28.

În partea II titlul II capitolul II se introduce următoarea secțiune: „Secțiunea IA Norme privind organizațiile de producători și organizațiile interprofesionale, precum și grupurile de producători din sectorul fructelor și al legumelor Subsecțiunea I Statutul și recunoașterea organizațiilor de producători Articolul 125a Statutul organizațiilor de producători (1) Statutul unei organizații de producători din sectorul fructelor și al legumelor stabilește următoarele obligații ale membrilor producători, în special: (a) aplicarea normelor adoptate de organizația de producători cu privire la raportarea producției, producție, comercializare și protecția mediului; (b) apartenența la o singură organizație de producători, în cazul producției la nivelul unei exploatații a oricăruia dintre produsele menționate la articolul 122 litera (a) punctul (iii); (c) comercializarea întregii producții vizate prin intermediul organizației de producători; (d) punerea la dispoziție a informațiilor solicitate de organizația de producători, în special cele legate de suprafețele de cultură, cantitățile recoltate, producție și vânzări directe, în vederea întocmirii statisticilor; (e) plata contribuțiilor financiare prevăzute în actul constitutiv pentru crearea și refinanțarea fondului operațional prevăzut la articolul 103b. (2) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (1) litera (c), atunci când organizația de producători autorizează o astfel de acțiune și când această acțiune se desfășoară în conformitate cu condițiile stabilite de organizația de producători, membrii producători: (a) nu pot vinde, direct de pe exploatația lor și/sau din afara exploatației lor, consumatorilor, pentru nevoi personale, mai mult de un procent fix din producția și/sau produsele lor, respectivul procent fiind stabilit de către statele membre la cel puțin 10 %; (b) pot comercializa ei înșiși sau prin intermediul altei organizații de producători desemnate de propria organizație cantități de produse care reprezintă cantități marginale în raport cu volumul de producție comercializabil de organizația lor; (c) pot comercializa ei înșiși sau prin intermediul altei organizații de producători desemnate de propria organizație produse care, din cauza caracteristicilor lor, nu fac în mod obișnuit obiectul activităților comerciale ale organizației de producători respective. (3) Statutul unei organizații de producători prevede de asemenea: (a) procedurile de stabilire, adoptare și modificare a normelor prevăzute la alineatul (1); (b) obligația membrilor de a plăti contribuțiile financiare necesare pentru finanțarea organizației de producători; (c) normele care să permită producătorilor membri să exercite un control democratic asupra organizației și a deciziilor sale; (d) sancțiuni pentru nerespectarea obligațiilor care decurg din actul constitutiv, în special neplata contribuțiilor financiare, sau din nerespectarea normelor stabilite de organizația de producători; (e) regulile de admitere a noilor membri, în special durata minimă a calității de membru; (f) normele contabile și bugetare necesare pentru funcționarea organizației. (4) Se consideră că organizațiile de producători din sectorul fructelor și al legumelor acționează în numele și în interesul membrilor lor în toate aspectele de natură economică. Articolul 125b Recunoașterea (1) Statele membre recunosc ca organizații de producători în sectorul fructelor și al legumelor toate entitățile juridice sau părți clar definite din cadrul entităților juridice care își depun candidatura în vederea recunoașterii, cu condiția: (a) să aibă drept obiectiv utilizarea de practici de cultură, tehnici de producție și tehnici de gestionare a deșeurilor ecologice, în special în vederea protejării calității apelor, a solului și a peisajului și a ocrotirii sau favorizării biodiversității, precum și să îndeplinească cerințele stabilite la articolele 122 și 125a și să furnizeze dovezi în acest sens; (b) să aibă un număr minim de membri și să acopere un volum minim sau o valoare minimă din producția comercializabilă, care urmează să fie stabilită de către statele membre, și să furnizeze dovezi în acest sens; (c) să existe suficiente dovezi că își pot desfășura activitatea în mod corespunzător, atât în timp, cât și ca eficacitate și concentrare a furnizării, în acest scop statele membre putând decide care dintre produsele sau grupurile de produse menționate la articolul 122 litera (a) punctul (iii) ar trebui să fie acoperite de organizațiile de producători; (d) să le asigure efectiv membrilor lor obținerea asistenței tehnice necesare la utilizarea practicilor de cultivare ecologice; (e) să pună efectiv la dispoziția membrilor lor, atunci când este cazul, mijloacele tehnice de colectare, depozitare, ambalare și comercializare a produselor acestora; (f) să asigure gestiunea comercială și contabilă adecvată pentru activitățile acestora; și (g) să nu dețină o poziție dominantă pe o anumită piață, cu excepția cazului în care acest lucru este necesar pentru atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 33 din tratat. (2) Statele membre: (a) decid asupra acordării recunoașterii unei organizații de producători în termen de trei luni de la data depunerii cererii însoțite de toate documentele justificative; (b) efectuează, la intervale regulate, controale privind respectarea de către organizațiile de producători a dispozițiilor prezentului capitol, aplică sancțiuni acestor organizații în cazul nerespectării sau al constatării unor nereguli în legătură cu dispozițiile prezentului regulament și hotărăsc, dacă este cazul, retragerea recunoașterii; (c) comunică Comisiei, o dată pe an, orice decizie de acordare, refuz sau retragere a recunoașterii. Subsecțiunea II Asociația organizațiilor de producători și grupurile de producători Articolul 125c Asociația organizațiilor de producători din sectorul fructelor și al legumelor O asociație a organizațiilor de producători din sectorul fructelor și al legumelor se constituie la inițiativa organizațiilor de producători recunoscute și poate desfășura oricare dintre activitățile unei organizații de producători menționate în prezentul regulament. În acest scop, statele membre pot recunoaște, la cerere, o asociație a organizațiilor de producători, atunci când: (a) statul membru consideră că asociația este capabilă să desfășoare în mod eficient activitățile respective; și (b) asociația nu deține o poziție dominantă pe o anumită piață, cu excepția cazului în care acest lucru este necesar pentru atingerea obiectivelor prevăzute la articolul 33 din tratat. Articolul 125a alineatul (4) se aplică mutatis mutandis. Articolul 125d Externalizarea Statele membre pot permite unei organizații de producători recunoscute din sectorul fructelor și al legumelor sau unei asociații de organizații de producători recunoscute din sectorul respectiv să externalizeze oricare dintre activitățile sale, inclusiv către sucursale, cu condiția să furnizeze statului membru suficiente dovezi care justifică faptul că externalizarea reprezintă o modalitate adecvată de realizare a obiectivelor organizației de producători sau ale asociației organizațiilor de producători respective. Articolul 125e Grupuri de producători din sectorul fructelor și al legumelor (1) În statele membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sau ulterior, în regiunile ultraperiferice comunitare menționate la articolul 299 alineatul (2) din tratat sau în Insulele Egee mai mici menționate la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1405/2006, se pot constitui grupuri de producători, ca entitate juridică sau ca parte bine definită a unei entități juridice, la inițiativa agricultorilor care cultivă unul sau mai multe produse din sectorul fructelor și al legumelor și/sau astfel de produse destinate exclusiv prelucrării, în vederea recunoașterii ca organizație de producători. Acestor grupuri de producători li se poate acorda o perioadă de tranziție în cursul căreia să îndeplinească condițiile pentru a fi recunoscute ca organizație de producători în conformitate cu articolul 122. Pentru a putea fi recunoscute, acestea trebuie să prezinte statului membru în cauză un plan de recunoaștere etapizat a cărui acceptare semnalează începerea perioadei de tranziție menționate la al doilea paragraf și reprezintă o recunoaștere preliminară. Perioada de tranziție este de cel mult cinci ani. (2) Anterior acceptării planului de recunoaștere, statele membre informează Comisia cu privire la intențiile lor și la posibilele implicații financiare ale acestui plan. Subsecțiunea III Extinderea aplicării normelor la producătorii dintr-o zonă economică Articolul 125f Extinderea aplicării normelor (1) În cazurile în care o organizație de producători din sectorul fructelor și al legumelor care își desfășoară activitatea într-o anumită zonă economică este considerată, din punctul de vedere al unui anumit produs, reprezentativă pentru producția și producătorii din zona respectivă, statul membru în cauză poate, la solicitarea organizației de producători respective, să decidă obligativitatea următoarelor norme pentru producătorii din zona respectivă care nu sunt membri ai organizației de producători respective: (a) normele menționate la articolul 125a alineatul (1) litera (a); (b) normele necesare pentru punerea în aplicare a măsurilor menționate la articolul 103c alineatul (2) litera (c). Primul paragraf se aplică cu condiția ca normele respective: (a) să fi fost în vigoare pe o perioadă de cel puțin un an de comercializare; (b) să fie incluse în lista exhaustivă din anexa XVIa; (c) să fie obligatorii pe durata a cel mult trei ani de comercializare. Cu toate acestea, condiția menționată la paragraful al doilea litera (a) nu se aplică în cazul în care normele în cauză sunt cele enumerate în anexa XVIa punctele 1, 3 și 5. În această situație, extinderea aplicării normelor se aplică cel mult pe durata unui an de comercializare. (2) În sensul prezentei subsecțiuni, prin «zonă economică» se înțelege o zonă geografică formată din regiuni de producție adiacente sau învecinate în care există condiții omogene de producție și de comercializare. Statele membre notifică o listă de zone economice Comisiei. În termen de o lună de la notificare, Comisia aprobă lista sau, în urma consultării statului membru vizat, decide asupra modificărilor pe care acesta trebuie să le opereze. Comisia face publică lista aprobată prin mijloacele pe care le consideră adecvate. (3) O organizație de producători este considerată reprezentativă în sensul alineatului (1) atunci când membrii săi reprezintă cel puțin 50 % din producătorii din zona economică în care funcționează și atunci când acoperă cel puțin 60 % din volumul producției zonei respective. Fără a aduce atingere alineatului (5), la calcularea acestor procente nu se iau în considerare producătorii sau producția de produse ecologice care intră, până la 31 decembrie 2008, sub incidența Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 și, de la 1 ianuarie 2009, sub incidența Regulamentului (CE) nr. 834/2007. (4) Normele obligatorii pentru toți producătorii dintr-o anume zonă economică: (a) nu trebuie să afecteze în mod negativ ceilalți producători din statul membru respectiv sau din Comunitate; (b) nu se aplică, cu excepția cazului în care se referă în mod explicit la acestea, la produsele livrate în vederea prelucrării în temeiul unui contract semnat anterior începerii anului de comercializare, cu excepția normelor referitoare la raportarea producției menționate la articolul 125a alineatul (1) litera (a); (c) nu trebuie să fie incompatibile cu normele comunitare și naționale în vigoare. (5) Normele nu pot fi considerate ca fiind obligatorii pentru producătorii de produse ecologice care intră, până la 31 decembrie 2008, sub incidența Regulamentului (CEE) nr. 2092/91 și, de la 1 ianuarie 2009, sub incidența Regulamentului (CE) nr. 834/2007, exceptând situațiile în care o astfel de măsură a fost aprobată de cel puțin 50 % dintre producătorii respectivi din zona economică în care funcționează organizația de producători, iar organizația în cauză acoperă cel puțin 60 % din producția din zona respectivă. Articolul 125g Notificarea Statele membre notifică fără întârziere Comisiei normele pe care le-au hotărât obligatorii pentru toți producătorii dintr-o anumită zonă economică în temeiul articolului 125f alineatul (1). Comisia face publice normele respective prin mijloacele pe care le consideră adecvate. Articolul 125h Abrogarea extinderii aplicării normelor Comisia decide că un stat membru trebuie să abroge extinderea aplicării normelor stabilite de respectivul stat membru în conformitate cu articolul 125f alineatul (1): (a) în cazul în care constată că respectiva extindere la alți producători elimină concurența într-un segment important al pieței interne, periclitează liberul schimb sau îndeplinirea obiectivelor articolului 33 din tratat; (b) în cazul în care constată că articolul 81 alineatul (1) din tratat se aplică normelor extinse la alți producători. Decizia Comisiei cu privire la respectivele norme se aplică începând de la data la care se constată acest aspect; (c) în cazul în care stabilește, în urma unor verificări, că dispozițiile prezentei subsecțiuni nu au fost respectate. Articolul 125i Contribuțiile financiare ale producătorilor care nu sunt membri Atunci când se aplică articolul 125f alineatul (1), statul membru în cauză poate decide, în urma unei verificări a dovezilor prezentate, ca producătorii care nu sunt membri să plătească organizației de producători partea din contribuțiile financiare plătită de producătorii membri, în măsura în care acestea se utilizează pentru acoperirea: (a) costurilor administrative rezultate din aplicarea normelor menționate la articolul 125f alineatul (1); (b) costurilor pentru cercetare, studii de piață și promovarea vânzărilor suportate de organizație sau asociație și de care beneficiază toți producătorii din zonă. Articolul 125j Extinderea aplicării normelor la asociațiile organizațiilor de producători În sensul prezentei subsecțiuni, orice trimitere la organizațiile de producători se interpretează ca trimitere la asociațiile organizațiilor de producători recunoscute. Subsecțiunea IV Organizații interprofesionale din sectorul fructelor și al legumelor Articolul 125k Recunoaștere și retragerea recunoașterii (1) În cazul în care structurile statelor membre oferă garanții în acest sens, statele membre pot recunoaște ca organizații interprofesionale în sectorul fructelor și al legumelor toate entitățile juridice înființate pe teritoriul lor care depun o cerere corespunzătoare, cu condiția ca acestea: (a) să își desfășoare activitatea într-una sau mai multe regiuni ale statului membru respectiv; (b) să reprezinte un segment important al producției, al comerțului și/sau al prelucrării fructelor și legumelor, precum și a produselor prelucrate pe bază de fructe și legume din regiunea sau regiunile vizate și, în cazul în care sunt implicate mai multe regiuni, acestea să poată demonstra un nivel minim de reprezentativitate în fiecare regiune, pentru fiecare ramură profesională din cadrul organizației; (c) să desfășoare două sau mai multe dintre activitățile menționate la articolul 123 alineatul (3) litera (c); (d) să nu fie ele însele implicate în producerea, prelucrarea sau comercializarea fructelor și a legumelor sau a produselor prelucrate pe bază de fructe și legume; (e) să nu se angajeze în niciunul dintre acordurile, deciziile și practicile concertate menționate la articolul 176a alineatul (4). (2) Înainte de a acorda recunoașterea, statele membre adresează Comisiei o notificare privind organizațiile interprofesionale care au solicitat recunoașterea, furnizând toate informațiile relevante cu privire la reprezentativitate și la diferitele activități ale acestora, împreună cu toate celelalte informații necesare pentru evaluare. Comisia poate obiecta la solicitarea recunoașterii în termen de două luni de la notificare. (3) Statele membre: (a) decid acordarea recunoașterii în termen de trei luni de la depunerea cererii însoțite de toate documentele justificative; (b) efectuează verificări la intervale regulate pentru a constata dacă organizațiile interprofesionale respectă condițiile de recunoaștere, aplică sancțiuni acestor organizații în cazul nerespectării dispozițiilor prezentului regulament sau al existenței unor nereguli și hotărăsc, după caz, retragerea recunoașterii; (c) retrag recunoașterea în cazul în care: (i) cerințele și condițiile de recunoaștere stabilite în prezenta subsecțiune nu mai sunt respectate; (ii) organizația interprofesională participă la oricare dintre acordurile, deciziile și practicile concertate menționate la articolul 176a alineatul (4), fără a aduce atingere niciunei alte sancțiuni impuse în temeiul legislației interne; (iii) organizația interprofesională nu respectă obligația de notificare menționată la articolul 176a alineatul (2); (d) informează Comisia, în termen de două luni, asupra oricărei decizii de acordare, refuz sau retragere a recunoașterii. (4) Comisia stabilește termenii și condițiile, precum și frecvența cu care statele membre raportează Comisiei cu privire la activitățile organizațiilor interprofesionale. În urma verificărilor, Comisia poate să solicite unui stat membru să retragă recunoașterea. (5) Recunoașterea constituie o autorizație de desfășurare a activităților menționate la articolul 123 alineatul (3) litera (c), sub rezerva respectării dispozițiilor prezentului regulament. (6) Comisia face publică, prin mijloacele pe care le consideră adecvate, o listă a organizațiilor interprofesionale recunoscute, indicând domeniul economic sau sfera activităților acestora și activitățile desfășurate în sensul articolului 125l. Retragerea recunoașterii este, de asemenea, făcută publică. Articolul 125l Extinderea aplicării normelor (1) În cazurile în care o organizație interprofesională care își desfășoară activitatea într-una sau mai multe regiuni ale unui stat membru este considerată reprezentativă pentru producția, comerțul sau prelucrarea unui anumit produs, statul membru respectiv poate, la cererea organizației interprofesionale respective, să declare obligatorii anumite acorduri, decizii sau practici concertate convenite în cadrul organizației respective, pe o perioadă limitată, pentru alți operatori care își desfășoară activitatea în regiunea sau regiunile respective și care nu fac parte din organizație, indiferent dacă aceștia sunt persoane fizice sau grupuri. (2) O organizație interprofesională este considerată reprezentativă în sensul alineatului (1) atunci când regrupează cel puțin două treimi din producția, comerțul sau prelucrarea produsului sau produselor în cauză din regiunea sau regiunile vizate ale unui stat membru. În cazul în care cererea de extindere a aplicării normelor sale la alți operatori acoperă mai multe regiuni, organizația interprofesională trebuie să demonstreze un nivel minim de reprezentativitate pentru fiecare dintre ramurile profesionale pe care le grupează în fiecare din regiunile vizate. (3) Normele pentru care poate fi solicitată extinderea la alți operatori: (a) urmăresc unul dintre următoarele obiective: (i) raportări referitoare la producție și la piață; (ii) norme de producție mai stricte decât cele stabilite prin reglementările comunitare sau naționale; (iii) întocmirea de contracte-tip compatibile cu reglementările comunitare; (iv) norme de comercializare; (v) norme de protecție a mediului; (vi) măsuri de promovare și exploatare a potențialului produselor; (vii) măsuri de protecție a agriculturii ecologice, precum și a denumirilor de origine, a etichetelor de calitate și a indicațiilor geografice; (b) trebuie să fi fost în vigoare pe o perioadă de cel puțin un an de comercializare; (c) pot fi obligatorii pe o perioadă de cel mult trei ani de comercializare; (d) nu afectează în mod negativ ceilalți operatori din statul membru respectiv sau Comunitatea. Cu toate acestea, condiția menționată la primul paragraf litera (b) nu se aplică în cazul în care normele în cauză sunt cele enumerate în anexa XVIa punctele 1, 3, și 5. În această situație, extinderea aplicării normelor se aplică cel mult pe durata unui an de comercializare. (4) Normele menționate la alineatul (3) litera (a) punctele (ii), (iv) și (v) trebuie să fie identice cu cele stabilite în anexa XVIa. Normele menționate la alineatul (3) litera (a) punctul (ii) nu se aplică produselor care provin din afara regiunii sau a regiunilor menționate la alineatul (1). Articolul 125m Notificarea și abrogarea extinderii aplicării normelor (1) Statele membre informează fără întârziere Comisia cu privire la normele pe care le consideră obligatorii pentru toți operatorii dintr-una sau mai multe regiuni specifice în conformitate cu articolul 125l alineatul (1). Comisia face publice normele respective prin mijloacele pe care le consideră adecvate. (2) Înainte ca normele respective să fie făcute publice, Comisia informează comitetul instituit prin articolul 195 cu privire la orice notificare de extindere a aplicării acordurilor interprofesionale. (3) Comisia decide dacă un stat membru trebuie să abroge o extindere a aplicării normelor adoptată de respectivul stat membru în cazurile menționate la articolul 125h. Articolul 125n Contribuțiile financiare ale producătorilor care nu sunt membri În cazurile în care se extinde aplicarea normelor pentru unul sau mai multe produse, iar una sau mai multe dintre activitățile menționate la articolul 125l alineatul (3) litera (a) sunt desfășurate de o organizație interprofesională recunoscută și sunt în interesul economic general al acelor persoane ale căror activități sunt legate de unul sau mai multe dintre produsele vizate, statul membru care a acordat recunoașterea poate decide ca persoanele fizice sau grupurile care nu sunt membre ale organizației, dar beneficiază de pe urma acelor activități să plătească organizației, integral sau parțial, contribuțiile financiare achitate de membrii acesteia, în măsura în care aceste contribuții sunt destinate să acopere costurile directe suportate ca urmare a desfășurării respectivelor activități.”