitivinicol comunitar trebuie să-i facă față în prezent este capacitatea lor limitată de a se adapta destul de rapid la evoluția concurenței, atât pe piața internă, cât și pe piața externă; actuala organizare comună de piață nu a oferit nici o soluție pentru suprafețele viticole a căror producție nu își găsește în mod evident o soluție remuneratorie; suprafețele ale căror piețe sunt în expansiune nu au beneficiat, în ceea ce le privește, de o flexibilitate suficientă pentru a le deschide perspective de dezvoltare.

(6) În 1994, Comisia a prezentat o propunere de reformă a organizării comune a pieței vitivinicole, care nu a fost totuși adoptată; între timp, situația pieței a evoluat.

(7) Ca urmare, pentru a garanta flexibilitatea necesară unei bune adaptări la noua situație, se impune o reformă a organizării comune a pieței vitivinicole în vederea atingerii următoarelor obiective principale: menținerea pe piața comunitară a unui mai bun echilibru între cerere și ofertă; oferirea posibilității ca producătorii să exploateze piețele în expansiune; crearea condițiilor ca acest sector să devină mai competitiv pe termen lung; eliminarea utilizării intervenției ca soluție artificială pentru producția excedentară; susținerea pieței vitivinicole și, ca urmare, favorizarea aprovizionării în continuare cu produse de distilare a vinului în segmentele sectorului alcoolului alimentar care, în mod tradițional, utilizează acest tip de alcool; luarea în considerare a diversității regionale; oficializarea rolului potențial al grupurilor de producători și al organismelor sectoriale.

(8) Regulamentul (CEE) nr. 822/87 a fost completat și pus în aplicare de Regulamentele (CEE) nr. 346/79 (7), (CEE) nr. 351/79 (8), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 1029/91 (9), (CEE) nr. 460/79 (10), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 3805/85 (11), (CEE) nr. 456/80 (12), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 1597/83 (13), (CEE) nr. 457/80 (14), (CEE) nr. 458/80 (15), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 596/91 (16), (CEE) nr. 1873/84 (17), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2612/97 (18), (CEE) nr. 895/85 (19), modificat de Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (20), (CEE) nr. 823/87 (21), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1426/96 (22), (CEE) nr. 1442/88 (23), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 859/1999 (24), (CEE) nr. 3877/88 (25), (CEE) nr. 4252/88 (26), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1629/98 (27) și (CEE) nr. 2046/89 (28), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2468/96 (29), (CEE) nr. 2048/89 (30), (CEE) nr. 2389/89 (31), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2088/97 (32), (CEE) nr. 2390/89 (33), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2611/97 (34), (CEE) nr. 2391/89 (35), (CEE) nr. 2392/89 (36), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) 1427/96 (37), (CEE) nr. 3677/89 (38), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2796/94 (39), (CEE) nr. 3895/91 (40), (CEE) nr. 2332/92 (41), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1629/98 și (CEE) nr. 2333/92 (42), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1429/96 (43); aceste regulamente au fost modificate de mai multe ori și în mod substanțial; cu ocazia noilor modificări, este necesar, din motive de claritate, să se recurgă la reformularea regulamentelor respective, regrupându-le într-un text unic.

(9) Regulamentul (CEE) nr. 822/87 prevede stabilirea de către Consiliu a regulilor generale de aplicare; rezultă o reglementare cu o structură complexă; regulamentele menționate anterior conțin numeroase detalii tehnice care au necesitat modificări frecvente; ca urmare, prezentul regulament trebuie să conțină, în general, toate orientările necesare aplicării sale; este important ca toate competențele de execuție necesare să fie conferite Comisiei de către Consiliu, conform articolului 211 din tratat.

(10) Regulile referitoare la organizarea comună a pieței vitivinicole sunt de o extremă complexitate; în anumite cazuri, ele nu iau suficient în considerare diversitatea regională; ca urmare, este necesar să fie simplificate în măsura posibilului, precum și să fie definită și pusă în aplicare, într-un cadru comunitar, o politică cât se poate de apropiată de producători.

(11) Pentru a valorifica și a întări ameliorarea echilibrului pieței, ca și pentru o mai bună adaptare a ofertei la cerere pentru anumite tipuri de produse, este cazul să se prevadă un cadru de măsuri referitoare la administrarea potențialului viticol, care să cuprindă o limitare a plantațiilor pe termen mediu, prime pentru abandonarea definitivă a suprafețelor viticole și un sprijin în favoarea restructurării și a reconversiei podgoriilor.

(12) Măsurile structurale care nu se raportează direct la producția de vin țin de domeniul de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind ajutorul acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) pentru dezvoltare rurală și de modificare și abrogare a unor regulamente (44); măsurile de promovare contribuie într-o mare măsură la competitivitatea sectorului și este necesar să se încurajeze în mod deosebit promovarea vinurilor Comunității pe piețele din țările terțe; totuși, pentru a garanta coerența politicii de promovare generală a Comunității, este necesar să se integreze măsurile privind sectorul vitivinicol în domeniul de aplicare a unei reglementări orizontale în domeniu; în acest scop, Comisia a înaintat o propunere de regulament referitor la acțiuni de informare și de promovare cu privire la produsele agricole din țări terțe (45).

(13) Echilibrul pieței, deși relativ lent și dificil, s-a îmbunătățit; acest rezultat se datorează, în esență, restricțiilor în vigoare în materie de plantare; ținându-se cont de experiența dobândită, nu pare posibilă recurgerea la nici o altă măsură pentru a valorifica și consolida îmbunătățirea echilibrului pieței; pare deci necesar să se limiteze în felul acesta exercitarea dreptului de proprietate al producătorilor, în conformitate cu interesul general.

(14) Ca urmare, este cazul să se mențină, pe o perioadă limitată la termen mediu, restricțiile în materie de plantare, astfel încât să se permită ansamblului de măsuri structurale să își atingă producă efectele și să se interzică plantarea de viță de vie pentru producerea vinului până la 31 iulie 2010, în afara excepțiilor prevăzute de prezentul regulament.

(15) Autorizarea în vigoare pentru plantări noi de vițe-mamă pentru altoi, comasarea și exproprierea, precum și experimentarea viticolă, nu au provocat o perturbare neîntemeiată a pieței vitivinicole și trebuie deci menținute, cu condiția efectuării controalelor necesare; este indicat, din motive similare, să se permită de asemenea plantarea de viță de vie a cărei producție este destinată consumului familiei viticultorului.

(16) Autorizarea de plantare nouă în vigoare pentru producerea de vinuri de calitate produse în regiuni determinate (v.c.p.r.d.) și a vinurilor de masă desemnate printr-o indicație geografică este un element util al unei politici de calitate axate pe o mai bună adaptare a cererii la ofertă; totuși, un sistem de rezerve cu drepturi de plantare perfect operațional trebuie să permită atingerea acestui obiectiv; ca urmare, este necesar să se mențină autorizația existentă, cu condiția efectuării controalelor necesare, pe o perioadă de tranziție care expiră la 31 iulie 2003, dată la care sistemul de rezerve va fi pe deplin operațional.

(17) Autorizarea de replantare în vigoare este necesară pentru a permite reînnoirea normală a podgoriilor epuizate; deci sistemul existent trebuie să fie menținut, cu condiția efectuării controalelor necesare; în scopul unei mai mari flexibilități, sistemul trebuie de asemenea să permită, cu condiția efectuării controalelor necesare, achiziționarea și utilizarea drepturilor de replantare înainte ca desțelenirea propriu-zisă să aibă loc; este necesară respectarea drepturilor de replantare dobândite în cadrul reglementării comunitare sau naționale anterioare; pe de altă parte, transferul drepturilor de replantare de la o exploatație viticolă la alta trebuie să fie posibil, cu condiția efectuării de controale stricte și cu atât mai mult cu cât acest transfer se înscrie în politica de calitate sau cuprinde vițele-mamă pentru altoi sau este legat de transferul unei părți a exploatației; pentru a asigura buna funcționare a organizării comune a pieței, este necesară menținerea acestor transferuri în interiorul aceluiași stat membru.

(18) Pentru a îmbunătăți administrarea potențialului viticol și pentru a favoriza utilizarea eficientă a drepturilor de plantare care contribuie la atenuarea urmărilor restricțiilor de plantare, este necesară stabilirea unui sistem de rezerve naționale și/sau regionale.

(19) Este important să se acorde statelor membre o mai mare capacitate de apreciere pentru gestionarea rezervelor, cu condiția efectuării controalelor necesare, pentru a le permite să adapteze mai bine utilizarea drepturilor de plantare a acestor rezerve la necesitățile locale; această capacitate de apreciere trebuie să cuprindă posibilitatea de cumpărare a drepturilor de plantare pentru aprovizionarea rezervelor și de vânzare a drepturilor de plantare provenite din acestea; în acest scop, este indicat să se permită statelor membre să nu aplice sistemul de rezerve, cu condiția ca ele să poată dovedi că dispun de un sistem eficient de administrare a drepturilor de plantare.

(20) Acordarea de avantaje speciale tinerilor producători poate facilita nu numai instalarea, dar și adaptarea structurală a exploatării după prima instalare; ca urmare, acești producători trebuie să poată beneficia în mod gratuit de drepturile care rezultă din rezerve.

(21) Pentru a garanta utilizarea optimă a resurselor și pentru a adapta mai bine oferta la cerere, este important ca drepturile de plantare să fie utilizate de titularii lor într-un termen rezonabil sau, în lipsa acestora, să fie atribuite sau reatribuite rezervelor; din aceleași motive, este necesar ca drepturile atribuite rezervelor să fie acordate într-un termen rezonabil.

(22) Îmbunătățirea echilibrului pieței și dezvoltarea pieței mondiale pot justifica o extindere a drepturilor de plantare, care trebuie atribuite statelor membre respective, și, parțial, existența unei rezerve comunitare pentru o atribuire condiționată de cererea suplimentară a pieței; este necesar să se deducă din extinderea menționată anterior drepturile de plantare nouă acordate pentru v.c.p.r.d. și vinurilor de masă desemnate printr-o indicație geografică.

(23) Anumite suprafețe au fost plantate încălcându-se dispozițiile restrictive în vigoare cu privire la plantare; s-a dovedit că sancțiunile prevăzute pentru a garanta ca produsele provenite de pe aceste suprafețe să nu perturbe piața vitivinicolă sunt greu de pus în practică; este cazul deci să se prevadă desțelenirea suprafețelor plantate ilegal; această obligație trebuie impusă oricărei plantații ilegale apărute după publicarea propunerii referitoare la prezentul regulament, începând din momentul când producătorii au luat cunoștință de proiectul de introducere a respectivei obligații.

(24) Fără a aduce atingere măsurilor naționale în vigoare, nu este posibil, din motive de securitate juridică, să se impună la nivel comunitar desțelenirea suprafețelor plantate ilegal înaintea publicării propunerii referitoare la prezentul regulament; ca urmare, pentru a permite un mai bun control al potențialului viticol, este necesar ca, în timpul unei perioade determinate, statele membre să poată regulariza situația respectivelor suprafețe, cu condiția efectuării controalelor necesare; poate fi prevăzut un tratament diferit în ceea ce privește regularizarea în funcție de caracteristicile plantării respective, îndeosebi dacă se prevede că o astfel de plantare antrenează o creștere a producției; dacă există un astfel de risc, producătorul respectiv poate fi supus sancțiunilor administrative corespunzătoare.

(25) Este necesar să se dea statelor membre posibilitatea de a lua în considerare condițiile locale și, în consecință, de a impune, eventual, reguli mai stricte cu privire la noile plantări, replantări și supraaltoiri.

(26) Există suprafețe viticole a căror producție nu este adaptată cererii; pentru a stimula adaptarea sectorului în ansamblul său, este necesar să se încurajeze abandonarea definitivă a suprafețelor viticole pe suprafețele respective; prin urmare, este cazul să se acorde o primă în acest scop; este necesar să se încredințeze statelor membre gestionarea acestei prime, într-un cadru comunitar și cu condiția efectuării controalelor necesare, astfel încât prima să fie orientată către regiunile respective; în consecință, statele membre trebuie să poată desemna regiunile respective și să poată modifica cuantumul primei pe baza unor criterii obiective, respectându-se un plafon general.

(27) Producția de vin a statelor membre care nu produc mai mult de 25 000 hectolitri pe an nu ar putea prejudicia echilibrul pieței; ca urmare, este necesar ca statele membre respective să fie exonerate de la obligația respectării restricțiilor în materie de plantare, nedându-le totuși posibilitatea de a beneficia de prima de abandonare definitivă a suprafețelor viticole.

(28) Există alte suprafețe viticole a căror producție nu este adaptată cererii, dar ar putea să fie mai bine adaptată cu ajutorul unei restructurări a podgoriilor sub forma reconversiei soiurilor, a replantării podgoriilor sau a îmbunătățirii tehnicilor de gestionare a podgoriilor; ca urmare, este necesar să se prevadă un sprijin pentru aceasta, cu condiția efectuării controalelor necesare.

(29) Pentru ca o astfel de restructurare și o astfel de reconversie să fie efectuate în mod controlat, acestea ar trebui să fie planificate; este necesar ca planurile să fie elaborate la un nivel cât se poate de apropiat de producători pentru a garanta luarea în considerare a diversității regionale; totuși, pentru a asigura conformitatea planurilor cu reglementarea comunitară, de aceste planuri trebuie să răspundă, în ultimă instanță, statele membre.

(30) Restructurarea și reconversia au două consecințe financiare majore pentru producători, și anume pierderea de venituri în timpul perioadei de reconversie și costurile de punere în aplicare a acestor măsuri; este necesar, prin urmare, ca sprijinul să aibă ca obiect ambele aspectele; în procesul de restructurare, este loc pentru măsuri naționale suplimentare, în limitele stabilite.

(31) Pentru o mai bună gestionare a potențialului viticol, este de dorit să fie întocmit un inventar la nivelul statului membru sau la nivel regional; pentru a încuraja statele membre să realizeze inventarul, este necesar să li se limiteze celor care-l întocmesc accesul la regularizarea suprafețelor plantate ilegal, la extinderea drepturilor de plantare și la ajutorul în favoarea restructurării și reconversiei; în cazul inventarelor regionale, regiunile care au întocmit inventarul nu trebuie să fie excluse de la dreptul de a beneficia de măsurile de regularizare, de restructurare și de reconversie, în vitutea faptului că alte regiuni nu l-au realizat; totuși, toate inventarele regionale trebuie încheiate înainte de 31 decembrie 2001.

(32) Clasificarea soiurilor de viță de vie pentru producția de vin este cu atât mai bună cu cât este efectuată la un nivel mai apropiat de producători; ca urmare, este necesar ca sarcina să fie încredințată statelor membre de către Comunitate.

(33) Regulamentul (CEE) nr. 2392/86 al Consiliului din 24 iulie 1986 privind întocmirea unui registru comunitar al culturilor de viță de vie (46), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1631/98 (47), trebuie să rămână în vigoare pentru a permite statelor membre în care întocmirea sa este în curs de finalizare; cu toate acestea, este cazul să se prevadă adaptarea sau abrogarea sa ulterioară.

(34) Pentru a menține echilibrul pieței, este necesar să se prevadă un ajutor pentru depozitarea privată a vinului de masă și a anumitor tipuri de musturi de struguri; este necesar ca măsura să fie pe cât se poate mai flexibilă pentru a se adapta mișcărilor pieței; în acest scop, este necesar să se prevadă îndeosebi posibilitatea suspendării aplicării sale în cel mai scurt timp posibil.

(35) Pentru a elimina recurgerea la intervenție ca debușeu artificial în caz de producție excedentară, este necesară modificarea regimului de distilare; ca urmare, trebuie să se prevadă următoarele forme de distilare: distilarea obligatorie a produselor secundare vinicole; distilarea obligatorie a vinurilor provenite din struguri care nu sunt clasificați exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație; distilarea în scopul sprijinirii pieței vitivinicole favorizând continuitatea aprovizionării segmentelor sectorului alcoolului alimentar cu produse de distilare a vinului care, în mod tradițional, utilizează acest alcool și distilarea de criză; este necesar să se elimine orice altă formă de distilare; pentru a răspunde necesităților pieței și condițiilor regionale deosebite, este important ca măsurile menționate anterior să fie cât se poate de flexibile.

(36) Dată fiind calitatea slabă a vinurilor obținute prin supratescuire, trebuie interzisă această practică și, pentru a o evita, trebuie să se prevadă distilarea obligatorie a tescovinei și drojdiei; totuși, pentru a se ține cont de condițiile de producție în anumite regiuni viticole, pot fi prevăzute anumite derogări de la această obligație; în plus, dat fiind că structurile de producție și de piață în zona viticolă A sau în partea germană a zonei viticole B sau în regiunile plantate cu vii din Austria sunt capabile să garanteze că sunt îndeplinite obiectivele măsurii, este necesar pentru producătorii acestor regiuni, să se înlocuiască obligația de distilare a produselor secundare de vinificație cu obligația de a retrage sub control aceste produse secundare.

(37) Trebuie să se orienteze producția de vinuri provenite din struguri neclasificați exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație, în primul rând spre destinații tradiționale ale sectorului băuturilor spirtoase și a altor soluții tradiționale; este necesar să se prevadă distilarea obligatorie a cantităților din astfel de vinuri care depășesc pe cele produse în mod normal pentru aceste destinații.

(38) Anumite segmente ale sectorului alcoolului alimentar constituie un debușeu tradițional important al produselor distilării de vin și al altor produse ale viei; pentru aprovizionarea respectivei piețe este necesar, prin urmare, să se prevadă un sprijin comunitar pentru distilarea vinului de masă și a vinului din care se poate obține vin de masă sub forma unui ajutor principal pentru distilarea acestor vinuri și a unui ajutor secundar pentru depozitarea distilatului obținut.

(39) Pentru a face față cazurilor excepționale de perturbare a pieței și problemelor grave de calitate, trebuie să se prevadă o măsură de distilare de criză; pentru a lua în considerare situațiile speciale, este necesar să se stabilească de către Comisie valoarea și tipul de ajutor, inclusiv cazul în care a fost observată o degradare demonstrabilă a prețului pieței pentru o categorie de vin; trebuie prevăzut ca măsura să fie aplicată de către producători pe o bază voluntară; trebuie prevăzut ca, dacă se recurge la această măsură trei ani la rând, pentru o categorie specifică de vin (într-o anumită zonă), Comisia să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport și, dacă este cazul, propuneri.

(40) Este important ca alcoolul provenit din distilare să fie astfel distribuit pe piață încât să permită o cât mai mare transparență și un mai bun control și să se evite orice perturbare a piețelor tradiționale ale alcoolului.

(41) În prezent, mărirea tăriei alcoolice în volume naturală nu se efectuează în aceleași condiții economice de către toți producătorii comunitari din cauza practicilor oenologice diferite pe care le autorizează prezentul regulament; pentru a elimina această discriminare, trebuie să se încurajeze folosirea produselor viei pentru îmbogățire, ceea ce ar permite extinderea debușeelor lor și ar contribui la evitarea excedentelor de vin; pentru a se realiza acest lucru, trebuie aliniate prețurile diferitelor produse utilizate pentru îmbogățire; acest rezultat poate fi obținut prin instituirea unui regim de ajutor în favoarea mustului de struguri concentrat și a mustului de struguri concentrat rectificat utilizate pentru îmbogățire, provenite din anumite regiuni.

(42) Este în continuare necesar ca, pentru atingerea unui echilibru mai stabil între producție și întrebuințări, să se intensifice utilizarea produselor viei; apare ca justificată intervenția chiar în amonte de producția vinurilor de masă, favorizând pentru musturi anumite destinații, altele decât vinificarea, prin intermediul unui ajutor care să garanteze menținerea debușeelor tradiționale ale produselor viticole comunitare; este important să se aplice o astfel de măsură pentru a se evita orice denaturare a concurenței și pentru a se ține cont de metodele de producție tradiționale.

(43) Producătorii care nu și-au îndeplinit obligațiile privind distilarea nu trebuie să beneficieze de măsuri de intervenție.

(44) În cazul unor prețuri ridicate pe piața comunitară, este necesar să se prevadă și posibilități de acțiune, dacă există.

(45) Ținându-se cont de caracteristicile pieței vitivinicole, constituirea de organizații ale producătorilor poate contribui la realizarea obiectivelor organizării comune a pieței; statele membre pot să recunoască astfel de organizații; acestea trebuie să se constituie pe o bază voluntară și să facă dovada utilității lor prin întinderea și eficacitatea serviciilor pe care le oferă membrilor lor.

(46) Pentru a se îmbunătăți funcționarea pieței pentru v.c.p.r.d. și pentru vinurile de masă cu indicație geografică, statele membre trebuie să poată pune în aplicare deciziile luate de organismele sectoriale; efectul acestor decizii trebuie să excludă anumite practici concertate; este necesar să se garanteze de către Comisie conformitatea unor astfel de decizii cu dreptul comunitar; organismele sectoriale trebuie să îndeplinească anumite sarcini, luându-se în considerare interesele consumatorilor.

(47) Din motive de sănătate și pentru a favoriza asigurarea calității, este necesar să se definească la nivel comunitar tratamente și practici oenologice, singurele autorizate pentru fabricarea produselor menționate de prezentul regulament; din motive similare, nu trebuie să se utilizeze decât soiuri de struguri de vinificație pentru producerea vinurilor destinate consumului uman.

(48) Având în vedere condițiile de producție, îndeosebi solul, terenul și clima, care variază considerabil de la o zonă a Comunității la alta, este esențial ca astfel de variații să fie luate în considerare când este vorba de practici și de tratamente oenologice; din motive de simplitate și pentru a facilita modificările bazate pe experiența dobândită și pe progresul tehnologic, anumite limite și condiții tehnice legate de aceste practici și tratamente trebuie să fie definite în cadrul modalităților de aplicare; totuși, este necesar să se stabilească în prezentul regulament limitele privind nivelurile de dioxid de sulf, de acid sorbic și de sorbat de potasiu, ținându-se cont de importanța lor în materie de sănătate.

(49) Trebuie să se prevadă metodele de analiză autorizate pentru produsele vitivinicole.

(50) Descrierea, denumirea și prezentarea produselor menționate în prezentul regulament pot avea consecințe importante în privința perspectivelor de comercializare; ca urmare, este necesar ca prezentul regulament să stabilească norme care să ia în considerare interesele legitime ale consumatorilor și ale producătorilor și să favorizeze buna funcționare a pieței interne și obținerea de produse de calitate; principiile fundamentale ale acestor norme trebuie să prevadă utilizarea obligatorie a anumitor mențiuni care să permită identificarea produsului și furnizarea anumitor informații importante consumatorilor, precum și utilizarea facultativă a anumitor indicații pe baza normelor comunitare sau cu condiția aplicării dispozițiilor referitoare la prevenirea practicilor frauduloase.

(51) În special normele privind descrierea produselor trebuie să prevadă dispozițiile în materie de prevenire a practicilor frauduloase, sancțiunile ce trebuie aplicate la nivel comunitar în caz de etichetare improprie, utilizarea limbilor, în special cu privire la diferitele alfabete și utilizarea mărcilor de producție, îndeosebi când acestea ar putea crea confuzie în rândul consumatorilor.

(52) Ținându-se cont de diferențele între produsele menționate în prezentul regulament și piețele lor, precum și de așteptările consumatorilor și de metodele tradiționale, normele trebuie diferențiate în funcție de produsele respective, îndeosebi în ceea ce privește vinul spumant, precum și în funcție de originea lor.

(53) Este necesar să se aplice de asemenea reguli la etichetarea produselor importate, îndeosebi pentru a clarifica originea lor și pentru a evita orice confuzie cu produsele comunitare.

(54) Dreptul de utilizare a indicațiilor geografice și a altor mențiuni tradiționale are valoare economică; ca urmare, este necesar să se reglementeze acest drept și să se protejeze aceste mențiuni; pentru a favoriza o concurență loială și pentru a nu induce în eroare consumatorii, trebuie ca această producție să aibă o incidență asupra produselor care nu sunt reglementate de prezentul regulament, inclusiv acelea care nu sunt prevăzute în anexa I din tratat.

(55) Ținându-se cont de interesul consumatorilor și de necesitatea unui tratament corespunzător al v.c.p.r.d. din țările terțe, este cazul să se prevadă, în cadrul unor angajamente reciproce, posibilitatea ca vinurile importate destinate consumului uman direct și desemnate printr-o indicație geografică să beneficieze de acest regim de protecție și de control când sunt comercializate în Comunitate.

(56) Pentru a se conforma obligațiilor care rezultă în special din articolele 23 și 24 din Acordul privind drepturile de proprietate intelectuală care se referă la comerț, care face parte integrantă din Acordul de înființare a Organizației Mondiale a Comerțului aprobat prin Decizia 94/800/CE (48), este necesar să se prevadă dreptul, pentru părțile interesate, de a împiedica, în anumite condiții, utilizarea nepermisă a indicațiilor geografice protejate de către o țară terță membră a OMC.

(57) Punerea în aplicare a unei politici de calitate în domeniul agricol și îndeosebi în domeniul vitivinicol nu poate decât să contribuie la ameliorarea condițiilor pieței și la extinderea debușeelor; adoptarea regulilor comune complementare privind producția și controlul v.c.p.r.d. se înscrie în cadrul unei astfel de politici și poate contribui la realizarea acestor obiective.

(58) Pentru a menține o calitate minimă a v.c.p.r.d., pentru a evita o creștere greu de controlat a producției acestor vinuri și pentru a apropia dispozițiile statelor membre în vederea stabilirii de condiții de concurență echitabile în interiorul Comunității, este necesar să se stabilească un cadru de norme comunitare care să reglementeze producția și controlul acestor vinuri, căruia va trebui să li se conformeze dispozițiile specifice adoptate de statele membre.

(59) Este necesar să se enumere și să se definească natura și valoarea elementelor care permit caracterizarea fiecărui v.c.p.r.d. și ținând cont de condițiile tradiționale de producție; trebuie totuși să se facă un efort comun de armonizare în ceea ce privește cerințele legate de calitate; elementele respective trebuie să fie următoarele: delimitarea suprafeței de producție, sortimentul viticol, practicile de cultură, metodele de vinificație, tăria alcoolică în volume minimă naturală, randamentul la hectar, analiza și aprecierea caracteristicilor organoleptice; ținându-se seama de natura specială a vinurilor licoroase de calitate produse în regiuni determinate (v.l.c.p.r.d.) și a vinurilor spumante de calitate produse în regiuni determinate (v.s.c.p.r.d.), trebuie să se stabilească norme speciale pentru aceste produse.

(60) Experiența arată că este necesară stabilirea cu mai multă precizie a normelor privind declasarea v.c.p.r.d. în vin de masă și prevederea cazurilor în care producătorul nu poate să ceară clasarea în v.c.p.r.d. a unui produs care figurează în declarația sa de recoltă sau de producție ca un produs din care se poate obține un v.c.p.r.d.

(61) Pentru a păstra caracterul calitativ special al v.c.p.r.d., este necesar să se permită statelor membre să aplice norme complementare sau mai riguroase care să reglementeze producția și punerea în circulație a v.c.p.r.d., respectându-se procedeele corecte și tradiționale.

(62) Crearea unei piețe unice pentru Comunitate în sectorul vitivinicol implică stabilirea unui regim de schimburi la frontierele exterioare ale acesteia; un regim de schimburi care se adaugă la sistemul intervențiilor și care implică un regim de drepturi la import și de restituiri la export este de natură, în principiu, să stabilizeze piața comunitară; acest regim de schimburi se bazează pe acordurile încheiate în cadrul negocierilor comerciale multilaterale ale Rundei Uruguay.

(63) Pentru a controla volumul comerțului de vin cu țările terțe, este necesară introducerea pentru anumite produse a unui regim de certificate de import și export implicând constituirea unei garanții care să asigure realizarea operațiilor în vederea cărora sunt solicitate aceste certificate.

(64) Pentru a evita sau a preveni efectele prejudiciabile pieței comunitare ce pot rezulta din importurile anumitor produse agricole, importurile unuia sau a mai multora din aceste produse trebuie să fie supuse plății unui drept suplimentar dacă sunt îndeplinite anumite condiții.

(65) Este necesar, în anumite condiții, să se atribuie Comisiei competența de a deschide și de a gira contingentele tarifare ce decurg din acorduri internaționale încheiate conform tratatului sau altor acte ale Consiliului.

(66) Posibilitatea de a acorda, în cursul exportului spre țările terțe, o restituire egală cu diferența dintre prețul din Comunitate și cel de pe piața mondială și în conformitate cu Acordul OMC privind agricultura poate a proteja participarea Comunității la comerțul internațional al vinului; aceste restituiri sunt supuse limitelor exprimate în cantitate și valoare (49).

(67) Respectarea limitelor valorice trebuie să fie asigurată, în cursul stabilirii restituirilor, de evidența plăților în cadrul reglementării referitoare la Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă; controlul poate să fie facilitat prin stabilirea obligatorie anticipată a restituirilor, permițând totuși, în cazul restituirilor diferențiate, schimbarea destinației prevăzute anterior în interiorul unei zone geografice în care se aplică un procent unic de restituire; în cazul schimbării destinației, este necesar să se plătească restituirea aplicabilă destinației reale, cu un plafon la nivelul sumei aplicabile la destinația stabilită.

(68) Supravegherea restricțiilor cantitative presupune instituirea unui sistem de verificare fiabil și eficace; în acest scop, este necesar să se condiționeze acordarea oricărei restituiri de existența unui certificat de export; acordarea restituirilor în limitele disponibile trebuie efectuată în funcție de situația specială a fiecăruia dintre produsele respective; derogările de la această disciplină nu pot fi admise decât pentru acțiunile de ajutor alimentar, acestea fiind scutite de orice limitări; verificarea cantităților exportate care beneficiază de restituiri în timpul anilor de comercializare prevăzuți prin Acordul OMC privind agricultura trebuie să fie asigurată pe baza certificatelor de export eliberate pentru fiecare an de comercializare.

(69) În completarea sistemului descris anterior, este necesar să se prevadă, în măsura necesară bunei sale funcționări, posibilitatea de a reglementa utilizarea regimului de perfecționare activă și, în măsura în care situația pieței o cere, interzicerea acestei utilizări.

(70) Regimul taxelor vamale permite renunțarea la orice măsură de protecție la frontierele exterioare ale Comunității; totuși, mecanismul pieței interne și al taxelor vamale se poate dovedi a fi defectuos, în situații excepționale; pentru a nu lăsa, în astfel de cazuri, piața comunitară fără apărare împotriva perturbărilor care riscă să rezulte din această situație, este necesar să se permită Comunității să ia rapid toate măsurile necesare; aceste măsuri trebuie să fie în conformitate cu obligațiile care rezultă din acordurile OMC.

(71) Este necesar să se supună produsele importate din țări terțe unor norme care să permită garantarea unui anumit echilibru cu definițiile comunitare ale vinurilor; produsele respective trebuie de asemenea să fie în conformitate cu regulile stabilite în țara lor de origine și, dacă este cazul, să fie însoțite de un buletin de analiză.

(72) Este necesar să se prevadă ca produsele menționate în prezentul regulament și care circulă în interiorul Comunității să fie prevăzute cu un document de însoțire.

(73) Realizarea unei piețe unice ar fi compromisă de acordarea unor ajutoare; ca urmare, este necesar ca dispozițiile tratatului care autorizează evaluarea ajutoarelor acordate de către statele membre și interzicerea acelora care sunt incompatibile cu piața comună să fie aplicate în sectorul vitivinicol; dispozițiile referitoare la primele de abandonare definitivă a suprafețelor viticole nu trebuie să constituie un obstacol în acordarea ajutoarelor prevăzute de reglementările naționale, în aceleași scopuri.

(74) Ținându-se cont de complexitatea inevitabilă a normelor în sectorul vitivinicol, trebuie ca autoritățile statelor membre să asigure respectarea lor; Comisia trebuie să poată controla și asigura această respectare recurgând la propriii săi inspectori, în colaborare cu autoritățile statelor membre.

(75) Pe măsură ce piața comună a vinului evoluează, statele membre și Comisia trebuie să comunice datele necesare aplicării prezentului regulament; trebuie ca producătorii de struguri destinați vinificației, de must și de vin să întocmească o declarație de recoltă, această informație fiind necesară; statele membre trebuie să poată cere producătorilor alte informații; Comisia trebuie să poată efectua o evaluare a acestor date făcând apel la asistență externă.

(76) Pentru a ușura punerea în aplicare a dispozițiilor avute în vedere, este necesară prevederea unei proceduri care să stabilească o strânsă cooperare între statele membre și Comisie în cadrul unui comitet de gestiune.

(77) Cheltuielile care revin statelor membre ca urmare a obligațiilor care rezultă din aplicarea prezentului regulament trebuie să fie finanțate de către Comunitate, conform Regulamentului (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (50).

(78) Organizarea comună a pieței vitivinicole trebuie să țină cont, în paralel și într-un mod corespunzător, de obiectivele prevăzute la articolele 33 și 131 din tratat.

(79) Organizarea comună a pieței vitivinicole trebuie de asemenea să respecte acordurile încheiate conform articolului 300 alineatul (2) din tratat, în special acelea care fac parte din Acordul privind înființarea Organizației Mondiale a Comerțului și, în mod cu totul deosebit, din acordul privind obstacolele tehnice în calea comerțului (51).

(80) Trecerea de la dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 822/87 și ale altor regulamente privind sectorul vitivinicol la aplicarea prezentului regulament poate crea unele dificultăți care nu sunt prevăzute de prezentul regulament; pentru a face față acestei eventualități, se va permite Comisiei să adopte măsurile tranzitorii necesare; este necesar de asemenea să se autorizeze Comisia să rezolve problemele practice specifice,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

TITLUL I

DOMENIUL DE APLICARE

Articolul 1

(1) Organizarea comună a pieței vitivinicole conține norme privind potențialul producției de vin, mecanismele pieței, organizațiile producătorilor și organismele sectoriale, practicile și tratamentele oenologice, descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea produselor, vinurile de calitate produse în regiuni determinate (v.c.p.r.d.) și schimburile cu țările terțe:

(2) Se referă la următoarele produse:

Cod NC Descrierea mărfurilor (a) 2009 60 Suc de struguri (inclusiv must de struguri) 2204 30 92 Alte musturi de struguri, cu excepția celor parțial fermentate, chiar sufrate, altfel decât cu alcool 2204 30 94 2204 30 96 2204 30 98( b) ex 2204 Vinuri din struguri proaspeți, inclusiv vinurile alcoolizate; musturi de struguri altele decât cele de la poziția 2009, cu excepția celorlalte musturi de struguri de la subpozițiile 2204 30 92 și 2204 30 94, 2204 30 96 și 2204 30 98 (c) 0806 10 93 Struguri proaspeți, cu excepția celor de masă 0806 10 95 0806 10 97 2209 00 11 Oțeturi de vin 2209 00 19 (d) 2206 00 10 Pichet 2307 00 11 Drojdii de vin 2307 00 19 2308 90 11 Tescovină de struguri 2308 90 19

(3) Definițiile termenilor utilizați pentru produsele din prezentul regulament figurează la anexa I, definițiile termenilor privind tăriile alcoolice la anexa II, iar zonele viticole la anexa III. Modalitățile de aplicare a acestor anexe pot fi adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

(4) Anul de comercializare pentru produsele menționate în prezentul regulament, denumit în continuare „an de comercializare”, începe la 1 august a fiecărui an și se termină la 31 iulie a anului următor.

TITLUL II

POTENȚIALUL DE PRODUCȚIE

CAPITOLUL I

PLANTAREA VIȚEI DE VIE

Articolul 2

(1) Plantarea de viță de vie cu soiuri clasificate, conform articolului 19 alineatul (1), ca soiuri de struguri pentru vinificație, este interzisă până la 31 iulie 2010, cu excepția cazurilor în care este efectuată în temeiul:

(a) unui drept de plantare nouă, în sensul articolului 3;

(b) unui drept de replantare, în sensul articolului 4 sau

(c) unui drept de plantare acordat pe o rezervă, în sensul articolului 5 sau al articolului 6 alineatul 1, în cazul aplicării articolului 5 alineatul 8.

Până la aceeași dată, este de asemenea interzisă supraaltoirea soiurilor de struguri de vinificație pe alte soiuri de struguri decât pe cele de vinificație.

(2) Strugurii obținuți pe suprafețele:

(a) pe care vițele de vie au fost plantate înainte de 1 septembrie 1998 și

(b) a căror producție, în temeiul articolului 6 alineatul (3) sau al articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 822/87, nu poate fi pusă în circulație decât în scopul distilării,

nu pot fi utilizați pentru obținerea vinului destinat comercializării. Produsele provenite din acești struguri nu pot fi puse în circulație decât având ca destinație distileriile. Totuși, din aceste produse nu poate fi fabricat un alcool având o tărie alcoolică în volume dobândită mai mică sau egală cu 80 % vol.

(3) Dacă un stat membru a întocmit inventarul potențialului de producție viticolă conform articolului 16, el poate deroga de la dispozițiile alineatului 2 din prezentul articol. O astfel de derogare trebuie acordată înainte de 31 iulie 2002 și trebuie să conțină autorizația pentru suprafețele respective de producere a vinului destinat comercializării.

Derogarea se acordă:

(a) dacă producătorul respectiv a desțelenit anterior alte plantații de viță de vie pe o suprafață echivalentă de cultură pură, exceptând cazurile în care acest producător a primit pentru suprafața respectivă o primă de desțelenire prin aplicarea legislației comunitare sau a celei naționale și/sau

(b) autorizând utilizarea drepturilor de replantare obținute de către un producător în cursul unei perioade urmând a fi determinată după plantarea suprafeței respective; statele membre pot de asemenea să recurgă în acest scop la drepturile de plantare nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1) și/sau

(c) dacă statul membru poate dovedi (spre a convinge Comisia) că beneficiază de drepturi de replantare nerevendicate, care ar fi încă valabile dacă cererea ar fi fost făcută; aceste drepturi pot fi utilizate și reatribuite producătorilor pentru o suprafață echivalentă de cultură pură și/sau

(d) dacă producătorul respectiv s-a angajat să defrișeze o suprafață echivalentă de cultură pură în termen de trei ani, în cazul în care respectiva suprafață a fost înscrisă în sistemul de publicitate imobiliară al statului membru respectiv.

(4) În cazul aplicării dispozițiilor alineatului (3) litera (a) sau (c), statele membre impun producătorilor respectivi o sancțiune administrativă corespunzătoare.

(5) Dispozițiile alineatului (3) litera (c) pot fi aplicate numai pentru o suprafață de maximum 1,2 % din suprafața plantată cu viță de vie.

(6) Atunci când se aplică dispozițiile alineatului (3) litera (b):

(a) dacă drepturile obținute de producător sunt acordate pe o rezervă, aceste drepturi nu pot fi obținute decât conform articolului 5 alineatul (3) litera (b), iar producătorul plătește 150 % din prețul perceput în mod normal de statul membru prin aplicarea acestei dispoziții sau

(b) dacă producătorul dobândește un drept de replantare, acest drept acoperă suprafața respectivă, mărită cu 50 %, iar acest surplus de 50 % este transferat rezervei sau rezervelor conform articolului 5 sau se adaugă la totalul drepturilor de plantare nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1), în cazul aplicării articolului 5 alineatul (8).

(7) Parcelele plantate cu soiuri de viță de vie clasificate, conform articolului 19 alineatul (1), ca soiuri de struguri de vinificație și:

(a) plantate începând de la data de 1 septembrie 1998 și a căror producție, conform articolului 6 alineatul (3) sau articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul CEE nr. 822/87, putea fi pusă în circulație numai pentru distilare sau

(b) plantate cu încălcarea interdicției de plantare prevăzută la alineatul (1)

sunt desțelenite. Cheltuielile legate de o astfel de desțelenire sunt suportate de către producătorul respectiv. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta aplicarea dispozițiilor prezentului alineat.

Articolul 3

(1) Statele membre pot acorda producătorilor drepturi de plantare nouă pentru suprafețele:

(a) destinate noilor plantări în cadrul măsurilor de comasare sau a măsurilor de expropriere pentru cauză de utilitate publică, adoptate în aplicarea legislației naționale;

(b) destinate experimentării viticole sau

(c) destinate culturii de viță-mamă pentru altoi.

Statele membre pot de asemenea acorda drepturi de plantare nouă pentru suprafețele ale căror produse vitivinicole sunt destinate exclusiv consumului familiei viticultorului.

(2) Statele membre pot acorda de asemenea drepturi de plantare nouă până cel târziu la 31 iulie 2003 pentru suprafețele destinate producției de v.c.p.r.d. sau de vin de masă desemnat printr-o indicație geografică, pentru care s-a recunoscut că producția vinului respectiv, ca urmare a calității sale, este mult inferioară cererii.

(3) Drepturile de plantare nouă sunt utilizate de producătorul căruia i-au fost acordate, la fel ca și suprafețele și scopurile pentru care au fost acordate.

(4) Drepturile de plantare nouă sunt utilizate înainte de sfârșitul celui de-al doilea an de comercializare care urmează celui în cursul căruia au fost acordate. Drepturile de plantare nouă, cu excepția celor prevăzute la alineatul (1) și neutilizate, sunt atribuite unei rezerve în temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (a).

(5) Drepturile de plantare nouă, cu excepția celor prevăzute la alineatul (1), nu pot fi acordate producătorilor decât în limita cantităților stabilite la articolul 6 alineatul (1). În acest scop:

(a) înainte de alocarea drepturilor nou create de plantare prevăzute la articolul 6 uneia sau mai multor rezerve, statele membre se asigură că acordarea de drepturi de plantare nouă nu aduce volumul drepturilor de plantări nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1) la o valoare situată sub zero și

(b) dacă un stat membru a atribuit drepturile nou create de plantare, prevăzute la articolul 6, uneia sau mai multor rezerve, acordarea ulterioară a unui drept de plantare nouă implică extinderea unui drept de plantare pentru o suprafață echivalentă de cultură pură, atribuit rezervei sau rezervelor din regiunea respectivă. Dacă nu există suficiente drepturi de plantare disponibile în rezerva sau rezervele respective, nu pot fi acordate drepturi de plantare nouă.

Articolul 4

(1) Drepturile de replantare sunt următoarele:

(a) drepturile de replantare acordate în conformitate cu alineatul (2) sau

(b) drepturile similare dobândite în temeiul unei legislații comunitare sau naționale anterioare.

(2) Statele membre acordă drepturi de replantare producătorilor care au efectuat o desțelenire pe suprafața plantată cu vie. Statele membre pot acorda drepturi de replantare producătorilor care se angajează să efectueze desțelenirea unei suprafețe plantate cu viță de vie înainte de sfârșitul celui de-al treilea an comercial care urmează după anul comercial în care a fost plantată suprafața respectivă. Drepturile de replantare au efect asupra unei suprafețe echivalente de cultură pură cu cea care a fost sau urmează să fie desțelenită.

(3) Drepturile de replantare sunt exercitate în exploatația pentru care au fost acordate. Statele membre pot prevedea ca aceste drepturi să nu fie exercitate decât pe suprafața pe care s-a efectuat desțelenirea.

(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (3), drepturile de replantare pot fi transferate, parțial sau în totalitate, unei alte exploatații viticole în interiorul aceluiași stat membru:

(a) dacă o parte a respectivei exploatații viticole este transferată acestei alte exploatații viticole. În acest caz, dreptul poate fi utilizat pe o suprafață a acesteia din urmă, în limita suprafeței transferate sau

(b) dacă suprafețe ale acestei alte exploatații viticole sunt destinate: (i) producției de v.c.p.r.d. sau de vinuri de masă desemnate printr-o indicație geografică sau (ii) culturii de viță-mamă pentru altoi.

Drepturile nu pot fi utilizate decât pentru suprafețele și în scopurile pentru care au fost acordate.

Statele membre urmăresc ca aplicarea acestor derogări să nu determine o mărire globală a potențialului de producție de pe teritoriul lor, în special dacă sunt efectuate transferuri de suprafețe neirigate spre suprafețe irigate.

(5) Drepturile de replantare dobândite în temeiul prezentului regulament sunt utilizate înaintea celui de-al cincilea an de comercializare care urmează după cel în cursul căruia a fost efectuată desțelenirea. Prin derogare, această perioadă poate fi prelungită la opt ani de comercializare de către statele membre. Drepturile de replantare neutilizate în cursul acestei perioade sunt atribuite unei rezerve în conformitate cu dispozițiile articolului 5 alineatul (2) litera (a).

Articolul 5

(1) În vederea îmbunătățirii administrării potențialului de producție la scară națională și/sau regională, statele membre creează, după caz, o rezervă națională și/sau rezerve regionale cu drepturi de plantare.

(2) Următoarele drepturi sunt atribuite rezervei sau rezervelor:

(a) drepturile de plantare nouă, drepturile de replantare și drepturile de plantare acordate rezervei, care nu au fost utilizate în termenele menționate la articolul 3 alineatul (4), în articolul 4 alineatul (5) și la alineatul (6) din prezentul articol;

(b) drepturile de replantare atribuite rezervei de către producătorii titulari ai acestor drepturi, eventual prin intermediul unei despăgubiri financiare de origine națională, a cărei sumă totală și detalii suplimentare sunt stabilite de către statele membre, luându-se în considerare interesele legitime ale părților;

(c) drepturile de plantare nouă, prevăzute la articolul 6.

(3) Statele membre pot acorda drepturile atribuite rezervei:

(a) fără despăgubire financiară, producătorilor în vârstă de până la patruzeci de ani, care posedă o capacitate profesională suficientă și care se stabilesc pentru prima dată pe o exploatație viticolă, în calitate de șef al exploatației viticole sau

(b) cu despăgubire financiară virată în casieriile naționale și, eventual, regionale, producătorilor care au intenția de a utiliza drepturile pentru a planta viță de vie a cărei producție are un debușeu asigurat. Statele membre definesc criteriile de stabilire a volumului despăgubirii financiare, care poate varia în funcție de viitorul produs final al viilor respective.

(4) Statele membre urmăresc ca locul în care sunt exercitate drepturile de plantare acordate unei rezerve, precum și soiurile și tehnicile utilizate pentru cultură să garanteze compatibilitatea producției ulterioare cu cererea pieței, precum și randamentele reprezentative ale mediei regiunii în care sunt utilizate aceste drepturi, în special dacă drepturile de plantare provenite de pe suprafețe neirigate sunt utilizate pe suprafețe irigate.

(5) Drepturile de plantare atribuite unei rezerve pot fi acordate cel mai târziu la sfârșitul celui de-al cincilea an de comercializare calculat după cel în cursul căruia au fost atribuite drepturile respective. Drepturile de plantare care nu au fost acordate în acest interval de timp se sting la expirarea acestuia.

(6) Drepturile de plantare acordate unei rezerve sunt utilizate înainte de sfârșitul celui de-al doilea an de comercializare calculat după cel în cursul căruia au fost acordate drepturile respective. Drepturile de plantare acordate unei rezerve care nu sunt utilizate în cursul acestei perioade sunt reatribuite unei alte rezerve, conform alineatului (2) litera (a).

(7) Dacă un stat membru creează rezerve regionale, poate stabili reguli care să autorizeze transferul drepturilor de plantare între rezervele regionale. Dacă într-un stat membru coexistă rezerve regionale și naționale, pot fi autorizate transferuri între astfel de rezerve.

Transferurile prevăzute în prezentul alineat pot fi afectate de un coeficient de reducere.

(8) Prin derogare de la dispozițiile alineatelor (1) – (7), autoritatea competentă a unui stat membru poate să nu pună în aplicare sistemul de rezerve, cu condiția ca acest stat membru să poată dovedi că pe întreg teritoriul său există un sistem eficient de administrare a drepturilor de plantare. Acest sistem poate, dacă este nevoie, să se abată de la dispozițiile specifice ale prezentului capitol. Dacă un stat membru are un astfel de sistem, drepturile de replantare prevăzute în prima teză din articolul 4 alineatul (5) se prorogă cu cinci ani de comercializare. A doua teză din articolul 4 alineatul (5) rămâne aplicabilă.

Articolul 6

(1) Drepturile de plantare nou create, inclusiv drepturile de plantare nouă acordate de statul membru în sensul articolului 3 alineatul (2) sunt atribuite după cum urmează:

(a) Germania : 1 534 ha Grecia : 1 098 ha Spania : 17 355 ha Franța : 1 565 ha Italia : 12 933 ha Luxemburg : 18 ha Austria : 737 ha Portugalia : 3 760 ha

(b) rezerva comunitară: 17 000 ha.

(2) Drepturile de plantare nou create nu pot fi atribuite unei rezerve sau utilizate prin aplicarea articolului 2 alineatul (3) litera (b), decât dacă statul membru a stabilit inventarul potențialului de producție, conform articolului 16.

(3) Atribuirea de drepturi de plantare nou create prevăzute la alineatul (1) unei rezerve sau utilizarea acestor drepturi prin aplicarea articolului 2 alineatul (3) litera (b) nu poate fi efectuată decât o singură dată.

Articolul 7

(1) În cadrul prezentului capitol, se aplică următoarele definiții:

(a) „desțelenire” reprezintă eliminarea completă a butucilor de viță aflați pe un teren plantat cu viță de vie;

(b) „plantare” reprezintă fixarea definitivă a răsadurilor de viță de vie sau a unor părți de răsaduri de viță de vie, altoite sau nu, în vederea producerii de struguri sau a unei culturi de viță-mamă pentru altoi;

(c) „drept de plantare” reprezintă dreptul de a planta viță de vie în temeiul unui drept de plantare nouă, a unui drept de replantare, a unui drept de plantare acordat pentru o rezervă sau a unui drept de plantare nou creat în condițiile prevăzute la articolele 3, 4, 5 și 6;

(d) „drept de replantare” reprezintă dreptul de a planta viță de vie pe o suprafață de cultură pură echivalentă cu cea de pe care a fost desțelenită viță de vie sau de pe care urmează să fie desțelenită în condițiile menționate la articolul 4 și articolul 5 alineatul (8);

(e) „supraaltoire” reprezintă altoirea unei vițe de vie care a fost deja altoită.

(2) Modalitățile de aplicare a dispozițiilor prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Ele pot să conțină în special:

— dispoziții referitoare la distilarea produselor provenite din viile menționate de articolul 2 alineatul (7),

— dispoziții care permit evitarea cheltuielilor administrative excesive în cursul aplicăriidispozițiilor prezentului capitol,

— recunoașterea prevăzută la articolul 3 alineatul (2),

— coexistența viilor conform articolului 4 alineatul (2),

— aplicarea coeficientului de reducere prevăzut la articolul 5 alineatul (7),

— punerea în aplicare a rezervei comunitare prevăzute la articolul 6 alineatul (1). Modalitățile pot prevedea în special, în perioada de până la 31 decembrie 2003, ca drepturile de plantare nou create și acordate unei rezerve comunitare să fie atribuite statelor membre pentru ca ele să le utilizeze în regiuni în care poate fi dovedită existența unor necesități suplimentare care trebuie satisfăcute prin atribuirea acestor drepturi de plantare nou create,

— dispoziții vizând garantarea că noile drepturi de plantare acordate în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) nu aduc atingere interdicției de noi plantări, prevăzute la articolul 2 alineatul (1).

(3) Până la 31 decembrie 2003 și în continuare o dată la trei ani, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport asupra aplicării prezentului capitol. Raportul poate fi însoțit, eventual, de propuneri vizând acordarea altor drepturi de plantare nou create.

CAPITOLUL II

PRIMELE DE ABANDONARE

Articolul 8

(1) Poate fi acordată o primă drept despăgubire pentru abandonarea definitivă a viticulturii pe o suprafață determinată.

Prima poate fi acordată, în conformitate cu dispozițiile prezentului capitol, celor care exploatează suprafețe viticole cultivate pentru producția de struguri de vinificație. Suprafața luată în considerare nu trebuie să fie mai mică de 10 ari.

(2) Statele membre pot stabili suprafețele pentru care poate fi acordată prima. De asemenea, ele pot impune anumite condiții privind stabilirea acestor suprafețe, în special pentru a asigura un echilibru între producție și ecologie în regiunile respective.

(3) Acordarea primei atrage după sine pentru producător pierderea dreptului de replantare pe suprafața care face obiectul primei.

(4) Statele membre stabilesc valoarea primei pe hectar, luându-se în considerare următoarele elemente:

(a) randamentul agricol sau capacitatea de producție a exploatației viticole;

(b) metoda de producție;

(c) suprafața respectivă raportată la suprafața totală a exploatației viticole;

(d) tipul de vin produs;

(e) existența culturilor asociate.

(5) Suma totală a primei nu depășește plafoanele ce urmează a fi stabilite.

Articolul 9

Următoarele suprafețe nu pot beneficia de prima de abandonare a producției:

(a) suprafețele viticole cultivate pentru care au fost constatate încălcări ale dispozițiilor comunitare sau naționale în materie de plantare în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare;

(b) suprafețele viticole care nu mai sunt întreținute;

(c) suprafețele viticole care au fost plantate în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare;

(d) suprafețele viticole care au beneficiat de o finanțare în vederea restructurării lor și a reconversiei în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare.

Articolul 10

Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități pot cuprinde în special:

(a) datele referitoare la introducerea cererilor și la executarea defrișării;

(b) condițiile de efectuare a plăților;

(c) plafoanele prevăzute la articolul 8 alineatul (5);

(d) considerații referitoare la mediu și

(e) stabilirea perioadelor prevăzute la articolul 9.

CAPITOLUL III

RESTRUCTURAREA ȘI RECONVERSIA

Articolul 11

(1) Se instituie un ansamblu de măsuri de restructurare și de reconversie a podgoriilor.

(2) Ansamblul de măsuri are ca obiectiv adaptarea producției la cererea pieței.

(3) Ansamblul de măsuri cuprinde una sau mai multe dintre acțiunile următoare:

(a) reconversia soiurilor, inclusiv prin supraaltoire;

(b) replantarea podgoriilor;

(c) ameliorarea tehnicilor de gestionare a podgoriilor legate de obiectivul ansamblului de măsuri.

Măsurile nu cuprind înlocuirea normală a podgoriilor ajunse la finalul ciclului lor natural de viață.

(4) Au acces la ansamblul de măsuri doar regiunile unui stat membru pentru care acesta a întocmit inventarul potențialului de producție conform articolului 16.

Articolul 12

Statele membre răspund de planurile de restructurare și de reconversie, inclusiv, dacă e cazul, de aprobarea lor. Aceste planuri trebuie să respecte normele stabilite în prezentul capitol și modalitățile lor de aplicare.

Articolul 13

(1) Acordarea unui sprijin în favoarea restructurării și a reconversiei necesită un plan stabilit și, la nevoie, aprobat de statele membre. Sprijinul ia următoarele forme:

(a) acordarea unor despăgubiri producătorilor pentru pierderile de venituri suferite în cadrul punerii în aplicare a planului și

(b) o participare la costurile restructurării și reconversiei.

(2) Acordarea unor despăgubiri producătorilor pentru pierderile de venituri se poate face sub următoarele forme:

(a) o autorizație de coexistență a podgoriilor vechi și noi pentru o perioadă determinată de maximum trei ani, fără a aduce atingere dispozițiilor capitolului I din prezentul titlu sau

(b) o despăgubire finanțată de Comunitate.

(3) Participarea Comunității la finanțarea costurilor restructurării și reconversiei nu depășește 50 % din aceste costuri. Totuși, în regiunile ținând de obiectivul nr. 1, conform Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (52), participarea Comunității poate atinge 75 %. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 14 alineatul (4), statele membre nu pot participa la finanțare în nici unul dintre cazurile menționate anterior.

Articolul 14

(1) Comisia alocă în fiecare an statelor membre o primă tranșă de credite pe baza criteriilor obiective, luând în considerare situațiile și nevoile speciale, precum și eforturile acceptate, ținându-se cont de obiectivul planului de măsuri.

(2) Dotarea inițială este adaptată în funcție de cheltuielile reale și de previziunile cheltuielilor revăzute comunicate de statele membre, ținându-se cont de obiectivul planului de măsuri și în limita creditelor disponibile.

(3) Alocările financiare între statele membre se efectuează ținându-se cont în mod corespunzător de proporția podgoriei comunitare existente în respectivul stat membru.

(4) O dată ce un stat membru a primit o alocație financiară pentru un anumit număr de hectare, el poate repartiza totalul sumei alocate pe un număr mai mare de hectare. În acest sens, el poate utiliza fondurile naționale pentru a completa suma redusă pe hectar astfel încât să atingă din nou plafonul inițial pe hectar prevăzut de alocația comunitară.

Articolul 15

Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități pot prevedea în special:

(a) o dimensiune minimă pentru podgoriile respective;

(b) dispoziții de stabilire a drepturilor de replantare în cadrul punerii în aplicare a planurilor;

(c) dispoziții vizând împiedicarea unei măriri a potențialului de producție, în urma aplicării dispozițiilor prezentului capitol;

(d) plafoane de ajutor pe hectar.

CAPITOLUL IV

INFORMAȚII ȘI DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 16

(1) Inventarul potențialului de producție conține următoarele informații:

(a) suprafețele plantate cu viță de vie clasificate ca soiuri pentru producția de vin conform articolului 19 alineatul (1), pe teritoriul statului membru respectiv;

(b) soiurile respective;

(c) totalul drepturilor de plantare existente;

(d) orice dispoziție națională sau regională adoptată ca urmare a aplicării prezentului titlu.

(2) Un stat membru poate prevedea ca inventarul să fie întocmit în funcție de regiune. Cu toate acestea, în acest caz, toate inventarele regionale trebuie să fie întocmite până la 31 decembrie 2001. Conform dispozițiilor prezentului regulament, întârzierea unei regiuni în întocmirea inventarului nu împiedică punerea în aplicare a dispozițiilor prezentului titlu în celelalte regiuni ale statului membru respectiv.

Articolul 17

(1) Comisia poate evalua:

(a) producția sectorului viticol;

(b) utilizările industriale ale produselor viei;

(c) evoluția consumului de vinuri și a altor produse din sectorul vitivinicol care se consumă ca atare;

(d) orice alt element a cărui cunoaștere este necesară pentru gestionarea pieței sau a unui ansamblu de măsuri de ajustare a ofertei.

(2) În cadrul evaluărilor Comisia poate recurge la asistență externă.

(3) Comisia finanțează un studiu independent asupra utilizării soiurilor interspecifice. Pe baza acestui studiu, ea va prezenta Parlamentului European și Consiliului, până la 31 decembrie 2003, un raport însoțit, după caz, de propuneri.

Articolul 18

(1) Producătorii de struguri destinați vinificației, precum și producătorii de must și de vin trebuie să declare în fiecare an cantitățile de produse ale ultimei recolte. Statele membre pot de asemenea să îi oblige pe comercianții de struguri destinați producției de vin să declare cantitățile de produse ale ultimei recolte care au fost comercializate.

(2) Producătorii de must și de vin și comercianții, cu excepția comercianților cu amănuntul, trebuie să declare în fiecare an cantitățile de must și de vin pe care le dețin, fie că acestea provin din recolta anului în curs sau din recoltele anterioare. Musturile și vinurile importate din țările terțe fac obiectul unei mențiuni speciale.

Articolul 19

(1) Statele membre stabilesc o clasificare a soiurilor de viță de vie destinate producției de vin. Toate soiurile clasificate aparțin speciei Vitis vinifera sau provin dintr-o încrucișare între respectiva specie și alte specii din genul Vitis. Următoarele soiuri nu pot fi incluse în clasificare:

— Noah,

— Othello,

— Isabelle,

— Jacquez,

— Clinton,

— Herbemont.

(2) În clasificarea lor, statele membre indică soiurile de viță din care se pot obține fiecare dintre v.c.p.r.d. de pe teritoriul lor. Aceste soiuri aparțin speciei Vitis vinifera.

(3) Numai soiurile de viță de vie indicate în clasificare pot fi plantate, replantate sau altoite în Comunitate în scopul producerii vinului. Această restricție nu se aplică vițelor utilizate pentru cercetare și experimente științifice.

(4) Suprafețele plantate cu soiuri de viță de vie în scopul producerii vinului care nu sunt menționate în clasificare trebuie să fie desțelenite, cu excepția cazului în care producția este destinată exclusiv consumului familiei viticultorului. Statele membre iau măsurile necesare pentru a controla această excepție.

(5) Dacă soiurile sunt eliminate din clasificare, ele se desțelenesc în termen de cincisprezece ani de la eliminarea lor.

Articolul 20

Normele care reglementează registrul comunitar al culturilor de viță de vie sunt cele prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 2392/86.

Articolul 21

Capitolele I și II ale prezentului titlu nu se aplică statelor membre în care producția de vin nu depășește 25 000 hectolitri pe an de comercializare. Această producție se calculează pe baza producției medii în cursul ultimilor cinci ani de comercializare.

Articolul 22

Statele membre pot adopta reglementări naționale mai restrictive în materie de plantare nouă sau de replantare de vie sau de supraaltoire. Ele pot impune ca cererile sau informațiile prevăzute în prezentul titlu să fie completate cu alte indicații necesare în scopul urmăririi evoluției potențialului de producție.

Articolul 23

(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități se pot referi în special la:

(a) prezentarea și detalierea datelor cerute pentru inventarul prevăzut la articolul 16;

(b) gestionarea clasificării soiurilor de viță de vie prevăzute la articolul 19;

(c) destinația produselor provenite din soiuri care nu figurează în respectiva clasificare.

(2) Se pot adopta dispoziții care să prevadă un document de însoțire a materialelor de înmulțire vegetativă a viei și modalitățile referitoare la punerea în aplicare, în special în materie de control, conform procedurii prevăzute la articolul 75.

(3) Regulamentul (CEE) nr. 2392/86 poate fi modificat sau abrogat conform procedurii prevăzute la articolul 75.

(4) Conform procedurii prevăzute la articolul 75, se decide dacă un stat membru a întocmit inventarul prevăzut la articolul 16 și, după caz, dacă această decizie trebuie revocată, în special dacă statul respectiv nu a efectuat actualizarea inventarului.

TITLUL III

MECANISMELE DE PIAȚĂ

CAPITOLUL I

AJUTORUL PENTRU DEPOZITARE PRIVATĂ

Articolul 24

(1) Pentru producători, se instituie un ansamblu de măsuri de ajutor pentru depozitarea privată:

(a) a vinului de masă;

(b) a mustului de struguri, a mustului de struguri concentrat și a mustului de struguri concentrat rectificat.

(2) Acordarea de ajutoare este subordonată încheierii cu organismele de intervenție, în perioada 16 decembrie - 15 februarie a anului următor și în condiții care urmează să fie stabilite, a unui contract de depozit pe termen lung.

(3) Contractele de depozit pe termen lung trebuie încheiate pentru o perioadă care se încheie:

(a) cel mai devreme la 1 septembrie a anului următor încheierii contractului, pentru vinurile de masă, și cel mai devreme la 1 august a anului următor încheierii contractului, pentru mustul de struguri, mustul de struguri concentrat și mustul de struguri concentrat rectificat;

(b) cel mai târziu la 30 noiembrie a anului următor încheierii contractului.

Articolul 25

(1) Încheierea contractelor de depozit este subordonată unor condiții referitoare, în special, la calitatea produselor respective.

(2) Pentru vinurile de masă, contractele de depozit stipulează că plata ajutorului și obligațiile corespunzătoare ale producătorului se pot încheia pentru întreaga cantitate sau pentru o parte a cantității depozitate, dacă prețurile de piață ale respectivului tip de vin depășesc un prag ce urmează să fie stabilit.

(3) Suma totală a ajutorului pentru depozitare privată nu poate acoperi decât cheltuielile tehnice de depozitare și dobânzile, stabilite forfetar.

(4) Pentru mustul de struguri concentrat, această valoare poate fi modificată cu un coeficient, în funcție de procentul de concentrație alcoolică.

Articolul 26

(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități pot prevedea în mod special următoarele:

— stabilirea pragului, a sumei forfetare și a coeficientului prevăzute la articolul 25,

— contractele de depozit pe termen lung a vinului de masă nu pot fi încheiate decât pentru vinuri de masă specifice,

— mustul de struguri care face obiectul unui contract de depozitare pe termen lung poate fi transformat, pe durata contractului, parțial sau în întregime, în must de struguri concentrat sau în must de struguri concentrat rectificat,

— modalități privind punerea în aplicare a clauzei de încetare a plății ajutorului, prevăzute la articolul 25 alineatul (2),

— mustul de struguri și mustul de struguri concentrat destinate fabricării sucului de struguri nu pot face obiectul unui contract de depozit pe termen lung,

— durata efectivă a contractelor.

(2) Conform procedurii prevăzute la articolul 75, se poate prevedea:

— ca măsurile de ajutor pentru depozitare privată să nu fie aplicate dacă evoluția pieței arată că aceste măsuri nu sunt justificate,

— ca posibilitatea încheierii altor contracte de depozit pe termen lung să fie suspendată în orice moment dacă evoluția pieței și, mai ales, ritmul încheierii contractelor justifică acest lucru.

CAPITOLUL II

DISTILAREA

Articolul 27

(1) Supratescuirea strugurilor, presați sau nu, precum și tescuirea drojdiilor de vin sunt interzise. Același lucru este valabil și pentru repunerea în fermentație a tescovinei de struguri în alte scopuri decât distilarea.

(2) Filtrarea și centrifugarea drojdiilor de vin nu sunt considerate ca tescuire:

(a) dacă produsele obținute prezintă calități de naturalețe și autenticitate pentru comercializare;

(b) dacă drojdiile nu sunt reduse la o stare uscată.

(3) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane, cu excepția persoanelor și grupurilor prevăzute la alineatul 7, care au efectuat o vinificare trebuie să livreze în scopul distilării tuturor produselor secundare acestei vinificări.

(4) Cantitatea de alcool conținută în produse secundare trebuie să fie cel puțin egală cu 10 % din volumul de alcool conținut în vinul produs, dacă acesta a fost obținut prin vinificarea directă a strugurilor. Cu excepția derogărilor prevăzute pentru cazurile justificate tehnic, concentrația alcoolică nu poate fi sub 5 % dacă vinul a fost obținut prin vinificarea mustului de struguri, mustului de struguri parțial fermentat sau din vin nou încă în fermentație. Dacă procentele aplicabile nu sunt realizate, persoana responsabilă de distilare trebuie să livreze o cantitate de vin din producția proprie pentru a asigura respectarea procentelor respective.

Se poate deroga de la alineatul (3) și de la primul paragraf al prezentului alineat pentru categorii de producători determinați, pentru anumite regiuni de producție și pentru vinurile supuse distilării prevăzute la articolul 28.

(5) Obligația livrării formulate la alineatul (3) poate fi îndeplinită prin livrarea vinului spre o fabrică de oțet.

(6) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane, cu excepția persoanelor sau grupurilor de persoane prevăzute la alineatul 7, care dețin produse secundare rezultând din orice transformare a strugurilor, cu excepția vinificării, trebuie să le livreze în vederea distilării.

(7) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane care transformă strugurii recoltați din zona viticolă A sau din partea germană a zonei viticole B sau din regiunile plantate cu vie din Austria au obligația să își retragă produsele secundare rezultate din această transformare sub control și în condiții determinate.

(8) Persoanele sau grupurile supuse obligațiilor prevăzute la alineatul (3) sau obligației prevăzute la alineatul (6) se pot achita de această obligație prin retragerea produselor secundare vinicole sub control și în condiții determinate.

(9) Prețul de achiziție al tescovinei de struguri, al drojdiei de vin și al vinului livrate pentru distilare în sensul prezentului articol este de 0,995 EUR pe % vol și pe hectolitru.

(10) Prețul plătit de către distilator nu poate fi inferior prețului de achiziție.

(11) Distilatorul poate:

(a) să beneficieze de un ajutor pentru produsul de distilat, cu condiția ca produsul provenit din distilare să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 52 % vol sau

(b) să livreze organismului de intervenție produsul provenit din distilare, cu condiția ca el să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 92 % vol.

Dacă vinul a fost transformat în vin alcoolizat înainte de a fi livrat distilatorului, ajutorul prevăzut la litera (a) se plătește producătorului de vin alcoolizat, iar produsul distilării nu poate fi livrat organismului de intervenție.

(12) Se poate decide ca livrarea alcoolului către organismul de intervenție să fie înlocuită cu livrarea către un operator care a prezentat o ofertă în cadrul vânzărilor organizate pentru desfacerea produselor distilării și care a fost reținută în cadrul procedurii prevăzute la articolul 31 alineatul (1).

(13) Alineatele (1) – (12) nu se aplică nici sucului de struguri sau sucului de struguri concentrat și nici mustului de struguri sau mustului de struguri concentrat destinat preparării sucului de struguri.

Articolul 28

(1) Vinurile provenite din soiuri de struguri care figurează simultan în clasificarea pentru aceeași unitate administrativă ca soiuri de struguri de vinificație și ca soiuri destinate unei alte utilizări, care depășesc cantitățile normal vinificate și care nu sunt exportate în timpul anului de comercializare respectiv, se distilează înaintea unei date care va fi precizată. Cu excepția unei derogări, aceste vinuri nu pot circula decât în direcția unei distilerii.

(2) Pentru stabilirea cantităților normal vinificate, se ține în special cont de:

(a) cantitățile vinificate în cursul unei perioade de referință care va fi precizată;

(b) cantitățile de vin rezervate destinațiilor tradiționale.

(3) Prețul de achiziție al vinului livrat distilării prevăzut în prezentul articol este de 1,34 EUR pe % vol și pe hectolitru; el poate varia în cursul unui anumit an de comercializare, cu condiția ca media pentru respectivul an de comercializare să rămână de 1,34 EUR pe % vol și pe hectolitru.

(4) Prețul plătit de distilator nu poate fi inferior prețului de achiziție.

(5) Distilatorul poate:

(a) să beneficieze de un ajutor pentru produsul de distilat, cu condiția ca produsul provenit din distilare să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 52 % vol sau

(b) să livreze organismului de intervenție produsul provenit din distilare, cu condiția ca el să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 92 % vol.

Dacă vinul a fost transformat în vin alcoolizat înainte de a fi livrat distilatorului, ajutorul prevăzut la litera (a) se plătește producătorului de vin alcoolizat, iar produsul distilării nu poate fi livrat organismului de intervenție.

(6) Se poate stabili ca livrarea alcoolului către organismul de intervenție să fie înlocuită cu livrarea către un operator care a prezentat o ofertă în cadrul vânzărilor organizate pentru desfacerea produselor distilării și care a fost reținută în cadrul procedurii prevăzute la articolul 31 alineatul (1).

(7) Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 1 alineatul (2).

Articolul 29

(1) Comunitatea poate susține distilarea vinurilor de masă și a vinurilor din care se pot obține vinuri de masă pentru a susține piața vitivinicolă și, ca urmare, pentru a favoriza continuarea aprovizionărilor cu produse ale distilării de vin a segmentelor sectorului alcoolului alimentar care, în mod tradițional, utilizează acest alcool.

(2) Sprijinul constă într-un ajutor principal și într-un ajutor secundar plătite distilatorilor.

(3) Ajutorul principal se plătește pe baza volumului de vin de masă și de vin din care se poate obține vin de masă care este distilat.

(4) Ajutorul principal se distribuie după un sistem de contracte încheiate între distilatori și producătorii de vin. Se stabilește un preț minim pe care distilatorii trebuie să-l plătească producătorilor; prețul poate varia în cursul unui an de comercializare, cu condiția ca media pe anul de comercializare respectiv să rămână de 2,488 EUR pe % vol și pe hectolitru.

(5) Suma totală a ajutorului principal reflectă:

(a) necesitatea ca prețul minim plătit în medie de către distilatori producătorilor de vin în cursul unui anumit an de comercializare să respecte nivelul indicat la alineatul (4);

(b) necesitatea de a menține aprovizionarea piețelor tradiționale ale sectorului alcoolului alimentar la prețuri competitive.

(6) Ajutorul secundar ia forma unei plăți destinate acoperirii costului rezonabil al stocării produsului obținut. Acest ajutor are rolul de a facilita aplicarea măsurilor privind ajutorul principal.

Articolul 30

(1) Se poate lua o măsură de distilare de criză în caz de perturbare excepțională a pieței datorată unor excedente importante și/sau unor probleme de calitate.

(2) Măsura are ca scop:

(a) să resoarbă surplusurile;

(b) să asigure continuitatea aprovizionărilor de la o recoltă la alta.

(3) Măsura este facultativă pentru producători.

(4) Măsura poate fi limitată la anumite categorii de vin sau la anumite zone de producție. Această măsură nu poate fi aplicată pentru v.c.p.r.d. decât la cererea respectivului stat membru.

(5) Unul dintre criteriile care ar putea determina introducerea acestei măsuri ar fi o deteriorare demonstrabilă, în decursul timpului, a prețului pieței pentru o categorie specială de vin sau pentru vinul care provine din anumite zone de producție.

(6) Dacă Comunitatea pune în aplicare această măsură timp de trei ani consecutiv, pentru o categorie specială de vin (într-o anumită zonă), Comisia redactează pentru Parlamentul European și Consiliu un raport cu privire la această criză persistentă, care conține, dacă este cazul, propuneri.

Articolul 31

(1) Alcoolul preluat de organismul de intervenție se comercializează prin vânzare publică sau prin achiziție publică. Prin desfacerea acestui alcool, autoritățile evită pe cât posibil să afecteze debușeurile alcoolului care depind în mod tradițional de existența acestor debușeuri. Alcoolul nu poate fi desfăcut în sectorul alcoolului comestibil.

(2) Se poate totuși stabili ca acest alcool să fie desfăcut în acest sector, dacă aprovizionările pentru sectorul respectiv, pentru care utilizarea alcoolului provenit din vin este obligatorie, nu sunt asigurate prin aplicarea articolelor 27, 28 și 29.

Articolul 32

(1) Pentru vinurile obținute de către producătorii care au mărit tăria alcoolică prin adaos de zaharoză sau de must și care au beneficiat de ajutorul prevăzut la articolul 34, prețul de achiziție stabilit pentru fiecare distilare, cu excepția celei prevăzute la articolul 27, se diminuează, în interiorul fiecărei suprafețe viticole, cu o sumă forfetară identică, calculată pe baza sumei ajutorului prevăzut la articolul 34, și a creșterii tăriei alcoolice stabilite pentru suprafața viticolă respectivă.

(2) La cererea producătorului respectiv, nu se aplică diminuarea decât în limita cantităților care au făcut obiectul creșterii tăriei alcoolice prevăzute la alineatul (1).

Articolul 33

(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități pot cuprinde în special:

(a) derogările prevăzute în prezentul capitol;

(b) în privința articolului 27 și articolului 28, condițiile de realizare a distilării, evaluarea volumului de alcool conținut în vinul produs, condițiile de livrare a produselor către organismul de intervenție, prețurile de achiziție ale produselor distilării care pot fi acoperite de organele de intervenție sau de criteriile de stabilire a acestor prețuri;

(c) normele minime care trebuie respectate pentru tescovine și drojdii;

(d) condițiile în care poate fi realizată retragerea sub control prevăzută la articolul 27 alineatul (7);

(e) cantitățile vinificate în mod normal prevăzute la articolul 28 alineatul (2);

(f) modalitățile de aplicare a măsurii prevăzute la articolul 30, inclusiv produsele la care se referă și debitul produselor distilării, în special pentru evitarea oricăror perturbări pe piața alcoolului și a băuturilor spirtoase;

(g) posibilitatea de a modula prețul de achiziție prevăzut la articolul 28 alineatul (3);

(h) stabilirea prețului minim prevăzut la articolul 29 alineatul (4).

(2) Suma ajutoarelor prevăzute la articolul 27 și articolul 28 acordate cu scopul de a permite desfacerea produselor obținute, valoarea ajutoarelor prevăzute la articolul 29, regulile care definesc circumstanțele care pot declanșa măsura prevăzută la articolul 30, precum și amploarea și forma sprijinului financiar al Comunității în favoarea acestei măsuri sunt stabilite conform procedurii prevăzute la articolul 75.

CAPITOLUL III

AJUTOARE ÎN FAVOAREA UTILIZĂRILOR DETERMINATE

Articolul 34

(1) Se instituie un ajutor în favoarea utilizării:

(a) musturilor de struguri concentrate;

(b) musturilor de struguri concentrate rectificate,

produse în Comunitate, dacă sunt utilizate pentru mărirea tăriei alcoolice a produselor vinicole pentru care o astfel de mărire aste autorizată în sensul prezentului regulament.

(2) Acordarea unui ajutor poate fi rezervată produselor provenite din zonele viticole C III, în cazul în care, în lipsa unei astfel de măsuri, ar fi imposibilă menținerea schimburilor de musturi și de vinuri pentru cupaj.

(3) Valoarea ajutorului este stabilită în euro pe % vol ca tărie potențială și pe hectolitru de must de struguri concentrat sau de must de struguri concentrat rectificat, ținându-se cont de diferența între costurile îmbogățirii obținute prin produsele menționate mai sus și, respectiv, prin zaharoză.

Articolul 35

(1) Se instituie un ajutor în favoarea utilizării:

(a) de musturi de struguri și de musturi de struguri concentrate produse în Comunitate în vederea elaborării sucului de struguri sau a fabricării altor produse comestibile din acest suc de struguri;

(b) de musturi de struguri și musturi de struguri concentrate produse în zonele C III în vederea fabricării, în Regatul Unit și în Irlanda, a produselor aparținând codului NC 2206 00 pentru care utilizarea unei denumiri compuse conținând cuvântul „vin” poate fi admisă de către statele membre respective conform anexei VII litera C punctul 2;

(c) de musturi de struguri concentrate produse în Comunitate ca element principal într-un ansamblu de produse comercializate în Regatul Unit și în Irlanda cu un mod de folosire explicit permițând consumatorului să obțină din aceste musturi o băutură care să imite vinul.

(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1) litera (b), dacă se dovedește că restricția geografică legată de producția de musturi de struguri și de musturi de struguri concentrate prevăzută la litera respectivă duce la denaturarea concurenței, se poate decide extinderea acordării acestui ajutor la musturile de struguri și la musturile de struguri concentrate produse în alte regiuni ale Comunității decât în zonele C III.

(3) Ajutoarele prevăzute la alineatul (1) sunt rezervate utilizării produselor provenite din struguri de soiuri clasificate exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație sau, în același timp, ca soiuri de struguri de vinificație și ca soiuri destinate unei alte utilizări; aceste ajutoare pot fi acordate și strugurilor de origine comunitară proveniți din aceleași soiuri.

(4) Valoarea ajutoarelor trebuie să fie stabilită astfel încât costul aprovizionării cu musturi de struguri și musturi de struguri concentrate, originare din Comunitate, să poată permite acestor produse să își păstreze piețele de desfacere tradiționale.

(5) O parte, care va fi stabilită, din ajutorul prevăzut la alineatul (1) litera (a) este rezervată organizării de campanii promoționale de comercializare care să promoveze consumul de suc de struguri. Pentru organizarea acestor campanii de comercializare, valoarea ajutorului poate fi stabilită la un nivel superior celui care rezultă din aplicarea dispozițiilor alineatului (4).

Articolul 36

Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Aceste modalități cuprind în special:

(a) condițiile de acordare a ajutorului prevăzut la articolul 34 alineatul (1);

(b) măsurile necesare pentru garantarea controlului utilizării produselor prevăzute la articolul 35 alineatul (1);

(c) valoarea ajutorului prevăzut la articolul 34 și 35, care se stabilește înaintea începerii fiecărui an de comercializare;

(d) decizia prevăzută la articolul 35 alineatul (2) primul paragraf.

CAPITOLUL IV

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 37

Producătorii cărora le revin obligațiile prevăzute la articolul 27 și articolul 28 pot beneficia de măsurile de intervenție prevăzute în prezentul titlu, cu condiția să se fi achitat de obligațiile menționate mai sus pe parcursul unei perioade de referință care urmează să fie determinată. Această perioadă și modalitățile de aplicare a prezentului articol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.

Articolul 38

(1) Dacă se constată prețuri excesiv de ridicate pentru un tip de vin pe piața Comunității și se anticipează că această situație va dura și dacă, în consecință, piața este perturbată, Comisia poate lua măsurile pe care le consideră necesare.

(2) În măsura în care ele se dovedesc necesare pentru susținerea pieței vinurilor de masă, se pot adopta măsuri de intervenție pentru produsele menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (b), cu excepția vinului de masă, conform procedurii prevăzute la articolul 75.

TITLUL IV

ORGANIZAȚIILE PRODUCĂTORILOR ȘI ORGANISMELOR SECTORIALE

CAPITOLUL I

ORGANIZAȚIILE PRODUCĂTORILOR

Articolul 39

(1) În sensul prezentului regulament, „organizație a producătorilor” reprezintă orice persoană juridică:

(a) care se constituie la inițiativa însăși a producătorilor de produse cuprinse în prezentul regulament;

(b) care are ca scop pentru membrii săi: (i) să asigure programarea și adaptarea producției la cerere, în special în privința calității și a cantității; (ii) să promoveze concentrarea ofertei și desfacerea pe piață a producției lor; (iii) să reducă costurile de producție și să reglementeze prețurile de producție; (iv) să promoveze practici de cultură, tehnici de producție și tehnici de gestionare a deșeurilor care să respecte mediul, în special pentru protejarea calității apelor, a solului și a peisajului și pentru a ocroti și/sau a favoriza biodiversitatea.

(2) Organizațiile de producători recunoscute în temeiul prezentului regulament trebuie să dispună de posibilitatea de a-și sancționa membrii în mod corespunzător în cazul nerespectării obligațiilor prevăzute de statut.

(3) Statele membre pot recunoaște ca organizații ale producătorilor în sensul prezentului regulament pe acelea care solicită acest lucru, cu îndeplinirea următoarelor condiții:

(a) să răspundă cerințelor prevăzute la alineatele (1) și (2) și să prezinte documentele justificative necesare, printre care dovada că reunesc un număr minim de membri și că realizează un volum minim de producție care poate fi comercializată;

(b) să ofere o garanție suficientă în ceea ce privește realizarea, durata și eficiența acțiunii lor;

(c) să le asigure efectiv membrilor lor obținerea asistenței tehnice necesare pentru punerea în aplicare a practicilor de cultură care protejează mediul.

Articolul 40

(1) Statele membre:

(a) hotărăsc acordarea recunoașterii unei organizații de producători în termen de trei luni de la data depunerii cererii însoțite de toate documentele justificative;

(b) efectuează la intervale regulate controale privind respectarea de către organizațiile de producători a condițiilor recunoașterii, aplică în cazul nerespectării acestora sancțiunile cuvenite acestor organizații și hotărăsc, dacă este cazul, retragerea recunoașterii;

(c) comunică Comisiei, în termen de două luni, orice decizie de acordare sau de retragere a recunoașterii.

(2) Comisia se asigură că dispozițiile articolului 39 și ale alineatului (1) litera (b) din prezentul articol sunt respectate, efectuând controale în urma cărora cere statelor membre, după caz, să retragă recunoașterile acordate.

CAPITOLUL II

ORGANISMELE SECTORIALE

Articolul 41

(1) În vederea îmbunătățirii funcționării pieței v.c.p.r.d. și a vinurilor de masă cu indicație geografică, statele membre producătoare, în special în ceea ce privește punerea în aplicare a deciziilor luate de organismele sectoriale, pot defini regulile de comercializare privind reglementarea ofertei în cursul primei desfaceri pe piață, cu condiția ca aceste reguli să reglementeze punerea la păstrare și/sau desfacerea eșalonată a produselor, excluzându-se orice alte practici concertate, cum ar fi:

— stabilirea prețului, chiar cu titlu orientativ sau de recomandare,

— blocarea unui procent excesiv din recolta anuală în mod normal disponibilă și, în general, orice operație anormală de limitare a ofertei,

— refuzul eliberării atestatului sau a atestatelor naționale și/sau comunitare necesare circulației și comercializării produselor vitivinicole, dacă această comercializare este conformă cu regulile menționate anterior.

(2) Regulile menționate la alineatul (1) trebuie aduse in extenso la cunoștința operatorilor prin apariția într-o publicație oficială a respectivului stat membru.

(3) În fiecare an, statele membre care au utilizat posibilitățile oferite la alineatul 1 adresează Comisiei un raport cu privire la deciziile adoptate în acest sens în anul precedent. Comisia examinează în ce măsură deciziile sunt în conformitate cu dreptul comunitar, în special cu regulile aplicabile în materie de liberă circulație (articolele 28 – 31 din tratat) și de concurență (articolele 81 – 86 din tratat) și cu principiul nediscriminării (articolul 34 alineatul 3 din tratat).

(4) Organismele prevăzute la alineatul (1) desfășoară, într-una sau în mai multe regiuni ale Comunității, mai multe dintre acțiunile următoare, ținând cont de interesele consumatorilor:

(i) ameliorarea cunoașterii și transparenței producției și a pieței;

(ii) contribuția la o mai bună coordonare a desfacerii produselor, în special prin cercetări și studii de piață;

(iii) elaborarea de contracte tip compatibile cu normele comunitare;

(iv) intensificarea punerii în valoare a potențialului de producție;

(v) informații și cercetări necesare orientării producției spre produse mai adaptate nevoilor pieței, gusturilor și aspirațiilor consumatorilor, în special în materie de calitate a produselor și de protecție a mediului;

(vi) căutarea unor metode care să permită limitarea folosirii produselor fitosanitare și a altor astfel de substanțe și care să garanteze calitatea produselor, precum și protecția solului și a apelor;

(vii) elaborarea unor metode și instrumente de îmbunătățire a calității produselor în toate stadiile producției, vinificației și comercializării;

(viii) punerea în valoare și protejarea agriculturii biologice și a denumirilor de origine, a etichetelor de calitate și a indicațiilor geografice;

(ix) promovarea, în special, a producției integrate sau a altor metode de producție care protejează mediul.

TITLUL V

PRACTICI ȘI TRATAMENTE OENOLOGICE, DESCRIERE, DENUMIRE, PREZENTARE ȘI PROTECȚIE

CAPITOLUL I

PRACTICI ȘI TRATAMENTE OENOLOGICE

Articolul 42

(1) Practicile și tratamentele oenologice comunitare autorizate sunt stabilite pentru obținerea produselor cuprinse în acest regulament, cu excepția sucului de struguri, sucului concentrat de struguri, precum și a mustului de struguri și a mustului concentrat de struguri, destinate preparării sucului de struguri.

(2) Practicile și tratamentele oenologice autorizate pot fi utilizate doar în scopul asigurării unei bune vinificări, unei bune conservări și a unei valorificări superioare a produsului.

(3) Practicile și tratamentele oenologice autorizate exclud adaosul de apă, în afara cerințelor tehnice speciale, adaosul de alcool, cu excepția mustului de struguri proaspăt, a cărui fermentație este oprită prin adaosul de alcool, a vinurilor licoroase, a vinurilor spumante, a vinurilor alcoolizate și, în anumite condiții, a vinurilor petiante.

(4) Statele membre pot, în ceea ce privește practicile și procedeele oenologice, să impună condiții mai riguroase pentru a asigura menținerea caracteristicilor esențiale ale v.c.p.r.d., ale vinurilor de masă produse pe teritoriul lor și desemnate printr-o indicație geografică, ale vinurilor spumante și ale vinurilor licoroase. Ele comunică aceste condiții Comisiei, care le aduce la cunoștința celorlalte state membre.

(5) Cu excepția derogărilor, doar strugurii care aparțin sortimentelor din clasificarea stabilită conform articolului 19 ca soiuri de struguri pentru vin sau produse derivate pot fi utilizate în Comunitate pentru producerea de:

(a) must de struguri cu fermentație oprită prin adaos de alcool;

(b) must de struguri concentrat;

(c) must de struguri concentrat rectificat;

(d) vin din care se poate obține vin de masă;

(e) vin de masă;

(f) v.c.p.r.d.;

(g) vin licoros;

(h) must de struguri parțial fermentat, extras din struguri deshidratați;

(i) vin de struguri copți în exces.

(6) Cupajul unui vin din care se poate obține un vin de masă alb sau a unui vin de masă alb cu un vin din care se poate obține un vin de masă roșu sau cu un vin de masă roșu nu poate produce un vin de masă.

Totuși, această dispoziție nu exclude, în anumite cazuri care se vor stabili, cupajul unui tip de vin menționat la primul paragraf, cu condiția ca produsul final să aibă caracteristicile unui vin de masă roșu.

Prin derogare de la primul paragraf, un cupaj de acest tip este permis până la data de 31 iulie 2005, în regiunile în care această practică este tradițională, conform reglementărilor care se vor stabili.

Articolul 43

(1) Practicile și tratamentele oenologice autorizate sunt indicate în anexele IV și V.

(2) În particular:

— practicile și tratamentele oenologice autorizate care vizează îmbogățirea, acidularea, dezacidularea și îndulcirea, precum și normele care se referă la conținutul în dioxid de sulf și aciditatea volatilă maximă sunt prezentate în anexa V literele A – G,

— practicile și tratamentele oenologice autorizate și normele cu privire la producția de vin spumant și de vin spumant de calitate sunt prezentate în anexa V literele H și I,

— practicile și tratamentele oenologice autorizate și normele cu privire la producția de vin licoros sunt prezentate în anexa V litera J.

Articolul 44

(1) În ce privește produsele cuprinse în codurile NC 2204 10, 2204 21 și 2204 29, numai vinurile licoroase, vinurile spumante, vinurile spumoase, vinurile petiante, vinurile petiante gazeificate, v.c.p.r.d., vinurile de masă și, dacă este cazul, prin derogare de la articolul 45, vinurile importate legal pot fi oferite sau livrate pentru consum uman direct în interiorul Comunității.

(2) Cu excepția vinurilor îmbuteliate pentru care există dovada că îmbutelierea a fost făcută înainte de 1 septembrie 1971, un alt tip de vin decât v.c.p.r.d., obținut din unul dintre soiurile de viță de vie menționate la art. 42 alineatul 5, dar care nu corespunde definițiilor din anexa I punctele 12 – 18, nu poate fi utilizat decât pentru consumul familiei viticultorului individual, pentru producția de oțet sau pentru distilare.

(3) În anii în care condițiile de climă au fost defavorabile, se poate hotărî ca produsele obținute în zonele viticole A și B care nu au concentrația naturală minimă alcoolică în volum stabilită pentru zona viticolă respectivă să fie utilizate în cadrul Comunității pentru producția de vinuri spumante sau de vinuri spumoase, cu condiția ca aceste vinuri să atingă o tărie în alcool dobândită pe volum de minimum 8,5 % vol, sau pentru producția de vinuri petiante gazeificate. În acest caz, îmbogățirea se face în limitele prevăzute la anexa V litera D punctul 5.

(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive aplicate de către statele membre pentru fabricarea pe teritoriul lor a altor produse decât cele cuprinse în codurile NC 2204 10, 2204 21 și 2204 29, mustul de struguri cu fermentația oprită prin adaosul de alcool poate fi folosit numai pentru fabricarea acestor produse.

(5) Sucul de struguri și sucul de struguri concentrat originare din cadrul Comunității nu pot fi folosite în scopul vinificării și nici nu se pot adăuga în vin. Aceste produse sunt supuse unui control cu privire la utilizarea lor. Este interzisă fermentarea alcoolică a acestor produse pe teritoriul Comunității.

(6) Dispozițiile de la alineatele (4) și (5) nu se aplică produselor destinate fabricării, în Regatul Unit și Irlanda, a produselor cuprinse în codul NC 2206 00, pentru care utilizarea unei denumiri compuse care include cuvântul „vin” poate fi admisă de către statele membre conform anexei VII litera C punctul 2.

(7) Vinurile din care se pot obține vinuri de masă și care nu ating concentrația minimă alcoolică în volum dobândită a vinurilor de masă nu pot fi puse în circulație decât pentru fabricarea de vinuri spumante, pentru a fi utilizate în oțetării și distilerii sau în alte scopuri industriale. Îmbogățirea acestor vinuri și cupajul cu un vin de masă cu scopul de a mări concentrația alcoolică în volum dobândită până la nivelul stabilit pentru un vin de masă nu se poate face decât în instalațiile viticultorului sau în numele său.

(8) Cu excepția alcoolului, a rachiului de vin sau a pichetului, nu se poate fabrica nici un tip de vin sau altă băutură destinată consumului uman direct din drojdie de vin sau drojdie de struguri.

(9) Pichetul, dacă este autorizată fabricarea sa de către statul membru respectiv, nu poate fi utilizat decât pentru distilare sau consumul familiei viticultorului individual.

(10) Vinul alcoolizat nu poate fi utilizat decât pentru distilare.

(11) Mustul de struguri parțial fermentat, obținut din struguri deshidratați, nu poate fi pus în circulație decât pentru fabricarea vinurilor licoroase, exclusiv în zonele viticole în care această întrebuințare era tradiți