4.

La articolul 3a, alineatele (3)-(7) se înlocuiesc cu următorul text: „(3) Încărcătura din interiorul Uniunii sau care tranzitează Uniunea, inclusiv în aeroporturi, porturi maritime și zone de liber schimb, este supusă inspecției în scopul asigurării faptului că nu conține articole interzise de Rezoluțiile 1718 (2006), 1874 (2009), 2087 (2013), 2094 (2013) sau 2270 (2016) ale Consiliului de Securitate al ONU, inclusiv în următoarele situații: (a) dacă încărcătura a provenit din Coreea de Nord; (b) încărcătura are ca destinație Coreea de Nord; (c) în cazul în care încărcătura a fost intermediată sau facilitată de Coreea de Nord sau de către resortisanți ai acestei țări ori de persoane sau entități care acționează în numele resortisanților respectivi sau la ordinul acestora ori de entități deținute sau controlate de aceștia; (d) în cazul în care încărcătura a fost intermediată sau facilitată de persoane, organisme sau entități enumerate în anexa IV; (e) în cazul în care încărcătura este transportată pe navele care arborează pavilionul Coreei de Nord sau în aeronave înregistrate în Coreea de Nord ori pe nave sau în aeronave apatride. (4) Încărcătura din interiorul Uniunii sau care tranzitează Uniunea, inclusiv în aeroporturi sau porturi maritime și care nu intră în domeniul de aplicare al alineatului (3), este supusă inspecției în cazul în care există motive întemeiate pentru a se considera că aceasta conține articole ale căror vânzare, furnizare, transfer sau export sunt interzise de prezentul regulament în următoarele situații: (a) dacă încărcătura a provenit din Coreea de Nord; (b) încărcătura are ca destinație Coreea de Nord; (c) în cazul în care încărcătura a fost intermediată sau facilitată de Coreea de Nord sau de către resortisanți ai acestei țări ori de persoane sau entități care acționează în numele resortisanților respectivi. (5) Alineatele (3) și (4) nu aduc atingere inviolabilității și protecției valizelor diplomatice și consulare prevăzute în Convenția de la Viena privind relațiile diplomatice din 1961 și în Convenția de la Viena privind relațiile consulare din 1963. (6) Se interzice să se furnizeze acces în porturile situate pe teritoriul Uniunii: (a) oricărei nave în cazul căreia există motive întemeiate să se considere că aceasta este deținută sau controlată, direct sau indirect, de către o persoană sau entitate enumerată în anexa IV; (b) oricărei nave în cazul în care există motive întemeiate pentru a considera că aceasta conține articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export sunt interzise de Rezoluțiile 1718 (2006), 1874 (2009), 2087 (2013), 2094 (2013) sau 2270 (2016) ale Consiliului de Securitate al ONU; (c) oricărei nave care a refuzat să se supună inspecției după ce inspecția a fost autorizată de statul de pavilion al navei sau de statul de înregistrare și (d) oricărei nave care arborează pavilionul Coreei de Nord sau unei nave apatride care a refuzat să se supună inspecției. Interdicția prevăzută la primul paragraf nu se aplică: (a) în caz de urgență; (b) în cazul unei nave maritime care intră într-un port pentru inspecție sau (c) în cazul în care nava se întoarce în portul de origine. (7) Se interzice oricărei aeronave să decoleze, să aterizeze sau să survoleze teritoriul Uniunii în cazul în care există motive întemeiate să se considere că aeronava conține articole a căror furnizare, vânzare, transfer sau export sunt interzise de Rezoluțiile 1718 (2006), 1874 (2009), 2087 (2013), 2094 (2013) sau 2270 (2016) ale Consiliului de Securitate al ONU. Interdicția de la primul paragraf nu se aplică: (a) în cazul în care aeronava aterizează pentru inspecție; (b) în cazul unei aterizări de urgență. (8) Prin derogare de la interdicția prevăzută la alineatul (6) primul paragraf, autoritatea competentă relevantă din statul membru, astfel cum este identificată pe site-urile internet enumerate în anexa II, poate autoriza o navă maritimă să intre într-un port, în cazul în care Comitetul pentru sancțiuni a stabilit în prealabil că acest lucru este necesar în scopuri umanitare sau în orice alt scop care se încadrează în obiectivele Rezoluțiilor 1718 (2006), 1874 (2009), 2087 (2013), 2094 (2013) sau 2270 (2016) ale Consiliului de Securitate al ONU.”