RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 53/13

DECIZIA COMISIEI

din 16 iulie 2008

privind măsura de ajutor pusă în aplicare de Franța în favoarea grupului IFP [C 51/05 (ex NN 84/05)]

[notificată cu numărul C(2008) 1330]

(Numai textul în limba franceză este autentic)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2009/157/CE)

COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 88 alineatul (2) primul paragraf,

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolele menționate anterior (1) și având în vedere observațiile acestora,

întrucât:

1. PROCEDURĂ

(1) Prin scrisoarea din data de 25 noiembrie 2004, înregistrată la 29 noiembrie 2004 cu numărul CP221/2004, Comisia a primit o plângere privind un eventual ajutor de stat ilegal acordat Institut Français du Pétrole (Institutul Francez al Petrolului – IFP) și uneia dintre filialele acestuia, întreprinderea Axens. Reclamantul a solicitat ca identitatea să nu îi fie dezvăluită, de frica unor repercusiuni negative pe piață.

(2) Prin scrisoarea din data de 21 decembrie 2005, Comisia a informat Franța că a decis inițierea procedurii prevăzute la articolul 88 alineatul (2) din tratat, împotriva măsurii în cauză.

(3) Decizia Comisiei de a iniția procedura a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (2). Comisia a invitat părțile interesate să-și prezinte observațiile privind măsura în cauză.

(4) Prin scrisoarea din data de 16 ianuarie 2006, înregistrată în aceeași zi, Franța a solicitat un termen suplimentar de o lună pentru a-și prezenta observațiile, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 19 ianuarie 2006. Prin scrisoarea din data de 23 februarie 2006, înregistrată în aceeași zi, Franța i-a transmis Comisiei observațiile sale.

(5) Prin scrisoarea din data de 15 martie 2006, înregistrată în aceeași zi, întreprinderea UOP a solicitat un termen suplimentar de o lună pentru a-și prezenta observațiile, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 22 martie 2006.

(6) Prin scrisoarea din data de 17 martie 2006, înregistrată în aceeași zi, întreprinderea Haldor Topsoe A/S a solicitat un termen suplimentar de o lună pentru a-și prezenta observațiile, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 22 martie 2006.

(7) Prin scrisoarea din data de 20 martie 2006, înregistrată la 22 martie 2006, întreprinderea Axens a prezentat Comisiei observațiile sale privind măsura în cauză.

(8) Prin scrisoarea din data de 12 aprilie 2006, înregistrată în aceeași zi, întreprinderea Haldor Topsoe A/S a solicitat un termen suplimentar până la 24 aprilie 2006 pentru a-și prezenta observațiile, termen pe care Comisia l-a acordat prin scrisoarea din data de 19 aprilie 2006.

(9) Prin scrisoarea din data de 18 aprilie 2006, înregistrată la 19 aprilie 2006, întreprinderea UOP a prezentat Comisiei observațiile sale privind măsura în cauză.

(10) Prin scrisoarea din data de 19 aprilie 2006, Comisia a solicitat reclamantului să prezinte o versiune neconfidențială a plângerii sale. Versiunea aceasta a fost transmisă Comisiei prin scrisoarea din data de 26 aprilie 2006, înregistrată la 27 aprilie 2006.

(11) Prin scrisoarea din data de 3 mai 2006, înregistrată în aceeași zi, întreprinderea Haldor Topsoe A/S a solicitat un termen suplimentar, pe care Comisia l-a refuzat prin scrisoarea din data de 4 mai 2006.

(12) Prin scrisoarea din data de 22 iunie 2006, Comisia a transmis Franței o copie a observațiilor prezentate de UOP și Axens, precum și a plângerii. De asemenea, Comisia a transmis o cerere de informații suplimentare. Prin scrisoarea din data de 4 iulie 2006, înregistrată la 5 iulie 2006, Franța a solicitat o prelungire a termenului, pe care Comisia a acordat-o prin scrisoarea din data de 7 iulie 2006. Prin scrisoarea din data de 8 septembrie 2006, înregistrată de Comisie la 12 septembrie 2006, Franța a prezentat Comisiei comentariile sale asupra observațiilor prezentate de părțile interesate, precum și răspunsurile la întrebările suplimentare ale Comisiei.

(13) În plus, prin scrisoarea din data de 18 iulie 2006, înregistrată la 19 iulie 2006, Franța a informat Comisia cu privire la transformarea IFP în instituție publică cu caracter industrial și comercial (IPIC).

(14) Prin scrisoarea din data de 13 octombrie 2006, Comisia a solicitat Franței informații suplimentare. Franța i-a comunicat Comisiei informațiile în cauză prin scrisoarea din data de 24 octombrie 2006, înregistrată la 26 octombrie 2006.

(15) La 15 iunie 2007 a avut loc o reuniune de lucru între Franța și Comisie.

(16) Prin scrisoarea din data de 19 iunie 2007, Comisia a solicitat Franței informații suplimentare. Prin scrisoarea din data de 10 iulie 2007, Franța a solicitat un termen suplimentar, până la 31 august 2007. Prin scrisoarea din data de 11 iulie 2007, Comisia a acordat un termen suplimentar până la 13 august 2007. Franța a comunicat Comisiei informațiile suplimentare prin scrisorile din 9 și 22 august 2007, înregistrate la 9 și, respectiv, 22 august 2007.

2. DESCRIERE

2.1. Grupul IFP

(17) Până în 2006, IFP era o instituție profesională de drept privat (3) fără capital și fără acționari, plasată sub controlul economic și financiar al guvernului francez (4). Ca urmare a Decretului nr. 2006-797 din 6 iulie 2006, adoptat în temeiul Legii nr. 2005-781 din 13 iulie 2005, IFP devine o instituție publică cu caracter industrial și comercial (IPIC). Problema existenței unui ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat, care rezultă din această schimbare de statut, face obiectul unei examinări de către Comisie în cadrul unei alte proceduri (NN 11/08).

(18) Conform statutului său, IFP îndeplinește trei misiuni: o misiune de cercetare și dezvoltare în domeniul prospectării petroliere și gazeifere, al tehnologiilor de rafinare și petrochimice, o misiune de formare a inginerilor și a tehnicienilor și o misiune de informare și de documentare în legătură cu sectoarele în cauză. Un contract de obiective cu statul definește orientările principale ale acțiunii acestuia pe o perioadă de cinci ani.

(19) În schimb, IFP beneficiază de o alocare bugetară anuală. Sprijinul public s-a ridicat la 144 de milioane EUR în 2005 și la 167,5 milioane EUR în 2006 (5).

(20) Întreprinderea Axens rezultă din fuziunea, la 29 mai 2001 (cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2001), a întreprinderii Procatalyse SA (filială 100 % a întreprinderii ISIS, aceasta însăși controlată, în acea perioadă, în proporție de 52,8 % de către IFP) și a diviziei industriale a IFP externalizate cu această ocazie. La 22 octombrie 2001, IFP a răscumpărat de la ISIS participația sa în întreprinderea Axens. Prin urmare, IFP deține în prezent 100 % din capitalul întreprinderii Axens. Axens este activă pe piața catalizatorilor și a tehnologiilor pentru industriile de rafinare și petrochimice. Cifra de afaceri consolidată a acesteia s-a ridicat la 304,9 milioane EUR în 2005 și la 308,45 milioane EUR în 2006, activitatea de acordare de licențe pentru anumite procedee reprezentând aproximativ o treime din cifra de afaceri (6). Întreprinderea Axens are 636 de angajați în 2006 (7). Cota sa de piață mondială în ceea ce privește unitățile de rafinare cu licență existente este estimată la 7 % (8).

(21) În plus, IFP deține, direct și indirect (prin intermediul întreprinderii holding financiar IFP Investissements), totalitatea participațiilor în mai multe întreprinderi, printre care Beicip-Franlab și Prosernat. Beicip-Franlab este o societate comercială creată de IFP în 1967. Întreprinderea este specializată în editarea și difuzarea de programe informatice în domeniul explorare-zăcăminte, precum și în realizarea de studii și consultanță. În 2006, cifra de afaceri a acesteia s-a ridicat la 42 de milioane EUR și are 166 de angajați (9). Prosernat este o societate comercială dobândită în 2001 în cadrul cesionării de către întreprinderea ISIS a IFP Investissements către IFP. Întreprinderea realizează studii și servicii, precum și ansambluri de echipamente în domeniul tratării gazelor naturale și al recuperării sulfului. În 2006, cifra de afaceri a acesteia s-a ridicat la 49,9 milioane EUR și are 71 de angajați (10).

2.2. Decizii anterioare ale Comisiei

(22) Din 1944, data înființării acestuia, până la sfârșitul anului 2002, IFP a beneficiat de încasările dintr-o taxă parafiscală aplicată pentru anumite produse petroliere. Restituirea taxei a făcut obiectul Deciziei 96/615/CE a Comisiei din 29 mai 1996 privind reînnoirea, pentru perioada 1993-1997, a taxei pe anumite produse petroliere, în beneficiul IFP (11), decizie care hotăra că încasările din taxa parafiscală în beneficiul IFP pentru perioada 1993-1997 nu intra în domeniul de aplicare a articolului 87 alineatul (1) din tratat, în conformitate cu punctul 2.4 din cadrul comunitar al ajutoarelor de stat pentru cercetare și dezvoltare (12) din 1996 („cadrul C & D din 1996”).

(23) La 3 octombrie 1997, Franța a notificat Comisiei un nou decret privind taxa parafiscală percepută pe anumite produse petroliere în beneficiul IFP, fără vreo schimbare substanțială, pentru perioada 1998-2002. În decizia sa din 4 februarie 1998 (13), Comisia nu a avut obiecții în ceea ce privește punerea în aplicare a decretului pentru perioada 1998-2002.

2.3. Acorduri exclusive între IFP și Axens

(24) Prin scrisorile din 1 martie și 18 mai 2001 (denumite în continuare „scrisorile din 2001”), Franța a informat Comisia cu privire la un proiect de reorganizare a activităților de cercetare ale IFP în domeniile rafinării, petrochimiei și gazelor naturale și a solicitat Comisiei să confirme că proiectul nu presupune repunerea în discuție a analizelor adoptate de Comisie în deciziile precedente ale acesteia.

(25) Proiectul prevedea încredințarea gestionării comercializării rezultatelor în domeniile menționate anterior către o entitate comercială constituită prin apropierea diviziei industriale a IFP și a întreprinderii Procatalyse, controlată indirect de IFP și specializată în dezvoltarea industrială, fabricarea și vânzarea oricăror produse chimice.

(26) În plus față de transferul celei mai mari părți din divizia industrială a IFP, inclusiv a clientelei și a contractelor existente, efectuat în schimbul unor acțiuni majoritare în noua filială, proiectul implica semnarea de către IFP și de către filiala acestuia a acordurilor și a convenției următoare: (a) un contract exclusiv de licență-cadru, cu o durată de zece ani, conform căruia filiala poate utiliza proprietatea intelectuală prezentă și viitoare a IFP, în principal în ceea ce privește procedeele în domeniul său de activitate, pentru a furniza servicii de inginerie clienților în legătură cu procedeele în cauză și a le transmite dreptul de a utiliza tehnologiile aferente, sub forma unor subconcesionări ale licențelor de brevet; (b) un contract exclusiv de licență-produse, cu o durată de zece ani, conform căruia filiala poate utiliza tehnologia prezentă și viitoare a IFP în domeniul său de activitate pentru fabricarea și vânzarea către clienții săi a catalizatoarelor, a adsorbanților, a instalațiilor de captare, a echipamentelor, a altor produse și programe informatice elaborate de IFP; (c) o convenție de cercetare industrială, cu o durată de zece ani, conform căreia [IFP îi propune filialei sale rezultatele cercetării sale în domeniul rafinării și al petrochimiei, pentru ca aceasta să poată, dacă dorește, să-și continue cercetările într-un proiect comun cu IFP, apoi să exploateze rezultatele obținute. În cazul în care filiala nu utilizează această posibilitate, IFP poate propune rezultatele cercetărilor sale altor întreprinderi. Fiecare partener suportă costurile participării sale la proiect, iar la terminarea proiectului de cercetare IFP deține drepturile de proprietate asupra produselor și a procedeelor, în timp ce filiala acestuia dispune de drepturile de proprietate legate de etapele industrializării produselor și procedeelor] (14).

(27) În schimb, filiala plătește IFP, pe de o parte, anumite redevențe conform contractelor de licență și, pe de altă parte, o remunerație […] (15) pentru accesul la capacitatea de cercetare a IFP. […] (15)

(28) Comisia a considerat că proiectul prezentat de reorganizare a IFP era în conformitate cu condițiile stabilite prin decizia sa din 4 februarie 1998 privind reînnoirea, pentru perioada 1998-2002, a taxei parafiscale percepute pe anumite produse petroliere și a informat Franța cu privire la acest lucru prin scrisoarea D/52473 din data de 19 iunie 2001.

(29) Conform proiectului prezentat, întreprinderea Axens, filială a IFP, a fost creată la 29 mai 2001. Acordurile între IFP și Axens au intrat în vigoare la 1 ianuarie 2001, pentru o perioadă de zece ani.

(30) Prin scrisoarea din data de 27 noiembrie 2002, Franța a informat Comisia cu privire la înlocuirea încasărilor din taxa parafiscală cu o alocare bugetară în beneficiul IFP, începând cu 1 ianuarie 2003.

2.4. Acorduri exclusive între IFP și Beicip-Franlab

(31) O convenție exclusivă de dezvoltare, comercializare și utilizare, semnată la 28 mai 2003, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2003, pentru o perioadă de zece ani, stabilește că [IFP propune întreprinderii Beicip-Franlab rezultatele cercetărilor sale asupra algoritmilor, a modelelor sau a metodologiilor dezvoltate de IFP în domeniul „Explorare-Zăcăminte” și că Beicip-Franlab poate solicita IFP să realizeze produse pe această bază. IFP deține totalitatea drepturilor de proprietate asupra programelor informatice dezvoltate. Beicip-Franlab acoperă integralitatea costurilor de dezvoltare a produselor suportate de IFP și plătește diverse remunerații suplimentare destinate să acopere întreținerea și drepturile de utilizare] (14).

(32) La 16 decembrie 2005 s-a semnat un act adițional, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2005. Acesta modifică modalitățile de remunerare, reținând, în același timp, principiul acoperirii integrale a costurilor de dezvoltare de către Beicip-Franlab.

2.5. Acorduri exclusive între IFP și Prosernat

(33) La 18 august 2003 s-au semnat un acord de licență cadru și o convenție de cercetare industrială între IFP și Prosernat, cu efect retroactiv de la 1 ianuarie 2002, pentru o perioadă de zece ani, conform cărora [IFP propune rezultatele cercetărilor sale în domeniul tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului. IFP deține drepturile de proprietate asupra corelațiilor, a procedeelor și a echipamentelor specifice asociate procedeelor. Dacă Prosernat este interesată de comercializarea acestora, îi revine sarcina de a realiza, pe cont propriu și păstrând drepturile de proprietate asociate, lucrările de industrializare a procedeelor, în urma cărora poate să obțină acordarea exclusivă a licenței] (14).

(34) Ca plată pentru licența pentru procedee, Prosernat plătește o redevență de […] (15) pe cifra de afaceri anuală constituită din redevențele încasate pentru sublicențele pentru primii patru ani. Este prevăzut ca nivelul redevenței să treacă la […] (15) după primii patru ani. Nivelul redevențelor pe echipamente este definit de la caz la caz. Remunerația IFP pentru accesul întreprinderii Prosernat la rezultatele activităților de cercetare se ridică la […] (15) din cifra de afaceri anuală globală realizată de Prosernat.

3. MOTIVELE CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII DE INVESTIGAȚIE FORMALE

(35) În inițierea procedurii de investigație formale, Comisia și-a exprimat îndoielile următoare privind intervenția statului francez în favoarea grupului IFP și justificările prezentate la acel moment de către Franța.

(36) În primul rând, Comisia a considerat că condițiile stabilite prin deciziile sale precedente nu mai erau satisfăcute. Cu titlul de referință, deciziile sale anterioare erau motivate de: (a) absența unui ajutor direct la nivelul IFP, în măsura în care IFP era un centru de cercetare fără scop lucrativ, care nu era angajat într-o activitate comercială. În conformitate cu punctul 2.4 primul paragraf din cadrul C & D din 1996, finanțarea publică a activităților de cercetare și de dezvoltare realizate de instituțiile publice de învățământ superior sau de cercetare fără scop lucrativ nu este, în general, menționată în dispozițiile articolului 87 alineatul (1) din tratat; (b) absența unui ajutor indirect pentru întreprinderile care beneficiau de cercetarea realizată de IFP, în măsura în care avantajul potențial care rezulta din transferul rezultatelor era disponibil, fără discriminare, pentru toate întreprinderile. În acest sens, Comisia notase că IFP transfera întreprinderilor rezultatele cercetărilor sale prin patru mijloace: difuzare în domeniul public, prestări de servicii facturate la costurile reale suportate de IFP, cercetare colaborativă și vânzare de licențe. În ultimele două cazuri, Comisia a considerat că, dacă întreprinderile nu suportau integral costurile de cercetare, avantajul acesta era disponibil, fără discriminare, pentru toate întreprinderile, independent de naționalitatea acestora; (c) absența unui ajutor indirect pentru întreprinderile în care IFP deținea participații, în măsura în care IFP colabora cu acestea în aceleași condiții ca și cu celelalte întreprinderi în care nu deținea nicio participație. Din cauza implicării altor acționari, a părții minoritare a IFP în unele întreprinderi active în domeniul său de cercetare și a colaborării sale cu întreprinderile respective în aceleași condiții ca și cu alte întreprinderi în care nu deține nicio participație, Comisia a concluzionat că întreprinderile în cauză nu beneficiau de un tratament mai favorabil.

(37) În schimb, Comisia a constatat că, din 2001, IFP s-a lansat într-un demers comercial din ce în ce mai structurat și din ce în ce mai important, datorită intrării, pe piața tehnologiilor de rafinare și petrochimice, a întreprinderii Axens și a încheierii unor acorduri exclusive de cercetare și de licență cu aceasta. Astfel, această filială comercială, deținută majoritar de IFP, dispune de un acces privilegiat la activitățile de C & D întreprinse de IFP în domeniul său de activitate. În consecință, Comisia a considerat, în decizia sa de inițiere a procedurii, că motivele care justifică deciziile din 1996 și 1998 nu mai erau valabile și că punctul 2.4 primul paragraf din cadrul C & D din 1996 nu mai era aplicabil în domeniul de activitate a întreprinderii Axens. Prin urmare, Comisia a constatat existența unui ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat, în beneficiul IFP și al filialei acestuia, Axens.

(38) În plus, în măsura în care IFP deține participații majoritare în alte două filiale comerciale, Beicip-Franlab și Prosernat, și în măsura în care IFP a semnat acorduri exclusive cu acestea, Comisia nu a putut să excludă existența unui ajutor de stat, în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat, în domeniile de activitate a filialelor Beicip-Franlab și Prosernat.

(39) În al doilea rând, Comisia a analizat compatibilitatea ajutorului în lumina diferitelor dispoziții ale tratatului. Aceasta a ajuns la concluzia că, din perspectiva obiectivelor sale, potențialul ajutor nu ar putea fi analizat decât în lumina dispozițiilor articolului 87 alineatul (3) litera (c) din tratat și în special în lumina cadrului C & D din 1996. În absența unei justificări a Franței în această privință, Comisia a exprimat rezerve în privința faptului că, în conformitate cu dispozițiile în cauză, condițiile necesare pentru autorizarea ajutorului ar fi întrunite.

(40) În consecință, Comisia a invitat Franța să-și prezinte observațiile asupra următoarelor puncte: (a) elementele care stabilesc în ce măsură IFP și filialele acestuia pot fi considerate ca niște entități distincte, ale căror relații respectă o logică a pieței; (b) delimitarea clară, în conformitate cu Directiva 80/723/CEE a Comisiei din 25 iunie 1980 privind transparența relațiilor financiare dintre statele membre și întreprinderile publice (16), a activităților economice și noneconomice ale IFP și ale filialelor acestuia în scopul de a clarifica ce proporție a subvenției publice susține activitățile comerciale ale grupului; (c) demonstrarea precisă a faptului că eventualele ajutoare sunt compatibile cu normele comunitare în ceea ce privește ajutoarele pentru C & D.

4. OBSERVAȚIILE FRANȚEI ASUPRA INIȚIERII PROCEDURII DE INVESTIGAȚIE FORMALE

4.1. Asupra contextului procedurii în curs

(41) În primul rând, Franța subliniază că regimul de finanțare a IFP a făcut obiectul a două decizii ale Comisiei care constatau absența ajutorului de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat.

(42) În al doilea rând, Franța amintește că reorganizarea din 2001 s-a tradus prin transferul activităților comerciale ale IFP către o filială în domeniul rafinării și al petrochimiei, activități care anterior erau exercitate o parte, la nivel intern, de către divizia industrială a IFP, iar cealaltă parte de întreprinderea Procatalyse, controlată indirect de IFP. Franța consideră că reorganizarea avea în vedere o recentrare a activităților IFP asupra misiunii sale de interes general, încredințată de către stat, de susținere a cercetării și a dezvoltării în domeniul hidrocarburilor și al noilor tehnologii ale energiei și mediului.

(43) În acest context, Franța consideră că scrisorile din 2001 constituie notificări în sensul articolului 88 alineatul (3) din tratat. Aceasta susține că scrisoarea transmisă la 5 martie 2001 conținea o notă informativă, un formular de notificare completat (17) și cinci anexe tehnice, printre care figurau convenția de cercetare industrială și acordurile de licență. Franța reamintește, în plus, reuniunea (18) și schimbul de informații (19) care au urmat și menționează că a primit o confirmare de primire din partea Comisiei la data de 7 mai 2001 (20). Franța reamintește că a solicitat Comisiei să confirme că proiectul de reorganizare nu presupunea o repunere în discuție a analizei Comisiei din deciziile sale anterioare.

(44) În consecință, Franța consideră că scrisoarea D/52473 din data de 19 iunie 2001, în care Comisia a arătat că proiectul de reorganizare a IFP prezentat era în conformitate cu condițiile stabilite prin decizia acesteia din 4 februarie 1998 privind reînnoirea, pentru perioada 1998-2002, a taxei parafiscale percepute pe anumite produse petroliere, a creat o situație de încredere legitimă. Franța reamintește că, în scrisoare, Comisia a considerat că proiectul de reorganizare nu modifica nici natura activităților IFP, nici poziția întreprinderilor franceze în raport cu celelalte întreprinderi comunitare în ceea ce privește activitățile de comercializare a unor procedee și nu a ridicat nicio obiecție în privința proiectelor de convenție, în special a dreptului de prim refuz, de care avusese totuși cunoștință în timpul corespondenței cu Franța, începând cu 5 martie 2001. Prin urmare, Franța a considerat că, în mod legitim, crearea întreprinderii Axens și semnarea convențiilor între IFP și Axens nu ar conduce la existența unor ajutoare de stat. Franța susține că înființarea întreprinderii Axens și semnarea convențiilor între IFP și Axens au fost realizate conform proiectului prezentat Comisiei în martie 2001.

(45) În ceea ce privește schimbările intervenite ulterior și cu privire la care Comisia nu a fost informată, Franța prezintă elementele următoare. Pe de o parte, potrivit Franței, obținerea controlului, în proporție de 100 %, asupra Prosernat și Axens de către IFP la sfârșitul anului 2001 nu ar putea fi atribuită unei alegeri a IFP, în măsura în care aceasta ar fi acțiunea unor actori independenți. În plus, Franța atrage atenția că, în scrisoarea D/52473 din 19 iunie 2001, Comisia a considerat faptul că IFP deține cel puțin majoritatea acțiunilor noii entități ca o garanție de nediscriminare. Pe de altă parte, Franța susține că, convențiile între IFP și Prosernat fiind similare convențiilor între IFP și Axens, nu a mai considerat necesar să le transmită Comisiei. În sfârșit, Franța a considerat că nu era necesar să transmită Comisiei convenția între IFP și Beicip-Franlab în măsura în care aceasta prevedea o acoperire integrală a costurilor suportate de IFP.

(46) Franța reamintește că a informat Comisia cu privire la schimbarea modului de finanțare a IFP, prin scrisoarea din data de 27 noiembrie 2002.

4.2. Asupra respectării de către IFP a Directivei 80/723/CEE

(47) Franța consideră că principiul separării conturilor în funcție de activități, înscris la articolul 1 din Directiva 80/723/CEE, este respectat. În acest sens, aceasta susține că bugetul IFP este organizat după un decupaj în cinci centre de rezultate, o misiune „Informare”, precum și un post „Cercetare exploratorie” care permite distingerea diferitelor activități ale IFP.

(48) În plus, Franța descrie modul de clasificare a proiectelor în cadrul centrelor de rezultate: (a) proiectele de dobândire de competențe, dezvoltate în mod frecvent în colaborare cu alte institute de cercetare, au drept obiectiv stimularea apariției unor idei noi; (b) proiectele de cercetare industrială sunt întreprinse de IFP cu sau fără colaborarea unor terți. Pentru centrul de rezultate „Explorare-Producție”, acestea se referă la căutarea de soluții care ar putea conduce la dezvoltarea unor metodologii, programe informatice, aditivi chimici, echipamente, procedee și expertize. Pentru centrul de rezultate „Rafinare-Petrochimie”, proiectele se referă la dezvoltarea unor procedee și produse pentru producerea de carburanți, combustibili și intermediari petrochimici, pornind de la toate sursele de carbon accesibile; (c) proiectele „Echipamente profesionale” au în vedere dezvoltarea bancurilor de testare, a echipamentelor de testare, a instalațiilor de experimentare și a buclelor de testare, precum și punerea în aplicare a unor programe informatice specifice și gestionarea bazelor de date; (d) proiectele „Activități suport” cuprind demersurile în ceea ce privește calitatea, monitorizarea programului și gestionarea drepturilor de proprietate intelectuală.

(49) În sfârșit, Franța aduce informații în ceea ce privește sistemul de contabilitate analitică al IFP, care permite o alocare a veniturilor (în afara alocării bugetare a statului) și a cheltuielilor pentru fiecare proiect în cadrul fiecărui centru de rezultate.

4.3. Asupra distincției între IFP și filialele acestuia

(50) Franța contestă analiza Comisiei conform căreia IFP și Axens ar constitui o entitate economică unică. Aceasta consideră că IFP și filialele acestuia constituie entități distincte, ale căror misiuni sunt de natură diferită.

(51) În primul rând, Franța consideră că activitatea de cercetare a IFP constituie o misiune de interes general, înscriindu-se într-o logică, recunoscută la nivel național, comunitar și mondial, de a asigura pe termen lung securitatea aprovizionărilor cu hidrocarburi.

(52) În al doilea rând, Franța consideră că referirea la noțiunea de întreprinderi legate nu este pertinentă în acest caz, aceasta figurând în anexa I la recomandarea Comisiei din 6 mai 2003 privind definirea microîntreprinderilor, a întreprinderilor mici și mijlocii (21) („recomandarea IMM”). În plus, Franța reamintește jurisprudența comunitară, conform căreia deținerea a 100 % dintr-o filială de către întreprinderea-mamă a acesteia nu este suficientă pentru a demonstra existența unui control exercitat de către aceasta din urmă. Mai mult, Franța arată că existența unui acord exclusiv nu caracterizează o absență de autonomie; în lipsa acesteia, articolul 81 din tratat, care are în vedere astfel de acorduri între întreprinderi independente, nu ar avea obiect. În sfârșit, Franța consideră că imaginea comună a IFP și a întreprinderii Axens pe piață reiese, în mod obligatoriu, din faptul că Axens distribuie produse provenite din cercetarea întreprinsă de IFP și că trebuie să se facă distincție între această imagine comună și absența de autonomie în comportament.

(53) În al treilea rând, Franța aduce elemente care au drept obiectiv să demonstreze autonomia filialelor IFP. Aceasta arată că fiecare filială își elaborează propria strategie, care este validată de consiliul de administrație, acesta nefiind constituit doar din reprezentanți ai IFP. Franța adaugă că contractele încheiate între IFP și filialele acestuia respectă regulile de drept comun în ceea ce privește convențiile reglementate și că, în această calitate, reprezentantul IFP nu ia parte la vot atunci când este vorba de probleme care privesc contractele menționate; aceasta precizează că fiecare filială dispune de propriile sale comitete și de autonomie deplină în ceea ce privește gestionarea, sub controlul acționarilor, care se exercită printr-un reporting clasic. În plus, Franța explică că IFP și filialele acestuia dispun de servicii financiare și contabile independente din punct de vedere ierarhic și geografic, dotate cu sisteme de informare și de gestionare diferite. În sfârșit, Franța subliniază că filialele IFP definesc în mod liber produsele și serviciile pe care le comercializează. În acest sens, Franța precizează că Axens este liberă să accepte sau să refuze lucrările prezentate de IFP și descrie mai multe exemple de procedee în care Axens își completează nevoile în materie de cercetare prin alte relații contractuale.

4.4. Asupra existenței unui ajutor de stat

(54) Franța consideră că finanțarea IFP, organism fără scop lucrativ, nu constituie un ajutor de stat, în conformitate cu punctul 2.4 primul paragraf din cadrul C & D din 1996.

(55) În primul rând, Franța susține că, în conformitate cu punctul 2.4 paragraful al doilea din cadrul C & D din 1996, „atunci când rezultatele acestor activități de cercetare și de dezvoltare finanțate de stat sunt puse la dispoziția întreprinderilor comunitare pe o bază nediscriminatorie, Comisia pleacă de la principiul că, în mod normal, nu poate fi vorba de ajutor de stat în sensul articolului 92 [devenit 87] alineatul (1) din tratat”.

(56) În acest sens, Franța arată că IFP realizează foarte multe lucrări de cercetare ale căror rezultate sunt puse la dispoziția întreprinderilor comunitare, fără discriminare. Printre mijloacele puse în aplicare pentru a asigura accesibilitatea rezultatelor activităților sale figurează o revistă științifică și redactarea unor articole, prezentarea de lucrări cu ocazia congreselor, publicarea și postarea pe internet a lucrărilor, prezența în asociațiile științifice și stabilirea de parteneriate cu alte centre de cercetare și cu studiile doctorale.

(57) Franța precizează că trei sferturi din bugetul de cercetare al centrului de rezultate „Explorare-Producție” sunt consacrate unor lucrări de cercetare fundamentală ale căror rezultate sunt difuzate pe scară largă, fără discriminare. În ceea ce privește centrul de rezultate „Rafinare-Petrochimie”, Franța arată că rezultatele a numeroase lucrări de cercetare sunt difuzate, de asemenea, fără discriminare.

(58) În al doilea rând, Franța consideră că raționamentul Comisiei în deciziile sale din 1996 și din 1998 potrivit căruia „ar trebui să se constate că IFP, deși nu facturează întotdeauna costul real al cercetării, nu practică nicio discriminare în ceea ce privește întreprinderile cărora le cedează rezultatul cercetării pe care o întreprinde atât pe cont propriu, cât și în colaborare” se verifică încă.

(59) În acest sens, Franța subliniază că, în domeniul „Explorare-Producție”, IFP realizează lucrări de cercetare industrială pentru numeroși parteneri industriali care iau forma unei cooperări simple sau a unor proiecte industriale comune (Joint Industrial Projects) multiclient a căror participare este deschisă.

(60) În ceea ce privește piața rafinării și petrochimiei, Franța consideră că plățile efectuate de către Axens pentru lucrările puse la dispoziția sa de către IFP sunt echivalente cu condițiile pieței. La această compensație financiară, Franța adaugă cheltuielile suportate de Axens pentru realizarea unor sarcini complementare, necesare pentru exploatarea lucrărilor de cercetare, precum și costurile suplimentare suportate de Axens pentru utilizarea unor tehnologii și produse diferite de cele ale IFP. Potrivit Franței, proporția ridicată a cifrei sale de afaceri consacrată activităților de cercetare este un indicator important pentru absența unui avantaj concurențial obținut de Axens din lucrările de cercetare efectuate în contul său de către IFP. Franța prezintă o serie de elemente pentru a arăta că sumele cheltuite de Axens pentru activitățile sale de cercetare sunt net superioare mediei sectorului.

(61) În plus, Franța afirmă că, în ciuda dreptului de prim refuz în favoarea întreprinderii Axens, mai multe lucrări de cercetare întreprinse de centrul de rezultate „Rafinare-Petrochimie” sunt în beneficiul a diferiți parteneri industriali proveniți din diferite state.

(62) Prin urmare, Franța conchide că intervenția statului în favoarea IFP nu constituie un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat și că filialele IFP nu au niciun avantaj din accesul la rezultatele cercetării întreprinse de IFP în contul acestora.

4.5. Asupra compatibilității unui potențial ajutor de stat cu tratatul

(63) Franța arată că, în cazul în care intervenția statului în favoarea IFP ar trebui să fie interpretată ca un ajutor de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat, în beneficiul întreprinderii Axens, ajutorul ar fi, în orice caz, compatibil cu piața comună. Franța prezintă elemente care au rolul de a demonstra că ajutorul ar putea fi considerat ca fiind compatibil cu tratatul, conform derogării prevăzute la articolul 87 alineatul (3) litera (c).

(64) În primul rând, Franța consideră că finanțarea de către stat a lucrărilor de cercetare industrială ale întreprinderii Axens nu depășește plafoanele stabilite prin cadrul C & D din 1996. În acest sens, Franța transmite sumele corespunzătoare cheltuielilor suportate de IFP, alocate lucrărilor de cercetare industrială întreprinse în colaborare cu Axens și restituirile financiare plătite de Axens. […] (15)

(65) În al doilea rând, Franța arată că un potențial ajutor în favoarea Axens ar avea un efect de stimulare. În acest sens, Franța transmite statistici care arată o creștere atât a valorii cheltuielilor consacrate de Axens pentru C & D desfășurată de efectivele sale de C & D, cât și a raportului dintre cheltuielile interne și cifra de afaceri. În plus, Franța prezintă exemple ale unor proiecte ale întreprinderii Axens care nu ar fi putut fi întreprinse fără susținerea IFP. În sfârșit, Franța argumentează că toți concurenții întreprinderii Axens, în special cei americani, beneficiază de susțineri publice importante.

(66) În ultimul rând, Franța reamintește importanța strategică a ajutoarelor de stat pentru inovare și pentru C & D, recunoscută de Comisie în cadrul relansării Strategiei de la Lisabona și transpusă în Planul de acțiune pentru ajutoarele de stat.

5. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

5.1. Conținutul plângerii care se află la originea inițierii procedurii

(67) Reclamantul, temându-se de repercusiunile comerciale negative, nu dorește ca identitatea să îi fie divulgată. Reclamantul consideră că interesele sale sunt amenințate direct de subvenția acordată de Franța IFP și/sau filialei acestuia Axens. De la crearea sa, în 2001, Axens, concurent al reclamantului, ar urmări o politică comercială agresivă în ceea ce privește licențele unor tehnologii dezvoltate în întregime datorită activităților de C & D ale întreprinderii-mamă, IFP.

(68) Plângerea se concentrează asupra unor domenii de activitate specifice ale IFP, și anume tehnologiile și catalizatorii pentru rafinare, tratarea gazelor naturale și producția petrochimică, precum și activitatea de acordare de licențe a întreprinderii Axens în aceste domenii. Reclamantul consideră că, în domeniile respective, Axens este în concurență directă cu alți operatori de pe piață, fără a acoperi costurile pentru C & D, în măsura în care Axens este distribuitorul exclusiv al tehnologiilor dezvoltate de IFP datorită susținerii financiare a statului. În plus, potrivit reclamantului, ansamblul IFP/Axens este în măsură să întreprindă activități de C & D care nu ar fi profitabile pentru operatorii nesubvenționați.

(69) Reclamantul consideră că elementele unui ajutor de stat pot fi identificate în subvenția directă a statului în favoarea IFP, în crearea și capitalizarea de către IFP a filialei comerciale Axens, în finanțarea secției de rafinare și petrochimie a IFP, care are ca distribuitor exclusiv întreprinderea Axens, precum și în licențele exclusive pe care IFP le acordă întreprinderii Axens pentru tehnologiile sale.

(70) Reclamantul consideră că finanțarea actuală a activităților IFP și ale întreprinderii Axens de către stat, care nu a fost notificată Comisiei și nu este acoperită de niciuna dintre deciziile precedente ale acesteia, constituie un ajutor de stat ilegal. În acest sens, reclamantul subliniază diferențele factuale între concluziile deciziilor anterioare ale Comisiei și situația actuală a IFP și Axens: — filiala Axens este o entitate comercială; — Axens dispune de acces exclusiv sau privilegiat la serviciile și rezultatele de cercetare ale IFP; — IFP deține 100 % din acțiunile întreprinderii Axens; — pe piața tehnologiilor, majoritatea operatorilor, inclusiv reclamantul, nu sunt subvenționați. Activitățile subvenționate ale ansamblului IFP/Axens induc o denaturare a prețurilor.

(71) Prin urmare, reclamantul consideră că IFP diferă semnificativ de modelul de instituție publică de cercetare fără scop lucrativ menționat la punctul 2.4 din cadrul C & D din 1996, în domeniul activităților comerciale ale filialei sale Axens. În schimb, reclamantul consideră că IFP și Axens constituie o singură entitate economică care acționează pe piață, în concurență directă cu ceilalți operatori. Potrivit reclamantului, mai multe elemente demonstrează că IFP și Axens trebuie să fie considerate drept o entitate economică unică și, prin urmare, ca o întreprindere, conform articolului 87 alineatul (1) din tratat: — IFP deține 100 % din capitalul întreprinderii Axens; — IFP acționează ca acționar activ, participând la definirea strategiei filialelor sale; — personalul întreprinderii Axens și al IFP vizitează, împreună, potențialii clienți; — Axens își utilizează numele în legătură cu tehnologiile IFP (astfel cum demonstrează logo-ul întreprinderii Axens, care îl include pe cel al IFP).

(72) Resursele acordate de statul francez ansamblului IFP/Axens pentru a finanța cercetarea în domeniile tehnologiilor de rafinare, tratării gazelor naturale și petrochimiei constituie resurse de stat. Potrivit estimărilor reclamantului, cheltuielile de C & D consacrate de IFP acestor domenii s-ar ridica la aproximativ 100 de milioane EUR, în timp ce Axens nu ar rambursa mai mult de jumătate din aceste costuri întreprinderii-mamă. În consecință, reclamantul consideră că ajutorul destinat ansamblului IFP/Axens se ridică la 50 de milioane EUR pe an.

(73) Avantajul concurențial reiese, potrivit reclamantului, din faptul că entitatea IFP/Axens nu trebuie să acopere în întregime costurile de C & D și, prin urmare, poate să exercite o presiune în vederea scăderii nivelului prețurilor pieței în domeniile în cauză. Reclamantul consideră că un astfel de avantaj introduce riscul unui efect de excludere a celorlalți operatori de pe piață.

(74) Potrivit reclamantului, piața tehnologiilor este o piață mondială sau, cel puțin, europeană. Prin urmare, susținerea statului în beneficiul ansamblului IFP/Axens afectează schimburile intracomunitare.

(75) În consecință, reclamantul consideră că sprijinul pe care statul îl acordă ansamblului IFP/Axens constituie un ajutor de stat în conformitate cu articolul 87 alineatul (1) din tratat.

(76) Reclamantul susține că, în măsura în care dezvoltarea tehnologiilor de rafinare este o activitate apropiată de piață, ale cărei rezultate sunt direct comercializabile, aceasta nu poate fi definită ca o activitate preconcurențială prevăzută de cadrul C & D din 1996. Prin urmare, ajutorul acordat ansamblului IFP/Axens ar fi un ajutor pentru funcționare, incompatibil cu normele privind ajutoarele de stat din tratat.

(77) Reclamantul subliniază că, chiar dacă s-ar considera activitățile ansamblului IFP/Axens drept activități de dezvoltare preconcurențiale, ajutorul ar depăși pragul admisibil definit prin cadrul C & D din 1996 pentru astfel de activități, care este de 25 %, și ar putea depăși chiar pragul de 50 % prevăzut pentru cercetarea industrială.

(78) Presupunând că este vorba de activități de cercetare și dezvoltare astfel cum sunt definite de cadrul C & D din 1996, reclamantul consideră că efectul stimulativ al ajutorului este discutabil. Potrivit reclamantului, ajutorul acordat ansamblului IFP/Axens îi descurajează pe ceilalți operatori de pe piață să investească în C & D în aceste domenii, în măsura în care veniturile acestora sunt afectate de existența unui ajutor de stat și nu permit compensarea costurilor de C & D.

(79) În consecință, reclamantul concluzionează că ajutorul de stat acordat ansamblului IFP/Axens este ilegal și incompatibil cu piața comună.

5.2. Observații prezentate de Axens

(80) În primul rând, întreprinderea Axens reamintește că s-a constituit în 2001 în scopul de a reuni într-o singură entitate cu vocație comercială activitățile IFP legate de procedeele de rafinare și petrochimice și cele ale filialei producătoare de catalizatori. Întreprinderea arată că dispune de totalitatea funcțiilor (financiară, juridică, resurse umane) care îi permit să-și exercite activitatea într-un mod complet autonom și că gestionarea curentă a acesteia este asigurată de conducerea sa, sub responsabilitatea președintelui-director general. Axens consideră că un număr foarte limitat de decizii sunt luate la nivelul consiliului de administrație și că acționarul său lasă directorilor o mare autonomie în luarea deciziilor comerciale și industriale. Prin urmare, întreprinderea Axens contestă analiza Comisiei conform căreia IFP și Axens ar constitui o singură entitate economică.

(81) În al doilea rând, întreprinderea Axens reamintește că reorganizarea din 2001 s-a făcut în conformitate cu proiectul validat în mod explicit de Comisie. Ea consideră că putea, în mod legitim, să aibă încredere în validitatea acestui cadru juridic și financiar a cărui repunere în discuție ar constitui un obstacol serios în ceea ce privește dezvoltarea sa.

(82) În al treilea rând, întreprinderea Axens susține că majoritatea operatorilor de pe piețele tehnologiilor și catalizatorilor în rafinare și petrochimie au recurs la o combinație de cercetare internă și în parteneriat. Întreprinderea Criterion, filială a întreprinderii Shell, ar avea acces la cercetarea acesteia din urmă, ABB Lummus ar avea acorduri cu Chevron și cu Shell, UOP cu Total și cu alți operatori, iar Albermale cu ExxonMobil. Întreprinderea Axens arată că colaborarea sa cu IFP se înscrie în acest context și a fost structurată în mod transparent prin intermediul a trei convenții de cercetare și de licență. Acestea din urmă ar avea la bază, din punctul de vedere al fiecăreia dintre părți, o logică comercială clasică. Întreprinderea Axens consideră că faptul că proporția cifrei sale de afaceri destinată cheltuielilor pentru cercetare este comparabilă cu eforturile depuse de concurenții săi constituie un indiciu suplimentar că Axens nu beneficiază de niciun avantaj din relațiile sale cu IFP.

(83) În ultimul rând, întreprinderea Axens subliniază că se confruntă cu concurența unor operatori foarte puternici, adesea susținuți activ de statele lor de origine. În Statele Unite ale Americii, Department of Energy ar consacra, în fapt, un buget de mai multe sute de milioane de dolari pentru susținerea proiectelor.

5.3. Observații prezentate de UOP

(84) Sediul social al întreprinderii UOP Limited este situat în Regatul Unit. Întreprinderea dispune de două situri de producție, în Regatul Unit și în Italia, și este activă în șaptesprezece state membre. Întreprinderea este specializată în conceperea, ingineria, licența și asistența pentru o serie de procedee precum conversia petrolului, producerea de carburanți proprii, desulfurizarea carburanților și tehnologiile petrochimice. De asemenea, întreprinderea produce catalizatori, filtre moleculare, adsorbanți și alte echipamente specializate.

(85) UOP și ansamblul IFP/Axens sunt concurenți în domeniul tehnologiilor de producție și desulfurizare a benzinei, de producție și extragere a unor compuși aromatici, precum și în domeniul catalizatorilor pentru o gamă largă de procedee de producție a carburanților proprii. UOP primește favorabil inițierea procedurii de investigație formale împotriva ajutorului acordat IFP și se alătură Comisiei în ceea ce privește majoritatea concluziilor sale.

(86) În primul rând, UOP percepe o evoluție netă a activităților IFP în ultimii ani. Astfel, IFP ar fi restructurat o activitate de licențe, relativ nesemnificativă și deschisă tuturor întreprinderilor, astfel încât să concureze direct cu operatorii privați pe piața procedeelor. UOP reamintește că jurisprudența comunitară cere ca, din momentul în care statul decide să acționeze ca operator economic, acesta trebuie să acționeze în aceleași condiții ca un operator privat. Întreprinderea UOP consideră, în acest sens, că un deficit de funcționare de mai mult de 555 de milioane EUR în ultimii trei ani nu este acceptabil pentru un acționar normal.

(87) În acest context, UOP a solicitat Comisiei să emită la adresa Franței un ordin de suspendare a sprijinului public al IFP, în conformitate cu articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (22).

(88) În al doilea rând, UOP consideră că faptul că ansamblul IFP/Axens nu trebuie să acopere toate cheltuielile de C & D nu numai că i-a permis acestuia să câștige o parte semnificativă a pieței tehnologiilor de rafinare și petrochimice, ci i-a permis, de asemenea, să amenințe profitabilitatea concurenților săi. În plus, UOP susține că apropierea de piață și nivelul scăzut al activităților de C & D din ansamblul IFP/Axens indică absența unui efect stimulativ al ajutorului. În sfârșit, UOP consideră că eventualul beneficiu al unui ajutor ar fi compensat din plin de riscul de excludere a operatorilor privați pe piețele respective, în măsura în care UOP consideră că, pe termen mediu, operatorii privați vor trebui să-și reducă cheltuielile de C & D pentru a rămâne competitivi în fața unui concurent subvenționat considerabil.

(89) În al treilea rând, întreprinderea UOP este de acord cu estimarea Comisiei potrivit căreia IFP și filiala acestuia, Axens, constituie o entitate economică unică. Pe de o parte, structura capitalului, personalul de conducere, relațiile preferențiale și gradul de integrare economică al IFP și al filialei acestuia, Axens, conduc la această concluzie. În acest sens, UOP subliniază că integrarea economică a celor două entități este dovedită din moment ce Axens este unicul distribuitor al tehnologiilor dezvoltate de IFP, precum și primul și, posibil, unicul destinatar al rezultatelor IFP. Astfel de acorduri demonstrează, potrivit UOP, că IFP și Axens sunt, fără echivoc, dependente una de alta, lucrează împreună și urmăresc interese identice pe piață. Pe de altă parte, UOP consideră că, în calitate de unic acționar al întreprinderii Axens, IFP este în măsură să definească strategia acestei întreprinderi pe termen scurt și mediu.

(90) În al patrulea rând, UOP consideră, ca și Comisia, că, pentru a nu exista vreun avantaj în favoarea ansamblului IFP/Axens, bugetul IFP alocat pentru C & D întreprinsă în colaborare cu sau pentru întreprinderea Axens ar trebui să fie finanțat din veniturile dobândite pe piață.

(91) În al cincilea rând, UOP sugerează ca Comisia să rețină specificitatea pieței licențelor pentru tehnologiile unor procedee atunci când încearcă să stabilească o corespondență între activitățile de C & D ale ansamblului IFP/Axens și categoriile de cercetare definite în anexa I din cadrul C & D din 1996. Specificitatea ar proveni din faptul că ansamblul IFP/Axens și concurenții acestuia nu comercializează un produs sau un serviciu, ci un procedeu. Potrivit UOP, faptul că industria desemnează, de obicei, dezvoltarea unui procedeu comercializabil prin termenul „C & D” nu trebuie să determine Comisia să omită faptul că această dezvoltare se află în aval de activitățile de C & D astfel cum au fost definite în cadrul C & D din 1996. În acest sens, UOP susține că C & D pentru industriile procedeelor de rafinare și petrochimice poate fi împărțită în trei etape: (a) o etapă de cercetare de bază, în cursul căreia noile materiale și concepte de procedee sunt dezvoltate și testate până la demonstrarea principiului lor (23); (b) o etapă de dezvoltare a procedeelor și a materialelor, în cursul căreia conceptele materialelor și procedeelor descoperite sunt dezvoltate pentru o aplicare comercială; (c) o etapă de dezvoltare a aplicării, în cursul căreia sunt construite instrumentele care oferă posibilitatea de a prevedea anumite performanțe reproductibile și fabricarea materialelor, cu scopul de a oferi procedeul într-un context competitiv.

(92) UOP consideră că etapele (b) și (c) fac parte integrantă din dezvoltarea comercială.

(93) În ultimul rând, întreprinderea UOP, deși este de acord cu estimarea Comisiei în ceea ce privește unicitatea economică a IFP și a filialei acestuia Axens, a dorit să aducă unele elemente suplimentare, în ipoteza în care Comisia ar hotărî, la încheierea procedurii investigației formale, că IFP și Axens constituie două entități economice separate. Potrivit UOP, piața procedeelor propune produse necomparabile. În consecință, singurul mod de a garanta că Axens plătește prețul pieței pentru rezultatele IFP ar fi apelul la o procedură de licitație. Astfel, UOP consideră că dreptul de prim refuz constituie un avantaj în sine în măsura în care, acordând dreptul de prim refuz întreprinderii Axens, IFP renunță la posibilitatea de a ceda rezultatele sale, printr-o procedură de licitație, operatorului care face cea mai bună ofertă pe piață.

6. COMENTARIILE FRANȚEI PRIVIND OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

(94) Comentariile Franței au în vedere observațiile UOP și plângerea.

6.1. Ca răspuns la observațiile UOP

(95) În primul rând, Franța contestă afirmația UOP privind existența unei entități unice IFP/Axens, insistând asupra autonomiei Axens în raport cu IFP și asupra faptului că IFP este un institut de cercetare, de învățământ și de documentare, ceea ce îl diferențiază în mod fundamental de filiala sa Axens și de UOP Limited.

(96) În ceea ce privește autonomia întreprinderii Axens în raport cu IFP, Franța reamintește mai întâi că, în conformitate cu jurisprudența comunitară constantă, structura de deținere a capitalului unei filiale nu constituie, ea singură, un criteriu suficient pentru a determina dacă filiala poate sau nu să fie considerată ca având autonomie economică în raport cu întreprinderea-mamă. Axens, deși deținută în proporție de 100 % de către IFP, este total independentă pe piață. Această independență este atestată de mai multe indicii: (a) Axens dispune de un proces decizional autonom și de o organizare financiară și umană proprie; (b) Axens își definește în mod liber politica comercială, obiectivele de vânzare și marjele brute; (c) Axens intervine pe piața rafinării și a petrochimiei în nume propriu și în cont propriu și dispune de puterea de a încheia contracte fără autorizația prealabilă a IFP; (d) Axens dispune de autonomie financiară în raport cu IFP în limita competențelor rezervate, precizate în statut, și nu este unicul distribuitor al tehnologiilor IFP.

(97) În ceea ce privește caracterul de institut de cercetare fără scop lucrativ al IFP, Franța își reiterează afirmația potrivit căreia IFP este un institut de cercetare al cărui prim scop este de a exercita activități de cercetare și de a difuza rezultatele acestor activități prin instituțiile de învățământ, prin publicarea sau transferul de tehnologii, profiturile fiind reinvestite integral în cercetare sau în difuzarea rezultatelor acesteia.

(98) În al doilea rând, având în vedere că resursele transferate de stat către IFP nu constituie un ajutor de stat, în conformitate cu punctul 2.4 primul paragraf din cadrul C & D din 1996, Franța contestă afirmația UOP potrivit căreia resursele în cauză (24) constituie un ajutor pentru funcționare.

(99) În al treilea rând, potrivit UOP, aproape întregul sprijin public acordat IFP ar servi la finanțarea unor activități orientate spre piață și, prin urmare, cadrul C & D din 1996 nu ar putea fi pus în aplicare. Această afirmație este contestată de Franța, care reamintește că IFP are, înainte de toate, o misiune de interes general axată pe cercetarea fundamentală și pe valorificarea rezultatelor sale, precum și pe învățământ și pe difuzarea cunoștințelor, care nu ar putea să se confunde cu obiectivele strict comerciale urmărite de operatorii privați, cum sunt UOP și Axens.

(100) În plus, lucrările de cercetare pe care le realizează IFP pentru Axens în cadrul convenției de cercetare industrială sunt, pe de o parte, studii de fezabilitate tehnică și, pe de altă parte, lucrări de cercetare industrială. IFP nu realizează lucrări de cercetare preconcurențială în contul Axens, aceasta din urmă asumându-și și finanțând singură astfel de lucrări. Deoarece situațiile financiare transmise în observațiile Franței din februarie 2006 atestă că IFP respectă pe deplin dispozițiile Directivei 80/723/CEE, Franța consideră că alocarea bugetară este utilizată în mod adecvat pentru a duce la bun sfârșit misiunea de interes general și financiar a lucrărilor de C & D în sensul cadrului C & D din 1996.

(101) În al patrulea rând, potrivit UOP, dreptul de prim refuz ar fi în beneficiul întreprinderii Axens, care nu ar plăti prețul pieței pentru un astfel de drept. Franța subliniază importanța de a aprecia rezultatul economic global al remunerațiilor plătite de Axens către IFP. În afară de dividende, elementele acestei remunerații globale (constând în remunerația plătită cu titlul de drept de prim refuz și în redevențele plătite cu titlul de convenții de licență-cadru și de licență-produse) au fost determinate în 2001 conform unei logici economice. Logica respectivă este destinată să garanteze că Axens nu ar obține niciun beneficiu economic din relația sa cu IFP și să asigure un feedback convenabil și stabil, în fiecare an, pentru IFP, independent de combinația care rezultă din vânzările Axens în orice moment, pentru a evita riscul unor variații prea puternice ale resurselor pentru IFP.

(102) Franța susține că doar remunerația globală suportată efectiv de Axens, raportată la cifra sa totală de afaceri, trebuie să fie analizată în lumina condițiilor pieței. Având în vedere aceste elemente, dreptul de prim refuz nu ar crea niciun avantaj concurențial în favoarea Axens, nici denaturarea concurenței.

(103) În ultimul rând, Franța contestă, de asemenea, afirmația potrivit căreia existența unui presupus ajutor de stat ilegal în beneficiul ansamblului IFP/Axens ar fi provocat pagube concurenților și ar fi constituit un obstacol pentru dinamica inovației. Franța atrage atenția că UOP Limited este singurul dintre numeroșii concurenți existenți care a transmis observațiile sale Comisiei. În plus, Franța subliniază că nu s-a transmis nicio dovadă a presupuselor pagube.

(104) În sfârșit, Franța consideră că dinamica de inovare nu este inhibată pe piața rafinării și a petrochimiei. În acest sens, pe piața licențelor de tehnologii și a catalizatorilor, analiza cotelor de piață ar evidenția o dominare clară a grupului UOP. Dacă există cu adevărat o putere de piață, potrivit Franței, aceasta ar exista în cadrul UOP și nu în cel al Axens. Franța adaugă că, chiar dacă puterea de piață a UOP a scăzut, scăderea ar avea la origine propriile erori strategice ale UOP, în special pe piața desulfurizării, unde UOP a renunțat să investească și, prin urmare, s-a menținut la distanță de o activitate puternic generatoare de venituri.

6.2. Răspuns la plângerea anonimă

(105) În primul rând, Franța reafirmă că reorganizarea activităților IFP a fost notificată Comisiei. Scrisorile din 2001, prin care aceasta informa Comisia cu privire la proiectul de reorganizare internă care a atras după sine transferul activităților comerciale ale IFP către o filială, ar constitui notificări în sensul articolului 88 alineatul (3) din tratat.

(106) În al doilea rând, Franța reamintește argumentele citate în observațiile sale (a se vedea secțiunea 4.3) și în răspunsul la observațiile UOP (a se vedea considerentul 94 și următoarele) care contrazic informația potrivit căreia IFP și Axens constituie o singură unitate economică.

(107) În al treilea rând, Franța insistă asupra faptului că activitățile de cercetare ale IFP realizate în cadrul centrului de rezultate „Rafinare-Petrochimie” aduc beneficii unor diferiți parteneri industriali proveniți din mai multe state […] (15), și nu doar întreprinderii Axens, astfel cum susține reclamantul.

(108) În al patrulea rând, contrar afirmației reclamantului potrivit căreia mai mult de jumătate din venitul întreprinderii Axens ar fi generat de vânzarea de licențe pentru procedee și de furnizarea de servicii aferente acestora, Franța arată că partea activității „licență de tehnologii” (process licensing) în cifra de afaceri a întreprinderii Axens a anilor 2003, 2004 și 2005 a fost de 36 %, 38 %, respectiv 31 %.

(109) În al cincilea rând, Franța contestă afirmația reclamantului potrivit căreia Axens nu ar dispune de propriile sale facilități de cercetare. Dimpotrivă, Axens ar dispune de propriile sale resurse umane și materiale pentru a duce la bun sfârșit activitățile de dezvoltare preconcurențială în vederea omologării înainte de introducerea pe piață: programe informatice de dimensionare, instrumente pentru simulări de procedee, aparate de evaluare a catalizatorilor și adsorbanților și instalații pilot pentru dezvoltarea catalizatorilor și pentru simularea înlănțuirilor unor etape unitare înainte de extrapolarea industrială. De altfel, resursele întreprinderii Axens i-ar fi permis acesteia să finalizeze dezvoltarea unor produse și procedee propuse de terți, alții decât IFP.

(110) În al șaselea rând, Franța reafirmă că IFP prezintă, prin misiunea și activitățile sale, caracteristicile unui institut fără scop lucrativ, care exercită pe deplin o misiune de interes general conferită de stat. Această analiză ar fi confirmată de funcționarea și organizarea IFP și a filialelor acestuia, în măsura în care IFP ar fi acționat astfel încât filialele sale comerciale să fie complet autonome și independente. Prin urmare, Franța consideră că finanțarea IFP, institut fără scop lucrativ, nu constituie ajutor de stat în conformitate cu punctul 2.4 primul paragraf din cadrul C & D din 1996.

(111) În al șaptelea rând, Franța contestă în mod special punctul potrivit căruia activitatea de cercetare a IFP ar trebui să fie asimilată cu simpla elaborare a unui „procedeu tehnologic” (technology process) susceptibil de a fi utilizat în mod direct de unele societăți comerciale pentru producția lor industrială. În această privință, Franța aduce informații detaliate despre ciclurile de dezvoltare ale procedeelor și produselor.

(112) În al optulea rând, Franța face trimitere la observațiile transmise ca urmare a inițierii procedurii cu privire la afirmația reclamantului potrivit căreia remunerația activităților de cercetare întreprinse de IFP pentru Axens nu ar fi în conformitate cu condițiile pieței (a se vedea considerentul 60).

(113) În al nouălea rând, Franța contestă afirmația potrivit căreia valoarea eventualului ajutor de care ar beneficia Axens s-ar ridica la 50 de milioane EUR pentru anul 2003 și se sprijină, în acest sens, pe situațiile financiare transmise.

(114) În ultimul rând, Franța consideră că, contrar afirmațiilor reclamantului, concurenții întreprinderii Axens beneficiază, în general, de sprijin public (direct sau indirect) pentru a duce la bun sfârșit activitățile lor de C & D. De exemplu, grupul UOP primește finanțări pentru programele sale interne de C & D, prin National Institute of standards and technologies (NIST). În plus, acesta externalizează o parte din cercetările sale prin intermediul unor parteneriate cu institute, laboratoare de cercetare sau universități, care beneficiază, ele însele, de fonduri publice. Astfel, UOP colaborează cu Pacific Northwest National Laboratory, Argonne National Laboratory, Synchrotron Catalysis Consortium de la Universitatea din Delaware, precum și cu College of Engineering de la Universitatea din Illinois – Urbana Champaign sau cu SINTEF din Norvegia.

7. EVALUARE

7.1. Existența unui ajutor de stat

7.1.1. Identificarea potențialilor beneficiari

(115) În deciziile sale din 1996 și 1998, Comisia a considerat că sprijinul public acordat activităților de C & D întreprinse de IFP nu intra sub incidența articolului 87 alineatul (1) din tratat, în măsura în care IFP era un organism de cercetare fără scop lucrativ care nu era angajat într-un demers comercial.

(116) Cu toate acestea, în decizia sa inițiere a procedurii, din motivele prezentate la considerentul 37 din prezenta decizie, Comisia a pus în discuție, parțial, această analiză. Aceasta a considerat, în special, că IFP, prin intermediul filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat, era angajat în activitățile economice în cauză, precum și pe piața tehnologiilor de rafinare și petrochimice, pe piața consultanței în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și a supravegherii programelor informatice de exploatare petrolieră, precum și pe piața tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului (denumite în continuare „piețele în cauză”). Prin urmare, trebuie să se analizeze dacă subvenția publică plătită către IFP nu conduce la un ajutor de stat pe piețele în cauză.

(117) Pentru a stabili existența unui ajutor de stat, Comisia a identificat eventualii beneficiari. Comisia consideră că, într-o analiză concurențială, IFP și filialele sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat nu pot fi considerate ca operatori economici distincți. Aceasta se bazează, în primul rând, pe deținerea directă de către IFP a 100 % din capitalul întreprinderii Axens și a 100 % din capitalul Beicip-Franlab și pe deținerea indirectă a 100 % din capitalul Prosernat.

(118) Structura capitalului este utilizată în mod obișnuit de către Comisie în analizele sale concurențiale ca indiciu al independenței întreprinderilor. În acest sens, Comisia reamintește că luarea în calcul a criteriului structurii capitalului, astfel cum este precizat la articolul 3 alineatul (3) din anexa la recomandarea privind IMM, exclude de la calificarea ca IMM a grupurilor de întreprinderi a căror putere economică ar depăși-o pe cea a unui IMM. Recomandarea privind IMM consideră că întreprinderile sunt „legate” în momentul în care o întreprindere are majoritatea drepturilor de vot ale acționarilor unei alte întreprinderi. De altfel, această recomandarea este utilizată și în alte comunicări ale Comisiei, în special Liniile directoare comunitare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (25) pentru a determina independența unei întreprinderi. De asemenea, structura capitalului este reluată la articolul 5 alineatul (4) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 139/2004 al Consiliului din 20 ianuarie 2004 privind controlul concentrărilor economice între întreprinderi („Regulamentul CE privind concentrările economice”) (26) sau la articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 772/2004 al Comisiei din 27 aprilie 2004 privind aplicarea articolului 81 alineatul (3) din tratat anumitor categorii de acorduri de transfer de tehnologie (27).

(119) În afară de criteriul structurii capitalului, Comisia ia în calcul mai multe elemente care, luate în considerare împreună, confirmă analiza Comisiei potrivit căreia IFP și filialele acesteia nu sunt separabile din punctul de vedere al clienților și al concurenților pe piețele în cauză. Astfel cum reiese din Hotărârea Curții de Justiție a Comunităților Europene Intermills/Comisia (28), „în ciuda faptului că fiecare dintre cele trei societăți industriale posedă o individualitate juridică distinctă de fosta societate Intermills, toate aceste societăți formează împreună un grup unic, cel puțin în privința ajutorului acordat de autoritățile belgiene. Prin urmare, Comisia a considerat în mod justificat ansamblul grupului ca o «întreprindere» unică în lumina aplicării articolului 92 din tratat”.

(120) În ceea ce privește misiunile și activitățile IFP și ale filialelor acestuia, Comisia constată că, dacă obiectivul principal și statutul IFP diferă de cele ale filialelor acestuia, valorificarea rezultatelor de C & D ale IFP pe piață figurează totuși printre prioritățile definite de stat în contractul său de obiective cu IFP și se înscrie în strategia de dezvoltare a IFP. Într-adevăr, este vorba de „a obține un feedback financiar privind cheltuielile de C & D, care vine să amplifice efortul său de cercetare” profitând de oportunitățile oferite de piețe: — în domeniul „Rafinare-Petrochimie”, contractul de obiective arată că „ambiția IFP, în decursul deceniului în curs, este de a-și lărgi domeniul de intervenție și de a-și mări cotele de piață pentru a deveni, pe plan mondial, un actor major […] [Este vorba de] a consolida noul pol constituit din Direcția Industrială a IFP și Procatalyse [Axens], destinat să beneficieze de efectul de antrenare asociat vânzărilor de licențe și să valorifice cât mai bine potențialul de C & D al IFP în domeniu”; — în domeniul „Explorare-Producție”, „trebuie, de la caz la caz, să se utilizeze cât mai bine «competențele Grup», în special cele ale filialelor directe, și să se obțină toate sinergiile posibile din acest dispozitiv, pentru a asigura cea mai eficace acoperire a piețelor” (29).

(121) În ceea ce privește controlul efectiv al filialelor, Comisia a luat în calcul, pe de o parte, prezența unor persoane din conducerea IFP în instanțele decizionale ale filialelor și, pe de altă parte, centrele de decizie privind orientările strategice și deciziile fundamentale: — Axens: la 10 noiembrie 2005, din nouă membri ai consiliului de administrație, șase administratori fac parte și din personalul de conducere al IFP, în special cinci administratori figurează în comitetul executiv al IFP. Consiliul de administrație este singurul abilitat să adopte bugetul, planul de investiții și planul de finanțare anuale ale Axens, iar cheltuielile de investiții care depășesc valoarea de 762 000 EUR trebuie să fie validate de consiliul de administrație. — Beicip-Franlab: la 1 ianuarie 2003, trei membri ai consiliului de supraveghere al Beicip-Franlab din șapte fac parte din personalul de conducere al IFP. Conform statutului Beicip-Franlab, consiliul de supraveghere exercită un control permanent al gestionării de către Comitetul executiv. — Prosernat: la 1 ianuarie 2003, trei administratori din consiliul de administrație al Prosernat din cinci fac parte și din Comitetul executiv al IFP. Consiliul de administrație al Prosernat ia hotărâri în privința planurilor strategice, a bugetului anual, a creării de noi activități, a acordurilor cu societăți în comun.

(122) Comisia notează că acordurile exclusive, în calitate de convenții reglementate, sunt reglementate de norme precise conform cărora reprezentantul IFP în consiliul de administrație nu ia parte la votul privind problemele referitoare la acordurile exclusive. Cu toate acestea, chiar dacă reprezentantul IFP nu ia parte la vot, alți membri ai consiliului de administrație, care fac parte, de asemenea, din personalul de conducere al IFP, iau parte la acest vot.

(123) Comisia susține că acordurile exclusive nu constituie, ele însele, un indiciu al absenței de autonomie a întreprinderilor. Cu toate acestea, Comisia notează că aceste contracte sunt esențiale pentru activitățile economice ale filialelor.

(124) De asemenea, Comisia ia în considerare faptul că posibilitățile de cercetare colaborativă cu alte întreprinderi în domeniul de activitate a filialelor sunt cuprinse strict în acordurile exclusive. Astfel, IFP nu poate iniția un proiect în domeniul de activitate a filialelor în cauză decât în măsura în care acestea nu doresc să efectueze proiectul de cercetare, după exercitarea dreptului de prim refuz (30). De asemenea, IFP dispune de un drept de prim refuz asupra tuturor activităților de cercetare pe care filialele în cauză doresc să le întreprindă. Abia în urma exercitării dreptului de prim refuz de către IFP, filialele în cauză au posibilitatea de a propune proiectul de cercetare altor întreprinderi (31). Comisia consideră că aceste restricții sunt un indicator al puternicei integrări economice a IFP și a filialelor în cauză.

(125) În plus, Comisia a luat în considerare existența unor contracte de punere la dispoziție, în special de spații și de personal: — pentru Axens: spații, restaurant al întreprinderii, personal, servicii administrative; — pentru Beicip-Franlab: trezorerie, personal; — pentru Prosernat: servicii juridice și financiare.

(126) În ceea ce privește modul cum sunt percepute IFP și filialele acestuia pe piețele în cauză, Comisia consideră că mai multe elemente arată că IFP și filialele în cauză au o prezență și o imagine comune pentru clienții și concurenții lor. Pe lângă mențiunea „IFP Group Technologies” în logo-urile întreprinderilor Axens și Prosernat, există și legături directe între site-urile internet ale filialelor în cauză și site-ul IFP. În plus, pe site-ul lor, Axens și Prosernat se referă la eforturile de C & D al IFP în domeniul lor de activitate (32). De asemenea, biroul întreprinderii Beicip-Franlab la Bahrain se numește„IFP Middle East Consulting”. Mai mult, IFP și Axens participă împreună la diverse conferințe (33). De asemenea, Comisia a descoperit mai multe referiri la o singură entitate IFP/Axens în reclame publicitare și în publicații (34), precum și pe site-urile internet ale unor reprezentanți ai sectorului (35).

(127) În sfârșit, Comisia notează o intersectare între domeniile de activitate a IFP și cele ale filialelor Axens, Beicip-Franlab și Prosernat, ceea ce sporește necesitatea de a considera grupul IFP ca o singură întreprindere.

(128) În concluzie, obiectivul de valorificare a rezultatelor de C & D se situează în centrul strategiei de dezvoltare a IFP, astfel cum este precizată în contractul său de obiective cu statul. În plus, deținerea capitalului filialelor și prezența personalului de conducere al IFP în conducerea filialelor atestă un control juridic și de facto al IFP asupra filialelor în cauză. În sfârșit, acordurile exclusive între IFP și filialele în cauză în domenii esențiale pentru activitatea acestora sunt dovada integrării economice a entităților respective. Prin urmare, imaginea și prezența comună a IFP și a filialelor sale pe piețele în cauză constituie un indiciu suplimentar în acest sens. În consecință, Comisia consideră că, având în vedere practica sa decizională și jurisprudența Curții de Justiție, nu se poate face distincție între filialele în cauză, în calitate de operatori economici pe piețele în cauză, și întreprinderea lor mamă, IFP.

(129) În lumina celor menționate anterior, Comisia consideră că beneficiarii unui eventual ajutor de stat sunt entitățile IFP, Axens, Beicip-Franlab și Prosernat pentru activitățile acestora pe piața tehnologiilor de rafinare și petrochimice, pe piața consultanței în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și supravegherea programelor informatice de exploatare petrolieră, precum și pe piața tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului.

7.1.2. Determinarea avantajului selectiv finanțat din resurse ale statului

(130) În măsura în care s-a demonstrat că IFP, prin intermediul filialelor sale Axens, Beicip-Franlab și Prosernat, exercită activități economice, sprijinul public acordat de stat pentru IFP în domeniile de activitate a celor trei filiale este susceptibil de a intra sub incidența articolului 87 alineatul (1) din tratat.

(131) Întrebarea la care Comisia trebuie să răspundă înainte de a lua o hotărâre cu privire la existența unui avantaj concurențial este aceea de a ști dacă finanțarea publică a IFP aduce beneficii și activităților economice ale acesteia pe piețele în cauză. În acest sens, Comisia a precizat interpretarea pe care o dă noțiunii de ajutor, în cazul în care aceeași entitate exercită atât activități economice, cât și neeconomice, în noul cadru comunitar pentru ajutoarele de stat pentru cercetare, dezvoltare și inovare (36) din 2006, care reflectă poziția Comisiei cu privire la acest subiect: „În cazul în care aceeași entitate desfășoară atât activități de natură economică, cât și de natură neeconomică, pentru a evita subvenționarea încrucișată a activității economice, finanțarea publică a activităților neeconomice nu va intra sub incidența articolului 87 alineatul (1) din Tratatul CE, în cazul în care cele două tipuri de activități și costurile și finanțarea acestora pot fi distinse în mod clar. O dovadă a alocării corecte a costurilor poate consta în declarațiile financiare anuale ale universităților și ale organismelor de cercetare.” (37)

(132) Cu alte cuvinte, Comisia trebuie să determine dacă există o subvenție încrucișată a activităților economice prin intermediul finanțării de către stat a activităților neeconomice ale IFP. Pentru aceasta, Comisia a examinat conturile IFP, în scopul de a identifica valoarea eventuală a subvenției publice acordate activităților lor comerciale. Într-adevăr, IFP și filialele în cauză fiind entități juridice distincte, conturile acestora sunt separate. Comisia consideră că, dacă există o subvenție a activităților economice, aceasta rezultă din nivelul remunerațiilor plătite de filialele în cauză către întreprinderea-mamă și se reflectă în conturile IFP.

(133) În primul rând, Comisia ia notă de faptul că bugetul IFP este organizat, în funcție de tipul activității, în șapte centre de rezultate, ceea ce permite separarea contabilă efectivă a activităților de C & D, de formare, de difuzare a cunoștințelor și de gestionare a portofoliului IFP.

(134) În acest context, Comisia consideră că sunt pertinente în cadrul examinării sale conturile centrului de rezultate „Rafinare-Petrochimie” pentru activitățile din domeniul tehnologiilor de rafinare și petrochimice, precum și pentru activitățile din domeniul tehnologiilor de recuperare a sulfului și conturile centrului de rezultate „Explorare-Producție” pentru activitățile din domeniul de consultanță în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și supravegherea programelor informatice de exploatare petrolieră, precum și pentru activitățile din domeniul tehnologiilor de tratare a gazelor naturale. Comisia consideră că finanțarea publică a proiectelor întreprinse în cadrul postului „Cercetare exploratorie” nu intră în câmpul său de examinare, în măsura în care proiectele depind de cercetarea fundamentală, în sensul anexei I la cadrul C & D din 1996, prezintă un risc important și nu sunt destinate unei filiere precise.

(135) În al doilea rând, Comisia consideră că sistemul de contabilitate analitică pus în aplicare în cadrul IFP permite efectiv o alocare a veniturilor (în afara alocării bugetare a statului) și a cheltuielilor în cadrul fiecărui centru de rezultate. În acest sens, Comisia menționează că contabilitatea analitică a IFP are la bază noțiunea de proiect. Proiectele sunt grupate pe centre de rezultate. În cadrul fiecărui centru de rezultate, proiectele sunt repertoriate pe segmente sau tipuri. Alocarea cheltuielilor și a veniturilor în fiecare centru de rezultate se face pentru fiecare proiect în parte. În plus, Comisia menționează că bugetul și conturile anuale ale IFP sunt supuse controlului extern și independent a doi auditori.

(136) În al treilea rând, Comisia notează că centrele de rezultate dispun de încasări proprii, alocarea bugetară a statului nefiind acordată, analitic, centrelor de rezultate. Rezultă de aici un eventual deficit contabil între veniturile și cheltuielile care le sunt acordate. Încasările proprii cuprind remunerațiile pentru servicii, redevențele pe licențe și dividendele plătite de filiale.

(137) În al patrulea rând, Comisia constată că totalul costurilor suportate de IFP pentru un proiect dat este luat în calcul și cuprinde nu numai cheltuielile direct imputabile proiectului (achizițiile de produse și de materiale mobile de mici dimensiuni, servicii externe, deplasări, asigurări, documentație, întreținere și spații specifice proiectului), ci și cheltuielile indirecte (salarii și cotizații sociale pentru personal, amortizarea imobilizărilor corporale și necorporale, cheltuieli generale). Cheltuielile indirecte sunt imputate proiectului proporțional cu numărul de persoane * oră conform unui tarif orar calculat în funcție de categoria de personal considerată (inginer, tehnicieni etc.). Comisia consideră că această metodă de imputare este obiectivă și pertinentă din punct de vedere contabil, având în vedere activitățile considerate.

(138) În al cincilea rând, Comisia notează că costul proiectelor orizontale întreprinse în cadrul centrelor de rezultate pe segmentele „Echipamentele meseriei” și „Activități Suport” este, de asemenea, repercutat la nivelul fiecărui proiect fie direct, fie proporțional cu totalitatea cheltuielilor segmentului căruia acesta îi aparține (Dobândire de competențe sau cercetare industrială).

(139) În ultimul rând, Comisia ia notă că punerile la dispoziție secundare, menționate la punctul 125, fac obiectul unor convenții între IFP și filialele în cauză. Aceste servicii sunt facturate de către IFP în funcție de costurile sale totale și sunt imputate centrelor de rezultate în cauză.

(140) Prin urmare, Comisia este în măsură să concluzioneze că cheltuielile centrelor de rezultate „Rafinare-Petrochimie” și „Explorare-Producție” reflectă efectiv totalitatea costurilor activităților IFP pe piețele în cauză.

(141) În consecință, Comisia ia notă de faptul că nu există o corespondență exactă între centrele de rezultate „Rafinare-Petrochimie” și „Explorare-Producție”, pe de o parte, și, pe de altă parte, domeniile de activitate a filialelor în cauză. Cu alte cuvinte, pentru a relua terminologia utilizată în convențiile de cercetare, centrele de rezultate grupează activități din domeniile exclusive ale filialelor, dar și din domenii neexclusive.

(142) Pe de o parte, centrul de rezultate „Rafinare-Petrochimie” înglobează activitățile de C & D ale IFP în domeniul tehnologiilor de recuperare a sulfului, ale căror rezultate sunt exploatate de filiala Prosernat, în domeniul tehnologiilor de rafinare, petrochimice, GTL (gas to liquid), al esterilor din uleiuri vegetale pentru motorine, ale căror rezultate sunt exploatate de filiala Axens, precum și în domeniul CTL (coal to liquid), al biomasei (în afară de esteri din uleiuri vegetale pentru motorine) și al producției de hidrogen, ale căror rezultate sunt exploatate în colaborare cu alți parteneri industriali.

(143) Pe de altă parte, centrul de rezultate „Explorare-Producție” cuprinde activitățile de C & D ale IFP în domeniul de consultanță în ceea ce privește câmpurile petroliere și de supraveghere a programelor informatice de exploatare petrolieră, ale căror rezultate sunt exploatate de filiala Beicip-Franlab, în domeniul tehnologiilor de tratare a gazelor naturale, ale căror rezultate sunt exploatate de filiala Prosernat, dar și în domeniul recuperării CO2 și al transportului de hidrogen, ale căror rezultate sunt exploatate în colaborare cu alți parteneri industriali.

(144) În plus, Comisia ia în considerare faptul că mai multe proiecte întreprinse în cadrul centrelor de rezultate „Rafinare-Petrochimie” și „Explorare-Producție” pe segmentul „Dobândire de competențe” sunt în legătură cu cercetarea fundamentală, în sensul anexei I din cadrul C & D din 1996, iar rezultatele sunt difuzate pe scară largă, fără discriminare, în întreprinderile comunitare. Aceste proiecte au drept obiectiv apariția unor idei novatoare, printr-o cercetare creativă foarte avansată, precum și dezvoltarea de competențe. Franța a prezentat Comisiei lista proiectelor întreprinse în cadrul acestor segmente și fișe descriptive. În plus, Comisia ia notă de faptul că IFP difuzează rezultatele acestor lucrări printr-un anumit număr de instrumente, cum ar fi propria sa revistă științifică Oil & Gas Science and Technology, accesibilă online gratuit, organizarea și participarea la congrese, publicarea de studii, parteneriate cu alte centre de cercetare și studii doctorale.

(145) Ținând cont de elementele expuse la punctele 133-139, Comisia consideră că sistemul de contabilitate analitică al IFP permite urmărirea tuturor costurilor suportate și a remunerațiilor percepute în activitățile sale economice. Cu toate acestea, Comisia observă că în organizarea actuală a conturilor IFP, pentru a face distincția între activitățile economice și cele neeconomice, este necesară o analiză detaliată a conturilor centrelor de rezultate, pentru fiecare proiect în parte. În consecință, Comisia consideră că, în viitor, IFP trebuie să-și organizeze și să-și publice conturile în așa fel încât să delimiteze mai clar activitățile sale economice de activitățile neeconomice, de exemplu regrupându-și activitățile economice în cadrul unui singur centru de rezultate, conform principiilor stabilite prin Directiva 2006/111/CE.

(146) În urma analizei conturilor centrelor de rezultate ale IFP, Comisia este în măsură să stabilească valoarea costurilor proiectelor de C & D, precum și resursele proprii ale IFP în domeniile de activitate exclusive ale filialelor Axens și Prosernat, și anume tehnologiile de rafinare, petrochimice, ale GTL și ale esterilor din uleiuri vegetale pentru motorine, precum și tehnologiile de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului: Tabelul 1 (EUR) 2003 2004 2005 2006 Cheltuieli […] ** […] ** […] ** […] ** Resurse proprii […] ** […] ** […] ** […] ** Deficit contabil […] ** […] ** […] ** […] **

(147) Aceste date indicând un deficit contabil, activitățile comerciale ale IFP în domeniile tehnologiilor de rafinare, petrochimice, ale GTL și ale esterilor din uleiuri vegetale pentru motorine, precum și ale tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului nu sunt finanțate integral din resurse proprii și, prin urmare, beneficiază de finanțarea acordată de stat pentru IFP. Acesta constituie un avantaj selectiv finanțat din resurse de stat.

(148) Deficitul cumulat pe perioada 2003-2006 se ridică, așadar, pentru cele două piețe în cauză, la [mai puțin de 50 de milioane EUR] (15). Cu toate acestea, suma este cu mult inferioară sumei menționate de UOP.

(149) Activitățile IFP în domeniul de consultanță în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și de supraveghere a programelor informatice de exploatare petrolieră merită o mențiune specială. Într-adevăr, Comisia notează că convenția de dezvoltare între IFP și filiala acesteia Beicip-Franlab, astfel cum a fost modificată prin actul adițional semnat la 16 decembrie 2005 și aplicabil începând cu 1 ianuarie 2005, prevede că Beicip-Franlab rambursează IFP integralitatea costurilor, actualizate la rata legală a dobânzii, lucrărilor realizate de acesta în domeniul de activitate a Beicip-Franlab, inclusiv activitățile de cercetare privind algoritmii, modelele și metodologiile. În plus, Comisia a verificat remunerațiile plătite de către Beicip-Franlab pentru IFP în 2003 și 2004 și constată că acestea acoperă din plin costul lucrărilor realizate de IFP în domeniul exclusiv al filialei sale.

(150) În consecință, Comisia poate să concluzioneze că activitățile IFP și ale Beicip-Franlab sunt finanțate integral din veniturile dobândite pe piața consultanței în ceea ce privește exploatarea câmpurilor petroliere și a supravegherii programelor informatice de exploatare petrolieră. Prin urmare, pe această piață, IFP și Beicip-Franlab nu dispun de un avantaj concurențial.

7.1.3. Concluzii asupra existenței unui ajutor

(151) În concluzie, unele activități ale IFP ies din câmpul activităților sale neeconomice în măsura în care lasă loc unei exploatări comerciale de către filialele sale. Comisia a ajuns, într-adevăr, la concluzia că filialele în cauză nu pot fi considerate operatori autonomi ai întreprinderii-mamă, în măsura în care activitățile lor se integrează în strategia de dezvoltare a IFP, IFP exercită nu doar un control juridic, dar și de facto, unele acorduri exclusive sunt mărturia unei puternice integrări economice și IFP, precum și filialele în cauză au o imagine comună pe lângă operatorii sectoarelor respective.

(152) În plus, IFP dispune, pentru activitățile sale comerciale, cu excepția domeniului de activitate a filialei Beicip-Franlab, de o finanțare publică parțială, ceea ce constituie un avantaj selectiv în măsura în care acesta nu este acordat decât unei singure societăți. În plus, finanțarea în cauză este imputabilă statului.

(153) Comisia consideră că, în domeniile de activitate a întreprinderilor Axens și Prosernat, celelalte criterii ale existenței ajutorului sunt, de asemenea, îndeplinite.

(154) Comisia consideră că orice contribuție la activitățile din domeniile de activitate a Axens și Prosernat consolidează poziția concurențială a IFP și a filialelor sale și implică o posibilă denaturare a concurenței.

(155) În ceea ce privește domeniul de activitate a IFP și a întreprinderii Axens, Comisia ia notă de informațiile comunicate de Franța, reluate de Axens în observațiile sale, tinzând să demonstreze valoarea ridicată, în special în raport cu celelalte societăți din sectorul respectiv, a costurilor de cercetare suplimentare finanțate de filiala Axens din resurse proprii. În consecință, Comisia consideră că absența vreunui avantaj nu poate fi dedusă din această valoare ridicată, în măsura în care analiza conturilor IFP demonstrează clar un deficit contabil între costuri și resurse în domeniul de activitate a Axens.

(156) În ceea ce privește domeniul de activitate a IFP și a întreprinderii Prosernat, Comisia ia notă de observațiile Franței potrivit cărora colaborarea în majoritatea proiectelor întreprinse în domeniul cercetării și explorării petroliere este deschisă, fără discriminare, pentru numeroși parteneri industriali. Nu este mai puțin adevărat că anumite proiecte depind de acordurile exclusive între IFP și Prosernat și că, în această calitate, colaborările cu alți parteneri industriali sunt reglementate cu strictețe și sunt limitate. Acest lucru are drept consecință, pentru Prosernat, un avantaj selectiv finanțat din resurse de stat.

(157) În plus, această denaturare a concurenței este susceptibilă de a avea un impact asupra schimburilor intracomunitare, în măsura în care sectoarele de activitate a filialelor în cauză constituie piețe concurențiale la scară mondială. Piața tehnologiilor de rafinare și petrochimice este o piață de dimensiune mondială, deschisă concurenței începând din anii 50. Concurenții IFP și Axens pe această piață sunt, în principal, societățile UOP, Chevron, Lummus, Shell, ExxonMobil, Haldor Topsoe și ConocoPhillips. Pe piața tehnologiilor de tratare a gazelor naturale și de recuperare a sulfului, IFP și Prosernat sunt în concurență cu furnizorii de instalații de tratare a gazelor naturale, cum sunt societățile KCC, KPS, SIIRTEC-NIGI, Hanover Maloney, Frames, TDE și GPS, cu titularii de licență pentru tehnologia de purificare a gazelor naturale, cum sunt UOP, ExxonMobil, Shell Global Solutions, BASF, Eneos și Huntsman, precum și cu specialiști în domeniul sulfului, cum sunt Jacobs, Black & Veath Pritchard, Lurgi, Parsons, Technip-KTI, SIIRTEC-NIGI, CBI &TPA.

(158) În consecință, Comisia respinge argumentul susținut de Franța, potrivit căruia nu ar fi prezente toate elementele necesare pentru calificarea sprijinului public acordat activităților IFP și ale filialelor acestuia, Axens și Prosernat, drept ajutor de stat, în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat.

(159) În sfârșit, Comisia precizează că problema existenței unui ajutor de stat adițional, în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratat, rezultând din noul statut al IPIC și dintr-o eventuală garanție de stat nelimitată pentru IFP care ar decurge din acest statut (38) face obiectul unei examinări separate a Comisiei, în cadrul unei alte proceduri (NN 11/08). Această examinare separată este posibilă în special datorită caracterului relativ recent al acestui nou statut al IPIC în raport cu ansamblul măsurilor examinate de prezenta decizie.

7.2. Legalitatea ajutorului

(160) Comisia a demonstrat că IFP și filialele acestuia Axens și Prosernat dispun de un avantaj selectiv finanțat prin resurse de stat. Acest avantaj provine din neacoperirea din resurse proprii a activităților de C & D în domeniile de activitate a Axens și Prosernat. Neacoperirea cheltuielilor IFP în domeniile întreprinderilor Axens și Prosernat rezultă din mecanismele de transfer în interiorul grupului, astfel cum au fost stabilite de acordurile exclusive între IFP și Axens, pe de o parte, și între IFP și Prosernat, pe de altă parte. În consecință, Comisia consideră că existența ajutorului rezultă din concomitența existenței unor filiale comerciale și a semnării unor acorduri exclusive între aceste filiale și întreprinderea-mamă, în măsura în care acestea din urmă nu garantează acoperirea totală a costurilor lucrărilor realizate de IFP pentru Axens și Prosernat. Trebuie reamintit că acordurile între IFP și Axens au intrat în vigoare la 1 ianuarie 2001, iar acordurile între IFP și Prosernat, la 1 ianuarie 2002.

(161) Comisia ia notă de observațiile prezentate de Franța și rezumate în secțiunea 4.1. Comisia reține în special că Franța consideră că a notificat Comisiei, în 2001, elementele esențiale în ceea ce privește modificările structurale și contractuale. Cu toate acestea, Comisia consideră că evoluția activității comerciale a IFP începând din 2001, prin intermediul filialelor sale, are o astfel de importanță încât afectează semnificativ orice analiză economică și juridică prealabilă. Prin urmare, Comisia își menține aprecierea, dezvoltată la punctul 3.2 din decizia de inițiere a procedurii, în ceea ce privește ilegalitatea ajutorului, potrivit căreia ajutorul în cauză trebuie să fie considerat ca ilegal începând cu data de expirare a valabilității deciziei sale din 1998, adică începând cu 1 ianuarie 2003.

(162) Comisia ia act de observațiile Franței și ale întreprinderii Axens privind situația de încredere legitimă a beneficiarilor. Prin urmare, în lumina elementelor care urmează, în măsura în care Comisia hotărăște că ajutorul acordat IFP și filialelor sale este compatibil cu piața comună, nu este necesar ca Comisia să se pronunțe asupra acestei chestiuni.

7.3. Solicitarea unui ordin de suspendare

(163) Comisia nu a reținut solicitarea întreprinderii UOP de a adopta o decizie de obligare a Franței să suspende plata oricărui ajutor ilegal. Într-adevăr, pe de o parte, sprijinul public acordat IFP constituie sursa principală de finanțare a altor activități decât activitățile economice ale IFP și ale filialelor sale Axens și Prosernat cum sunt activitățile de formare, de cercetare fundamentală și de C & D în colaborare, precum și de difuzare a rezultatelor de C & D, pe care Comisia le consideră, în principiu, neeconomice și care reprezintă mai mult de 90 % din sprijinul public acordat pentru IFP. Pe de altă parte, Comisia a estimat că o astfel de decizie nu este pertinentă, în măsura în care era rezonabil să se anticipeze compatibilitatea cel puțin a unei părți a ajutorului.

7.4. Baza pentru analiza compatibilității ajutorului

(164) Înainte de a examina stadiile de cercetare prevăzute de cadrul C & D din 1996, Comisia trebuie să determine dacă activitățile întreprinse de IFP care fac obiectul unui ajutor de stat aparțin efectiv domeniului cercetării și dezvoltării. În acest sens, Comisia se referă la manualul Frascati (39) care definește C & D și clasifică activitățile constitutive ale acesteia.

(165) Manualul oferă criterii care permit să se facă distincție între C & D și activitățile științifice, tehnologice și industriale conexe. Criteriul fundamental propus de acest manual este existența, în ceea ce privește C & D, a unui element de noutate care nu poate fi neglijat și risipirea unei incertitudini științifice și/sau tehnologice.

(166) Criterii suplimentare constau în special în obiectivele proiectelor, caracterul necunoscut al fenomenelor, al structurilor sau al relațiilor la care se referă proiectele, noutatea aplicării unor cunoștințe și tehnici deja dobândite, probabilitatea ridicată ca proiectele să aibă drept rezultat o înțelegere nouă (mai largă sau aprofundată) a unor fenomene, relații sau principii de tratare susceptibile de a interesa mai multe organizații, faptul ca rezultatele să fie brevetabile, tipul de personal implicat în proiecte, metodele utilizate, caracterul general al concluziilor și rezultatelor unui proiect și, eventual, clasarea obișnuită a proiectului în alte categorii de activități.

(167) În sfârșit, manualul Frascati precizează că „dacă obiectivul principal al lucrărilor este de a aduce noi ameliorări tehnice produsului sau procedeului, atunci acest lucru corespunde definiției C & D. Dacă, dimpotrivă, produsul sau procedeul sau demersul este «fixat» în mare parte și dacă obiectivul principal este de a găsi debușeuri, de a stabili planuri de preproducție sau de a se asigura că sistemul de producție sau de control funcționează bine, nu este vorba de C & D”.

(168) Comisia menționează că activitățile întreprinse de IFP în colaborare cu filiala sa Axens au în vedere dezvoltarea unor noi procedee și produse (catalizatori, adsorbanți) pentru producerea de combustibili, de carburanți și de intermediari petrochimici la cel mai mic preț și care respectă mediul, pornind de la toate sursele de carbon accesibile. Comisia menționează că activitățile întreprinse de IFP în colaborare cu filiala sa Prosernat au în vedere dezvoltarea unor noi procedee și instalații pentru tratarea gazelor naturale și pentru recuperarea sulfului.

(169) În acest context, elementul nou al proiectelor constă în componente, în relațiile acestora și/sau în caracteristicile procedeelor sau produselor-țintă. Pentru fiecare proiect s-au identificat anumite puncte de blocaj. Spre exemplificare, IFP a întreprins un proiect care avea în vedere punerea la punct a unui nou procedeu de producție a unor benzine cu cifră octanică ridicată pornind de la materiale mai grele decât cele tratate în prezent, care poate răspunde problematicii reducerii conținutului în compuși aromatici a benzinei pool.

(170) În plus, Comisia ia în considerare faptul că lucrările care fac obiectul unui sprijin public au întâietate în ceea ce privește omologarea procedeelor și a produselor. Pe de altă parte, Comisia notează că rezultatele proiectelor întreprinse au o aplicabilitate largă și sunt brevetate, că personalul implicat în aceste proiecte este constituit, în principal, din cercetători și tehnicieni și că metodele se bazează pe experimentare, interpretare și modelare. În sfârșit, Comisia constată că activitățile de același tip întreprinse de alți operatori din sector sunt clasificate de obicei drept activități de cercetare (40).

(171) În concluzie, Comisia nu poate accepta argumentul reclamantului, care susține că activitățile avute în vedere de prezenta procedură nu pot fi calificate drept C & D. Dimpotrivă, Comisia consideră că activitățile întreprinse de IFP în colaborare cu filialele sale aparțin, efectiv, domeniului C & D.

(172) În ceea ce privește un ajutor de stat pentru lucrările de C & D, regulile aplicabile pentru examinarea compatibilității sunt regulile care privesc ajutoarele de stat pentru cercetare și pentru dezvoltare. În măsura în care ajutorul, care rezultă din existența unor filiale comerciale cu care IFP a încheiat acorduri exclusive între 1 ianuarie 2001 și 1 ianuarie 2003, este considerat ca fiind ilegal începând cu 1 ianuarie 2003, regulile aplicabile pentru examinarea compatibilității sunt constituite prin cadrul C & D din 1996.

7.5. Compatibilitatea ajutorului

7.5.1. Stadii de cercetare

(173) Anexa I din cadrul C & D din 1996 furnizează o definiție a cercetării industriale și a activităților de dezvoltare preconcurențiale: (a) cercetarea industrială este constituită din cercetări planificate sau din anchete critice „care au în vedere dobândirea de noi cunoștințe, obiectivul fiind ca aceste cunoștințe să poată fi utile pentru a pune la punct noi produse, procedee sau servicii sau pentru a antrena o ameliorare notabilă a produselor, procedeelor sau serviciilor existente”; (b) activitățile de dezvoltare preconcurențiale au în vedere „concretizarea rezultatelor cercetării industriale într-un plan, o schemă sau o schiță pentru produse, procedee sau servicii noi, modificate sau ameliorate, fie că sunt destinate vânzării sau utilizării, inclusiv crearea unui prim prototip care nu ar putea fi utilizat comercial. În plus, poate cuprinde formularea conceptuală și schița altor produse, procedee sau servicii, precum și proiecte de demonstrație inițială sau proiecte pilot, cu condiția ca aceste proiecte să nu poată fi transformate sau utilizate pentru aplicații industriale sau pentru o exploatare comercială. Nu cuprinde modificările de rutină sau modificările periodice aduse unor produse, linii de producție, procedee de fabricație, servicii existente și alte operații în curs, chiar dacă aceste modificări pot reprezenta ameliorări”.

(174) În acest context, Comisia a examinat ciclul și repartizarea lucrărilor care rezultă din convenția de cercetare industrială care leagă IFP de filiala sa Axens, precum și listele complete și fișele explicative ale proiectelor întreprinse între 2003 și 2006, furnizate de Franța.

(175) IFP realizează lucrări de cercetare (LC). Aceste lucrări vizează asigurarea fezabilității unei căi de sinteză și corespund unor studii de fezabilitate, prealabile lucrărilor de cercetare industrială în sensul cadrului C & D din 1996: (a) pentru un catalizator, eșantioane pe cantități mici (de ordinul gramelor), adesea în formă de pudră, sunt preparate și testate pentru a studia reacțiile chimice. Această etapă conduce la descrierea unui mod de operare care permite prepararea unui eșantion de catalizator prezentând o activitate și/sau o selectivitate căutată; (b) pentru o tehnologie sau un procedeu, fezabilitatea se stabilește pornind de la simulări digitale, studii de scheme și experimentări de concepte.

(176) În plus, este realizată o analiză preliminară a situației în materie de brevete pentru a se asigura caracterul inovator al cercetării. În urma acestor lucrări, IFP prezintă un dosar științific și tehnic filialei sale, care își exercită dreptul de prim refuz.

(177) Dacă Axens dorește să continue cercetările pe baza unui astfel de dosar, IFP realizează lucrări de cercetare industrială (LCI) „care au în vedere dobândirea cunoștințelor noi sau a perfecționărilor, care permit elaborarea de noi procedee, produse și tehnologii sau perfecționarea celor deja existente” (41). Aceste lucrări constau în studierea unor noi căi de sinteză sau perfecționarea acestora, la o scară fără raport cu scara industrială. Comisia consideră că activitățile au în vedere va