RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 203

32006L0049



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

DIRECTIVA 2006/49/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

din 14 iunie 2006

privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (reformare)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 47 alineatul (2),

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

având în vedere avizul Băncii Centrale Europene (2),

după consultarea Comitetului Regiunilor,

hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),

întrucât:

(1) Directiva 93/6/CEE a Consiliului din 15 martie 1993 privind rata de adecvare a capitalului întreprinderilor de investiții și al instituțiilor de credit (4) a fost modificată în mod substanțial de mai multe ori. Date fiind noile modificări ale directivei menționate, este necesar, din motive de claritate, ca aceasta să fie reformată.

(2) Unul dintre obiectivele Directivei 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (5) este acela de a permite întreprinderilor de investiții autorizate de către autoritățile competente ale statului membru de origine și supravegheate de aceleași autorități să înființeze sucursale și să ofere servicii în mod liber în alte state membre. Prin urmare, directiva menționată prevede coordonarea normelor care reglementează autorizarea și exercitarea activității întreprinderilor de investiții.

(3) Cu toate acestea, Directiva 2004/39/CE nu stabilește standarde comune pentru fondurile proprii ale întreprinderilor de investiții și nu stabilește efectiv nici sumele capitalului inițial al acestor întreprinderi sau un cadru comun de monitorizare a riscurilor la care sunt expuse acestea.

(4) Ar trebui să se efectueze numai armonizarea esențială care este necesară și suficientă pentru a asigura recunoașterea reciprocă a autorizațiilor și a sistemelor de supraveghere prudențială; pentru a obține recunoașterea reciprocă în cadrul pieței financiare interne, ar trebui prevăzute măsuri pentru a coordona definirea fondurilor proprii ale întreprinderilor de investiții, stabilirea sumelor capitalului inițial al acestora și stabilirea unui cadru comun pentru monitorizarea riscurilor la care sunt expuse întreprinderile de investiții.

(5) Întrucât obiectivele prezentei directive, și anume stabilirea cerințelor privind rata de adecvare a capitalului aplicabile întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit, normele de calculare a acestora și normele de supraveghere prudențială a acestora nu pot fi realizate în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, dată fiind dimensiunea și efectele acțiunii propuse, pot fi realizate mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut la articolul menționat, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea acestor obiective.

(6) Este necesar să se stabilească diferite sume ale capitalului inițial în funcție de gama de activități pe care întreprinderile de investiții sunt autorizate să le desfășoare.

(7) În anumite condiții, ar trebui să se permită întreprinderilor de investiții existente să își continue activitatea, chiar dacă nu respectă suma minimă a capitalului inițial stabilită pentru noile întreprinderi de investiții.

(8) Statele membre ar trebui să poată stabili norme mai stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă.

(9) Funcționarea armonioasă a pieței interne necesită nu numai norme juridice, dar și o cooperare strânsă și regulată și o convergență semnificativ mărită a practicilor de reglementare și de supraveghere dintre autoritățile competente ale statelor membre.

(10) În Comunicarea Comisiei din 11 mai 1999 intitulată „Punerea în aplicare a cadrului pentru piețele financiare: Plan de acțiune” sunt enunțate diferite obiective care trebuie atinse pentru realizarea pieței interne a serviciilor financiare. Consiliul European de la Lisabona din 23 și 24 martie 2000 a stabilit obiectivul de punere în aplicare a planului de acțiune până în anul 2005. Reformarea dispozițiilor privind fondurile proprii este un element esențial al planului de acțiune.

(11) Dat fiind că întreprinderile de investiții se confruntă, în ceea ce privește portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare, cu aceleași riscuri ca și instituțiile de credit, este necesar ca dispozițiile aplicabile ale Directivei 2006/48/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 privind inițierea și exercitarea activității instituțiilor de credit (6) să se aplice deopotrivă întreprinderilor de investiții.

(12) Fondurile proprii ale întreprinderilor de investiții sau ale instituțiilor de credit (denumite în continuare în mod colectiv „instituții”) pot servi pentru a absorbi pierderile care nu sunt acoperite de un volum suficient al profiturilor, pentru a asigura continuitatea instituțiilor și pentru a proteja investitorii. Fondurile proprii servesc, de asemenea, ca etalon important pentru autoritățile competente, în special pentru evaluarea solvabilității instituțiilor și în alte scopuri prudențiale. Pe lângă acestea, instituțiile se angajează în concurență directă unele cu altele pe piața internă. Prin urmare, pentru a consolida sistemul financiar al Comunității și pentru a preveni denaturări ale concurenței, este necesar să se stabilească standarde comune de bază privind fondurile proprii.

(13) În sensul considerentului (12), se cuvine ca definiția fondurilor proprii prevăzută de Directiva 2006/48/CE să servească drept bază și să ofere norme speciale suplimentare care țin seama de sfera de aplicare diferită a cerințelor privind capitalul, legate de riscul de piață.

(14) În ceea ce privește instituțiile de credit, au fost deja stabilite standarde comune pentru supravegherea și monitorizarea diferitelor tipuri de riscuri prin Directiva 2000/12/CE.

(15) În acest sens, dispozițiile referitoare la cerințele privind capitalul minim ar trebui luate în considerare în legătură cu alte instrumente specifice care armonizează, de asemenea, tehnicile fundamentale de supraveghere ale instituțiilor.

(16) Este necesară dezvoltarea unor norme comune pentru riscurile de piață la care sunt expuse instituțiile de credit și prevederea unui cadru complementar pentru supravegherea riscurilor la care sunt expuse instituțiile, în special riscurile de piață și mai precis riscurile de poziție, riscurile contrapartidei/de reglare și riscurile de schimb valutar.

(17) Este necesar să se prevadă conceptul de „portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare” cuprinzând poziții pentru valori mobiliare și alte instrumente financiare care sunt deținute cu scopul de a fi tranzacționate și care sunt supuse în principal riscurilor de piață și expunerilor la risc legate de anumite servicii financiare furnizate clienților.

(18) În vederea reducerii sarcinii administrative pentru instituțiile al căror portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare este puțin semnificativ, atât în termeni absoluți, cât și relativi, astfel de instituții ar trebui să poată pune în aplicare Directiva 2006/48/CE, în locul cerințelor prevăzute la anexele I și II la prezenta directivă.

(19) În monitorizarea riscurilor de reglare/livrare, este important să se țină seama de existența unor sisteme care oferă protecție adecvată de reducere a acestor riscuri.

(20) În orice caz, instituțiile ar trebui să se conformeze prezentei directive în ceea ce privește acoperirea riscurilor de schimb valutar în activitatea lor generală. Ar trebui impuse cerințe de capital mai mici pentru pozițiile în monede strâns corelate, confirmate statistic sau rezultate din acorduri interguvernamentale obligatorii.

(21) Cerințele de capital pentru agenții care comercializează mărfuri de bază, inclusiv acei comercianți exceptați în prezent de la cerințele Directivei 2004/39/CE, vor fi revizuite, după caz, în paralel cu revizuirea respectivei exceptări, după cum prevede articolul 65 alineatul (3) din această directivă.

(22) Liberalizarea piețelor de gaze și electricitate este un obiectiv cu importanță deopotrivă economică și politică pentru Comunitate. Ținând seama de aceasta, cerințele de capital și alte norme prudențiale ce urmează a fi aplicate întreprinderilor active pe acele piețe ar trebui să fie proporționale și nu ar trebui să afecteze necorespunzător realizarea obiectivului liberalizării. De acest obiectiv ar trebui să se țină seama în special atunci când sunt efectuate revizuirile menționate la considerentul (21).

(23) Existența sistemelor interne de monitorizare și control al riscurilor ratei dobânzilor aferente tuturor activităților instituțiilor este o modalitate deosebit de importantă de reducere la minim a unor astfel de riscuri. În consecință, aceste sisteme ar trebui supravegheate de către autoritățile competente.

(24) Dat fiind că Directiva 2006/48/CE nu stabilește norme comune pentru monitorizarea și controlul expunerilor mari la risc în activități care sunt supuse în principal riscurilor de piață, prin urmare ar trebui să se stabilească astfel de norme.

(25) Riscul operațional este un risc semnificativ pentru instituții și necesită acoperire prin fonduri proprii. Este esențial să se țină seama de diversitatea instituțiilor din UE prin furnizarea unor abordări alternative.

(26) Directiva 2006/48/CE afirmă principiul consolidării. Această directivă nu stabilește norme comune pentru consolidarea instituțiilor financiare implicate în activități care sunt supuse în principal riscurilor de piață.

(27) În scopul asigurării unei solvabilități adecvate a instituțiilor din cadrul unui grup, este esențial ca cerințele privind capitalul minim să se aplice pe baza situației financiare consolidate a grupului. Pentru a asigura distribuirea corespunzătoare a fondurilor proprii în cadrul grupului și disponibilitatea acestora pentru protejarea investițiilor atunci când este nevoie, cerințele privind capitalul minim ar trebui să se aplice fiecărei instituții în parte din cadrul grupului, în cazul în care acest obiectiv nu poate fi realizat efectiv prin alte mijloace.

(28) Directiva 2006/48/CE nu se aplică grupurilor care includ una sau mai multe întreprinderi de investiții, dar nu instituții de credit. Prin urmare, ar trebui prevăzut un cadru comun care să introducă supravegherea întreprinderilor de investiții pe bază consolidată.

(29) Instituțiile ar trebui să se asigure că au un capital intern care, ținând seama de riscurile la care sunt sau ar putea fi expuse, este corespunzător în ceea ce privește cantitatea, calitatea și distribuirea. În consecință, instituțiile ar trebui să pună în aplicare strategii și procese de evaluare și menținere a ratei de adecvare a capitalului intern.

(30) Autoritățile competente ar trebui să evalueze rata de adecvare a fondurilor proprii ale instituțiilor, ținând seama de riscurile la care acestea sunt expuse.

(31) Pentru ca piața bancară internă să funcționeze efectiv, Comitetul supraveghetorilor bancari europeni ar trebui să contribuie la aplicarea coerentă a prezentei directive și la convergența practicilor de supraveghere în Comunitate și ar trebui să raporteze anual instituțiilor comunitare progresul realizat.

(32) Pentru ca piața internă să funcționeze cu eficacitate sporită, este esențial să existe o convergență semnificativ mărită în executarea și aplicarea dispozițiilor de armonizare a legislației comunitare.

(33) Din același motiv și pentru a evita ca instituțiile comunitare active în mai multe state membre să aibă sarcini disproporționate ca rezultat al responsabilităților continue ale autorităților competente pentru autorizare și supraveghere din fiecare stat membru în parte, este esențial să se intensifice semnificativ cooperarea dintre autoritățile competente. În acest context, ar trebui întărit rolul autorității responsabile cu supravegherea consolidată.

(34) Pentru ca piața internă să funcționeze cu eficacitate sporită și pentru ca cetățenii Uniunii să beneficieze de niveluri adecvate de transparență, este necesar ca autoritățile competente să facă publică, într-un mod care să permită o comparație semnificativă, modalitatea în care sunt puse în aplicare cerințele prezentei directive.

(35) Pentru a întări disciplina pieței și a stimula instituțiile să-și îmbunătățească strategia de piață, controlul riscurilor și organizarea gestionării interne, ar trebui prevăzute obligații de publicitate corespunzătoare pentru instituții.

(36) Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei (7).

(37) În Rezoluția din 5 februarie 2002 privind punerea în aplicare a legislației din domeniul serviciilor financiare (8), Parlamentul a solicitat ca acesta și Consiliul să dețină un rol egal în supravegherea modului în care Comisia își exercită rolul executiv, pentru a reflecta competențele legislative ale Parlamentului în temeiul articolului 251 din tratat. În declarația solemnă pronunțată de Președintele său în fața Parlamentului în aceeași zi, Comisia a susținut această cerere. La 11 decembrie 2002 Comisia a propus modificări la Decizia 1999/468/CE și ulterior, la 22 aprilie 2004, a prezentat o propunere modificată. Parlamentul consideră că această propunere nu garantează prerogativele sale legislative. În opinia Parlamentului, acesta și Consiliul ar trebui să aibă posibilitatea de a evalua delegarea competențelor de executare către Comisie într-o perioadă de timp determinată. Prin urmare, ar trebui să se limiteze perioada în care Comisia poate adopta măsuri de punere în aplicare.

(38) Parlamentul ar trebui să dispună de o perioadă de trei luni de la prima transmitere a proiectelor de amendamente și de măsuri de punere în aplicare, pentru a putea să le examineze și să își dea avizul. Cu toate acestea, în cazuri urgente și justificate corespunzător, ar trebui să fie posibilă reducerea acestei perioade. În cazul în care, pe durata acestei perioade Parlamentul adoptă o rezoluție, Comisia ar trebui să reexamineze proiectele de amendamente sau de măsuri.

(39) Pentru a evita perturbarea piețelor și pentru a asigura continuitatea nivelurilor generale ale fondurilor proprii, ar trebui prevăzute dispoziții tranzitorii speciale.

(40) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute în special de Carta Drepturilor Fundamentale a Uniunii Europene ca principii generale ale dreptului comunitar.

(41) Obligația de a transpune prezenta directivă în dreptul intern ar trebui restrânsă la acele dispoziții care reprezintă o schimbare substanțială în comparație cu directivele anterioare. Obligația de a transpune dispozițiile care rămân neschimbate rezultă din directivele anterioare.

(42) Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre legate de termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor prevăzute în partea B din anexa VIII,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

CAPITOLUL I

Obiect, domeniu de aplicare și definiții

Secția 1

Obiect și domeniul de aplicare

Articolul 1

(1) Prezenta directivă stabilește cerințele privind rata de adecvare a capitalului aplicabile întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit, normele pentru calcularea acestora și normele de supraveghere prudențială a acestora. Statele membre aplică cerințele prezentei directive întreprinderilor de investiții și instituțiilor de credit definite la articolul 3.

(2) Un stat membru poate impune cerințe suplimentare sau mai stricte întreprinderilor de investiții sau instituțiilor de credit pe care le-a autorizat.

Articolul 2

(1) Sub rezerva articolelor 18, 20, 22-32, 34 și 39 din prezenta directivă, a articolele 68-73 din Directiva 2006/48/CE se aplică mutatis mutandis întreprinderilor de investiții. În aplicarea articolelor 70-72 din Directiva 2006/48/CE întreprinderilor de investiții, fiecare referire la o instituție de credit-mamă dintr-un stat membru se interpretează ca referire la o întreprindere de investiții-mamă dintr-un stat membru și fiecare referire la o instituție de credit-mamă din UE se interpretează ca referire la o întreprindere de investiții-mamă din UE.

Atunci când o instituție de credit are ca întreprindere-mamă o întreprindere de investiții-mamă dintr-un stat membru, numai respectiva întreprindere de investiții-mamă intră sub incidența cerințelor pe bază consolidată, în conformitate cu articolele 71-73 din Directiva 2006/48/CE.

Atunci când o întreprindere de investiții are ca întreprindere-mamă o instituție de credit-mamă, numai respectiva instituție de credit-mamă intră sub incidența cerințelor pe bază consolidată, în conformitate cu articolele 71-73 din Directiva 2006/48/CE.

În cazul în care un holding financiar are ca filială atât o instituție de credit, cât și o întreprindere de investiții, cerințele pe baza situației financiare consolidate a holdingului financiar se aplică instituției de credit.

(2) În cazul în care un grup prevăzut la alineatul (1) nu include o instituție de credit, Directiva 2006/48/CE se aplică după cum urmează:

(a) fiecare referire la instituții de credit se interpretează ca referire la întreprinderi de investiții;

(b) la articolele 125 și 140 alineatul (2) din Directiva 2006/48/CE, fiecare trimitere la alte articole din directiva menționată se interpretează ca trimitere la Directiva 2004/39/CE;

(c) în sensul articolului 39 alineatul (3) din Directiva 2006/48/CE, trimiterile la Comitetul Bancar European se interpretează ca trimiteri la Consiliu și la Comisie; și

(d) prin derogare de la articolul 140 alineatul (1) din Directiva 2006/48/CE, atunci când un grup nu include o instituție de credit, prima teză din articolul menționat se înlocuiește cu următorul text: „Atunci când o întreprindere de investiții, un holding financiar sau un holding mixt controlează una sau mai multe filiale care sunt întreprinderi de asigurare, autoritățile competente și autoritățile învestite cu sarcina publică de supraveghere a întreprinderilor de asigurare cooperează în mod strâns.”

Secțiunea 2

Definiții

Articolul 3

(1) În sensul prezentei directive se aplică următoarele definiții:

(a) „instituții de credit” înseamnă instituțiile de credit, astfel cum au fost definite la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2006/48/CE.

(b) „întreprinderi de investiții” înseamnă instituții astfel cum au fost definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Directiva 2004/39/CE, care intră sub incidența cerințelor impuse prin această directivă, excluzând: (i) instituții de credit; (ii) întreprinderi locale astfel cum sunt definite la litera (p) și (iii) întreprinderi care sunt autorizate numai pentru a furniza serviciul de consultanță pentru investiții și/sau pentru a primi și transmite ordine de la investitori, fără a deține bani sau valori mobiliare aparținând clienților și care din acest motiv nu pot deveni debitoare față de respectivii clienți;

(c) „instituții” înseamnă instituții de credit și întreprinderi de investiții;

(d) „întreprinderi de investiții recunoscute de țări terțe” înseamnă întreprinderi care întrunesc următoarele condiții: (i) întreprinderi care, în cazul în care ar fi constituite în cadrul Comunității, s-ar încadra în definiția întreprinderii de investiții; (ii) întreprinderi care sunt autorizate într-o țară terță și (iii) întreprinderi care intră sub incidența și respectă normele prudențiale considerate de autoritățile competente cel puțin la fel de stricte ca și cele prevăzute de prezenta directivă;

(e) „instrumente financiare” înseamnă orice contract din care rezultă atât un activ financiar al unei părți, cât și un pasiv financiar sau un instrument de capitaluri proprii al unei alte părți;

(f) „întreprindere de investiții-mamă dintr-un stat membru” însemnă o întreprindere de investiții care are ca filială o instituție sau o instituție financiară, sau care deține o participație la una sau ambele entități și care nu este în sine filială a unei alte instituții autorizate în același stat membru sau a unui holding financiar constituit în același stat membru;

(g) „întreprindere de investiții-mamă din UE” înseamnă o întreprindere de investiții-mamă dintr-un stat membru, care nu este filială a unei alte instituții autorizate în vreun stat membru sau a unui holding financiar constituit în vreun stat membru;

(h) „instrumente derivate extrabursiere” înseamnă elementele care se încadrează în lista de la anexa IV la Directiva 2006/48/CE, altele decât acele elemente cărora le este atribuită o valoare zero de expunere la risc, în temeiul anexei III partea 2 punctul 6 la această directivă;

(i) „piață reglementată” înseamnă o piață astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 14 din Directiva 2004/39/CE;

(j) „titlu convertibil” înseamnă o valoare mobiliară care, la opțiunea titularului, poate fi schimbată cu altă valoare mobiliară;

(k) „warrant” înseamnă o valoare mobiliară care dă titularului dreptul de a achiziționa un activ subiacent la un preț determinat, până la data sau la data expirării warrant-ului și care poate fi lichidat prin livrarea activului subiacent propriu-zis sau prin plată în numerar;

(l) „finanțare de stocuri” înseamnă pozițiile în care stocul fizic a fost vândut la termen și costul finanțării a fost blocat până la data vânzării la termen;

(m) „acord repo” și „acord reverse repo” înseamnă orice acord prin care o instituție sau contrapartida sa transferă valori mobiliare sau mărfuri sau drepturi garantate legate de proprietatea asupra valorilor mobiliare sau a mărfurilor, atunci când garanția este emisă de o bursă recunoscută care deține drepturi asupra valorilor mobiliare sau a mărfurilor și acordul nu permite unei instituții să transfere sau să gajeze o anumită valoare mobiliară sau marfă către mai mult de o singură contrapartidă o dată, cu condiția unui angajament de răscumpărare a acestora — sau valori mobiliare sau mărfuri de substituție cu aceleași caracteristici — la un preț determinat și la o dată ulterioară specificată sau care urmează a fi specificată, de către cedent, fiind un acord repo pentru instituția care vinde valorile mobiliare sau mărfurile și un acord reverse repo pentru instituția care le cumpără;

(n) „creditarea de valori mobiliare sau de mărfuri” și „împrumutul de valori mobiliare sau mărfuri” înseamnă orice tranzacție prin care o instituție sau contrapartida sa transferă valori mobiliare sau mărfuri în schimbul unei garanții corespunzătoare, cu condiția unui angajament în baza căruia debitorul va restitui valorile mobiliare sau mărfurile echivalente la o dată ulterioară sau la cererea în acest sens a cedentului, tranzacția respectivă fiind una de creditare de valori mobiliare sau de mărfuri pentru instituția care transferă valorile mobiliare sau mărfurile și una de împrumut de valori mobiliare sau mărfuri pentru instituția căreia îi sunt transferate;

(o) „membru compensator” înseamnă un membru al bursei sau al casei de compensare care are o relație contractuală directă cu contrapartida centrală (garant de piață);

(p) „întreprindere locală” înseamnă o întreprindere care tranzacționează pe cont propriu pe piața contractelor futures financiare sau de opțiuni sau alte instrumente derivate și pe piețele monetare având ca scop unic poziții de acoperire de pe piețele de instrumente derivate, sau care tranzacționează în contul altor membri de pe acele piețe și care beneficiază de garanții din partea membrilor compensatori ai acelorași piețe, atunci când responsabilitatea asigurării executării contractelor încheiate de o astfel de întreprindere este asumată de membrii compensatori de pe aceleași piețe;

(q) „delta” înseamnă o modificare preconizată a prețului unei opțiuni, în raport cu o modificare mică a prețului instrumentului subiacent al opțiunii;

(r) „fonduri proprii” înseamnă fondurile proprii astfel cum sunt definite în Directiva 2006/48/CE și

(s) „capital” înseamnă fonduri proprii.

În sensul aplicării supravegherii pe bază consolidată, termenul „întreprindere de investiții” include întreprinderile de investiții din țări terțe.

În sensul literei (e), instrumentele financiare includ atât instrumentele financiare primare sau instrumentele în numerar, cât și instrumentele financiare derivate a căror valoare este derivată din prețul unui instrument financiar subiacent, o rată, un index sau prețul unui alt element subiacent și include cel puțin instrumentele specificate la secțiunea C din anexa I la Directiva 2004/39/CE.

(2) Termenii „întreprindere-mamă”, „filială”, „societate de gestionare a activelor” și „instituție financiară” acoperă întreprinderile definite la articolul 4 din Directiva 2006/48/CE.

Termenii „holding financiar”, „holding financiar-mamă dintr-un stat membru”, „holding financiar-mamă din UE” și „întreprindere de servicii auxiliare” acoperă întreprinderile definite la articolul 4 din Directiva 2006/48/CE, cu condiția ca fiecare referire la instituțiile de credit să fie interpretată ca referire la instituții.

(3) În sensul aplicării Directivei 2006/48/CE la grupurile care intră sub incidența articolului 2 alineatul (1), care nu includ o instituție de credit, se aplică următoarele definiții:

(a) „holding financiar” înseamnă o instituție financiară ale cărei filiale sunt fie exclusiv, fie în principal întreprinderi de investiții au alte instituții financiare, dintre care cel puțin una este o întreprindere de investiții și care nu este holding mixt în sensul Directivei 2002/87/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 2002 privind supravegherea suplimentară a instituțiilor de credit, a întreprinderilor de asigurare și a întreprinderilor de investiții care aparțin unui conglomerat financiar (9);

(b) „holding mixt” înseamnă o întreprindere-mamă, alta decât un holding financiar sau o întreprindere de investiții sau un holding financiar mixt în sensul Directivei 2002/87/CE, ale cărei filiale includ cel puțin o întreprindere de investiții și

(c) „autorități competente” înseamnă autoritățile naționale care sunt abilitate în temeiul legii sau al unei reglementări să supravegheze întreprinderile de investiții.

CAPITOLUL II

Capitalul inițial

Articolul 4

În sensul prezentei directive, „capitalul inițial” include elementele menționate la articolul 57 literele (a) și (b) din Directiva 2006/48/CE.

Articolul 5

(1) O întreprindere de investiții care nu tranzacționează instrumente financiare pe cont propriu sau care nu își asumă angajamente ferme subscrise pentru emiterea de instrumente financiare, dar care deține bani și/sau valori mobiliare ale clienților și care oferă unul sau mai multe dintre următoarele servicii, are capitalul inițial de 125 000 EUR:

(a) primirea și transmiterea ordinelor investitorilor pentru instrumente financiare;

(b) executarea ordinelor investitorilor pentru instrumente financiare sau

(c) gestionarea portofoliilor de investiții individuale în instrumente financiare.

(2) Autoritățile competente pot permite unei întreprinderi de investiții care execută ordinele investitorilor pentru instrumente financiare să dețină astfel de instrumente pe cont propriu, în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) astfel de poziții apar numai ca rezultat al faptului că întreprinderea nu este în măsură să corespundă exact ordinelor investitorilor;

(b) valoarea totală de piață a tuturor acestor poziții intră sub incidența unui plafon de 15 % din capitalul inițial al întreprinderii;

(c) întreprinderea îndeplinește cerințele prevăzute de articolele 18, 20 și 28 și

(d) asemenea poziții au un caracter accidental și provizoriu și sunt strict limitate la perioada necesară pentru a îndeplini tranzacția în cauză.

Deținerea de poziții în afara portofoliului pentru instrumente financiare cu scopul investiției de fonduri proprii nu se consideră activitate legată de serviciile prevăzute la alineatul (1) sau în sensul alineatului (3).

(3) Statele membre pot reduce suma menționată la alineatul (1) la 50 000 EUR, atunci când o întreprindere nu este autorizată să dețină bani sau valori mobiliare ale clienților, să desfășoare activități pe cont propriu sau să își asume angajamente ferme subscrise pentru emisiuni.

Articolul 6

Întreprinderile locale au capitalul inițial de 50 000 EUR, în măsura în care beneficiază de libertatea de stabilire sau de prestare a serviciilor prevăzută la articolele 31 și 32 din Directiva 2004/39/CE.

Articolul 7

Pentru întreprinderile menționate la articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (iii), acoperirea ia una dintre următoarele forme:

(a) capital inițial de 50 000 EUR;

(b) asigurare de răspundere civilă profesională cu acoperire pe întreg teritoriul comunitar sau o altă garanție comparabilă de angajare a răspunderii pentru neglijență profesională, reprezentând cel puțin 1 000 000 EUR pentru fiecare cerere de despăgubire și în total 1 500 000 EUR pe an pentru toate cererile de despăgubire sau

(c) o combinație de capital inițial și asigurare de răspundere civilă profesională sub o formă care să determine un nivel al acoperirii echivalent cu cel menționat la literele (a) sau (b).

Sumele menționate la primul paragraf sunt revizuite periodic de către Comisie, pentru a ține seama de modificările din Indexul European al prețurilor de consum publicat de Eurostat, în concordanță și concomitent cu modificările efectuate în temeiul articolului 4 alineatul (7) din Directiva 2002/92/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 9 decembrie 2002 privind intermedierea de asigurări (10).

Articolul 8

În cazul în care o întreprindere menționată la articolul 3 alineatul (1) litera (b) punctul (iii) este, de asemenea, înregistrată în temeiul Directivei 2002/92/CE, aceasta respectă articolul 4 alineatul (3) din directiva menționată și are acoperirea sub una dintre următoarele forme:

(a) capital inițial de 25 000 EUR;

(b) asigurare de răspundere civilă profesională cu acoperire pe întreg teritoriul comunitar sau altă garanție comparabilă de angajare a răspunderii pentru neglijență profesională, reprezentând cel puțin 500 000 pentru fiecare cerere de despăgubire și în total 750 000 EUR pe an pentru toate cererile de despăgubire sau

(c) o combinație de capital inițial și asigurare de răspundere civilă profesională sub o formă care să determine un nivel al acoperirii echivalent cu cel menționat la literele (a) sau (b).

Articolul 9

Toate întreprinderile de investiții care nu sunt menționate la articolele 5-8 au capitalul inițial de 730 000 EUR.

Articolul 10

(1) Prin derogare de la articolul 5 alineatul (1), de la articolul 5 alineatul (3) și de la articolele 6 și 9, statele membre pot continua autorizarea întreprinderilor de investiții și a întreprinderilor care intră sub incidența articolului 6 existente înainte de 31 decembrie 1995, ale căror fonduri proprii sunt sub nivelurile capitalului inițial prevăzute la articolul 5 alineatul (1), articolul 5 alineatul (3) și la articolele 6 și 9.

Fondurile proprii ale acestor întreprinderi sau întreprinderi de investiții nu se situează sub cel mai înalt nivel de referință calculat după data notificării cuprinse în Directiva 93/6/CEE. Acest nivel de referință este nivelul zilnic mediu al fondurilor proprii calculate pe perioada de șase luni care precede data de calculare. Se va calcula la fiecare șase luni în conformitate cu perioada anterioară corespunzătoare.

(2) În cazul în care controlul unei întreprinderi prevăzute la alineatul (1) este preluat de către o altă persoană fizică sau juridică decât persoana care a controlat întreprinderea anterior, fondurile proprii ale acestei întreprinderi ating cel puțin nivelul specificat pentru acestea la articolul 5 alineatul (1), la articolul 5 alineatul (3) și la articolele 6 și 9, cu excepția cazului unui prim transfer prin succesiune efectuat după 31 decembrie 1995, sub rezerva aprobării de către autoritățile competente și pe o perioadă de cel mult 10 ani de la data acestui transfer.

(3) În anumite circumstanțe specifice și cu aprobarea autorităților competente, în cazul unei fuziuni a două sau mai multe întreprinderi de investiții și/sau întreprinderi prevăzute la articolul 6, nu este obligatoriu ca fondurile proprii ale întreprinderii produse prin fuziune să atingă nivelul specificat la articolul 5 alineatul (1), la articolul 5 alineatul (3) și la articolele 6 și 9. Cu toate acestea, pe durata oricărei perioade în care nivelul specificat la articolul 5 alineatul (1), la articolul 5 alineatul (3) și la articolele 6 și 9 nu a fost atins, fondurile proprii ale noii întreprinderi nu pot să se situeze sub nivelul total al fondurilor proprii ale întreprinderilor fuzionate la data fuzionării.

(4) Fondurile proprii ale întreprinderilor de investiții și ale întreprinderilor prevăzute la articolul 6 nu pot să se situeze sub nivelul specificat la articolul 5 alineatul (1), la articolul 5 alineatul (3) și la articolele 6 și 9 alineatele (1) și (3) ale prezentului articol.

În cazul în care fondurile proprii ale acestor întreprinderi și întreprinderi de investiții se situează sub acest nivel, autoritățile competente, în circumstanțe justificate, pot permite acestor întreprinderi o perioadă limitată în care să își rectifice situațiile sau să își înceteze activitățile.

CAPITOLUL III

Portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare

Articolul 11

(1) Portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare al unei instituții constă în toate pozițiile pentru instrumente financiare și mărfuri deținute fie cu intenția tranzacționării, fie cu scopul de a acoperi alte elemente din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare și care sunt libere de orice înțelegeri restrictive privind caracterul lor comercial sau care pot fi acoperite.

(2) Pozițiile deținute cu intenția tranzacționării sunt cele deținute intenționat pentru revânzare pe termen scurt și/sau cu intenția de a beneficia de diferențele reale sau preconizate pe termen scurt dintre prețurile de cumpărare și cele de vânzare sau de alte variații de prețuri sau de rate ale dobânzii. Termenul „poziții” include pozițiile proprii și pozițiile provenind din serviciile pentru clienți și din crearea pieței.

(3) Finalitatea tranzacțiilor este evidențiată pe baza strategiilor, politicilor și procedurilor stabilite de către instituție pentru a gestiona poziția sau portofoliul în conformitate cu partea A din anexa VII.

(4) Instituțiile stabilesc și mențin sisteme și controale pentru a-și gestiona portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare în conformitate cu părțile B și D din anexa VII.

(5) În portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare pot fi incluse operațiunile interne de acoperire, caz în care se aplică partea C din anexa VII.

CAPITOLUL IV

Fondurile proprii

Articolul 12

„Fondurile proprii originale” înseamnă suma de la literele (a)-(c) minus suma de la literele (i)-(k) de la articolul 57 din Directiva 2006/48/CE.

Până la 1 ianuarie 2009, Comisia înaintează o propunere corespunzătoare Parlamentului European și Consiliului pentru modificarea prezentului capitol.

Articolul 13

(1) Sub rezerva alineatelor (2)-(5) din prezentul articol și a articolelor 14-17, fondurile proprii ale întreprinderilor de investiții și ale instituțiilor de credit se stabilesc în conformitate cu Directiva 2006/48/CE.

Pe lângă aceasta, primul paragraf se aplică întreprinderilor de investiții care nu au una dintre formele juridice menționate la articolul 1 alineatul (1) din a patra Directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) din tratat, privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (11).

(2) Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente pot permite acelor instituții care sunt obligate să întrunească cerințele de capital calculate în conformitate cu articolele 21 și 28-32 și cu anexele I și III-VI să folosească, numai pentru acest scop, o determinare alternativă a fondurilor proprii. Nici o parte din fondurile proprii folosite pentru acest scop nu poate fi folosită simultan pentru a întruni alte cerințe de capital.

O asemenea determinare alternativă constă în suma elementelor prevăzute la literele (a)-(c) de la prezentul paragraf minus elementul prevăzut la litera (d), deducerea acestui ultim element fiind lăsată la discreția autorităților competente:

(a) fonduri proprii astfel cum sunt definite de Directiva 2006/48/CE, excluzând numai literele (l)-(p) de la articolul 57 al acestei directive pentru acele întreprinderi de investiții care trebuie să deducă elementul (d) din prezentul alineat din totalul elementelor (a)-(c);

(b) profiturile nete din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare al unei instituții, nete de orice taxe sau dividende previzibile minus pierderile nete din alte activități, cu condiția ca nici una dintre aceste sume să nu fi fost inclusă deja la elementul (a) de la prezentul alineat ca unul dintre elementele prevăzute la literele (b) sau (k) de la articolul 57 din Directiva 2006/48/CE;

(c) împrumuturi subordonate și/sau elementele menționate la alineatul (5) de la prezentul articol, sub rezerva condițiilor prevăzute la alineatele (3) și (4) din prezentul articol și la articolul 14 și

(d) active nelichide astfel cum sunt prevăzute la articolul 15.

(3) Împrumuturile subordonate menționate la alineatul (2) paragraful al doilea litera (c) au ca primă scadență un termen de cel puțin doi ani. Acestea se achită integral și contractul de împrumut nu include nici o clauză care să prevadă că în anumite circumstanțe, altele decât lichidarea instituției, datoria devine scadentă înainte de data stabilită pentru rambursare, în cazul în care autoritățile competente nu aprobă rambursarea. Nu se pot rambursa nici principalul, nici dobânda la acest împrumut subordonat în cazul în care o astfel de rambursare ar face ca fondurile proprii ale instituției în cauză să se diminueze la mai puțin de 100 % din cerințele generale de capital pentru instituția respectivă.

În afară de aceasta, o instituție notifică autoritățile competente în legătură cu toate rambursările unor astfel de împrumuturi subordonate de îndată ce fondurile proprii scad sub 120 % din cerințele generale de capital ale acesteia.

(4) Împrumuturile subordonate menționate la alineatul (2) paragraful al doilea litera (c) nu pot depăși maximum 150 % din fondurile proprii de bază disponibile pentru a îndeplini cerințele calculate în conformitate cu articolele 21 și 28-32 și cu anexele I-VI și se pot apropia de acest plafon numai în circumstanțe speciale acceptabile pentru autoritățile competente.

(5) Autoritățile competente pot permite instituțiilor să înlocuiască împrumuturile subordonate menționate la alineatul (2) paragraful al doilea litera (c) cu elementele prevăzute la articolul 57 literele (d)-(h) din Directiva 2006/48/CE.

Articolul 14

(1) Autoritățile competente pot permite întreprinderilor de investiții să depășească plafonul pentru împrumuturi subordonate prevăzut la articolul 13 alineatul (4) în cazul în care apreciază că este adecvat din punct de vedere prudențial și cu condiția ca totalul acestor împrumuturi subordonate și al elementelor menționate la articolul 13 alineatul (5) să nu depășească 200 % din fondurile proprii de bază disponibile pentru a îndeplini cerințele calculate în conformitate cu articolele 21 și 28-32 și cu anexele I și III-VI sau 250 % din aceeași sumă, în cazul în care întreprinderile de investiții deduc elementul prevăzut la articolul 13 alineatul (2) litera (d) atunci când își calculează fondurile proprii.

(2) Autoritățile competente pot permite ca plafonul pentru împrumuturile subordonate prevăzute la articolul 13 alineatul (4) să fie depășit de către o instituție de credit, în cazul în care apreciază că este adecvat din punct de vedere prudențial și cu condiția ca totalul acestor împrumuturi subordonate și al elementelor menționate la articolul 57 literele (d)-(h) din Directiva 2006/48/CE să nu depășească 250 % din fondurile proprii de bază disponibile pentru a îndeplini cerințele calculate în conformitate cu articolele 28-32 și cu anexele I și III-VI la prezenta directivă.

Articolul 15

Activele nelichide menționate la articolul 13 alineatul (2) paragraful al doilea litera (d) includ următoarele:

(a) imobilizări corporale, cu excepție în măsura în care terenul și clădirile pot fi admise ca obiect al împrumuturilor pe care le garantează;

(b) participații, inclusiv creanțele subordonate, la instituții de credit sau financiare, care pot fi incluse în fondurile proprii ale acestor instituții, cu condiția să nu fi fost deduse în temeiul literelor (l)-(p) de la articolul 57 din Directiva 2006/48/CE sau în temeiul articolului 16 litera (d) din prezenta directivă.

(c) participații și alte investiții la alte întreprinderi decât instituțiile de credit sau financiare, care nu sunt ușor negociabile;

(d) deficiențe ale filialelor;

(e) depozite efectuate, altele decât cele disponibile pentru rambursare în 90 de zile, excluzând, de asemenea, plățile legate de marjele pentru contractele futures sau de opțiuni;

(f) împrumuturi și alte sume de încasat, în afară de cele care trebuie rambursate în 90 de zile și

(g) stocuri fizice, cu condiția să nu fie supuse deja unor cerințe de capital cel puțin la fel de stricte ca și cele prevăzute la articolele 18 și 20.

În sensul literei (b), atunci când participațiile la o instituție de credit sau financiară sunt deținute temporar cu scopul unei operațiuni de asistență financiară destinată reorganizării și salvării instituției, autoritățile competente pot renunța la aplicarea prezentului articol. De asemenea, autoritățile pot renunța la prezentul articol și în legătură cu acele participații care sunt incluse în portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare al unei întreprinderi de investiții.

Articolul 16

Întreprinderile de investiții incluse într-un grup care a beneficiat de renunțarea prevăzută la articolul 22 își calculează propriile fonduri în conformitate cu articolele 13-15, sub rezerva următoarelor condiții:

(a) activele nelichide menționate la articolul 13 alineatul (2) litera (d) se deduc;

(b) excluderea menționată la articolul 13 alineatul (2) litera (a) nu acoperă acele componente ale literelor (l)-(p) de la articolul 57 din Directiva 2006/48/CE pe care o întreprindere de investiții le deține în legătură cu întreprinderile incluse în domeniul de consolidare astfel cum este definit la articolul 2 alineatul (1) din prezenta directivă;

(c) limitele menționate la articolul 66 alineatul (1) literele (a) și (b) din Directiva 2006/48/CE se calculează cu referire la fondurile proprii de bază minus componentele de la articolul 57 literele (l)-(p) din această directivă, după cum se menționează la litera (b) din prezentul articol, care sunt elemente ale fondurilor proprii de bază ale acestor întreprinderi și

(d) componentele de la articolul 57 literele (l)-(p) din Directiva 2006/48/CE menționate la litera (c) din prezentul articol se deduc din fondurile proprii de bază, mai degrabă decât din totalul tuturor elementelor, după cum este prevăzut la articolul 66 alineatul (2) din această directivă, în special în sensul articolelor 13 alineatul (4), 13 alineatul (5) și 14 din prezenta directivă.

Articolul 17

(1) Atunci când o instituție calculează valoarea ponderată a sumelor expuse la risc în sensul anexei II la prezenta directivă în conformitate cu articolele 84-89 din Directiva 2006/48/CE, se aplică următoarele condiții, în sensul calculului prevăzut la anexa VII partea 1 punctul 4 din Directiva 2006/48/CE:

(a) ajustările de valoare efectuate pentru a ține seama de calitatea creditului contrapartidei pot fi incluse în suma ajustărilor de valoare și a provizioanelor făcute pentru expunerile indicate la anexa II și

(b) sub rezerva aprobării autorităților competente, în cazul în care riscul de credit al contrapartidei este luat în seamă corespunzător în evaluarea unei poziții incluse în portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare, suma preconizată a pierderilor pentru expunerea la risc a contrapartidei este nulă.

În sensul literei (a), pentru aceste instituții astfel de ajustări de valoare nu se includ în fondurile proprii decât în conformitate cu dispozițiile prezentului paragraf.

(2) În sensul prezentului articol, se aplică articolele 153 și 154 din Directiva 2006/48/CE.

CAPITOLUL V

Secțiunea 1

Dispoziții împotriva riscurilor

Articolul 18

(1) Instituțiile au fonduri proprii, care sunt întotdeauna cel puțin egale cu suma următoarelor elemente:

(a) cerințele de capital, calculate în conformitate cu metodele și opțiunile prevăzute la articolele 28-32 și la anexele I, II și VI și, după caz, la anexa V, pentru activitățile legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare; și

(b) cerințele de capital, calculate în conformitate cu metodele și opțiunile prevăzute la anexele III și IV și, după caz, la anexa V, pentru tot ansamblul activităților lor.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente pot permite instituțiilor să calculeze cerințele de capital pentru activitățile legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare în conformitate cu articolul 75 litera (a) din Directiva 2006/48/CE și cu punctele (6), (7) și (9) de la anexa II la prezenta Directivă, în cazul în care dimensiunea activităților legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare întrunește următoarele cerințe:

(a) activitățile legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare ale acestor instituții nu depășesc în mod normal 5 % din activitățile lor totale;

(b) pozițiile totale ale portofoliului lor privind tranzacțiile cu titluri financiare nu depășesc în mod normal 15 milioane EUR și

(c) activitățile legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare ale acestor instituții nu depășesc niciodată 6 % din activitățile lor totale și pozițiile totale ale portofoliului lor privind tranzacțiile cu titluri financiare nu depășesc niciodată 20 de milioane EUR.

(3) În scopul de a calcula raportul dintre activitățile legate de portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare și activitățile totale în sensul alineatului (2) literele (a) și (c), autoritățile competente se pot referi fie la volumul combinat al operațiunilor din bilanț și din afara bilanțului, la contul de profit și pierderi sau la fondurile proprii ale instituțiilor în cauză, fie la o combinare a acestor măsuri. În cazul în care este evaluat volumul operațiunilor din bilanț și din afara bilanțului, titlurile de creanță se evaluează la prețurile lor de piață sau la valoarea lor nominală, capitalurile proprii la prețurile lor de piață și instrumentele derivate, în conformitate cu valoarea nominală sau de piață a instrumentelor subiacente. Pozițiile lungi și pozițiile scurte se adună indiferent de semnul lor.

(4) În cazul în care se întâmplă ca o instituție să depășească mai mult de o scurtă perioadă una sau ambele limite impuse la alineatul (2) literele (a) și (b) sau una sau ambele limite impuse la alineatul (2) litera (c), i se cere să respecte cerințele impuse la alineatul (1) litera (a) în ceea ce privește activitățile legate de portofoliul său privind tranzacțiile cu titluri financiare și să notifice despre aceasta autoritatea competentă.

Articolul 19

(1) În sensul anexei I punctul 14 și sub rezerva aprecierii autorităților naționale se poate atribui un coeficient de ponderare de 0 % titlurilor de creanță emise de către entitățile enumerate în tabelul 1 de la anexa I, atunci când aceste titluri de creanță sunt denominate și finanțate în moneda națională.

(2) Prin derogare de la punctele (13) și (14) de la anexa I, statele membre pot stabili o cerință de risc specific pentru orice obligațiuni care intră sub incidența anexei VI partea 1 punctele 68-70 la Directiva 2006/48/CE, care va fi echivalentă cu cerința de risc special pentru un element calificat cu aceeași maturitate reziduală ca și obligațiunile și redusă în conformitate cu procentajele prevăzute la anexa VI partea 1 punctul 71 din directiva menționată.

(3) În cazul în care, după cum se prevede la anexa I punctul 52, o autoritate competentă aprobă ca eligibil un organism de plasament colectiv (OPC) al unei țări terțe, o autoritate competentă din alt stat membru poate folosi această aprobare fără a efectua propria evaluare.

Articolul 20

(1) Sub rezerva alineatelor (2), (3) și (4) din prezentul articol și a articolului 34 din prezenta directivă, întreprinderilor de investiții li se aplică cerințele de la articolul 75 din Directiva 2006/48/CE.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente pot permite întreprinderilor de investiții care nu sunt autorizate să furnizeze serviciile de investiții enumerate la punctele (3) și (6) din secțiunea A de la anexa 1 la Directiva 2004/39/CE să dețină fonduri proprii care sunt întotdeauna cel puțin egale cu valoarea maximă a valorilor următoare:

(a) suma cerințelor de capital cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și

(b) suma prevăzută la articolul 21 din prezenta directivă.

(3) Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente pot permite întreprinderilor de investiții care dețin capital inițial după cum se prevede la articolul 9, dar care se încadrează în următoarele categorii, să dețină fonduri proprii care sunt întotdeauna cel puțin egale cu suma cerințelor de capital calculate în conformitate cu cerințele cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și suma prevăzută la articolul 21 din prezenta directivă:

(a) întreprinderi de investiții care tranzacționează pe cont propriu numai cu scopul de a îndeplini sau de a executa ordinul unui client sau cu scopul de a obține accesul la un sistem de compensare și de plată sau o bursă recunoscută, atunci când acționează în calitate de agent sau când execută ordinul unui client și

(b) întreprinderile de investiții: (i) care nu dețin bani sau valori mobiliare ale clienților; (ii) care întreprind numai tranzacții pe cont propriu; (iii) care nu au clienți externi; (iv) ale căror tranzacții sunt executate și reglate sub responsabilitatea unei instituții de compensare și sunt garantate de respectiva instituție de compensare.

(4) Întreprinderile de investiții menționate la alineatele (2) și (3) se supun în continuare tuturor celorlalte dispoziții privind riscul operațional prevăzute la anexa V din Directiva 2006/48/CE.

(5) Articolul 21 se aplică numai întreprinderilor de investiții la care se aplică alineatul (2) sau (3) sau articolul 46 și în modalitatea specificată acolo.

Articolul 21

Întreprinderile de investiții trebuie să dețină fonduri proprii echivalente cu un sfert din cheltuielile generale stabilite din anul anterior.

Autoritățile competente pot ajusta această cerință în cazul unei schimbări semnificative în activitatea unei întreprinderi față de anul anterior.

Atunci când o întreprindere nu a împlinit un an de activitate de la data când și-a început activitatea, cerința este de un sfert din cheltuielile generale stabilite în planul de afaceri al întreprinderii, cu condiția ca autoritățile competente să nu solicite o ajustare a acestui plan.

Secțiunea 2

Aplicarea cerințelor pe bază consolidată

Articolul 22

(1) Autoritățile competente în exercițiu sau mandatate să exercite supravegherea grupurilor care intră sub incidența articolului 2 pe bază consolidată pot excepta, de la caz la caz, de la aplicarea cerințelor de capital pe bază consolidată cu condiția ca:

(a) fiecare întreprindere de investiții din UE aparținând unui astfel de grup folosește calculul fondurilor proprii prevăzut la articolul 16;

(b) toate întreprinderile de investiții aparținând unui astfel de grup se încadrează în categoriile de la articolul 20 alineatele (2) și (3);

(c) fiecare întreprindere de investiții din UE aparținând unui astfel de grup îndeplinește cerințele impuse la articolele 18 și 20 în mod individual și deduce în același timp din fondurile proprii orice pasive contingente în favoarea întreprinderilor de investiții, a instituțiilor financiare, a societăților de gestionare a activelor și a întreprinderilor de servicii auxiliare, care altfel ar fi consolidate și;

(d) orice holding financiar care este holding financiar-mamă într-un stat membru al oricărei întreprinderi de investiții dintr-un astfel de grup deține un volum de capital, definit aici ca sumă a literelor (a)-(h) de la articolul 57 din Directiva 2006/48/CE, echivalent cel puțin cu suma întregii valori contabile a tuturor participațiilor, a creanțelor subordonate și a instrumentelor menționate la articolul 57 din această directivă, la întreprinderi de investiții, instituții financiare, societăți de gestionare a activelor și întreprinderi de servicii auxiliare care altfel ar fi consolidate și suma totală a oricăror pasive contingente în favoarea întreprinderilor de investiții, a instituțiilor financiare, a societăților de gestionare a activelor și a întreprinderilor de servicii auxiliare care altfel ar fi consolidate.

În cazul în care sunt îndeplinite criteriile de la primul paragraf, fiecare întreprindere de investiții din UE trebuie să dispună de sisteme de monitorizare și control al surselor de capital și al finanțării tuturor holdingurilor financiare, întreprinderilor de investiții, instituțiilor financiare, societăților de gestionare a activelor și întreprinderilor de servicii auxiliare din cadrul grupului.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), autoritățile competente pot permite holdingurilor financiare care sunt holdinguri financiare-mamă într-un stat membru pentru o întreprindere de investiții dintr-un astfel de grup să folosească o valoare mai mică decât valoarea calculată în temeiul alineatului (1) litera (d), dar nu mai mică decât suma cerințelor impuse la articolele 18 și 20 pe bază individuală întreprinderilor de investiții, instituțiilor financiare, societăților de gestionare a activelor și întreprinderilor de servicii auxiliare care altfel ar fi consolidate și suma totală a oricăror pasive contingente în favoarea întreprinderilor de investiții, a instituțiilor financiare, a societăților de gestionare a activelor și a întreprinderilor de servicii auxiliare care altfel ar fi consolidate. În sensul prezentului alineat, cerința de capital pentru întreprinderile de investiții din țări terțe, instituții financiare, societăți de gestionare a activelor și întreprinderi de servicii auxiliare este o cerință de capital noțională.

Articolul 23

Autoritățile competente solicită întreprinderilor de investiții dintr-un grup care a beneficiat de renunțarea prevăzută la articolul 22 să le notifice asupra riscurilor care ar putea submina pozițiile lor financiare, inclusiv cele asociate cu structura și sursele capitalului și finanțării lor. În cazul în care autoritățile competente consideră apoi că pozițiile financiare ale acestor întreprinderi de investiții nu sunt protejate corespunzător, autoritățile competente le cer să ia măsuri inclusiv, în cazul în care este necesar, limitări ale transferului de capital de la aceste întreprinderi către entitățile din grup.

Atunci când autoritățile competente renunță la obligația supravegherii pe bază consolidată prevăzută la articolul 22, acestea iau alte măsuri corespunzătoare pentru monitorizarea riscurilor, respectiv a expunerilor mari la risc ale întregului grup, inclusiv oricare întreprinderi care nu sunt situate într-un stat membru.

Atunci când autoritățile competente renunță la aplicarea cerințelor de capital pe bază consolidată prevăzute la articolul 22, se aplică pe bază individuală cerințele articolului 123 și ale titlului V capitolul 5 din Directiva 2006/48/CE și la supravegherea întreprinderilor de investiții se aplică pe bază individuală cerințele articolului 124 de la această directivă.

Articolul 24

(1) Prin derogare de la articolul 2 alineatul (2), autoritățile competente pot excepta întreprinderile de investiții de la îndeplinirea cerinței capitalului consolidat stabilită la acest articol, cu condiția ca toate întreprinderile de investiții din grup să intre sub incidența articolului 20 alineatul (2) și grupul să nu includă instituții de credit.

(2) Atunci când sunt îndeplinite cerințele de la alineatul (1), unei întreprinderi de investiții-mamă dintr-un stat membru i se cere să dispună de fonduri proprii la nivel consolidat care sunt întotdeauna cel puțin egale cu cea mai mare sumă dintre următoarele două, calculate pe baza poziției financiare consolidate a întreprinderii de investiții-mamă și în conformitate cu secțiunea 3 din prezentul capitol:

(a) suma cerințelor de capital cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și

(b) suma prevăzută la articolul 21 din prezenta directivă.

(3) Atunci când cerințele de la alineatul (1) sunt îndeplinite, unei întreprinderi de investiții controlată de un holding financiar i se cere să dispună de fonduri proprii la nivel consolidat, care sunt întotdeauna cel puțin egale cu cea mai mare dintre următoarele două sume, calculate pe baza poziției financiare consolidate a holdingului financiar și în conformitate cu secțiunea 3 de la prezentul capitol:

(a) suma cerințelor de capital cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și

(b) suma prevăzută la articolul 21 din prezenta directivă.

Articolul 25

Prin derogare de la articolul 2 alineatul (2) autoritățile competente pot excepta întreprinderile de investiții de la îndeplinirea cerinței de capital consolidat stabilită la acest articol, cu condiția ca toate întreprinderile de investiții aparținând grupului să se încadreze în rândul întreprinderilor de investiții menționate la articolul 20 alineatele (2) și (3) și grupul să nu includă instituții de credit.

Atunci când sunt îndeplinite cerințele de la primul alineat, o întreprinderi de investiții-mamă dintr-un stat membru trebuie să dispună de fonduri proprii la nivel consolidat, care sunt întotdeauna cel puțin egale cu suma cerințelor cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și a valorii prevăzute la articolul 21 din prezenta directivă, calculate pe baza poziției financiare consolidate a întreprinderii de investiții-mamă și în conformitate cu secțiunea 3 din prezentul capitol.

Atunci când sunt îndeplinite cerințele de la primul alineat, unei întreprinderi de investiții controlată de un holding financiar i se cere să dispună de fonduri proprii la nivel consolidat, care sunt întotdeauna cel puțin egale cu suma cerințelor cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și a valorii prevăzute la articolul 21 din prezenta directivă, calculate pe baza poziției financiare consolidate a întreprinderii de investiții-mamă și în conformitate cu prezentul capitol secțiunea 3.

Secțiunea 3

Calculul cerințelor consolidate

Articolul 26

(1) Atunci când exceptarea prevăzută la articolul 22 nu este exercitată, autoritățile competente, în sensul calculării pe bază consolidată a cerințelor de capital prevăzute la anexele I și V și a riscurilor privind clienții prevăzute la articolele 28-32 și la anexa VI, pot permite ca pozițiile din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare al unei instituții să compenseze pozițiile din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare al unei alte instituții, în conformitate cu normele prevăzute la articolele 28-32 anexele I, V și VI.

Pe lângă aceasta, autoritățile competente pot permite ca pozițiile de schimb valutar ale unei instituții să compenseze pozițiile de schimb valutar ale altei instituții, în conformitate cu normele prevăzute la anexa III și/sau anexa V. De asemenea, autoritățile competente pot permite ca pozițiile în mărfuri ale unei instituții să compenseze pozițiile în mărfuri ale altei instituții, în conformitate cu normele stabilite la anexa IV și/sau anexa V.

(2) Autoritățile competente pot permite compensarea pozițiilor de portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare și de schimb valutar și, respectiv, a pozițiilor în mărfuri ale întreprinderilor situate în țări terțe, sub rezerva îndeplinirii simultane a următoarelor condiții:

(a) astfel de întreprinderi au fost autorizate într-o țară terță și fie îndeplinesc definiția instituției de credit prevăzută la articolul 4 alineatul (1) din Directiva 2006/48/CE, fie sunt întreprinderi de investiții recunoscute de țări terțe;

(b) astfel de întreprinderi sunt conforme, în mod individual, cu norme privind rata de adecvare a capitalului echivalente cu cele prevăzute în prezenta directivă și

(c) în țările terțe în cauză nu există reglementări care ar putea afecta semnificativ transferul de fonduri în cadrul grupului.

(3) De asemenea, autoritățile competente pot permite compensarea prevăzută la alineatul (1) între instituțiile din cadrul unui grup care au fost autorizate în statul membru în cauză, cu condiția ca:

(a) în cadrul grupului să existe o alocare satisfăcătoare de capital și

(b) cadrul de reglementare, juridic sau contractual în care operează instituțiile este în măsură să garanteze sprijinul financiar reciproc din interiorul grupului.

(4) Pe lângă aceasta, autoritățile competente pot permite compensarea prevăzută la alineatul (1) dintre instituțiile din cadrul unui grup care îndeplinesc condițiile impuse la alineatul (3) și oricare instituție inclusă în același grup care a fost autorizată în alt stat membru, cu condiția ca instituția să fie obligată să îndeplinească cerințele de capital impuse la articolele 18, 20 și 28 în mod individual.

Articolul 27

(1) La calcularea fondurilor proprii pe bază consolidată se aplică articolul 65 din Directiva 2006/48/CE.

(2) Autoritățile competente responsabile pentru exercitarea supravegherii pe bază consolidată pot recunoaște valabilitatea definițiilor specifice privind fondurile proprii aplicabile instituțiilor în cauză conform capitolului IV în calcularea fondurilor lor proprii consolidate.

Secțiunea 4

Monitorizarea și controlul expunerilor mari la risc

Articolul 28

(1) Instituțiile își monitorizează și își controlează expunerile mari la risc în conformitate cu articolele 106-118 din Directiva 2006/48/CE.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), instituțiile care calculează cerințele de capital pentru activitățile lor privind portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare, în conformitate cu anexele I și II și, după caz, anexa V la prezenta directivă, își monitorizează și își controlează expunerile mari la risc în conformitate cu articolele 106-118 din Directiva 2006/48/CE, sub rezerva modificărilor prevăzute la articolele 29-32 din prezenta directivă.

(3) Până la 31 decembrie 2007, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind funcționarea prezentei secțiuni, împreună cu orice propuneri adecvate.

Articolul 29

(1) Expunerile la risc privind clienții individuali care decurg din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare se calculează prin adunarea următoarelor elemente:

(a) excedentul — atunci când este pozitiv — al unor poziții lungi ale unei instituții față de pozițiile scurte pentru toate instrumentele financiare emise de către clientul în cauză, poziția netă pentru fiecare dintre diferitele instrumente supuse calculului conform metodelor prevăzute la anexa I;

(b) expunerea netă, în cazul asumării prin angajament ferm subscris a unei datorii sau instrument de capitaluri proprii și

(c) expuneri decurgând din tranzacțiile, acordurile și contractele menționate la anexa II cu clientul în cauză, astfel de expuneri fiind calculate în modalitatea prevăzută la anexa respectivă, pentru calcularea valorilor expunerii la risc.

În sensul literei (b), expunerea netă se calculează deducând acele poziții de angajamente ferme subscrise care sunt subscrise ori subcontractate de către părți terțe pe baza unui acord formal, reduse prin aplicarea factorilor prevăzuți la anexa I punctul 41.

În sensul literei (b), în așteptarea unei coordonări suplimentare, autoritățile competente solicită instituțiilor să constituie sisteme de monitorizare și control al expunerilor la risc ale acestora la angajamente ferme subscrise între data angajamentului inițial și prima zi lucrătoare, ținând seama de tipul de riscuri la care sunt expuse pe piețele în cauză.

În sensul literei (c), articolele 84-89 din Directiva 2006/48/CE se exclud din trimiterea de la anexa II punctul 6 la prezenta directivă.

(2) Expunerile la risc privind grupurile de clienți conecși din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare se calculează adunând expunerile la risc la clienții individuali dintr-un grup, astfel cum se calculează la alineatul (1).

Articolul 30

(1) Expunerile generale la risc privind clienți individuali sau grupuri de clienți conecși se calculează adunând expunerile la risc care rezultă din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare și expunerile la risc care rezultă din alt portofoliu, ținând seama de articolele 112-117 din Directiva 2006/48/CE.

Pentru a calcula expunerea la risc care rezultă din alt portofoliu, instituțiile consideră nulă expunerea la risc care rezultă din active care se deduc din fondurile lor proprii în temeiul articolului 13 alineatul (2) paragraful al doilea litera (d).

(2) Expunerile generale la risc ale instituțiilor privind clienții individuali și grupurile de clienți conecși calculate în conformitate cu alineatul (4) sunt raportate în conformitate cu articolul 110 din Directiva 2006/48/CE.

Cu excepția cazurilor legate de tranzacții de răscumpărare, tranzacții de creditare sau împrumut de valori mobiliare sau mărfuri, calculul expunerilor mari la risc privind clienții individuali și grupurile de clienți conecși în sensul notificării nu include recunoașterea reducerii riscului de credit.

(3) Suma expunerilor la risc privind un client individual sau un grup de clienți conecși de la alineatul (1) se limitează în conformitate cu articolele 111-117 din Directiva 2006/48/CE.

(4) Prin derogare de la alineatul (3) autoritățile competente pot permite ca activele constituind creanțe și alte expuneri la risc privind întreprinderi de investiții recunoscute de țări terțe și case de compensare recunoscute și burse de instrumente financiare să fie supuse aceluiași tratament adaptat celor privind instituțiile prevăzute la articolele 113 alineatul (3) punctul (i), 115 alineatul (2) și 116 din directiva 2006/48/CE.

Articolul 31

Autoritățile competente pot autoriza ca limitele prevăzute la articolele 111-117 din Directiva 2006/48/CE să fie depășite în cazul în care sunt îndeplinite următoarele condiții:

(a) expunerea la risc în alt portofoliu privind clientul sau grupul de clienți în cauză nu depășește limitele prevăzute la articolele 111-117 din Directiva 2006/48/CE, aceste limite fiind calculate cu referire la fondurile proprii, după cum se specifică în această directivă, astfel încât excedentul să apară în întregime din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare;

(b) instituția îndeplinește o cerință de capital suplimentară privind excedentul în legătură cu limitele prevăzute la articolul 111 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/48/CE, această cerință de capital suplimentară fiind calculată în conformitate cu anexa VI la această directivă;

(c) atunci când trec cel mult 10 zile de la producerea excedentului, expunerea la risc în portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare referitor la clientul sau grupul de clienți conecși în cauză nu depășește 500 % din fondurile proprii ale instituției;

(d) nici un excedent care a persistat mai mult de 10 zile nu poate depăși în total 600 % din fondurile proprii ale instituției și

(e) instituțiile raportează autorităților competente din trei în trei luni toate cazurile în care limitele prevăzute la articolul 111 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/48/CE au fost depășite pe durata ultimelor trei luni.

Referitor la litera (e), în fiecare caz în care limitele au fost depășite, se comunică suma excedentară și numele clientului.

Articolul 32

(1) Autoritățile competente stabilesc proceduri pentru a preveni eludarea de către instituții a cerințelor suplimentare de capital pe care altfel le-ar presupune la expuneri la risc depășind limitele prevăzute la articolul 111 alineatele (1) și (2) din Directiva 2006/48/CE, odată ce aceste expuneri se mențin mai mult de 10 zile, prin transferul temporar al excedentelor în cauză la o altă societate din cadrul aceluiași grup sau nu și/sau prin întreprinderea de tranzacții artificiale pentru eliminarea expunerii la risc pe o perioadă de 10 zile și crearea unei noi expuneri.

Autoritățile competente notifică Consiliul și Comisia în legătură cu aceste proceduri.

Instituțiile mențin sisteme care asigură comunicarea imediată către autoritățile competente a oricărui transfer care produce efectul menționat la primul paragraf.

(2) Autoritățile competente pot permite instituțiilor cărora li se permite să folosească determinarea alternativă a fondurilor proprii conform articolului 13 alineatul (2) să folosească această determinare în sensul articolelor 30 alineatul (2), 30 alineatul (3) și 31, cu condiția ca instituțiile în cauză să fie obligate să îndeplinească toate obligațiile prevăzute la articolele 110-117 din Directiva 2006/48/CE, în legătură cu expunerile la risc care apar în afara portofoliilor lor privind tranzacțiile cu titluri financiare, prin folosirea fondurilor proprii astfel cum sunt definite în această directivă.

Secțiunea 5

Evaluarea pozițiilor în scop de informare

Articolul 33

(1) Toate pozițiile din portofoliul privind tranzacțiile cu titluri financiare se supun unor norme de evaluare prudentă, astfel cum se specifică la anexa VII partea B. Aceste norme cer instituțiilor să se asigure că valoarea aplicată la fiecare dintre pozițiile portofoliului privind tranzacțiile cu titluri financiare reflectă corespunzător valoarea curentă de piață. Această primă valoare conține un grad corespunzător de certitudine ținând seama de natura dinamică a pozițiilor de portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare, de cerințele de soliditate prudențială și de modul de operare și de scopul cerințelor de capital în legătură cu pozițiile de portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare.

(2) Pozițiile de portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare sunt reevaluate cel puțin zilnic.

(3) În absența unor prețuri de piață imediat disponibile, autoritățile competente pot renunța la cerința impusă la alineatele (1) și (2) și solicită instituțiilor să folosească metode alternative de evaluare, cu condiția ca aceste metode să fie suficient de prudente și să fi fost aprobate de către autoritățile competente.

Secțiunea 6

Gestionarea riscurilor și evaluarea fondurilor proprii

Articolul 34

Autoritățile competente solicită ca fiecare întreprindere de investiții, pe lângă întrunirea cerințelor prevăzute la articolul 13 din Directiva 2004/39/CE, să îndeplinească cerințele prevăzute la articolele 22 și 123 din Directiva 2006/48/CE, sub rezerva dispozițiilor privind nivelul de aplicare prevăzute la articolele 68-73 din această directivă.

Secțiunea 7

Cerințe privind informarea

Articolul 35

(1) Statele membre solicită ca întreprinderile de investiții și instituțiile de credit să comunice autorităților competente din statele membre de origine toate informațiile necesare pentru evaluarea conformității lor cu normele adoptate în conformitate cu prezenta directivă. De asemenea, statele membre se asigură că mecanismele de control intern și procedurile administrative și contabile ale instituțiilor permit în orice moment verificarea conformității lor cu aceste norme.

(2) Întreprinderile de investiții raportează autorităților competente în maniera specificată de acestea din urmă cel puțin o dată pe lună, în cazul întreprinderilor care intră sub incidența articolului 9, cel puțin din trei în trei luni, în cazul întreprinderilor care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) și cel puțin din șase în șase luni, în cazul întreprinderilor care intră sub incidența articolului 5 alineatul (3).

(3) Fără a aduce atingere alineatului (2), întreprinderilor de investiții care intră sub incidența articolului 5 alineatul (1) și a articolului 9 li se cere să furnizeze informații pe bază consolidată sau subconsolidată numai din șase în șase luni.

(4) Instituțiile de credit sunt obligate să raporteze în maniera specificată de autoritățile competente ori de câte ori sunt obligate să raporteze în temeiul Directivei 2006/48/CE.

(5) Autoritățile competente obligă instituțiile să le raporteze de îndată orice caz în care contrapartidele acestora din acordurile repo și acordurile reverse repo, sau din tranzacțiile de creditare de valori mobiliare și mărfuri și tranzacții de împrumut de valori mobiliare și mărfuri nu își onorează obligațiile.

CAPITOLUL VI

Secțiunea 1

Autoritățile competente

Articolul 36

(1) Statele membre desemnează autoritățile competente pentru îndeplinirea funcțiilor prevăzute de prezenta directivă. Statele membre informează Comisia în acest sens, indicând orice separare a funcțiilor.

(2) Autoritățile competente sunt autorități publice sau organisme recunoscute oficial de dreptul intern sau de către autoritățile publice în cadrul unui sistem de supraveghere efectiv din statul membru în cauză.

(3) Autoritățile competente beneficiază de toate competențele necesare pentru îndeplinirea sarcinilor lor și în special cea de supraveghere a constituirii portofoliilor tranzacțiilor cu titluri financiare.

Secțiunea 2

Supravegherea

Articolul 37

(1) Titlul V capitolul 4 din Directiva 2006/48/CE se aplică mutatis mutandis la supravegherea întreprinderilor de investiții în conformitate cu următoarele proceduri:

(a) trimiterile la articolul 6 din Directiva 2006/48/CE se interpretează ca trimiteri la articolul 5 din Directiva 2004/39/CE;

(b) trimiterile la articolele 22 și 123 din Directiva 2006/48/CE se interpretează ca trimiteri la articolul 34 din prezenta directivă; și

(c) trimiterile la articolele 44-52 din Directiva 2006/48/CE se interpretează ca trimiteri la articolele 54 și 58 din Directiva 2004/39/CE.

Atunci când un holding financiar-mamă din UE are ca filială o instituție de credit și o întreprindere de investiții, titlul V capitolul 4 din Directiva 2006/48/CE se aplică la supravegherea instituțiilor, ca și cum referirile la instituțiile de credit s-ar face la instituții.

(2) Articolul 129 alineatul (2) din Directiva 2006/48/CE se aplică, de asemenea, și la recunoașterea modelelor interne de instituții în temeiul anexei V la prezenta directivă, în cazul în care cererea este depusă de o instituție de credit-mamă din UE și de filialele acesteia sau de o întreprindere de investiții-mamă din UE și filialele acesteia sau în comun de filialele unui holding financiar-mamă din UE.

Perioada pentru recunoașterea menționată la primul paragraf este de șase luni.

Articolul 38

(1) Autoritățile competente din statele membre cooperează strâns în îndeplinirea funcțiilor prevăzute de prezenta directivă, în special atunci când se prestează servicii de investiții pe baza libertății de prestare a serviciilor sau prin înființarea de sucursale.

Autoritățile competente își furnizează la cerere reciproc toate informațiile susceptibile a facilita supravegherea ratei de adecvare a capitalului instituțiilor, în special verificarea conformității lor cu normele prevăzute de prezenta directivă.

(2) Orice schimb de informații între autoritățile competente care se efectuează în temeiul prezentei directive se supune următoarelor obligații de secret profesional:

(a) pentru întreprinderile de investiții, obligațiile impuse la articolele 54 și 58 din Directiva 2004/39/CE și

(b) pentru instituțiile de credit, obligațiile impuse la articolele 44-52 din Directiva 2006/48/CE.

CAPITOLUL VII

Divulgare

Articolul 39

Cerințele prevăzute la titlul V capitolul 5 din Directiva 2006/48/CE se aplică întreprinderilor de investiții.

CAPITOLUL VIII

Secțiunea 1

Articolul 40

În sensul calculării cerințelor minime de capital pentru riscul contrapartidei în temeiul prezentei directive și pentru calcularea cerințelor minime de capital pentru riscul de credit în temeiul Directivei 2006/48/CE și fără a aduce atingere dispozițiilor de la anexa III partea 2 punctul 6 din această directivă, expunerile la risc privind întreprinderile de investiții recunoscute în țări terțe și expunerile la risc privind case de compensare și burse recunoscute sunt tratate ca expuneri la risc privind instituțiile.

Secțiunea 2

Competențe de executare

Articolul 41

(1) Comisia decide cu privire la orice adaptare tehnică în următoarele domenii, în conformitate cu procedura menționată la articolul 42 alineatul (2):

(a) clarificarea definițiilor de la articolul 3 cu scopul de a asigura aplicarea uniformă a prezentei directive;

(b) clarificarea definițiilor de la articolul 3 pentru a ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare;

(c) ajustarea sumelor capitalului inițial prevăzute la articolele 5-9 și a sumelor menționate la articolul 18 alineatul (2), pentru a ține seama de evoluțiile din domeniul economic și monetar;

(d) ajustarea categoriilor de întreprinderi de investiții de la articolul 20 alineatele (2) și (3) pentru a ține seama de evoluțiile de pe piețele financiare;

(e) clarificarea cerinței prevăzute la articolul 21 pentru a asigura aplicarea uniformă a prezentei directive;

(f) alinierea terminologiei și încadrarea definițiilor în conformitate cu actele ulterioare aplicabile instituțiilor și problemelor aferente;

(g) ajustarea dispozițiilor tehnice de la anexele I-VII ca rezultat al evoluțiilor de pe piețele financiare, din măsurarea riscurilor, din standardele sau cerințele contabile care țin seama de legislația comunitară sau care au în vedere convergența practicilor de supraveghere sau

(h) adaptări tehnice pentru a ține seama de rezultatul revizuirii menționate la articolul 65 alineatul (3) din directiva 2004/39/CE.

(2) Nici una dintre măsurile de punere în aplicare adoptate nu poate schimba dispozițiile esențiale ale prezentei directive.

Articolul 42

(1) Comisia este sprijinită de Comitetul Bancar European instituit prin Decizia 2004/10/CE (12) a Comisiei din 5 noiembrie 2003 (denumit în continuare „comitetul”).

(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică procedura prevăzută la articolul 5 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 7 alineatul (3) și ale articolului 8.

Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.

(3) Fără a aduce atingere măsurilor de punere în aplicare adoptate deja, la expirarea unei perioade de doi ani de la adoptarea prezentei directive și până la 1 aprilie 2008, aplicarea dispozițiilor prezentei directive privind adoptarea normelor tehnice, a modificărilor și deciziilor în conformitate cu alineatul (2) se suspendă. Hotărând la propunerea Comisiei și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat, Parlamentul și Consiliul pot proroga aceste dispoziții și, în acest scop, le revizuiesc până la expirarea acestei perioade sau până la data stabilită la prezentul alineat, în funcție de care dintre aceste date este anterioară.

(4) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.

Secțiunea 3

Dispoziții tranzitorii

Articolul 43

Articolul 152 alineatele (1)-(7) din Directiva 2006/48/CE se aplică, în conformitate cu articolul 2 și capitolul V, secțiunile 2 și 3 ale prezentei directive, la întreprinderile de investiții care calculează sumele de risc ponderate, în sensul anexei II la prezenta directivă, în conformitate cu articolele 84-89 din Directiva 2006/48/CE sau folosind abordarea de măsurare avansată, astfel cum este specificată la articolul 105 din această directivă pentru calcularea cerințelor de capital aplicabile pentru risc operațional.

Articolul 44

Până la 31 decembrie 2012, pentru întreprinderile de investiții al căror indicator pertinent pentru linia de activitate „tranzacții și vânzări” reprezintă cel puțin 50 % din totalul indicatorilor pertinenți pentru toate liniile de activitate calculate în conformitate cu articolul 20 din prezenta directivă și cu anexa X partea 2 punctele 1-4 la Directiva 2006/48/CE, statele membre pot aplica un procent de 15 % la linia de activitate „tranzacții și vânzări”.

Articolul 45

(1) Autoritățile competente pot permite întreprinderilor de investiții să depășească limitele privind expunerile mari la risc prevăzute la articolul 111 din Directiva 2006/48/CE. Întreprinderile de investiții nu sunt obligate să includă excedentele în calcularea cerințelor lor de capital care depășesc aceste limite, după cum se prevede la articolul 75 litera (b) din această directivă. Această posibilitate este valabilă până la 31 decembrie 2010 sau până la data intrării în vigoare a oricărei modificări ulterioare tratării expunerilor mari la risc în conformitate cu articolul 119 din Directiva 2006/48/CE, în funcție de care dintre aceste date este anterioară. Pentru exercitarea acestei posibilități, trebuie îndeplinite următoarele condiții:

(a) întreprinderea de investiții prestează servicii de investiții sau activități de investiții legate de instrumentele financiare enumerate la anexa I secțiunea C punctele 5, 6, 7, 9 și 10 la Directiva 2004/39/CE;

(b) întreprinderea de investiții nu prestează astfel de servicii pentru clienți cu amănuntul și nu întreprinde astfel de activități de investiții pentru sau în numele acestora;

(c) apar încălcări ale limitelor menționate la partea introductivă a prezentului alineat în legătură cu expunerile la risc rezultate din contracte care constituie instrumente financiare astfel cum sunt enumerate la litera (a) și se referă la mărfuri sau valori subiacente în sensul anexei I secțiunea C punctul 10 la Directiva 2004/39/CE (MiFID) și se calculează în conformitate cu anexele III și IV la Directiva 2006/48/CE sau în legătură cu expunerile la risc rezultate din contracte referitoare la livrări de mărfuri sau drepturi de emisie și

(d) întreprinderea de investiții are o strategie documentată pentru gestionarea și în special pentru controlarea și limitarea riscurilor apărute din concentrarea expunerilor. Întreprinderea de investiții informează fără întârziere autoritățile competente în legătură cu această strategie și cu toate schimbările semnificative legate de aceasta. Întreprinderea de investiții face aranjamente corespunzătoare pentru a asigura o monitorizare continuă a bonității împrumutaților, în funcție de impactul acestora asupra riscului de concentrare. Aceste aranjamente permit întreprinderii de investiții să reacționeze adecvat și suficient de prompt la orice deteriorare a bonității.

(2) Atunci când o întreprindere de investiții depășește limitele interne stabilite în conformitate cu strategia menționată la alineatul (1) litera (d), aceasta anunță fără întârziere autoritatea competentă în legătură cu dimensiunea și tipul excedentului și identitatea contrapartidei.

Articolul 46

Prin derogare de la articolul 20 alineatul (1), până la 31 decembrie 2011 autoritățile competente pot alege, de la caz la caz, să nu aplice cerințele de capital decurgând din articolul 75 litera (d) din Directiva 2006/48/CE în legătură cu întreprinderile de investiții la care nu se aplică articolul 20 alineatele (2) și (3), ale căror poziții totale de portofoliu privind tranzacțiile cu titluri financiare nu depășesc niciodată 50 de milioane EUR și al căror număr mediu de angajați în domeniu pe durata exercițiului financiar nu este mai mare de 100.

În schimb, cerința de capital referitoare la aceste întreprinderi de investiții este cel puțin sub valoarea:

(a) cerințelor de capital decurgând din articolul 75 litera (d) din Directiva 2006/48/CE și

(b) 12/88 din cea mai mare valoare dintre următoarele două: (i) suma cerințelor de capital cuprinse la articolul 75 literele (a)-(c) din Directiva 2006/48/CE și (ii) suma prevăzută la articolul 21 din prezenta directivă, fără a aduce atingere dispozițiilor de la articolul 20 alineatul (5).

În cazul în care se aplică litera (b), se aplică o creștere graduală pe bază cel puțin anuală.

Aplicarea prezentei derogări nu are ca rezultat o reducere a nivelului general al cerințelor de capital pentru o întreprindere de investiții, în comparație cu cerințele până la 31 decembrie 2006, decât în cazul în care o astfel de reducere este prudențial justificată printr-o reducere a dimensiunii activității întreprinderii de investiții.

Articolul 47

Până la 31 decembrie 2009 sau până la o dată mai recentă specificată de autoritățile competente de la caz la caz, instituțiile care au primit o recunoaștere a modelului de risc specific înainte de 1 ianuarie 2007 în conformitate cu anexa V punctul 1, pe baza acestei recunoașteri existente pot trata punctele 4 și 8 din anexa V la Directiva 93/6/CEE astfel cum se aplicau înainte de 1 ianuarie 2007.

Articolul 48

(1) Dispozițiile privind cerințele de capital enunțate de prezenta directivă și de Directiva 2006/48/CE nu se aplică întreprinderilor de investiții a căror activitate principală constă exclusiv în prestarea de servicii de investiții sau de activități legate de instrumentele financiare prevăzute la anexa 1 secțiunea C punctele 5, 6, 7, 9 și 10 la Directiva 2004/39/CE și la care Directiva 93/22/CEE (13) nu s-a aplicat la 31 decembrie 2006. Această derogare este valabilă până la 31 decembrie 2010 sau până la data intrării în vigoare a oricăror modificări în temeiul alineatelor (2) și (3), în funcție de care dintre acestea este anterioară.

(2) În cadrul revizuirii solicitate la articolul 65 alineatul (3) din Directiva 2004/39/CE, Comisia, pe baza consultărilor publice și ținând seama de discuțiile purtate cu autoritățile competente, informează Parlamentul și Consiliul în legătură cu:

(a) un regim adecvat pentru supravegherea prudențială a întreprinderilor de investiții a căror activitate principală constă exclusiv în prestarea de servicii de investiții sau în activități referitoare la instrumente derivate privind mărfurile sau contracte de instrumente derivate prevăzute la anexa I secțiunea C punctele 5, 6, 7, 9 și 10 la Directiva 2004/39/CE și

(b) oportunitatea modificării Directivei 2004/39/CE pentru a crea o categorie suplimentară de întreprinderi de investiții a căror activitate principală constă exclusiv în prestarea de servicii de investiții sau de activități referitoare la instrumentele financiare prevăzute la anexa I secțiunea C punctele 5, 6, 7, 9 și 10 la Directiva 2004/39/CE privind aprovizionările cu energie (inclusiv electricitate, cărbune, gaze și petrol).

(3) Pe baza raportului menționat la alineatul (2), Comisia poate înainta propuneri pentru modificarea prezentei directive și a Directivei 2006/48/CE.

Secțiunea 4

Dispoziții finale

Articolul 49

(1) Statele membre adoptă și publică până la 31 decembrie 2006 actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma articolelor 2, 3, 11, 13, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 29, 30, 33, 34, 35, 37, 39, 40, 41, 43, 44, 50 și anexelor I, II, III, V, VII. Statele membre comunică de îndată Comisiei textul acestor acte și un tabel de corespondență între aceste acte și prezenta directivă.

Statele membre aplică aceste acte de la 1 ianuarie 2007.

Atunci când statele membre adoptă aceste acte, cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. De asemenea, acestea includ o declarație potrivit căreia trimiterile din actele cu putere de lege și actele administrative la directivele abrogate prin prezenta directivă se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.

(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.

Articolul 50

(1) Articolul 152 alineatele (8)-(14) la Directiva 2006/48/CE se aplică mutatis mutandis în sensul prezentei directive sub rezerva următoarelor dispoziții care se aplică atunci când se exercită posibilitatea menționată la articolul 152 alineatul (8) din Directiva 2006/48/CE:

(a) trimiterile la anexa II punctul 7 din prezenta directivă la Directiva 2006/48/CE se interpretează ca trimiteri la Directiva 2000/12/CE în forma aflată în vigoare până la 1 ianuarie 2007; și

(b) Anexa II punctul 4 la prezenta directivă se aplică în forma aflată în vigoare până la 1 ianuarie 2007.

(2) Articolul 157 alineatul (3) din Directiva 2006/48/CE se aplică mutatis mutandis în sensul articolelor 18 și 20 din prezenta directivă.

Articolul 51

Până la 1 ianuarie 2011, Comisia revizuiește punerea în aplicare a prezentei directive și întocmește un raport pe care îl transmite Parlamentului și Consiliului împreună cu orice propuneri de modificare adecvate.

Articolul 52

Directiva 93/6/CEE, astfel cum a fost modificată prin directivele enumerate la anexa VIII partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre privind termenele pentru transpunerea în dreptul intern a directivelor prevăzute la anexa VIII partea B.

Trimiterile la directivele abrogate se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și trebuie înțelese în conformitate cu tabelul de corespondență prevăzut la anexa IX.

Articolul 53

Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

Articolul 54

Prezenta directivă se adresează statelor membre.

Adoptată la Strasburg, 14 iunie 2006. Pentru Parlamentul European Președintele J. BORRELL FONTELLES Pentru Consiliu Președintele H. WINKLER

(1) JO C 234, 22.9.2005, p. 8.

(2) JO C 52, 2.3.2005, p. 37.

(3) Avizul Parlamentului European din 28 septembrie 2005 (nepublicat încă în Jurnalul Oficial) și Decizia Consiliului din 7 iunie 2006.

(4) JO L 141, 11.6.1993, p. 1, directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2005/1/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 79, 24.3.2005, p. 9).

(5) JO L 145, 30.4.2004, p. 1.

(6) JO L 177, 30.6.2006, p. 1.

(7) JO L 184, 17.7.1999, p. 23.

(8) JO C 284 E, 21.11.2002, p. 115.

(9) JO L 35, 11.2.2003, p. 1 directivă astfel cum a fost modificată prin Directiva 2005/1/CE.

(10) JO L 9, 15.1.2003, p. 3.

(11) JO L 222, 14.8.1978, p. 11. Directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2003/51/CE a Parlamentului European și a Consiliului (JO L 178, 17.7.2003, p. 16).

(12) JO L 3, 7.1.2004, p. 36.

(13) Directiva 93/22/CEE a Consiliului din 10 mai 1993 privind serviciile de investiții în domeniul valorilor mobiliare (JO L 141, 11.6.1993, p. 27), directivă astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 2002/87/CE.

ANEXA I

CALCULAREA CERINȚELOR DE CAPITAL PENTRU RISCUL DE POZIȚIE

DISPOZIȚII GENERALE

Calcularea pozițiilor nete

1. Excedentul pozițiilor lungi (scurte) ale unei instituții față de pozițiile ei scurte (lungi) pentru aceleași acțiuni, titluri de creanță și instrumente financiare convertibile și contracte futures financiare, opțiuni, warrant-uri și warrant-uri acoperite identice constituie poziția netă a instituției pentru fiecare dintre aceste instrumente diferite. În calcularea poziției nete autoritățile competente permit ca pozițiile în instrumente derivate să fie tratate, după cum se prevede la punctele 4-7, ca poziții în valoarea mobiliară subiacentă (sau noțională) sau în valorile mobiliare subiacente (sau noționale). Deținerea de către instituții a propriilor titluri de creanță nu se ia în considerare la calcularea riscului specific în temeiul punctului 14.

2. Nu este permisă calcularea pozițiilor între un titlu convertibil și o poziție de compensare pentru instrumentul subiacent, decât în cazul în care autoritățile competente adoptă o abordare conform căreia se ia în considerare probabilitatea ca un anumit titlu convertibil să fie convertit sau dispun de o cerință de capital pentru acoperirea oricărei pierderi pe care conversia ar putea să o determine.

3. Toate pozițiile nete, indiferent de semnul lor, trebuie convertite zilnic în moneda de referință folosită de instituție în rapoarte la cursul zilei în vigoare anterior agregării.

Instrumente speciale

4. Contractele futures privind rata dobânzii, contractele forward privind rata dobânzii (FRA) și angajamentele la termen de cumpărare sau vindere a instrumentelor de datorie sunt tratate drept combinații de poziții lungi și scurte. Astfel o poziție lungă pentru un contract futures privind rata dobânzii este tratată ca o combinație dintre un împrumut scadent la data livrării contractului futures și deținerea unui activ scadent la o dată egală cu cea pentru instrumentul sau poziția noțională subiacentă contractului futures în cauză. În mod similar contractele FRA vor fi tratate ca poziție lungă scadentă la o dată egală cu data decontării plus perioada contractului și o poziție scurtă scadentă la o dată egală cu data decontării. Atât împrumutul cât și deținerea de active se includ în prima categorie prevăzută în tabelul 1 de la punctul 14 cu scopul de a calcula capitalul cerut pentru riscul special la contractele futures privind rata dobânzii și contractele FRA. Un angajament la termen de cumpărare a unui instrument de datorie este tratat ca o combinație dintre un împrumut scadent la data livrării și o poziție lungă (spot) pentru instrumentul de datorie propriu zis. Împrumutul este inclus în prima categorie cuprinsă în tabelul 1 de la punctul 14 în sensul riscului special, iar instrumentul de datorie pe oricare coloană potrivită din cadrul aceluiași tabel.

Autoritățile competente pot permite ca cerințele de capital pentru un contract futures tranzacționat la bursă să fie egale cu marja cerută de bursă, în cazul în care au convingerea că această marjă oferă o determinare precisă a riscului asociat contractului futures și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru un contract futures care ar rezulta dintr-un calcul efectuat folosind metoda prevăzută în prezenta anexă sau aplicând metoda modelelor interne descrisă la anexa V. De asemenea, autoritățile competente pot permite ca cerința de capital pentru un contract pentru instrumente derivate extrabursiere de tipul menționat la prezentul punct compensat de o casă de compensare recunoscută de aceste autorități să fie egală cu marja cerută de casa de compensare, în cazul în care autoritățile competente au convingerea că această marjă oferă o determinare precisă a riscului asociat contractului de instrumente financiare derivate și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru contractul în cauză care ar rezulta dintr-un calcul efectuat folosind metoda prevăzută în prezenta anexă sau aplicând metoda modelelor interne descrisă la anexa V.

În sensul prezentului punct, „poziție lungă” înseamnă o poziție în care o instituție a stabilit rata dobânzii pe care o va încasa la un moment dat în viitor și „poziție scurtă” înseamnă o poziție în care a stabilit rata dobânzii pe care o va plăti la un moment dat în viitor.

5. Opțiunile privind ratele dobânzilor, instrumentele de datorie, capitalurile proprii, indicii de capital propriu, contractele futures pe instrumente financiare, instrumente swap și monedele străine sunt tratate ca și cum ar fi poziții egale ca valoare cu valoarea instrumentului subiacent la care se referă opțiunea înmulțită cu delta respectiv în sensul prezentei anexe. Pozițiile astfel obținute pot fi determinate net față de oricare poziții compensatoare în valori mobiliare sau instrumente derivate subiacente identice. Modificarea delta folosită este cea a bursei în cauză, calculată de autoritățile competente sau, în cazul în care nu este disponibilă sau pentru opțiunile pentru instrumente derivate extrabursiere, calculată chiar de către instituție, cu condiția ca autoritățile competente să fie convinse că modelul folosit de către instituție este justificat.

Cu toate acestea, autoritățile competente pot să prevadă, de asemenea, ca instituțiile să își calculeze modificarea delta respectivă folosind metodologia specificată de autoritățile competente.

În afară de riscul delta, se iau măsuri de protecție și împotriva altor riscuri. Autoritățile competente pot permite ca cerința privind o opțiune subscrisă tranzacționată la bursă să fie egală cu marja cerută de către bursă, în cazul în care acestea sunt pe deplin convinse că această marjă oferă o determinare precisă a riscului asociat opțiunii și că este cel puțin egală cu cerința de capital privind o opțiune care ar rezulta dintr-un calcul efectuat folosind metoda prevăzută în restul prezentei anexe sau aplicând modelele interne descrise la anexa V. De asemenea, autoritățile competente pot permite ca cerința de capital pentru o opțiune pentru instrumente derivate extrabursiere, compensată de o casă de compensare recunoscută de autoritățile competente, să fie egală cu marja cerută de casa de compensare, în cazul în care acestea sunt pe deplin convinse că această marjă oferă o determinare precisă a riscului asociat opțiunii și că este cel puțin egală cu cerința de capital pentru o opțiune pentru instrumente derivate extrabursiere care ar rezulta dintr-un calcul efectuat folosind metoda prevăzută în restul prezentei anexe sau aplicând metoda modelelor interne descrisă la anexa V. În afară de aceasta, autoritățile competente pot permite ca cerința privind o opțiune achiziționată la bursă sau o opțiune pentru instrumente derivate extrabursiere să fie aceeași ca și pentru instrumentul subiacent acesteia, sub rezerva constrângerii ca cerința rezultată să nu depășească valoarea de piață a opțiunii. Cerința privind o opțiune subscrisă pentru instrumente derivate extrabursiere se stabilește în relație cu instrumentul subiacent acesteia.

6. Warrant-urile referitoare la titluri de creanță și capitalurile proprii sunt tratate în același mod ca și opțiunile menționate la punctul 5.

7. Instrumentele swap sunt tratate în sensul riscului de rată a dobânzii pe aceeași bază ca și instrumentele care figurează în bilanț. Astfel un instrument swap privind rata dobânzii pe baza căruia o instituție încasează dobândă la o rată fluctuantă și plătește dobândă la o rată fixă este tratat ca echivalent cu o poziție lungă pentru un instrument cu rată fluctuantă având scadența pe o perioadă echivalentă cu perioada de până la refixarea dobânzii și poziție scurtă pentru un instrument cu rată fixă având aceeași scadența ca și instrumentul swap.

A. TRATAMENTUL VÂNZĂTORULUI DE PROTECȚIE

8. Atunci când se calculează cerința de capital pentru riscul de piață al părții care își asumă riscul de credit („vânzătorul de protecție”), în cazul în care nu se specifică altfel, trebuie folosită suma noțională a contractului de credit derivat. În scopul calculării cerinței pentru risc specific, cu excepția contractelor swap pe venit global, scadența contractului de credit derivat se aplică în locul scadenței obligației. Pozițiile sunt determinate după cum urmează:

(i) Un contract swap pe venit global creează o poziție lungă privind riscul general de piață al obligației de referință și o poziție scurtă privind riscul general de piață al unei obligațiuni guvernamentale cu scadența egală cu perioada de până la următoarea stabilire a dobânzii și căreia i se atribuie o pondere a riscului de 0 % în temeiul anexei VI la Directiva 2006/48/CE. De asemenea, creează o poziție lungă privind riscul specific al obligației de referință.

(ii) Un contract swap cu risc de