2.

articolul 1 se modifică după cum urmează: (a) se adaugă următorul alineat nou: „(2) «serviciu» – orice serviciu al societății informaționale, adică orice serviciu prestat în mod normal în scopul obținerii unei remunerații, la distanță, prin mijloace electronice și la solicitarea individuală a beneficiarului serviciului. În sensul prezentei definiții: — «la distanță» înseamnă că serviciul este prestat fără ca părțile să fie prezente simultan; — «prin mijloace electronice» înseamnă că serviciul este transmis inițial și primit la destinație prin intermediul echipamentului electronic pentru prelucrarea (inclusiv arhivarea digitală) și stocarea datelor, și este transmis integral, transferat și recepționat prin cablu, radio, mijloace optice sau alte mijloace electromagnetice; — «la solicitarea individuală a beneficiarului serviciilor» înseamnă că serviciul este prestat prin transmiterea datelor în urma solicitării individuale. În anexa V este prezentată o listă indicativă de servicii care nu fac obiectul prezentei definiții. Prezenta directivă nu se aplică: — serviciilor de radiodifuziune; — serviciilor de difuzare a emisiunilor de televiziune prevăzute la litera (a) din Directiva 89/552/CEE (8) (b) alineatele (2) și (3) devin alineatul (3) și respectiv (4); (c) se adaugă următorul alineat nou: „(5) «norme pentru servicii» – cerințe de natură generală referitoare la inițierea și desfășurarea activităților de prestări de servicii în sensul alineatului (2), în special prevederi referitoare la prestatorul de servicii, la servicii și la beneficiarul serviciilor, exclusiv normele care nu se referă în mod special la serviciile definite la alineatul respectiv. Prezenta directivă nu se aplică normelor referitoare la subiecte care sunt reglementate de legislația comunitară în domeniul serviciilor de telecomunicații, astfel cum sunt acestea definite de Directiva 90/387/CEE (9). Prezenta directivă nu se aplică normelor referitoare la subiecte care sunt reglementate de legislația comunitară în domeniul serviciilor financiare, astfel cum sunt acestea enumerate de anexa VI la prezenta directivă, într-o manieră incompletă. Cu excepția articolului 8 alineatul (3), prezenta directivă nu se aplică normelor stabilite de către sau pentru piețele reglementate în sensul Directivei 93/22/CEE sau de către sau pentru alte piețe sau organisme care desfășoară activități de decontare sau compensare pentru acele piețe. În sensul acestei definiții: — o normă este considerată ca fiind destinată în mod special serviciilor societății informaționale dacă, având în vedere expunerea de motive și partea dispozitivă, aceasta are ca scop și obiect specific, în totalitate sau în unele din dispozițiile sale, reglementarea acestor servicii într-o manieră explicită și direcționată; — o normă nu este considerată ca fiind destinată în mod special serviciilor societății informaționale în cazul în care aduce atingere numai într-o manieră implicită sau în mod accidental unor asemenea. (d) alineatele (4)-(8) devin alineatele (6)-(10); (e) alineatul (9) devine alineatul (11) cu următorul conținut: „(11) «reglementare tehnică» – specificațiile tehnice sau alte cerințe sau norme cu privire la servicii, inclusiv dispozițiile administrative relevante, a căror respectare este obligatorie, de jure sau de facto, în cazul comercializării, prestării unui serviciu, stabilirii unui prestator de servicii sau utilizării într-un stat membru sau într-o parte semnificativă a acestuia, precum și actele cu putere de lege sau actele administrative ale statelor membre, cu excepția celor menționate la articolul 10, care interzic fabricarea, importul, comercializarea sau utilizarea unui produs sau care interzic prestarea sau utilizarea unui serviciu sau stabilirea în calitate de prestator de servicii. De facto, reglementările tehnice includ: — actele cu putere de lege sau actele administrative ale unui stat membru care fac referire fie la specificații tehnice sau alte cerințe sau norme referitoare la servicii, fie la coduri profesionale sau coduri de practică, care la rândul lor fac referire la specificații tehnice sau la alte cerințe sau norme privind serviciile a căror respectare conferă prezumția de conformitate cu obligațiile impuse de actele cu putere de lege sau actele administrative menționate anterior; — acordurile voluntare în care o autoritate publică este parte contractantă și care prevăd, în interesul general, respectarea specificațiilor tehnice sau a altor cerințe sau norme cu privire la servicii, cu excepția specificațiilor pentru licitații în cazul achizițiilor publice; — specificațiile tehnice sau alte cerințe sau norme referitoare la servicii în legătură cu măsuri fiscale sau financiare care afectează consumul de produse sau servicii prin încurajarea respectării acestor specificații tehnice sau a altor cerințe sau norme cu privire la servicii; specificațiile tehnice sau alte cerințe sau norme cu privire la serviciile în legătură cu sistemele de asigurări sociale la nivel național nu sunt incluse. Acestea cuprind reglementări tehnice impuse de către autoritățile desemnate de statele membre și care figurează pe o listă elaborată de Comisie înainte de 5 august 1999*, în cadrul Comitetului prevăzut la articolul 5. Modificarea acestei listei se efectuează în conformitate cu aceeași procedură;”. (f) alineatul (10) devine alineatul (12) al cărui prim paragraf are următorul conținut: „(12) «proiect de reglementare tehnică» – textul unei specificații tehnice sau al unei alte cerințe sau norme cu privire la servicii, inclusiv dispozițiile administrative, formulat în scopul adoptării sale ca reglementare tehnică, textul fiind într-un stadiu de elaborare în care pot fi făcute încă modificări substanțiale;”