RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene C 273/1

CONTURI ANUALE ALE COMUNITĂȚILOR EUROPENE

EXERCIȚIUL FINANCIAR 2008

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ȘI RAPOARTE CONSOLIDATE PRIVIND EXECUȚIA BUGETARĂ

(2009/C 273/01)

CUPRINS

Notă cu privire la conturile consolidate

Execuția şi contabilitatea bugetului UE

PARTEA I — Situații financiare consolidate ale comunităților europene şi note explicative

A. Bilanț

B. Contul rezultatului economic

C. Tabelul fluxurilor de numerar

D. Situația modificărilor activelor nete

E. Note la situațiile financiare

PARTEA II — Rapoarte consolidate privind execuția bugetară a comunităților europene şi note explicative

SECȚIUNEA A — Rapoarte consolidate privind execuția bugetară*

SECȚIUNEA B — Note explicative la rapoartele consolidate privind execuția bugetară

NOTĂ CU PRIVIRE LA CONTURILE CONSOLIDATE

Conturile consolidate anuale ale Comunităților Europene pentru anul 2008 au fost pregătite pe baza informațiilor prezentate de celelalte instituții și organisme în conformitate cu articolul 129.2 din Regulamentul financiar care se aplică bugetului general al Comunităților Europene. Declar, prin prezenta, că au fost pregătite în conformitate cu Titlul VII din acest Regulament financiar și cu principiile contabile, normele și metodele stabilite în anexa la situațiile financiare.

Am obținut de la contabilii acestor instituții și organisme, care au atestat corectitudinea, toate informațiile necesare pentru întocmirea situațiilor financiare anuale care prezintă activele și pasivele Comunităților Europene și execuția bugetară.

Prin prezenta certific că pe baza acestor informații și pe baza verificărilor pe care le-am considerat necesare pentru a valida conturile Comisiei Europene, am asigurarea rezonabilă că situațiile financiare anuale prezintă în mod fidel și corect poziția financiară a Comunităților Europene în toate aspectele materiale.

Ph. TAVERNE Contabil al Comisiei Europene

EXECUȚIA ȘI CONTABILITATEA BUGETULUI UE

1. ELABORAREA ANUALĂ A BUGETULUI

Bugetul UE finanțează un spectru larg de politici și programe în cadrul Uniunii. În conformitate cu prioritățile stabilite de statele membre, Comisia realizează programe, activități și proiecte specifice în domeniu. Acestea includ de la proiecte de sprijinire a educației pentru mobilitatea studenților și a profesorilor până la proiecte ce vizează îmbunătățirea mediului de lucru pentru lucrătorii din UE sau consolidarea controlului la frontierele externe.

Aproximativ 94 % din bugetul UE finanțează asemenea politici și activități ale UE, pentru care și-au dat acordul toate statele membre. Legătura directă dintre bugetul anual și politicile UE este asigurată prin întocmirea bugetului pe activități (IBA). Nomenclatorul bugetar pe activități, introdus pentru prima dată în bugetul 2004, permite identificarea clară a domeniilor de politică ale Uniunii Europene, cât și a sumei totale a resurselor alocate fiecăruia dintre aceste domenii.

Cele 31 de domenii de politică sunt subdivizate în circa 200 de activități, dintre care aproximativ 110 includ rubrici bugetare de funcționare și sunt înscrise, prin urmare, în nomenclatorul bugetar drept capitole bugetare. Aceste domenii de politică sunt predominant operaționale, deoarece activitățile lor principale urmăresc avantajarea unui beneficiar terț, fiecare în cadrul domeniului său respectiv de activitate. Cu toate acestea, alte domenii de politică, precum „Coordonare și consultanță juridică” și „Buget”, sunt orizontale și asigură funcționarea adecvată a Comisiei. Structura pe activități oferă cadrul conceptual comun pentru stabilirea de priorități, planificare, bugetare, monitorizare și raportare, cu scopul principal de a îmbunătăți utilizarea eficientă, economică și eficace a resurselor.

Procedura internă de adoptare a proiectului de buget începe cu redactarea acestuia de către Comisie, înainte ca acesta să fie trimis Consiliului care poate face modificări, dacă le consideră necesare. Bugetul actualizat este trimis apoi Parlamentului European, care poate la rândul lui propune modificări sau accepta ori modifica proiectul actual. Odată aprobate toate modificările și actualizările (inclusiv, dacă este necesar, un proiect complet nou propus de Comisie), bugetul este adoptat la jumătatea lunii decembrie de către Parlament. Președintele Parlamentului declară bugetul adoptat, astfel putând fi executat.

2. CUM ESTE FINANȚATĂ CE?

CE are două categorii principale de finanțare: venituri din resurse proprii și venituri diverse.

2.1. Venituri din resurse proprii și creanțe

Veniturile din resurse proprii se acumulează automat la UE în vederea finanțării bugetului fără necesitatea unei decizii ulterioare a autorităților naționale (în 2008 reprezintă 92 % din veniturile totale). Valoarea globală a resurselor proprii necesare finanțării bugetului este determinată de cheltuielile totale minus alte venituri. Valoarea totală a resurselor proprii nu poate depăși 1,24 % din venitul național brut (VNB) al UE. Resursele proprii pot fi împărțite în următoarele categorii:

(1) resursele proprii tradiționale (RPT) includ la rândul lor taxe vamale, taxe agricole și cotizații pentru zahăr. Aceste resurse proprii sunt percepute de la agenții economici și colectate de statele membre în numele UE. Cu toate acestea, statele membre păstrează 25 % cu titlu de compensare pentru costurile de colectare ale acestora. Taxele vamale și taxele agricole sunt percepute asupra importurilor de produse din țări terțe, pe baza valorilor din Tariful Vamal Comun. Cotizațiile pentru zahăr sunt plătite de producătorii de zahăr în vederea finanțării restituirilor la exportul de zahăr. RPT reprezintă, de obicei, aproximativ 15 % din totalul veniturilor din resurse proprii.

(2) resursele proprii bazate pe taxa pe valoarea adăugată (TVA) sunt percepute din bazele TVA ale statelor membre, care sunt armonizate în acest sens, în conformitate cu normele comunitare. Se percepe același procentaj asupra bazei armonizate a fiecărui stat membru. Cu toate acestea, baza TVA luată în calcul este plafonată la 50 % din VNB al fiecărui stat membru. Resursele bazate pe TVA reprezintă, de obicei, aproximativ 15 % din veniturile din resurse proprii;

(3) resursa bazată pe venitul național brut (VNB) este utilizată pentru a echilibra veniturile și cheltuielile bugetare, adică pentru finanțarea părții din buget care nu este acoperită prin celelalte surse de venit. Aceeași rată procentuală este percepută asupra VNB al fiecărui stat membru, stabilită în conformitate cu normele comunitare. Resursa bazată pe VNB reprezintă, de obicei, aproximativ 70 % din veniturile din resurse proprii.

În ceea ce privește plata acestor sume, există conturi separate care conțin resursele proprii tradiționale care, conform articolului 6 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul nr. 1150/2000, au fost stabilite de statele membre, dar nu au fost puse la dispoziția Comunităților deoarece nu au fost încă recuperate sau garantate ori întrucât au fost contestate. Fiecare stat membru trimite Comisiei o situație trimestrială a acestor conturi, cu următoarele detalii pentru fiecare tip de resursă:

— soldul restant din trimestrul anterior;

— sumele recuperate în trimestrul respectiv;

— rectificări ale bazei (corecții/anulări) în timpul trimestrului respectiv;

— sumele amortizate;

— soldul de recuperat la încheierea trimestrului respectiv.

Când se recuperează resursele proprii tradiționale din contabilitatea separată, acestea trebuie puse la dispoziția Comisiei cel mai târziu în prima zi lucrătoare de după a 19-a zi a celei de-a doua luni de după luna în care s-a recuperat creanța.

Trebuie efectuată o reducere a creanțelor în contabilitatea separată pentru a reflecta situațiile în care recuperarea efectivă este improbabilă. Reducerea se bazează pe estimările făcute chiar de statele membre în conformitate cu articolul 6 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000 al Consiliului care stipulează „Împreună cu situațiile trimestriale definitive pentru un anumit an, statele membre vor înainta o estimare a sumei totale a creanțelor incluse în contabilitatea separată la 31 decembrie al anului respectiv și a cărei recuperare a devenit improbabilă.”

Pe baza estimărilor trimise de statele membre, diminuarea se deduce din elementul corespunzător creanțelor de la statele membre la secțiunea de active din bilanț. Totuși, aceasta nu înseamnă renunțarea de către Comisie la recuperarea sumelor acoperite de această ajustare a valorii. Chiar dacă recuperarea pare foarte improbabilă, dacă nu chiar imposibilă, acest lucru nu înseamnă că sumele respective sunt pierdute din bugetul Comunității ca resurse proprii tradiționale. Aceasta deoarece creanțele nerecuperate sunt pierdute doar dacă statul membru a epuizat toate căile pe care este nevoit să le urmeze pentru a obține recuperarea. Când statul membru nu face acest lucru, este considerat responsabil din punct de vedere financiar și i se cere să plătească suma în bugetul Comunității în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1150/2000.

2.2. Venituri diverse

Veniturile diverse provenite din activitățile Comunităților Europene reprezintă aproximativ 8 % din veniturile totale. Acestea sunt, de exemplu, amenzi privind încălcarea concurenței și ordine de recuperare către debitori privați și publici privind gestionarea proiectelor Comunității (ca în exemplele de mai sus). Plățile de penalități impuse de Curtea de Justiție statelor membre care nu respectă anumite hotărâri intră, de asemenea, în această categorie. Comisia gestionează anual sute de mii de proiecte și are nevoie să emită aproximativ 12 000 de ordine de recuperare pe an. Orice datorie neachitată la data scadentă dă naștere la dobânzi de penalizare. În cazul în care datoriile unor părți terțe ale Comunității, altele decât statele membre, rămân scadente, hotărârile Comisiei (și ale Consiliului) care impun obligația de plată sunt direct aplicabile, în conformitate cu normele de procedură civilă din statul pe al cărui teritoriu trebuie să se efectueze executarea. Debitorii în incapacitate de plată fac obiectul unor proceduri de colectare a creanțelor lansate de Serviciul Juridic, care beneficiază de sprijinul unor cabinete externe de avocatură.

3. CUM SE GESTIONEAZĂ ȘI SE CHELTUIE BUGETUL COMUNITAR

3.1. Cheltuieli operaționale primare

Cheltuielile operaționale ale Comunităților Europene acoperă diverse rubrici ale cadrului financiar și iau forme diferite, în funcție de modalitatea în care sunt plătiți și gestionați banii. Conform Regulamentului financiar, Comisia execută bugetul general folosind următoarele metode:

gestiunea centralizată directă: în cazul în care bugetul este executat direct de serviciile Comisiei;

gestiunea centralizată indirectă: în cazurile în care Comisia atribuie sarcini de execuție bugetară organismelor de drept comunitar sau de drept național, precum agențiile comunitare de drept public sau cu misiuni de servicii publice;

gestiunea descentralizată: în cazurile în care Comisia deleagă anumite sarcini de execuție bugetară țărilor terțe;

gestiunea repartizată: în cadrul acestei metode de gestiune, sarcinile de execuție bugetară sunt delegate statelor membre. Majoritatea cheltuielilor, în acest an în valoare de 82 de miliarde EUR (2007: 90 de miliarde EUR) intră sub incidența acestui mod de „Gestiune repartizată” care implică delegarea sarcinilor către statele membre, acoperind domenii precum cheltuielile agricole și acțiunile structurale;

gestiunea în comun: prin această metodă, Comisia încredințează anumite sarcini de execuție unei organizații internaționale.

3.2. Diverșii actori financiari

Colegiul comisarilor își asumă răspunderea politică colectivă, dar nu exercită, practic, el însuși, competențele de execuție bugetară cu care a fost învestit. Colegiul deleagă aceste sarcini, în fiecare an, funcționarilor care sunt responsabili față de Colegiu și care acționează în conformitate cu Regulamentul financiar și cu Statutul personalului. Personalul în cauză – de obicei directorii generali și șefii de unitate – sunt cunoscuți ca „ordonatori de credite delegați”. Aceștia pot, la rândul lor, delega sarcinile de execuție bugetară „ordonatorilor de credite subdelegați”.

Responsabilitățile ordonatorilor de credite includ întregul proces de gestionare, de la fixarea etapelor de lucru necesare pentru atingerea obiectivelor de politică stabilite de instituție până la gestionarea activităților lansate atât din punct de vedere operațional, cât și bugetar, inclusiv semnarea angajamentelor juridice, monitorizarea performanței, efectuarea plăților și chiar recuperarea fondurilor, dacă este cazul. De asemenea, ordonatorii de credite trebuie să organizeze evaluările în vederea analizei viabilității propunerilor făcute (evaluări ex ante) și a măsurării succesului și rentabilității programelor în derulare (evaluări intermediare și ex post). Rezultatele acestor evaluări sunt folosite pentru ameliorarea procesului decizional și pentru creșterea transparenței, responsabilității și rentabilității intervenției comunitare.

Buna gestiune financiară și responsabilitatea corespunzătoare sunt asigurate în fiecare DG prin separarea controlului gestiunii (sub răspunderea ordonatorilor de credite) de auditul intern și controlul de conformitate cu standarde clare de control intern (inspirate din standardele internaționale COSO), controale ex ante și ex post, audit intern independent pe baza evaluării riscurilor și raportare periodică privind activitățile către diverși comisari.

Contabilul execută ordinele de plată și de recuperare întocmite de ordonatorii de credite și este responsabil cu gestionarea trezoreriei, stabilirea normelor și metodelor contabile, validarea sistemelor contabile, ținerea contabilității, întocmirea situațiilor financiare anuale ale instituției și consolidarea conturilor cu cele ale celorlalte entități consolidate. În plus, contabilul trebuie să semneze conturile declarând că acestea oferă o imagine fidelă a poziției financiare.

Auditorul intern, care nu este un actor financiar în sensul strict al termenului, este numit de o instituție sau organism pentru a verifica operarea corectă a sistemului și procedurilor de execuție bugetară și pentru a consilia instituția cu privire la aspectele de gestionare a riscului. Auditorul intern emite opinii independente asupra calității gestiunii și a sistemelor de control și oferă recomandări pentru îmbunătățirea procedurilor operaționale și promovarea bunei gestiuni financiare.

3.3. Angajamentul de a cheltui bugetul UE

Odată bugetul aprobat, DG Buget pune la dispoziție fondurile, prin sistemul de contabilitate al Comisiei, diverselor departamente ale Comisiei, instituțiilor și altor organisme în conformitate cu responsabilitățile privind politicile în cadrul unui sistem numit întocmirea bugetului pe activități. De exemplu, responsabilitatea pentru gestionarea liniilor bugetare relative la mediu ar fi delegate de Comisie șefului sau directorului general al DG Mediu (care devine, în acest context, ordonatorul de credite delegat pentru liniile bugetare în cauză).

Înainte de încheierea unui angajament juridic (de exemplu un contract sau un acord de finanțare) cu o parte terță, trebuie să existe o linie bugetară care să autorizeze activitatea în cauză în bugetul anual. De asemenea, trebuie să existe fonduri suficiente pe linia bugetară în cauză pentru a acoperi respectiva cheltuială. Dacă sunt îndeplinite aceste condiții, fondurile necesare trebuie rezervate în buget prin intermediul unui angajament bugetar efectuat în sistemul contabil.

Odată lansat angajamentul bugetar de persoana responsabilă cu proiectul în cauză, denumit „agent inițiator”, acesta urmează o procedură prestabilită sau un „circuit financiar” – care înseamnă o foaie de hârtie sau un fișier electronic care implică cel puțin două persoane (așa numitul „principiu al celor patru ochi”), inițiatorul și verificatorul. Circuitele financiare stabilite prevăd controale financiare și operaționale înainte de aprobarea angajamentului de ordonatorul de credite responsabil.

Nu se pot cheltui bani din bugetul comunitar decât după încheierea unui angajament juridic scris între Comisie sau un alt organism comunitar și beneficiarul posibil al fondurilor comunitare. În cadrul gestiunii directe centralizate, acest angajament juridic ia forma unui contract încheiat cu un contractant sau a unui acord de finanțare încheiat cu un beneficiar.

Odată aprobat, angajamentul bugetar este înregistrat în sistemul contabil bugetar, iar creditele sunt consumate în consecință. Totuși, acest lucru nu influențează conturile generale (sau cartea mare), deoarece nu s-a generat încă nicio cheltuială. Aceasta se datorează sistemului contabil al Comunităților Europene care cuprinde două elemente separate, dar interconectate:

(a) conturile bugetare, care oferă înregistrări în detaliu ale execuției bugetare; precum și

(b) conturile generale, care sunt utilizate pentru a pregăti bilanțul și rezultatele economice.

Conturile bugetare înregistrează angajamentele și plățile făcute prin intermediul celor aproximativ 1 150 de linii bugetare, în mod zilnic. Conturile bugetare se bazează pe principiul contabilității de casă modificată, ceea ce înseamnă că un element de cheltuială sau venit este înregistrat în contabilitate numai atunci când lichiditățile sunt angajate, plătite sau primite. Acest tip de contabilitate este caracteristic sectorului public, unde accentul cade, în mod tradițional, pe buget și execuția acestuia. Comisia publică cifrele privind stadiul actual al execuției bugetului (cheltuieli) în fiecare lună pe pagina de internet Europa. Cifrele sunt prezentate în funcție de rubricile din cadrul financiar și de domeniile de politică.

Conturile generale (sau cartea mare) utilizează contabilitatea în partidă dublă pentru a înregistra toate veniturile și cheltuielile de pe durata exercițiului financiar (și astfel rezultatul economic) și pentru a stabili situația financiară a CE sub forma unui bilanț de active și pasive la data de 31 decembrie a fiecărui an.

3.4. Efectuarea unei plăți

3.4.1. Norme generale

Nu se poate efectua nicio plată decât după aprobarea prealabilă a unui angajament bugetar de ordonatorul de credite responsabil cu operațiunea în cauză. La efectuarea unei plăți trebuie să se urmeze circuitul financiar obligatoriu care este similar celui urmat de angajamentele bugetare. Aceasta se face prin sistemul contabil și, în paralel, printr-o copie sub formă de hârtie sau electronică. Din nou, procesul este lansat de agentul inițiator și aprobat în ultimă instanță de ordonatorul de credite subdelegat. Odată plata aprobată, sunt actualizate automat conturile bugetare și cele generale.

Odată plata aprobată în sistemul contabil, următorul pas este efectuarea viramentului în contul beneficiarului. Comisia, de exemplu, prin departamentul de trezorerie al DG Buget, efectuează aproape toate plățile sale prin virament bancar. Comisia are deschise conturi la trezoreriile statelor membre, băncile centrale și comerciale.

Comisia efectuează peste un milion de plăți pe an. Comisia participă la SWIFT (Societatea pentru Telecomunicații Financiare Interbancare Mondiale). Zilnic, cel puțin o operațiune de plată, lansată sub controlul departamentului de trezorerie al Direcției Generale Buget, transformă ordinele de plată aprobate în instrucțiuni de plată care sunt transmise în mod automat la băncile unde Comisia are conturile deschise, în vederea plății către beneficiarii desemnați.

3.4.2. Prefinanțarea

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans de numerar, de exemplu un fond de trezorerie. Acesta poate fi împărțit în mai multe plăți pe o perioadă definită în acordul de prefinanțare în cauză. Fondul de trezorerie sau avansul este ori folosit în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în contract, ori rambursat - dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația să returneze avansul de prefinanțare Comunităților Europene. Astfel, prefinanțarea plătită nu este o cheltuială definitivă până când nu sunt întrunite condițiile contractuale și este astfel înregistrată ca activ în bilanț în momentul în care este făcută plata inițială. Suma activului de prefinanțare este redusă (în totalitate sau parțial) prin acceptarea costurilor eligibile și a sumelor returnate. Când o sumă de prefinanțare este acceptată total sau parțial de Comunități ca urmare a analizei eligibilității unei cereri de decont (a se vedea mai jos), atunci suma acceptată a cheltuielilor eligibile este eliminată din bilanț și reluată drept cheltuială în contul rezultatului economic. Aceasta poate compensa suma de prefinanțare în totalitate sau parțial.

Prefinanțarea este evaluată la valoarea recuperabilă estimată, luând în considerare existența unei garanții aferente legate de prefinanțare. Prefinanțarea considerată nerecuperabilă este înregistrată ca și cheltuială în contul rezultatului economic și ca reducere a valorii de prefinanțare în bilanț. Dobânda este în general obținută pentru toate prefinanțările plătite (excepțiile notabile fiind sumele plătite statelor membre sau ca asistență de preaderare). Dreptul de proprietate asupra acestei dobânzi desemnează cele două categorii de prefinanțare existente - Comunitățile Europene și părți terțe. Diferența dintre cele două categorii este că dobânda generată de sumele de prefinanțare ale „Comunităților Europene” rămâne proprietatea Comunităților și deci trebuie returnată acestora, în vreme ce cea generată de prefinanțarea „părților terțe” rămâne proprietatea beneficiarului.

3.4.3. Cereri de decont și eligibilitatea cheltuielilor

La un anumit termen după plata prefinanțării, organismul CE în cauză primește o cerere de decont în vederea justificării modului în care beneficiarul a cheltuit acea sumă prefinanțată, în conformitate cu contractul încheiat. Frecvența acestor cereri de decont trimise în cursul anului este variabilă în funcție de tipul de acțiune care este finanțată și de condițiile contractuale, cererile nefiind primite neapărat la încheierea exercițiului.

Situațiile costurilor primite ar trebui să fie înregistrate imediat în sistemul contabil ca datorii pe termen scurt cu denumirea „Eligibilitate de verificat” și ca o „Factură pas 1”. În această etapă, nu este înregistrată încă nicio cheltuială. O cheltuială este înregistrată în conturile generale numai după desfășurarea „evenimentului generator” – respectiv validarea cererii de decont. Această dată limită pentru plata facturii primite începe de la data înregistrării cererii de plată admisibile primite: odată ce a verificat că cererea este eligibilă, se efectuează o înregistrare contabilă care transferă sumele eligibile în contul rezultatului economic ca și cheltuială („Factura pas 2”). Soldurile de prefinanțare în curs și ale contului creditor sunt astfel reduse cu valoarea sumei validate. Conturile bugetare nu sunt afectate deoarece plata inițială a fost deja înregistrată.

3.4.4. Plata sumelor suplimentare

În cazul în care se cere și se verifică o sumă suplimentară plății inițiale sau în cazul în care se cere o a doua plată sau o plată finală, conform contractului, se lansează o nouă cerere de plată care respectă aceleași norme menționate anterior. Ordonatorul de credite delegat este cel care dă aprobarea finală înainte ca plata să poată fi efectuată. Criteriile de eligibilitate sunt definite în documentul de bază, în cererile de propuneri, în alte documente informative pentru beneficiarii finanțărilor și/sau în clauzele contractuale ale acordurilor de finanțare. După ce au fost analizate, cheltuielile eligibile sunt înregistrate drept cheltuieli și beneficiarul este informat cu privire la sumele neeligibile. Sumele de la rubrica „Eligibilitate de verificat” reprezintă astfel cererile de decont primite a căror eligibilitate nu a fost încă verificată și deci pentru care evenimentul care dă naștere la cheltuieli nu a avut încă loc.

3.4.5. Tratament contabil la sfârșitul anului (separare)

La încheierea exercițiului, sumele de prefinanțare în curs sunt evaluate la suma inițială plătită (sumele inițiale plătite) minus: sume returnate, sume eligibile compensate, sume eligibile estimate și încă necompensate la încheierea exercițiului și reducerile de valoare.

Cererile de decont care nu s-au primit până la sfârșitul anului sunt luate în considerare la sfârșitul anului, în cadrul procedurii de separare a exercițiului financiar. În mod deosebit, trebuie făcută o evaluare cu privire la cheltuielile eligibile suportate de beneficiarii fondurilor Comunității, dar care nu sunt încă raportate acesteia. Sunt folosite diferite metode în funcție de tipul de activități și informații disponibile pentru a ajunge la cea mai bună estimare a acestor sume. Ca urmare a acestor înregistrări de separare, sumele eligibile estimate sunt deci înscrise drept cheltuieli înregistrate în avans, în vreme ce părțile neeligibile estimate rămân deschise în conturile de tip „eligibilitate de verificat”. Aceste sume apar la datorii pe termen scurt pentru a nu supraestima activele și pasivele.

3.5. Recuperarea plăților necuvenite

Eligibilitatea cheltuielilor imputate bugetului este verificată de serviciile relevante ale CE sau, în cazul gestiunii repartizate, de statele membre pe baza documentelor justificative stipulate în normele aplicabile sau în condițiile fiecărui grant. În vederea optimizării relației dintre costuri și beneficii ale sistemelor de control, verificările documentelor justificative pentru cererile finale tind să fie mai intense decât cele ale cererilor interimare și astfel se pot detecta erori în plățile interimare care sunt corectate prin ajustarea plății finale. Mai mult, CE și/sau statul membru are dreptul de a verifica probitatea documentelor justificative prin efectuarea de verificări la sediul reclamantului, în timpul punerii în aplicare a acțiunii finanțate și/sau după încheierea acesteia (ex post). Erorile găsite în perioada de punere în aplicare pot fi corectate prin rectificarea cererilor ulterioare. Erorile găsite ex post vor face obiectul unui ordin de recuperare. A se vedea, de asemenea, nota 6 pentru informații suplimentare în acest domeniu.

4. RAPORTAREA LA SFÂRȘITUL ANULUI

4.1. Conturi anuale

Întocmirea conturilor anuale și asigurarea că acestea oferă o imagine fidelă a situației financiare a UE se află sub răspunderea contabilului. Conturile anuale conțin situațiile financiare și rapoartele privind execuția bugetului. Acestea sunt adoptate de Comisie și prezentate Curții de Conturi spre auditare și apoi Consiliului și Parlamentului pentru acordarea descărcării de gestiune.

4.2. Rapoarte anuale de activitate

Fiecare ordonator de credite trebuie să pregătească un raport anual de activitate (RAA) privind activitățile pentru care este responsabil. În raportul anual de activitate, fiecare ordonator de credite raportează rezultatele politicii și asigurarea rezonabilă pe care o poate avea că resursele alocate activităților descrise în raportul său au fost folosite în scopul prevăzut și în conformitate cu principiile bunei gestiuni financiare și că procedurile de control puse în aplicare oferă garanțiile necesare cu privire la legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente.

5. AUDIT ȘI DESCĂRCARE DE GESTIUNE

5.1. Audit

Conturile anuale ale UE și gestiunea resurselor sunt supravegheate de auditori externi, de Curtea de Conturi Europeană, care întocmește un raport anual pentru Consiliu și Parlamentul European. Sarcina principală a Curții este de a efectua un audit extern independent al conturilor anuale ale Comunităților Europene. Ca parte a activităților acesteia, Curtea de Conturi întocmește:

(1) un raport anual asupra activităților finanțate din bugetul general, cu observații detaliate privind conturile anuale și tranzacțiile subiacente;

(2) un aviz, efectuat pe baza auditului și menționat în raportul anual sub forma unei declarații de asigurare privind (i) fiabilitatea conturilor și (ii) legalitatea și regularitatea tranzacțiilor subiacente privind atât veniturile colectate de la persoanele impozabile, cât și plățile efectuate către beneficiarii finali;

(3) rapoarte speciale care prezintă rezultatele auditului privind anumite domenii de gestionare.

Curtea de Conturi are dreptul de a accesa toate documentele necesare pe parcursul efectuării unui audit. Curtea auditează toate activitățile CE, mergând până la examinarea legalității și regularității plăților și tranzacțiilor individuale. De asemenea, Curtea auditează conturile anuale, examinând diversele conturi de bilanț și de rezultat economic atunci când este necesar, precum și prezentarea generală a situațiilor financiare. Curtea poate astfel să se pronunțe nu numai asupra cifrelor prezentate, ci și asupra sistemului și a controalelor existente.

5.2. Descărcarea de gestiune

Controlul final ia forma descărcării de gestiune a bugetului pentru un anumit exercițiu financiar. Parlamentul European este autoritatea care aprobă descărcarea de gestiune a CE. Aceasta înseamnă că în urma auditului și a încheierii conturilor anuale, este sarcina Consiliului de a recomanda și a Parlamentului de a decide aprobarea descărcării de gestiune a Comisiei și a celorlalte organisme ale CE pentru execuția bugetului Comunităților privind exercițiul financiar precedent. Această decizie se bazează pe examinarea conturilor și a raportului anual al Curții de Conturi (care include declarația oficială de asigurare) și pe răspunsurile Comisiei și, de asemenea, pe întrebările și cererile de informații suplimentare adresate Comisiei.

Descărcarea de gestiune îmbracă aspectul politic al controlului extern al execuției bugetare și reprezintă decizia prin care Parlamentul European, acționând pe baza recomandării Consiliului, „eliberează” Comisia de răspunderea pe care o poartă privind gestionarea unui buget dat, marcând astfel închiderea bugetului respectiv. Procedura descărcării de gestiune poate duce la unul dintre următoarele trei rezultate: acordarea, amânarea sau refuzul descărcării de gestiune. La acordarea descărcării de gestiune, Parlamentul poate atrage atenția asupra unor observații pe care le consideră importante, adesea recomandând acțiuni pe care Comisia trebuie să le execute în acele privințe. Comisia subliniază măsurile luate într-un raport de monitorizare și într-un plan de acțiune, care sunt trimise Parlamentului și Consiliului.

PARTEA I

SITUAȚII FINANCIARE CONSOLIDATE ALE COMUNITĂȚILOR EUROPENE ȘI NOTE EXPLICATIVE

CUPRINS

A. Bilanț

B. Contul rezultatului economic

C. Tabelul fluxurilor de numerar

D. Situația modificărilor activelor nete

E. Note la situațiile financiare

1. Politici contabile semnificative

2. Note la bilanţ

3. Note la contul rezultatului economic

4. Note la tabelul fluxurilor de numerar

5. Informaţii în afara bilanţului

6. Recuperarea plăţilor necuvenite

7. Gestionarea riscului financiar

8. Informaţii privind părţile afiliate

9. Evenimente după data bilanţului

10. Entităţi consolidate

11. Entităţi neconsolidate

A. BILANȚ

Milioane EUR Notă 31.12.2008 31.12.2007 ACTIVE IMOBILIZATE: Imobilizări necorporale 2.1 56 44 Imobilizări corporale 2.2 4 881 4 523 Investiții pe termen lung 2.3 2 078 1 973 Împrumuturi 2.4 3 565 1 806 Prefinanțare pe termen lung 2.5 29 023 14 015 Creanțe pe termen lung 2.6 45 127 39 648 22 488 ACTIVE CIRCULANTE: Stocuri 2.7 85 88 Investiții pe termen scurt 2.8 1 553 1 420 Prefinanțare pe termen scurt 2.9 10 262 20 583 Creanțe pe termen scurt 2.10 11 920 12 051 Numerar și echivalente de numerar 2.11 23 724 18 756 47 544 52 898 Active totale 87 192 75 386 DATORII PE TERMEN LUNG: Beneficiile angajaților 2.12 (37 556) (33 480) Provizioane pe termen lung 2.13 (1 341) (1 079) Datorii financiare pe termen lung 2.14 (3 349) (1 574) Alte datorii pe termen lung 2.15 (2 226) (1 989) (44 472) (38 122) DATORII PE TERMEN SCURT: Provizioane pe termen scurt 2.16 (348) (369) Datorii financiare pe termen scurt 2.17 (119) (135) Conturi creditoare 2.18 (89 677) (95 380) (90 144) (95 884) Pasive totale (134 616) (134 006) ACTIVE NETE (47 424) (58 620) Rezerve 2.19 3 115 2 806 Sume care vor fi cerute statelor membre: 2.20 Beneficii ale angajaților (1) (37 556) (33 480) Alte sume (2) (12 983) (27 946) ACTIVE NETE (47 424) (58 620)

B. CONTUL REZULTATULUI ECONOMIC

Milioane EUR Notă 2008 2007 VENITURI DIN EXPLOATARE Venituri din resurse proprii și cotizații 3.1 112 713 112 084 Alte venituri din exploatare 3.2 9 731 9 080 122 444 121 164 CHELTUIELI DE EXPLOATARE Cheltuieli administrative 3.3 (7 720) (7 120) Cheltuieli de exploatare 3.4 (97 214) (104 682) (104 934) (111 802) EXCEDENT DIN ACTIVITĂȚILE DE EXPLOATARE 17 510 9 362 Venituri financiare 3.5 698 674 Cheltuieli financiare 3.6 (467) (354) Modificarea obligațiilor privind beneficiile angajaților 2.12 (5 009) (2 207) Cota de deficit net a societăților asociate și întreprinderilor comune 3.7 (46) (13) REZULTATUL ECONOMIC AL EXERCIȚIULUI 12 686 7 462

C. TABELUL FLUXURILOR DE NUMERAR

Milioane EUR Notă 2008 2007 Rezultat economic al exercițiului 12 686 7 462 Activități de exploatare 4.2 Amortizarea imobilizărilor necorporale 19 11 Amortizarea imobilizărilor corporale 302 329 (Reluarea) pierderilor din depreciere privind investițiile 3 (3) (Creșterea)/scăderea împrumuturilor (1 759) 217 (Creșterea)/scăderea prefinanțării pe termen lung (15 008) 8 410 (Creșterea)/scăderea creanțelor pe termen lung 82 201 (Creșterea)/scăderea stocurilor 3 27 (Creșterea)/scăderea prefinanțării pe termen scurt 10 321 (12 528) (Creșterea)/scăderea creanțelor pe termen scurt 131 (2 255) Creșterea/(scăderea) provizioanelor pe termen lung 262 90 Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare pe termen lung 1 775 (288) Creșterea/(scăderea) altor datorii pe termen lung 237 (31) Creșterea/(scăderea) provizioanelor pe termen scurt (21) (10) Creșterea/(scăderea) datoriilor financiare pe termen scurt (16) 115 Creșterea/(scăderea) conturilor creditoare (5 703) 1 300 Excedentul bugetar din anul precedent preluat ca venit non-numerar (1 529) (1 848) Alte mișcări de non-numerar 37 (15) Creșterea/(scăderea) datoriei privind beneficiile angajaților 4 076 1 280 Activități de investiție 4.3 (Creșterea)/scăderea imobilizărilor corporale și necorporale (689) (284) (Creșterea)/scăderea investițiilor pe termen lung (152) (5) (Creșterea)/scăderea investițiilor pe termen scurt (133) 6 FLUXURI NETE DE NUMERAR 4 924 2 181 CREŞTERE NETĂ A FLUXURILOR DE NUMERAR ŞI A ECHIVALENTELOR DE NUMERAR (3) 4 924 2 181 NUMERAR ŞI ECHIVALENTE DE NUMERAR LA ÎNCEPUTUL ANULUI (3) 2.11 19 005 16 824 NUMERAR ŞI ECHIVALENTE DE NUMERAR LA SFÂRŞITUL ANULUI (3) 2.11 23 929 19 005

D. SITUAȚIA MODIFICĂRILOR ACTIVELOR NETE

Milioane EUR Rezerve (A) Sume care trebuie solicitate de la statele membre (B) Active nete = (A) + (B) Rezerva de valoare justă Alte rezerve Excedent/(deficit) cumulat Rezultatul economic al exercițiului SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2006 4 2 851 (67 270) 197 (64 218) Modificarea rezervei Fondului de garantare (135) 135 0 Modificări ale valorii juste 3 (26) (23) Altele 60 (53) 7 Repartizarea rezultatului economic din 2006 23 174 (197) 0 Rezultatul bugetar din 2006 creditat statelor membre (1 848) (1 848) Rezultatul economic al exercițiului 7 462 7 462 SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2007 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620) Modificarea rezervei Fondului de garantare 158 (158) 0 Modificări ale valorii juste 34 34 Altele 113 (108) 5 Repartizarea rezultatului economic din 2007 4 7 458 (7 462) 0 Rezultatul bugetar din 2007 creditat statelor membre (1 529) (1 529) Rezultatul economic al exercițiului 12 686 12 686 SOLDUL LA 31 DECEMBRIE 2008 41 3 074 (63 225) 12 686 (47 424)

E. NOTE LA SITUAȚIILE FINANCIARE

1. POLITICI CONTABILE SEMNIFICATIVE

1.1. DISPOZIȚII LEGALE ȘI REGULAMENTUL FINANCIAR

Contabilitatea se ține în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 (JO L 248, 16.9.2002, p. 1, astfel cum a fost modificat ultima dată prin Regulamentul (CE) nr. 1525/2007 al Consiliului din 17 decembrie 2007, JO L343, 27.12.2007) privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităților Europene și Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei din 23 decembrie 2002 care expune reguli detaliate privind punerea în aplicare a prezentului Regulament financiar, astfel cum a fost modificat ultima dată la 23 aprilie 2007.

Articolul 133 din Regulamentul financiar prevede adoptarea de către contabilul Comisiei a normelor și a metodelor contabile care trebuie aplicate de toate instituțiile și organismele. Aceste politici ale contabilității de angajamente derivă din Standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSAS), emise de Consiliul pentru standardele internaționale de contabilitate pentru sectorul public (IPSASB) sau implicit din Standardele internaționale de raportare financiară (IFRS), emise de Consiliul pentru standardele internaționale de contabilitate (IASB). Aceste norme au fost adoptate de contabilul Comisiei după primirea avizului unui Grup consultativ de experți privind standardele de contabilitate, care a oferit consultanță profesională. Normele contabile sunt revizuite periodic și actualizate când este necesar.

Normele contabile adoptate de contabilul Comisiei sunt aplicate în toate instituțiile și organismele europene care țin de domeniul de consolidare, pentru a stabili un set uniform de norme contabile, de evaluare și prezentare a conturilor în vederea armonizării procesului de întocmire a situațiilor financiare și consolidării.

Contabilul Comisiei trebuie să trimită conturile provizorii consolidate Curții de Conturi până la data de 31 martie a anului următor. Comisia trebuie să adopte conturile finale consolidate înainte de 31 iulie urmând ca acestea să fie publicate în Jurnalul Oficial până la 15 noiembrie împreună cu declarația de asigurare a Curții de Conturi.

1.2. PRINCIPII CONTABILE

Situațiile financiare au ca obiectiv oferirea de informații cu privire la situația financiară, performanța și fluxurile de numerar ale unei entități, care sunt utile unei game largi de utilizatori. Pentru o entitate din sectorul public, precum Comunitățile Europene, obiectivele sunt, în special acelea de a oferi informații utile pentru procesul decizional și de a demonstra responsabilitatea entității în ceea ce privește resursele care îi sunt încredințate.

Dacă urmăresc prezentarea unei imagini fidele, situațiile financiare trebuie nu numai să ofere informații relevante pentru a descrie tipul și gama activităților unei instituții și agenții, să explice modalitatea de finanțare și să ofere informații esențiale privind funcționarea sa, dar trebuie să o facă și într-o manieră clară și inteligibilă, care să permită efectuarea de comparații între exercițiile financiare. Prezentul document a fost elaborat ținând cont de aceste obiective.

Sistemul de contabilitate al instituțiilor și al agențiilor europene cuprinde contabilitatea generală și contabilitatea bugetară. Cele două tipuri de contabilitate se țin în euro pe baza anului calendaristic. Contabilitatea bugetară oferă o imagine detaliată a execuției bugetare. Contabilitatea bugetară se bazează pe principiul contabil al contabilității de casă modificată. Contabilitatea generală permite elaborarea situațiilor financiare în așa fel încât să prezinte toate cheltuielile și veniturile aferente exercițiului financiar, pe baza normelor contabilității de angajamente și este concepută pentru a stabili situația financiară sub forma unui bilanț la 31 decembrie.

Articolul 124 din Regulamentul financiar prevede principiile contabile care trebuie aplicate la întocmirea situațiilor financiare:

— continuitatea activităților;

— prudența;

— permanența metodelor contabile;

— comparabilitatea informațiilor;

— pragul de semnificație;

— necompensarea;

— supremația realității asupra aparenței;

— contabilitatea de angajamente.

1.3. CONSOLIDARE

Domeniul de consolidare al Comunităților Europene cuprinde 39 de entități controlate, o societate asociată și trei întreprinderi comune. Lista completă a entităților consolidate se găsește la nota 10. Comparativ cu 2007, domeniul consolidării s-a extins cu trei agenții. Impactul acestor adăugiri asupra situațiilor financiare consolidate nu este semnificativ. La sfârșitul lui 2008, o agenție comunitară a fost lichidată. Operațiunile acestei agenții au fost preluate de Comisia Europeană. Veniturile și cheltuielile acestei agenții sunt incluse în contul rezultatului economic consolidat.

Entități controlate

Entitățile controlate sunt entitățile asupra cărora Comunitățile Europene au, în mod direct sau indirect, competența de a conduce politicile financiare și de funcționare pentru a putea beneficia de activitățile acestora. Această competență trebuie să poată fi exercitată imediat. Entitățile controlate sunt consolidate integral. Consolidarea începe la data primului control și se încheie atunci când nu mai au loc astfel de controale. Indicatorul de control cel mai obișnuit, majoritatea drepturilor de vot, nu este aplicabil în cea mai mare parte a cazurilor pentru Comunitățile Europene.

Instituțiile europene care țin de domeniul consolidării au fost create prin tratatele lor fondatoare. Ele reprezintă baza structurii organizaționale a Comunităților Europene și contribuie incontestabil la obiectivele Comunităților Europene. Prin urmare, aceste instituții pot fi considerate ca fiind sub controlul exclusiv al Comunităților Europene.

Conform aceleiași abordări, agențiile comunitare și agențiile executive create printr-un act legislativ secundar sunt considerate a fi sub controlul exclusiv al Comunităților Europene și, prin urmare, sunt incluse în domeniul consolidării. Ar trebui precizat că Oficiul pentru Armonizare în cadrul Pieței Interne (Alicante) și Oficiul Comunitar pentru Soiuri de Plante (Angers) nu primesc nicio subvenție din bugetul general al Comunităților. De asemenea, mai există două agenții incluse în domeniul consolidării, din cadrul celui de al treilea pilon al Uniunii Europene, care au primit subvenții din bugetul general al Comunităților Europene (a se vedea, de asemenea, nota 10). Mai mult, Comunitatea Europeană a Cărbunelui și Oțelului în lichidare (CECO) este, de asemenea, considerată o entitate controlată. La lichidarea Agenției pentru Energia de Fuziune, prevăzută pentru anul 2041, orice excedent sau deficit va fi distribuit între membrii existenți la acea dată.

Toate tranzacțiile între companii și soldurile între entitățile controlate ale Comunităților Europene sunt eliminate. Câștigurile și pierderile nerealizate din tranzacțiile între entități nu sunt semnificative și prin urmare nu au fost eliminate.

Societăți asociate

Societățile asociate sunt toate entități asupra cărora Comunitățile Europene au, în mod direct sau indirect, o influență semnificativă, dar nu au controlul asupra deciziilor de politică financiară sau de exploatare. Se consideră că există o influență semnificativă în cazul în care Comisia Europeană deține, în mod direct sau indirect, 20 % sau mai mult din drepturile de vot.

Investițiile în societățile asociate sunt înregistrate cu ajutorul metodei punerii în echivalență, fiind contabilizate inițial la cost. Partea Comunităților Europene din profiturile sau pierderile societăților asociate de după achiziție este contabilizată în contul rezultatului economic, iar partea acestora din modificările rezervelor de după achiziție este contabilizată la rezerve. Modificările cumulative de după achiziție sunt ajustate conform valorii contabile a investiției. Distribuțiile primite de la o societate asociată reduc valoarea contabilă a investiției. Câștigurile și pierderile nerealizate din tranzacțiile între Comunitățile Europene și societatea asociată nu sunt semnificative și prin urmare nu au fost eliminate.

Politicile contabile ale societăților asociate pot să difere de cele adoptate de Comunitățile Europene pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare. Din motive practice, nicio ajustare nu a fost făcută la situațiile financiare ale societăților asociate folosite în aplicarea metodei punerii în echivalență.

În cazurile în care Comunitățile Europene dețin 20 % sau mai mult din fondul de capital de risc al unei asociații, Comunitățile nu caută să exercite o influență semnificativă. Prin urmare, astfel de fonduri sunt tratate ca instrumente financiare din categoria celor clasificate ca disponibile pentru vânzare, iar metoda punerii în echivalență nu li se aplică.

Întreprinderi comune

O întreprindere comună este un aranjament contractual prin care Comunitățile Europene și una sau mai multe părți („participanții”) întreprind o activitate economică supusă controlului comun. Controlul comun reprezintă împărțirea controlului în temeiul unui acord contractual, în mod direct sau indirect, asupra unei activități economice.

Investițiile în întreprinderi comune sunt înregistrate cu ajutorul metodei punerii în echivalență, fiind contabilizate inițial la cost. Participarea Comunităților Europene la profiturile sau pierderile entităților controlate în comun este înregistrată în contul rezultatului economic, iar participarea acestora la modificările rezervelor este înregistrată în rezerve. Modificările cumulative sunt ajustate în funcție de valoarea contabilă a participării.

Câștigurile și pierderile nerealizate din tranzacțiile între Comunitățile Europene și entitatea lor controlată în comun nu sunt importante și, prin urmare, nu au fost eliminate.

Politicile contabile ale întreprinderilor în comun pot să difere de cele adoptate de Comunitățile Europene pentru tranzacții și evenimente similare în împrejurări asemănătoare.

Entități neconsolidate

Fondurile gestionate de Comunități atât în numele sistemului comun de asigurări de sănătate pentru personalul Comunităților Europene, cât și în numele Fondului european de dezvoltare nu sunt controlate de Comunităților Europene și astfel nu sunt consolidate în conturile acestora. La 31 decembrie 2008, totalul activelor amândurora era de 288 de milioane EUR și respectiv 1 219 milioane EUR – a se vedea nota 11.

1.4. BAZA DE ÎNTOCMIRE

1.4.1. Monedă și baza conversiei

Moneda funcțională și de raportare

Situațiile financiare sunt prezentate în milioane de euro, care reprezintă moneda funcțională și de prezentare a Comunităților Europene.

Tranzacții și solduri

Tranzacțiile valutare sunt convertite în euro folosind cursurile de schimb în vigoare la datele tranzacțiilor.

Câștigurile și pierderile din schimbul valutar ca urmare a încheierii tranzacțiilor valutare și conversiei la cursurile de la încheierea exercițiului a activelor și pasivelor monetare denominate în valută sunt înregistrate în contul rezultatului economic.

Diferite metode de conversie se aplică următoarelor rubrici:

— imobilizări corporale și necorporale, care își păstrează valoarea în euro la cursul în vigoare la data când au fost cumpărate precum și

— prefinanțări plătite conform Fondului european de garantare agricolă, care sunt convertite la cursurile de schimb în vigoare în a zecea zi a lunii următoare lunii în care sunt acordate.

Soldurile de la încheierea exercițiului ale activelor și pasivelor monetare denominate în valută sunt convertite în euro pe baza cursurilor de schimb în vigoare la 31 decembrie:

Cursurile de schimb ale EURO

Valuta 31.12.2008 31.12.2007 BGN 1,9558 1,9558 CZK 26,8750 26,6280 DKK 7,4506 7,4583 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,9525 0,7333 HUF 266,7000 253,7300 LVL 0,7083 0,6964 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,1535 3,5935 RON 4,0225 3,6077 SKK 30,1260 33,5830 SEK 10,8700 9,4415 JPY 126,1400 164,9300 USD 1,3917 1,4721

Modificările valorii juste a titlurilor de valoare monetare denominate în valută și clasificate ca disponibile pentru vânzare, care sunt relative la diferențele de conversie sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Diferențele de conversie ale activelor și pasivelor financiare nemonetare deținute la valoare justă prin profit sau pierdere sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Diferențele de conversie ale activelor financiare nemonetare clasificate ca disponibile pentru vânzare sunt incluse în rezerva de valoare justă.

1.4.2. Folosirea estimărilor

În conformitate cu IPSAS și cu principiile contabile general acceptate, situațiile financiare includ neapărat sume bazate pe estimări și ipoteze ale conducerii pe baza celor mai fiabile informații disponibile. Estimările semnificative includ, dar nu se limitează la acestea: sumele pentru datorii privind beneficiile angajaților, provizioane, riscul financiar al stocurilor și creanțelor, veniturile angajate și cheltuielile înregistrate în avans, activele și pasivele contingente și gradul de depreciere a imobilizărilor corporale și necorporale. Rezultatele efective pot diferi de estimări. Schimbările în estimări sunt reflectate în perioada în care devin cunoscute.

1.5. BILANȚ

1.5.1. Imobilizări necorporale

Licențele de programe informatice achiziționate sunt înregistrate pe baza costurilor minus amortizările și orice pierderi din depreciere acumulate. Activele sunt amortizate conform metodei liniare pe durata lor de viață utilă estimată, respectiv 4 ani. Imobilizările necorporale produse intern sunt înscrise la cheltuielile din contul rezultatului economic. Costurile asociate cu dezvoltarea sau administrarea programelor informatice sunt contabilizate drept cheltuieli pe măsură ce sunt înregistrate, fiind considerate costuri de cercetare științifică și dezvoltare.

1.5.2. Imobilizări corporale

Toate imobilizările corporale sunt înregistrate pe baza costurilor istorice minus amortizările și orice pierderi din depreciere acumulate. Costul istoric include cheltuieli care pot fi atribuite în mod direct achiziționării activului.

Costurile ulterioare sunt incluse în valoarea contabilă a activului sau înregistrate ca activ separat, după caz, doar atunci când este probabil că viitoarele beneficii economice sau potențialul de serviciu asociate cu elementul respectiv vor intra în Comunitățile Europene și când costul elementului poate fi evaluat în mod fiabil. Toate costurile de reparații și întreținere sunt înscrise drept cheltuieli în contul rezultatului economic în perioada financiară în care sunt efectuate. Întrucât Comunitățile Europene nu împrumută bani pentru finanțarea achiziționării de imobilizări corporale, nu există cheltuieli cu împrumuturi relative la asemenea achiziții.

Terenurile și operele de artă nu sunt amortizate deoarece se presupune că au o durată de viață nelimitată. Activele în construcție nu sunt amortizate deoarece nu sunt încă date în folosință. Amortizarea altor active este calculată folosind metoda amortizării liniare pentru alocarea costurilor la valorile reziduale pe durata lor de viață utilă estimată, precum urmează:

Rate de amortizare

Tip de activ Rata amortizării prin metoda liniară Clădiri 4 % Instalații, mașini și utilaje 10 % – 25 % Mobilă 10 % – 25 % Instalații fixe și accesorii 10 % – 33 % Vehicule 25 % Echipamente informatice 25 % Alte imobilizări corporale 10 % – 33 %

Câștigurile și pierderile din cesionări sunt determinate prin compararea încasărilor după scăderea cheltuielilor de vânzare cu valoarea contabilă a activului cesionat. Acestea sunt incluse în contul rezultatului economic.

Contracte de leasing

Leasing-urile de imobilizări corporale, în care Comunitățile Europene au practic toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate, sunt clasificate ca leasing-uri financiare. Leasing-urile financiare sunt capitalizate la începutul leasing-ului la cea mai mică din valoarea justă a activului oferit prin leasing și la valoarea prezentă a ratelor minime de leasing. Fiecare rată de leasing este alocată între soldul datoriei și cheltuielile de finanțare pentru a ajunge la o rată constantă pe soldul restant de finanțare. Obligațiile provenite din închirieri, după scăderea cheltuielilor de finanțare, sunt incluse în alte datorii (pe termen scurt sau lung). Dobânda costurilor de finanțare este inclusă drept cheltuială în contul rezultatului economic pe perioada de leasing pentru a produce o rată constantă a dobânzii periodice pe soldul restant al datoriei pentru fiecare perioadă. Activele achiziționate prin leasing-uri financiare sunt amortizate pe perioada mai scurtă dintre durata de viață utilă a activelor și durata leasing-ului.

Leasing-urile prin care locatorul reține o parte importantă a riscurilor și avantajelor aferente dreptului de proprietate sunt clasificate ca leasing-uri operaționale. Plățile efectuate în cadrul leasing-urilor operaționale sunt incluse drept cheltuieli în contul rezultatului economic conform metodei liniare pe toată durata leasing-ului.

1.5.3. Deprecierea activelor nefinanciare

Activele care au o durată de viață utilă nedeterminată nu sunt amortizate și sunt testate anual pentru depreciere. Activele sunt examinate cu privire la depreciere de fiecare dată când evenimente sau schimbări de împrejurare indică posibilitatea nerecuperării valorii contabile. O pierdere din depreciere este contabilizată la valoarea cu care valoarea contabilă a activului depășește valoarea recuperabilă. Valoarea recuperabilă este suma mai mare dintre valoarea justă a unui activ minus costurile de vânzare și valoarea în folosință.

Valorile reziduale și duratele de viață utilă ale imobilizărilor corporale și necorporale sunt revizuite și ajustate, dacă este cazul, la fiecare dată a bilanțului. Valoarea contabilă a unui activ este redusă imediat la valoarea recuperabilă a acestuia dacă valoarea sa contabilă este mai mare decât valoarea recuperabilă estimată.

1.5.4. Investiții

Investiții în societăți asociate și interese în întreprinderi comune

Investițiile în societăți asociate și interesele în întreprinderi comune sunt contabilizate folosind metoda punerii în echivalență. Investițiile sunt testate pentru depreciere în cazul în care există indicii de depreciere și sunt reduse la valoarea recuperabilă mai scăzută, dacă este nevoie. Valoarea recuperabilă este determinată astfel cum se descrie la punctul 1.5.3.

Investiții în fonduri cu capital de risc

Clasificare și evaluare

Investițiile în fonduri cu capital de risc sunt clasificate drept active disponibile pentru vânzare și în consecință trebuie contabilizate la valoarea justă cu câștigurile și pierderile care rezultă din modificările valorii juste (inclusiv diferențele de conversie) înregistrate în rezerva de valoare justă.

Considerații privind valoarea justă

Deoarece nu au un preț cotat pe piață, pe o piață activă și în absența oricărei alte tehnici fiabile de evaluare, investițiile în fonduri cu capital de risc sunt evaluate linie cu linie la suma mai mică dintre cost și valoarea netă aferentă activelor („VNA”), conform raportului gestionarului de fond până la data bilanțului, excluzând astfel orice câștig aferent nerealizat care poate prevala în portofoliul de investiții subiacent. Investițiile în fondurile cu capital de risc existente de mai puțin de doi ani la data bilanțului sunt evaluate conform acelorași principii, cu excepția cazului în care pierderile nerealizate sunt cauzate doar de cheltuielile administrative, caz în care, având în vedere stadiul inițial al portofoliului de investiții subiacent, aceste pierderi nerealizate nu sunt luate în considerare.

Conform acestei metode, valoarea justă a investițiilor în fondurile cu capital de risc se realizează prin aplicarea conceptului de valoare netă a activelor („VNA”) agregată, care presupune implicit că dacă VNA-urile fondurilor pot fi considerate ca fiind conforme cu IAS 39, atunci agregarea VNA-urilor tuturor fondurilor va fi și ea conformă cu IAS 39.

Conform acestei metode, fondurile sunt clasificate în trei categorii:

— categoria I – fonduri care au adoptat cerințele IAS 39 cu privire la valoarea justă;

— categoria II – fonduri care au adoptat alte orientări de evaluare (ex. orientările de evaluare AFIC, BVCA și EVCA) sau standarde care pot fi considerate conforme cu IAS 39;

— categoria III - fonduri care nu au adoptat cerințele IAS 39 cu privire la valoarea justă sau orice alte orientări de evaluare conforme cu IAS 39.

Pentru categoriile I și II, câștigurile nerealizate care rezultă din evaluarea valorii juste sunt contabilizate prin rezerve și pierderile nerealizate sunt evaluate din punct de vedere al deprecierii pentru a determina dacă sunt înregistrate ca pierderi din depreciere în contul rezultatului economic sau ca modificări ale rezervei de valoare justă. VNA aferentă la valoarea justă este determinată prin aplicarea ori a procentajului dreptului de proprietate a Comunităților Europene în fond la VNA reflectată în cel mai recent raport, ori, în măsura în care este disponibilă, la valoarea precisă a acțiunii la aceeași dată, înaintată de directorul fondului respectiv.

Investițiile care aparțin categoriei III sunt evaluate la cost minus pierderile din depreciere (deși în prezent nu se dețin astfel de investiții).

Instrumente financiare

Instrumentele financiare sunt contracte ce generează un activ financiar pentru o entitate și o datorie financiară sau un instrument de capitaluri proprii pentru o altă entitate.

Clasificare

Activele financiare ale Comunităților Europene sunt clasificate în următoarele categorii: active financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere; împrumuturi și creanțe; investiții păstrate până la scadență; și active financiare disponibile pentru vânzare. Clasificarea instrumentelor financiare este determinată la contabilizarea inițială și reevaluată la fiecare dată a bilanțului.

(i) Active financiare la valoare justă prin profit sau pierdere

Un instrument financiar este clasificat în această categorie dacă este achiziționat în principal în scopul vinderii pe termen scurt sau dacă este desemnat astfel de Comunitățile Europene. Derivatele sunt, de asemenea, plasate în această categorie. Activele din această categorie sunt clasificate drept active circulante dacă se așteaptă să fie realizate în termen de 12 luni de la data bilanțului.

(ii) Împrumuturi și creanțe

Împrumuturile și creanțele sunt active financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile care nu sunt cotate pe o piață activă. Acestea apar atunci când CE oferă bani, produse sau servicii în mod direct unui debitor fără intenția de a tranzacționa creanța. Ele sunt incluse în activele imobilizate, cu excepția celor scadente în termen de 12 luni de la data bilanțului.

(iii) Investiții păstrate până la scadență

Investițiile păstrate până la scadență sunt activele financiare nederivate cu rate fixe sau determinabile și scadențe fixe pe care Comunitățile Europene intenționează și pot să le păstreze până la scadență. În acest exercițiu financiar, Comunitățile Europene nu au deținut nicio investiție în această categorie.

(iv) Active financiare disponibile pentru vânzare

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt instrumente nederivate care ori sunt desemnate în această categorie, ori nu sunt clasificate în niciuna dintre celelalte categorii. Acestea sunt clasificate ca active imobilizate sau active circulante în funcție de perioada de timp în care Comunitățile intenționează să le utilizeze. Investițiile în entități neconsolidate și alte investiții în capitaluri proprii care nu sunt contabilizate cu ajutorul metodei punerii în echivalență sunt clasificate, de asemenea, ca active financiare disponibile pentru vânzare.

Contabilizare și evaluare inițiale

Achizițiile și vânzările de active financiare la valoarea justă prin profit sau pierderi, păstrate până la scadență și disponibile pentru vânzare sunt contabilizate la data tranzacției – data când Comunitățile Europene se angajează să cumpere sau sa vândă activul. Împrumuturile sunt contabilizate atunci când se avansează lichidități debitorilor. Instrumentele financiare sunt contabilizate inițial la valoarea justă, plus costurile de tranzacție pentru toate activele financiare necontabilizate la valoarea justă prin profit sau pierderi. Activele financiare contabilizate la valoarea justă prin profit sau pierderi sunt inițial înregistrate la valoarea justă și costurile de tranzacție sunt înscrise drept cheltuieli în contul de rezultat economic.

Valoarea justă a unui activ financiar la contabilizarea inițială reprezintă în mod normal prețul tranzacției (de exemplu valoarea justă a contraprestației primite). Totuși, când se acordă un credit pe termen lung fără dobândă sau cu o dobândă sub condițiile pieței, valoarea sa justă poate fi estimată ca valoarea actualizată a tuturor intrărilor viitoare de fonduri actualizate folosind rata dobânzii prevalente pe piață pentru un instrument similar cu un rating de credit asemănător.

Instrumentele financiare sunt eliminate din bilanț când au expirat sau au fost transferate drepturile de a primi fluxuri de numerar din investiții și Comunitățile Europene au transferat aproape toate riscurile și avantajele aferente dreptului de proprietate.

Evaluare ulterioară

Activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierderi sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile care provin din modificările valorii juste a categoriei „instrumentelor financiare la valoare justă prin profit sau pierderi” sunt incluse în contul rezultatului economic din perioada în care se produc.

Creditele și creanțele păstrate până la scadență sunt contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective. În cazul creditelor acordate din fonduri împrumutate, metoda dobânzii efective nu trebuie aplicată separat creditelor și împrumuturilor. Motivul neaplicării constă în faptul că aceste împrumuturi au caracteristicile unor „operațiuni reciproce”, iar diferențele dintre împrumutul dat și condițiile și valorile împrumutului luat nu sunt semnificative. Astfel, nu lipsește nicio informație care ar afecta înțelegerea de către cititor a tranzacțiilor subiacente. Costurile tranzacțiilor suportate de Comunități și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt contabilizate direct în contul rezultatului economic.

Activele financiare disponibile pentru vânzare sunt contabilizate ulterior la valoarea justă. Câștigurile și pierderile din modificările valorii juste a activelor disponibile pentru vânzare sunt contabilizate în rezerva de valoare justă. Când activele clasificate drept disponibile pentru vânzare sunt vândute sau se depreciază, ajustările cumulative ale valorii juste contabilizate anterior în rezerva de valoare justă sunt contabilizate în contul rezultatului economic. Dobânda pe activele financiare disponibile pentru vânzare calculată folosind rata dobânzii efective este contabilizată în contul rezultatului economic. Dividendele pe instrumentele de capitaluri proprii disponibile pentru vânzare sunt contabilizate când se stabilește dreptul Comunităților de a primi plata.

Valorile juste ale investițiilor cotate pe piețele active se bazează pe cursurile actuale de cumpărare. Dacă piața unui activ financiar nu este activă (și în cazul titlurilor de valoare necotate la bursă), Comunitățile Europene stabilesc o valoare justă folosind tehnici de evaluare. Acestea includ folosirea tranzacțiilor neprivilegiate recente, referirea la alte instrumente care sunt într-o mare măsură aceleași, analiza actualizată a fluxurilor de numerar, modelele de fixare a prețului pe valoarea opțiunii și alte tehnici de evaluare folosite în mod obișnuit de actorii de pe piață.

În cazurile în care valoarea justă a investițiilor în instrumente de capital propriu care nu au un preț cotat pe o piață activă nu poate fi măsurată în mod fiabil, aceste investiții sunt evaluate la cost minus pierderile din depreciere.

Deprecierea activelor financiare

La fiecare dată a bilanțului, Comunitățile Europene evaluează dacă există dovezi obiective conform cărora un activ financiar s-a depreciat. Un element de activ financiar se depreciază și există pierderi din depreciere dacă și numai dacă există dovezi obiective de depreciere ca urmare a unuia sau mai multor evenimente care au avut loc după înregistrarea inițială a activului și acea pierdere (sau acele pierderi) are un impact asupra fluxurilor de numerar viitoare estimate ale activului financiar care poate fi estimat în mod fiabil.

(i) Active contabilizate la costul amortizat

Dacă există dovezi obiective că a avut loc o pierdere din depreciere a creditelor și creanțelor sau investițiilor păstrate până la scadență contabilizate la costul amortizat, suma pierderii este evaluată ca diferența dintre valoarea contabilă a elementului de activ și valoarea actuală a viitoarelor fluxuri de numerar estimate (cu excepția pierderilor viitoare de credit care nu au avut loc) actualizate la rata inițială a dobânzii efective a activului financiar. Valoarea contabilă a activului este redusă și suma pierderii este înscrisă în contul rezultatului economic. Dacă un credit sau o investiție păstrată până la scadență are o rată variabilă a dobânzii, rata de actualizare pentru evaluarea oricărei pierderi din depreciere este rata actuală a dobânzii efective determinată conform contractului. Calculul valorii actualizate a viitoarelor fluxuri de numerar estimate ale unui activ financiar depus ca garanție reflectă fluxurile de numerar care ar putea rezulta dintr-o lichidare minus costurile obținerii și vânzării garanției reale, indiferent dacă lichidarea este sau nu probabilă. Dacă, într-o perioadă ulterioară, suma pierderii din depreciere scade și scăderea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea deprecierii, pierderea din depreciere înregistrată anterior se stornează prin contul rezultatului economic.

(ii) Active contabilizate la valoarea justă

În cazul investițiilor în capitaluri proprii clasificate ca disponibile pentru vânzare, o scădere semnificativă sau permanentă (prelungită) a valorii juste a titlului sub costul său este luată în considerare atunci când se determină dacă titlurile s-au depreciat sau nu. Dacă există asemenea dovezi pentru activele financiare disponibile pentru vânzare, pierderea cumulativă – măsurată ca diferența dintre costul de achiziție și valoarea justă actuală, minus pierderea din depreciere a activului financiar respectiv înregistrat în prealabil în contul rezultatului economic – este scoasă din rezerve și înregistrată în contul rezultatului economic. Pierderile din depreciere înregistrate în contul rezultatului economic la instrumente de capitaluri proprii nu se stornează prin contul rezultatului economic. Dacă, într-o perioadă ulterioară, valoarea justă a unui instrument de împrumut clasificat drept disponibil pentru vânzare crește și creșterea poate fi legată în mod obiectiv de un eveniment care are loc după înregistrarea pierderii din depreciere, pierderea din depreciere se stornează prin contul rezultatului economic.

1.5.5. Stocuri

Stocurile sunt înregistrate la suma mai mică dintre cost și valoarea realizabilă netă. Costurile se determină folosind metoda primul intrat, primul ieșit (FIFO). Costurile produselor finite și lucrărilor în curs constau în costuri de materii prime, mână de lucru directă, alte costuri directe și cheltuielile generale de producție aferente (bazate pe capacitatea normală de exploatare). Valoarea realizabilă netă este prețul estimat de vânzare în cursul activității uzuale, minus costurile de finalizare și cheltuielile de vânzare.

Când stocurile sunt deținute pentru a fi distribuite cu titlu gratuit sau pentru o sumă nominală, ele sunt evaluate la suma mai mică dintre cost și costul actual de înlocuire. Costul actual de înlocuire reprezintă costul pe care Comunitățile Europene l-ar suporta pentru achiziționarea activului la data de raportare.

1.5.6. Sume de prefinanțare

Prefinanțarea reprezintă plata unei sume destinate să ofere beneficiarului un avans de numerar, de exemplu un fond de trezorerie. Acesta poate fi divizat în mai multe plăți pe o perioadă definită în acordul de prefinanțare în cauză. Fondul de trezorerie (sau avansul) este rambursat sau utilizat în scopul pentru care a fost acordat pe perioada definită în acord. Dacă beneficiarul nu are cheltuieli eligibile, acesta are obligația de a returna avansul de prefinanțare Comunităților Europene. Valoarea operațiunii de prefinanțare este redusă (integral sau parțial) prin acceptarea costurilor eligibile și a eventualelor sume restituite.

La încheierea exercițiului sumele de prefinanțare restante sunt evaluate la sumele originale plătite minus: sume returnate, sume eligibile compensate, sume eligibile estimate și încă necompensate la încheierea exercițiului și reducerile de valoare.

Dobânda la prefinanțare este înregistrată pe măsură ce este obținută în conformitate cu dispozițiile contractului relevant. La încheierea exercițiului, pe baza celor mai fiabile informații, se realizează o estimare a veniturilor din dobânzi acumulate, care este inclusă în bilanț.

1.5.7. Creanțe

Creanțele sunt contabilizate la suma originală minus diminuarea din depreciere. O diminuare din depreciere a creanțelor se stabilește când există dovezi obiective conform cărora Comunitățile Europene nu vor putea colecta toate sumele datorate conform condițiilor originale ale creanțelor. Suma de diminuare reprezintă diferența dintre valoarea contabilă a activului și valoarea recuperabilă, având în vedere valoarea actualizată a fluxurilor viitoare estimate de numerar, actualizate la rata dobânzii de pe piață pentru debitori similari. Suma diminuării este înregistrată în contul rezultatului economic. Se înregistrează, de asemenea, și o diminuare generală a valorii de 20 % pe an pentru ordinele de recuperare scadente care nu sunt încă supuse unei diminuări specifice. A se vedea nota 1.5.13 de mai jos cu privire la tratamentul venitului cumulat la încheierea exercițiului.

1.5.8. Numerar și echivalente de numerar

Numerarul și echivalentele de numerar sunt instrumente financiare și sunt definite drept active pe termen scurt. Acestea includ lichidități, depozite la vedere la bănci, alte investiții foarte lichide pe termen scurt cu date inițiale de scadență de trei luni sau mai puțin de trei luni și descoperiri de cont. Descoperirile de cont sunt înscrise în bilanț la rubrica datorii financiare ca datorii pe termen scurt.

1.5.9. Beneficiile angajaților

Obligații privind pensiile

Comunitățile Europene administrează planuri de pensii cu beneficii determinate. Un plan cu beneficii determinate este un plan de pensii care definește în general valoarea unui beneficiu de pensie pe care un angajat îl va primi la pensionare, de obicei depinzând de unul sau mai mulți factori precum vârsta, anii de serviciu și compensațiile. Deși angajații contribuie la o treime din costul preconizat al acestor beneficii din salariile lor, datoria nu este finanțată.

Datoria înregistrată în bilanț cu privire la planurile de pensii cu beneficii determinate este valoarea actualizată a obligației beneficiului determinat la data bilanțului. Obligația beneficiului determinat este calculată de actuari folosind metoda unităților de credit preconizate. Valoarea prezentă a obligației beneficiului determinat este calculată prin actualizarea fluxurilor viitoare estimate de numerar folosind rate ale dobânzii ale obligațiunilor guvernamentale denominate în moneda în care vor fi plătite beneficiile și cu termene până la scadență asemănătoare cu termenele datoriei de pensii aferente.

Câștigurile și pierderile actuariale care apar datorită modificărilor legate de experiență și modificările ipotezelor actuariale sunt înregistrate imediat în contul rezultatului economic. Costurile serviciilor anterioare sunt înregistrate imediat în contul rezultatului economic, cu excepția cazului în care modificările planului de pensii condiționează rămânerea angajaților în funcție pentru o perioadă specifică de timp (perioada de achiziție a drepturilor). În acest caz, costurile serviciilor anterioare sunt amortizate conform metodei liniare pe perioada de achiziție a drepturilor.

Beneficii de sănătate de după pensionare

Comunitățile Europene oferă beneficii de sănătate angajaților săi prin rambursarea cheltuielilor medicale. Un fond separat („RCAM”) a fost creat pentru administrarea zilnică. Atât angajații actuali, pensionarii, văduvii, cât și beneficiarii acestora beneficiază de sistem.

Beneficiile acordate „persoanelor inactive” (pensionari, orfani etc.) sunt clasificate drept „Beneficii ale angajaților ulterioare pensionării”. Dată fiind natura acestor beneficii, este necesar un calcul actuarial. Datoria din bilanț este determinată pe o bază similară cu cea a obligațiilor de pensii (a se vedea mai sus).

1.5.10. Provizioane

Provizioanele sunt înregistrate când Comunitățile Europene au o obligație prezentă juridică sau implicită față de terțe părți ca urmare a unor evenimente trecute; este foarte probabil faptul că o ieșire de resurse va fi necesară pentru stingerea obligației și că suma poate fi estimată în mod fiabil. Nu sunt înregistrate provizioane pentru pierderile viitoare din exploatare. Suma provizionului reprezintă cea mai bună estimare a cheltuielilor necesare pentru stingerea obligației actuale la data de raportare. În cazul în care provizionul implică multe elemente, obligația este estimată prin ponderarea tuturor rezultatelor posibile în funcție de probabilitățile asociate acestora (metoda „valorii preconizate”).

În cazul în care efectul valorii timp a banilor este semnificativ, valoarea provizionului reprezintă valoarea actualizată a cheltuielilor estimate a fi necesare pentru stingerea obligației. Rata de actualizare folosită este o rată care reflectă evaluările actuale de piață ale valorii timp a banilor și ale riscurilor specifice datoriei, dar nu ale riscurilor pentru care au fost ajustate estimările de fluxuri de numerar viitoare.

1.5.11. Datorii financiare

Datoriile financiare sunt clasificate drept datorii financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere ori drept datorii financiare contabilizate la costul de amortizare (împrumuturi luate). Împrumuturile luate sunt alcătuite din împrumuturi de la instituții de credit și datorii evidențiate de certificate. Împrumuturile sunt înregistrate inițial la valoarea justă, respectiv încasările din emiterea acestora (valoarea justă a contraprestației primite) minus costurile de tranzacții suportate, iar apoi contabilizate la costul amortizat folosind metoda dobânzii efective; orice diferență între încasări minus costurile de tranzacție și valoarea de rambursare este înregistrată în contul rezultatului economic pe perioada împrumuturilor folosind metoda dobânzii efective. Ele sunt clasificate ca datorii pe termen lung, cu excepția celor scadente în mai puțin de 12 luni după data bilanțului. În cazul împrumuturilor acordate din fonduri împrumutate, metoda dobânzii efective nu poate fi aplicată separat împrumuturilor acordate și împrumuturilor luate, pe baza considerațiilor de prag de semnificație. Costurile tranzacțiilor suportate de Comunitățile Europene și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt înregistrate direct în contul rezultatului economic.

Datoriile financiare clasificate la valoarea justă prin profit sau pierdere includ derivatele atunci când valorarea justă a acestora este negativă. Ele fac obiectul aceluiași tratament contabil precum activele financiare la valoarea justă prin profit sau pierdere (a se vedea nota 1.5.4).

1.5.12. Obligații de plată

O parte semnificativă a obligațiilor de plată ale Comunităților nu este legată de achiziționarea de produse sau servicii - ci reprezintă cereri de decont privind costurile neplătite ale beneficiarilor de granturi sau alte finanțări ale Comunităților. Acestea sunt înregistrate drept obligații de plată pentru suma cerută când cererea de decont privind costul este primită și, după verificare, acceptată drept eligibilă de către operatorii financiari relevanți. În acest stadiu ele sunt evaluate la suma acceptată și eligibilă.

Obligațiile de plată care provin din achiziționarea de produse și servicii sunt înregistrate la primirea facturii la suma inițială și cheltuielile aferente sunt introduse în contabilitate atunci când produsele sau serviciile sunt livrate și acceptate de Comunitățile Europene.

1.5.13. Venituri angajate și cheltuieli înregistrate în avans, venituri înregistrate în avans și cheltuieli amânate

Un element critic în contabilitatea de angajamente îl reprezintă exercitarea asigurării că tranzacțiile sunt înregistrate în anul contabil aferent acestora. Aceasta se numește separarea exercițiilor. În mod deosebit, trebuie făcută o evaluare cu privire la cheltuielile eligibile suportate de beneficiarii fondurilor Comunității, dar care nu sunt încă raportate Comunităților (cheltuieli înregistrate în avans). Sunt folosite diferite metode în funcție de tipul de activități și informații disponibile pentru a ajunge la cea mai bună estimare a acestor sume. În schimb, anumite plăți efectuate în exercițiul curent sunt aferente unor perioade ulterioare (cheltuieli amânate) și trebuie identificate și incluse în perioada (perioadele) ulterioară (ulterioare).

Conform normelor contabile ale Comunităților Europene, tranzacțiile și evenimentele sunt înregistrate în situațiile financiare în perioada aferentă acestora. La sfârșitul perioadei contabile, cheltuielile înregistrate în avans sunt contabilizate pe baza sumelor estimate ale obligațiilor de transfer datorate pentru perioada respectivă. Calculul cheltuielilor înregistrate în avans se face în conformitate cu orientările practice și operaționale detaliate redactate de Comisie care au drept obiectiv ca situațiile financiare să redea o imagine fidelă.

Venitul este, de asemenea, contabilizat în perioada aferentă acestuia. La încheierea exercițiului, când o factură nu este încă emisă, dar serviciul a fost prestat sau produsele au fost livrate de Comunități sau când există un acord contractual (de exemplu prin referire la un tratat), se va înregistra un venit angajat în situațiile financiare.

În plus, la încheierea exercițiului, dacă o factură este emisă, dar serviciul nu a fost prestat sau produsele nu au fost încă livrate, venitul va fi înregistrat în avans și contabilizat în perioada contabilă ulterioară.

1.6. CONTUL REZULTATULUI ECONOMIC

1.6.1. Venituri

Venit care nu provine din schimburi

Acesta reprezintă marea majoritate a veniturilor Comunităților și include în principal impozitele directe și indirecte și sumele din resurse proprii. În afara impozitelor, Comunitățile Europene pot primi și plăți de la alte părți, precum taxe, amenzi și donații.

Resurse bazate pe VNB și resurse TVA

Creanțele și veniturile aferente sunt înregistrate pentru perioada pentru care Comunitățile Europene trimit o cerere de fonduri statelor membre solicitând contribuția acestora. Ele sunt evaluate la „suma cerută”. Având în vedere că resursele TVA și VNB se bazează pe estimări ale datelor din exercițiul bugetar respectiv, ele pot fi revizuite pe măsură ce survin modificări până când statele membre publică datele finale. Efectul unei modificări a estimării este inclus la stabilirea excedentului sau deficitului net pe perioada în care a avut loc modificarea.

Resurse proprii tradiționale

Creanțele și veniturile aferente sunt înregistrate atunci când situațiile contabile A lunare relevante (inclusiv taxele colectate și sumele datorate care sunt garantate și necontestate) sunt primite de la statele membre. La data raportării, veniturile colectate de statele membre pentru perioada respectivă, dar încă neplătite Comunităților Europene sunt estimate și înregistrate ca venituri angajate. Situațiile contabile B trimestriale (inclusiv taxele care nu au fost nici colectate, nici garantate, precum și sumele garantate care au fost contestate de debitor) primite de la statele membre sunt înregistrate drept venituri minus costurile de colectare la care au dreptul (25 %). În plus, o reducere a valorii este înregistrată drept valoarea diferenței de recuperare estimată în contul rezultatului economic.

Amenzi

Creanțele și veniturile aferente sunt recunoscute atunci când a fost luată decizia Comunităților de a impune o amendă și destinatarul a fost înștiințat în mod oficial. Dacă există îndoieli cu privire la solvabilitatea întreprinderii, ar trebui înregistrată o reducere a valorii creanței. După luarea deciziei de a impune o amendă, debitorii au două luni de la data înștiințării:

— fie să accepte decizia, în care caz trebuie să plătească amenda în termenul prevăzut și suma este colectată definitiv de Comunități;

— fie să nu accepte decizia, în care caz înaintează recurs conform legislației Comunităților.

Totuși, valoarea amenzii trebuie plătită în termenul limită prevăzut de trei luni, deoarece recursul nu are efect suspensiv (articolul 242 din Tratatul CE). Debitorul trebuie să plătească amenda în mod provizoriu, dar în anumite circumstanțe și sub rezerva acordului din partea contabilului Comisiei, poate prezenta o garanție bancară pentru suma respectivă, în locul acesteia.

Dacă întreprinderea face recurs împotriva deciziei și a plătit deja amenda în mod provizoriu, suma este prezentată ca pasiv contingent. Totuși, având în vedere că un recurs al destinatarului împotriva unei decizii a Comunităților nu are efect suspensiv, suma de numerar primită este folosită pentru a compensa creanța. Dacă se primește o garanție în loc de plată, amenda rămâne drept creanță.

Dacă există riscul ca Tribunalul de Primă Instanță să nu ia o decizie în favoarea Comunităților, se înregistrează un provizion pentru acoperirea acestui risc. Dacă, în schimb, a fost oferită o garanție, atunci creanța restantă este diminuată conform cerințelor. Dobânda acumulată de Comunitățile Europene în conturile bancare în care se depozitează plățile primite este înregistrată ca venit și orice pasiv contingent este mărit în mod corespunzător.

Recuperarea cheltuielilor

Pentru operațiunile care duc la rambursarea cheltuielilor plătite anterior din bugetul european către un beneficiar final, o țară terță sau stat membru, ordinele de recuperare și deducerile din plăți ulterioare se stabilesc și contabilizează după cum urmează:

— recuperarea cheltuielilor: pentru aceste tipuri de recuperare și în conformitate cu normele contabile, dacă ordinul de recuperare este emis în același an în care s-a efectuat plata inițială, acesta ar trebui să dea naștere la o creanță de la beneficiar cu o reducere corespunzătoare în cheltuielile exercițiului respectiv. Dacă, totuși, ordinul de recuperare este emis în alt an, aceasta dă naștere la o creanță a cărei înregistrare corespunzătoare reprezintă venit în contul rezultatului economic (la rubrica „recuperarea cheltuielilor”) din exercițiul respectiv; sau

— recuperarea sumelor de prefinanțare: în acest caz suma este inclusă la rubrica de prefinanțare.

Venit din schimburi

Venitul din vânzarea de produse este înregistrat atunci când riscurile și avantajele semnificative aferente dreptului de proprietate a produselor sunt transferate cumpărătorului. Venitul asociat cu o tranzacție care include prestarea de servicii este înregistrat prin raportarea la stadiul de completare a tranzacției la data de raportare.

Venituri din dobânzi și cheltuieli cu dobânzile

Veniturile din dobânzi și cheltuielile cu dobânzile sunt înregistrate în contul rezultatului economic folosind metoda dobânzii efective. Aceasta este o metodă de calcul al costului amortizat al unui activ financiar sau pasiv financiar și de alocare a veniturilor din dobânzi sau a cheltuielilor cu dobânzile pe perioada relevantă. Rata dobânzii efective este rata care actualizează exact plățile viitoare estimate în numerar sau încasările prin durata de viață preconizată a unui instrument financiar (sau, când este cazul, o perioadă mai scurtă) la valoarea contabilă netă a activului financiar sau pasivului financiar. Atunci când se calculează rata dobânzii efective, Comunitățile Europene estimează fluxurile de numerar luând în considerare toți termenii contractuali ai instrumentului financiar (de exemplu, opțiunile de plată în avans), dar nu iau în considerare viitoarele pierderi de credit. Calculul include toate taxele și punctele plătite sau primite între părțile la contract care fac parte integrantă din rata dobânzii efective, costurile de tranzacție și alte prime sau actualizări.

În cazul împrumuturilor acordate din fonduri împrumutate, metoda dobânzii efective nu poate fi aplicată separat împrumuturilor acordate și împrumuturilor luate, pe baza considerațiilor de prag de semnificație. Costurile tranzacțiilor suportate de Comunitățile Europene și apoi imputate beneficiarului împrumutului sunt înregistrate direct în contul rezultatului economic.

Odată ce un activ financiar sau un grup de active financiare similare a fost diminuat ca urmare a unei pierderi din depreciere, venitul din dobânzi este înregistrat folosind rata dobânzii utilizată pentru actualizarea fluxurilor de numerar viitoare în scopul evaluării pierderii din depreciere.

Venituri din dividende

Veniturile din dividende sunt înregistrate când se stabilește dreptul de a primi plata.

1.6.2. Cheltuieli

Cheltuielile din schimburi generate de achiziționarea de produse și servicii sunt înregistrate când acestea sunt livrate și acceptate de Comunitățile Europene. Ele sunt evaluate la costul inițial din factură.

Cheltuielile neprovenite din schimburi sunt specifice Comunităților Europene și reprezintă majoritatea cheltuielilor acestora. Ele sunt aferente transferurilor către beneficiari și pot fi de trei tipuri: creanțe, transferuri conform acordului și granturi, contribuții și donații discreționare.

Transferurile sunt înregistrate drept cheltuieli în perioada în care au loc evenimente care duc la transfer, atâta vreme cât tipul de transfer este permis de regulament (Regulamentul financiar, Statutul funcționarilor sau alt regulament) sau a fost semnat un contract care autorizează transferul, orice criterii de eligibilitate au fost întrunite de beneficiar și se poate face o estimare rezonabilă a sumei respective.

Când orice cerere de plată sau de decont este primită și întrunește criteriile de înregistrare, aceasta este înregistrată drept cheltuială pentru suma eligibilă. La încheierea exercițiului, cheltuielile eligibile deja datorate beneficiarilor, dar neraportate încă sunt estimate și înscrise drept cheltuieli înregistrate în avans.

1.7. ACTIVE ȘI PASIVE CONTINGENTE

Active contingente

Un activ contingent este un activ potențial care apare ca urmare a unor evenimente anterioare și a cărui existență va fi confirmată doar de apariția sau neapariția unuia sau mai multor evenimente viitoare nesigure, care nu depind în totalitate de Comunitățile Europene. Un activ contingent este prezentat în cazul în care este probabilă o intrare de beneficii economice sau de servicii potențiale.

Activele contingente sunt evaluate la fiecare întocmire a bilanțului pentru a asigura reflectarea corespunzătoare în situațiile financiare a modificărilor survenite. Dacă o intrare de beneficii economice sau servicii potențiale a devenit aproape sigură și valoarea activului poate fi evaluată în mod fiabil, activul și venitul aferent sunt recunoscute în situațiile financiare aferente perioadei în care a survenit modificarea.

Pasive contingente

Un pasiv contingent este o obligație potențială care apare ca urmare a unor evenimente anterioare și a cărui existență va fi confirmată doar de apariția sau neeapariția unuia sau mai multor evenimente viitoare nesigure, care nu depind în totalitate de Comunitățile Europene sau o obligație prezentă care apare ca urmare a unor evenimente anterioare dar nu este înregistrată deoarece: nu este probabil ca pentru stingerea obligației să fie necesară o ieșire de resurse încorporând beneficii economice sau servicii potențiale sau în cazuri rare în care nu poate fi făcută o estimare suficient de credibilă a valorii obligației.

Un pasiv contingent este prezentat cu excepția cazului în care posibilitatea unei ieșiri de resurse încorporând beneficii economice sau servicii potențiale este redusă. Nu se publică nicio informație privind activele contingente decât la momentul apariției evenimentului, până atunci posibilitatea unei ieșiri de resurse fiind redusă, deoarece CE este expusă unor riscuri din cauza naturii activităților sale curente (de exemplu punerea în aplicare și asigurarea respectării legislației și standardelor UE) și, ca multe alte instituții publice, o parte dintre aceste riscuri sunt autoasigurate.

Pasivele contingente sunt evaluate la fiecare întocmire a bilanțului pentru a determina dacă a devenit probabilă o ieșire de resurse care încorporează beneficii economice sau servicii potențiale. Dacă devine probabil că va fi necesară o ieșire de resurse care încorporează beneficii economice sau servicii potențiale pentru un element care a fost tratat ca pasiv contingent, este înregistrat un provizion în situațiile financiare ale perioadei în care are loc modificarea probabilităților.

Angajamente pentru finanțări viitoare

Un angajament pentru finanțări viitoare reprezintă un angajament juridic sau implicit, în general contractual, încheiat de Comunități și care poate necesita o ieșire viitoare de resurse.

Garanții

Garanțiile sunt active sau obligații potențiale care apar ca urmare a unor evenimente anterioare și a căror existență va fi confirmată de apariția sau neapariția obiectului garanției. Astfel, garanțiile pot fi calificate drept active sau pasive contingente. O garanție este stinsă atunci când nu mai există obiectul garanției. Garanția se materializează când sunt îndeplinite condițiile de solicitare a unei plăți de la garant.

2. NOTE LA BILANȚ

ACTIVE IMOBILIZATE

2.1. IMOBILIZĂRI NECORPORALE

Milioane EUR Valoarea Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2007 105 Suplimentări 30 Cesiuni (3) Transferuri între categoriile de active 0 Alte evoluții 2 Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2008 134 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2007 61 Cheltuieli cu amortizarea în exercițiul curent 19 Cesiuni (2) Transferuri între categoriile de active 0 Alte evoluții 0 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2008 78 VALOARE CONTABILĂ NETĂ LA 31 DECEMBRIE 2008 56 Valoare contabilă netă la 31 decembrie 2007 44

Sumele se referă în principal la programele informatice.

2.2. IMOBILIZĂRI CORPORALE

În unele țări valoarea terenului ocupat nu poate fi separată de valoarea clădirii, deoarece ambele au fost achiziționate ca un întreg. Valoarea terenului, care nu se amortizează, nu se va evalua separat decât dacă acest lucru devine necesar, adică în cazul apariției unor cheltuieli ulterioare precum construirea unor noi proprietăți sau în cazul unei vânzări parțiale.

IMOBILIZĂRI CORPORALE

Milioane EUR Terenuri ș iclădiri Instalații și echipamente Mobilă și vehicule Echipamente informatice Alte imobilizări corporale Contracte de leasing financiar Active în construcție Total Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2007 3 860 350 194 446 115 1 943 332 7 240 Suplimentări 38 24 16 59 23 368 115 643 Cesiuni (16) (30) (14) (54) (9) 0 0 (123) Transferuri între categoriile de active 3 3 1 0 13 310 (330) 0 Alte evoluții 17 21 8 15 9 0 5 75 Valoare contabilă brută la 31 decembrie 2008 3 902 368 205 466 151 2 621 122 7 835 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2007 1 506 281 142 333 81 374 2 717 Cheltuieli cu amortizarea în exercițiu 122 29 16 62 13 77 319 Reluări de amortizări (15) 0 (1) (1) 0 0 (17) Cesiuni (5) (30) (10) (50) (9) 0 (104) Transferuri între categoriile de active 89 (1) 0 0 0 (88) 0 Alte evoluții (81) 21 2 5 7 85 39 Amortizare cumulată la 31 decembrie 2008 1 616 300 149 349 92 448 2 954 VALOAREA CONTABILĂ NETĂ LA 31 DECEMBRIE 2008 2 286 68 56 117 59 2 173 122 4 881 Valoarea contabilă netă la 31 decembrie 2007 2 354 69 52 113 34 1 569 332 4 523

Sumele care sunt încă de plată cu privire la leasing-urile financiare și drepturile similare sunt prezentate la datoriile pe termen lung și termen scurt din bilanț (a se vedea, de asemenea, notele 2.15 și 2.18.1). Acestea se defalchează după cum urmează:

LEASING-URI FINANCIARE

Milioane EUR Descriere Taxe cumulate (A) Sume viitoare de plată Valoare totală Cheltuieli ulterioare cu activele Valoarea activului Amortizarea imobilizărilor corporale Valoarea contabilă netă < 1 an > 1 an > 5 ani Datorii totale (B) A + B (C) A + B + C (E) A + B + C + E Terenuri și clădiri 732 47 239 1 520 1 806 2 538 61 2 599 (442) 2 157 Alte imobilizări corporale 6 5 11 0 16 22 0 22 (6) 16 Total la 31.12.2008 738 52 250 1 520 1 822 2 560 61 2 621 (448) 2 173 Total la 31.12.2007 331 32 170 1 349 1 551 1 882 61 1 943 (374) 1 569

2.3. INVESTIȚII PE TERMEN LUNG

Milioane EUR Notă Sold la 31.12.2008 Sold la 31.12.2007 Investiții în societăți asociate 2.3.1 278 246 Interese în întreprinderi comune 2.3.2 145 32 Fondul de garantare 2.3.3 1 091 1 149 Active disponibile pentru vânzare 2.3.4 564 533 Active deținute pentru tranzacționare 2.3.4 0 13 Investiții totale 2 078 1 973

Această rubrică include investițiile făcute în vederea stabilirii de legături permanente și care susțin activitățile Comunităților Europene. Include, de asemenea, și activele nete ale Fondului de garantare.

2.3.1. Investiții în societăți asociate: Fondul european de investiții (FEI)

Milioane EUR Valoarea Valoare la 31 decembrie 2007 246 Achiziții 33 Cota de excedent net/(deficit) 10 Alte mișcări de capitaluri proprii (dividende) (11) Valoare la 31 decembrie 2008 278

Fondul european de investiții (FEI) este instituția financiară a Uniunii Europene specializată în furnizarea de capital de risc și garanții pentru IMM-uri. Conform Deciziei Consiliului din 6 iunie 1994, Comunitățile Europene, reprezentate de Comisie, au subscris inițial la un total de 600 de milioane ECU din capitalul FEI, reprezentând 600 de acțiuni sau 30 % din capitalul FEI. În urma unei măriri de capital în cursul anului 2007, Comisia a subscris acțiuni suplimentare, reprezentând, la 31 decembrie 2008, o valoare totală de 786 de milioane EUR (din 2 865 de milioane EUR) în capitalul social al FEI. Această sumă reprezintă 27,43 % din capitalul social total al FEI. Comisia a vărsat 20 %, restul nesolicitat corespunzând unei sume de 629 de milioane EUR – a se vedea, de asemenea, nota 5.13.2.

Conform unui acord între Comisie și Banca Europeană de Investiții (BEI) semnat în 2005, Comisia are dreptul să vândă BEI acțiunile sale în orice moment la prețul care corespunde evaluării FEI împărțit la numărul total de acțiuni emise. Valoarea opțiunii de cumpărare este aproape de zero deoarece formula folosită pentru determinarea prețului de vânzare al acțiunilor este asemănătoare celei folosite pentru determinarea capitalului propriu net al FEI.

Investiția Comunităților în FEI este contabilizată folosind metoda punerii în echivalență, în conformitate cu normele contabile ale CE. Participarea este astfel evaluată la 27,43 % din activele nete ale FEI, care la 31 decembrie 2008 erau de 278 de milioane EUR (2007:246 de milioane EUR), din care 10 milioane EUR sunt aferente rezultatului pe 2008 În 2008 s-a primit un dividend de 6 milioane EUR aferent exercițiului financiar 2007.

2.3.2. Interese în întreprinderi comune

Milioane EUR Galileo SESAR ITER Int Total Valoare la 31 decembrie 2007 0 10 22 32 Achiziții 0 100 69 169 Cota de excedent net/(deficit) 0 (7) (49) (56) Valoare la 31 decembrie 2008 0 103 42 145

Programul Galileo

Pentru punerea în aplicarea a fazei de validare pe orbită (VPO) a programului Galileo, a fost creată o întreprindere comună, în sensul articolului 171 din tratat, prin Regulamentul (CE) nr. 876/2002 al Consiliului pentru o perioadă de 4 ani (din 2002 până în 2006). Scopul acestei persoane juridice era asigurarea unității administrației și controlului financiar al programului Galileo în dezvoltarea acestuia și mobilizarea în acest scop a fondurilor alocate acestui program. Membrii fondatori au fost Comunitățile Europene, reprezentate de Comisie și Agenția Spațială Europeană (ASE). Prin granturile acordate din bugetul rețelelor transeuropene (RTE), Comisia pune la dispoziția întreprinderii comune Galileo (ICG) fondurile pentru cofinanțarea activităților acestei faze de validare pe orbită.

ICG a intrat în lichidare la sfârșitul lui 2006, iar procedura este încă în curs de derulare. Activele nete ale ICG aflate în lichidare la sfârșitul anului se ridicau la valoarea de 0 EUR. ICG este contabilizat folosind metoda punerii în echivalență. Întrucât entitatea era inactivă și, în continuare, în curs de lichidare în 2008, nu au fost înregistrate niciun fel de venituri sau cheltuieli. Valoarea investiției la 31 decembrie 2008 a fost de 0 EUR, adică investiția de 585 de milioane EUR minus partea cumulată de pierdere de 585 de milioane EUR.

Autoritatea Europeană de Supraveghere a Sistemelor de Navigație Globale prin Satelit (GNSS), o agenție comunitară creată în 2004 și consolidată în contabilitatea Comunităților, a preluat în mod oficial răspunderea de la ICG la data de 1 ianuarie 2007, deoarece ICG a intrat în lichidare. Inițial, acest nou organism trebuia să opereze ca parteneriat public privat, dar în urma unei decizii a Consiliului luată în noiembrie 2007, programul Galileo va fi de acum finanțat integral din bugetul UE. Mai mult, ca urmare a Regulamentului 638/2008 din 25 iulie 2008, Comisia este cea care gestionează acum programul în numele CE. Se estimează că un acord între Comisie și ASE va fi semnat în 2009 și va clarifica unele aspecte practice, inclusiv transferul activelor create către Comisie la sfârșitul fazei VPO (prevăzut la sfârșitul lui 2010).

Trebuie remarcat că, până la sfârșitul lui 2008 și incluzând investiția în ICG menționată anterior, Comisia a plătit 795 de milioane EUR pentru faza VPO a programului Galileo. Întrucât acest program este, în prezent, încă în faza de cercetare, conform normelor contabile ale CE, banii cheltuiți au fost înregistrați ca o cheltuială și nu s-au contabilizat niciun fel de imobilizări necorporale. Doar în momentul în care proiectul va trece în faza de dezvoltare va fi posibilă capitalizarea unor astfel de cheltuieli. Contribuția totală (indicativă) a Comisiei prevăzută pentru următoarea fază a programului Galileo (în perioada 2008 - 2013) este de 2 645 de milioane EUR.

SESAR

Obiectivul acestei întreprinderi comune este de a asigura modernizarea sistemului de gestionare a traficului aerian european și implementarea rapidă a Planului general european pentru gestionarea traficului aerian prin coordonarea și concentrarea tuturor eforturilor de cercetare și dezvoltare relevante din Comunități. Întreprinderea comună SESAR și-a început activitatea la mijlocul lui 2007 și își va încheia existența la opt ani după aprobarea de către Consiliu a Planului general european pentru gestionarea traficului aerian. Comunitățile Europene, reprezentate de Comisie, și Organizația Europeană pentru Siguranța Navigației Aeriene (Eurocontrol), reprezentată de agenția sa, sunt membrii fondatori ai Întreprinderii comune SESAR. Membrii au drepturi de vot conform contribuțiilor lor respective, dar cei doi membri fondatori au minimum un drept de vot de 25 %. La 31 decembrie 2008, Comisia contribuia cu 91,73 % din contribuția totală a tuturor participanților la SESAR. Contribuția totală (indicativă) a Comisiei prevăzută pentru SESAR (în perioada 2007 - 2016) este de 700 de milioane EUR. Investiția în capitaluri proprii a Comunităților Europene în această întreprindere comună se bazează pe situațiile financiare ale SESAR care acoperă perioada 10 august 2007 (începutul activității sale) – 31 decembrie 2008, în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul financiar al SESAR.

Organizația Internațională ITER pentru Energia prin Fuziune (ITER)

În cadrul ITER participă Comunitățile Europene și alți șase asociați din China, India, Rus