(1)

Anexa II se modifică după cum urmează: (a) punctele 4.5.5.2.1.1. și 4.5.5.2.1.2. se înlocuiesc cu următorul text: „4.5.5.2.1.1. Pasul 1 – Calculul vitezelor de schimbare a treptelor Vitezele pentru schimbarea înspre trepte superioare (v1→2 și vi→i+1), în km/h, în timpul fazelor de accelerare se calculează conform formulelor: Ecuația 2-3: Ecuația 2-4: , i = de la 2 la ng -1 unde: „i” este numărul treptei de viteză (≥ 2) „ng” este numărul total de trepte de viteză pentru mersul înainte „Pn” este puterea nominală în kW „mk” este masa de referință în kg „nidle” este viteza de rotație la ralanti în min-1 „s” este turația nominală a motorului în min–1 „ndvi” este raportul dintre turația motorului în min–1 și viteza vehiculului în km/h în treapta „i” 4.5.5.2.1.2. Vitezele de retrogradare spre trepte inferioare (vi→i-1), în km/h, în timpul fazelor de croazieră sau decelerare, din treapta a 4-a (viteza a 4-a) în treapta ng se calculează cu formula: Ecuația 2-5: , i = de la 4 la ng unde: i este numărul treptei de viteză (≥ 4) ng este numărul total de trepte de viteză pentru mersul înainte „Pn” este puterea nominală în kW „mk” este masa de referință în kg „nidle” este viteza de rotație la ralanti în min-1 „s” este turația nominală a motorului în min–1 „ndvi-2” este raportul dintre turația motorului în min–1 și viteza vehiculului în km/h în treapta „i-2” Viteza de retrogradare din treapta a 3-a în treapta a 2-a (v3→2) se calculează cu următoarea ecuație: Ecuația 2-6: unde: „Pn” este puterea nominală în kW „mk” este masa de referință în kg „nidle” este viteza de rotație la ralanti în min-1 „s” este turația nominală a motorului în min–1 ndv2 este raportul dintre turația motorului în min-1 și viteza vehiculului în km/h în treapta 1 Viteza de retrogradare din treapta a 2-a în treapta a 1-a (v2→1) se calculează cu următoarea ecuație: Ecuația 2-7: unde: ndv2 este raportul dintre turația motorului în min-1 și viteza vehiculului în km/h în treapta 2 Deoarece fazele de croazieră sunt definite de indicatorul de fază, este posibil să intervină o ușoară creștere a vitezei și ar putea fi necesară trecerea în treapta superioară. Vitezele de trecere spre treptele superioare (v1→2, v2→3și vi→i+1), în km/h, în timpul fazelor de croazieră se calculează cu următoarele ecuații: Ecuația 2-7a: Ecuația 2-8: Ecuația 2-9: , i = 3 to ng”; (b) punctele 6.1.1.4.2. to 6.1.1.4.7. se înlocuiesc cu următorul text: „6.1.1.4.2. Hidrocarburi (HC) Masa hidrocarburilor arse emise prin conducta de evacuare a vehiculului în timpul încercărilor este calculată cu următoarea formulă: Ecuația 2-33: unde: HCm este masa de hidrocarburi emise în timpul încercării, exprimată în mg/km; S este distanța definită la punctul 6.1.1.3; V este volumul total, definit la punctul 6.1.1.41.; dHC este densitatea hidrocarburilor la temperatura și presiunea de referință (273,2 K și 101,3 kPa); dHC = 0,631 · 103 mg/m3 pentru benzină (E5) (C1H1,89O0,016); = 932 · 103 mg/m3 pentru etanol (E85) (C1H2,74O0,385); = 622 · 103 mg/m3 pentru motorină (B5)(C1Hl,86O0,005); = 649 · 103 mg/m3 pentru LPG (C1H2,525); = 714 · 103 mg/m3 pentru NG/biogaz (C1H4); = mg/m3 pentru H2GN [cu A = GN/cantitatea de biometan din amestecul de H2GN (în procente de volum)]. HCc este concentrația de gaze diluate, exprimată în părți pe milion (ppm) de echivalent de carbon (de exemplu, concentrația de propan înmulțită cu trei), corectată pentru luarea în considerare a aerului de diluare, prin ecuația: Ecuația 2-34: unde: HCe este concentrația hidrocarburilor, exprimată în părți pe milion (ppm) echivalent carbon, în eșantionul de gaze diluate colectat în sacul (sacii) A; HCd este concentrația hidrocarburilor, exprimată în părți pe milion (ppm) echivalent carbon, în eșantionul de gaze diluate colectat în sacul (sacii) B; DiF este coeficientul definit la punctul 6.1.1.47. Concentrația hidrocarburilor nemetanice (NMHC) se calculează după cum urmează: Ecuația 2-35: CNMHC = CTHC – (Rf CH4 · CCH4) unde: CNMHC = concentrația corectată a NMHC din gazul de evacuare diluat, exprimată în echivalent ppm de carbon; CTHC = concentrația THC (total hidrocarburi) din gazul de evacuare diluat, exprimată în echivalent de carbon ppm și corectată cu valoarea THC conținută în aerul de diluare; CCH4 = concentrația de metan (CH4) din gazul de evacuare diluat, exprimată în ppm echivalent carbon și corectată cu cantitatea de CH4 conținută în aerul de diluare; Rf CH4 este factorul de răspuns FID la metan, după cum este definit la punctul 5.2.3.41. 6.1.1.4.3. Monoxid de carbon (CO) Masa hidrocarburilor arse emise prin conducta de evacuare a vehiculului în timpul încercărilor este calculată cu următoarea formulă: Ecuația 2-36: unde: COm este masa de dioxid de carbon emis în timpul încercării, în mg/km; S este distanța definită la punctul 6.1.1.3; V este volumul total, definit la punctul 6.1.1.41.; dCO este densitatea monoxidului de carbon, dCO = 1,25 · 106 mg/m3 la temperatura și presiunea de referință (273,2 K și 101,3 kPa); COc este concentrația de gaze diluate, exprimată în părți pe milion (ppm) monoxid de carbon, corectată pentru a ține cont de aerul de diluare prin următoarea ecuație: Ecuația 2-37: unde: COe este concentrația monoxidului de carbon, exprimată în părți pe milion (ppm), în eșantionul de gaze diluate colectat în sacul (sacii) A; COd este concentrația monoxidului de carbon, exprimată în părți pe milion (ppm), în eșantionul de gaze diluate colectat în sacul (sacii) B; DiF este coeficientul definit la punctul 6.1.1.47. 6.1.1.4.4. Oxizi de azot (NOx) Masa hidrocarburilor arse emise prin conducta de evacuare a vehiculului în timpul încercărilor este calculată cu următoarea formulă: Ecuația 2-38: unde: NOxm este masa de oxizi de azot emiși în timpul încercării, în mg/km; S este distanța definită la punctul 6.1.1.3; V este volumul total, definit la punctul 6.1.1.41.; este densitatea oxizilor de azot din gazele de evacuare, pornind de la presupunerea că aceștia se prezintă sub forma oxizilor de azot, = 2,05 · 106 mg/m3 la o temperatură și presiune de referință (273,2 K și 101,3 kPa); NOxc este concentrația de gaze diluate, exprimată în părți pe milion (ppm), corectată pentru luarea în considerare a aerului de diluare prin ecuația: Ecuația 2-39: unde: NOxe este concentrația oxizilor de azot exprimată în părți pe milion (ppm) de oxizi de azot, în eșantionul de gaze diluate colectate în sacul (sacii) A; NOxd este concentrația oxizilor de azot exprimată în părți pe milion (ppm) de oxizi de azot, în eșantionul de gaze diluate colectate în sacul (sacii) B; DiF este coeficientul definit la punctul 6.1.1.47. Kh este factorul de corecție a umidității, calculat după formula: Ecuația 2-40: unde: H este umiditatea absolută exprimată în grame de apă per kg de aer uscat: Ecuația 2-41: unde: U este umiditatea exprimată ca procent; Pd este presiunea saturată a apei la temperatura de încercare, în kPa; Pa este presiunea ambiantă în kPa. 6.1.1.4.5. Masa particulelor Emisia de particule Mp (mg/km) se calculează cu ecuația: Ecuația 2-42: dacă gazele de prelevare sunt evacuate în afara tunelului; Ecuația 2-43: dacă gazele de evacuare sunt reconduse în tunel; unde: Vmix = volumul V al gazelor de evacuare diluate în condiții standard; Vep = volumul gazelor de evacuare trecute prin filtrul de particule, în condiții standard; Pe = masa particulelor reținute în filtru (filtre), exprimată în mg; S = distanța definită la punctul 6.1.1.3; Mp = emisia de particule în mg/km. În cazul în care se utilizează corecția pentru nivelul particulelor de fond din sistemul de diluare, aceasta se efectuează în conformitate cu punctul 5.2.1.5 În acest caz, masa de particule (mg/km) se calculează astfel: Ecuația 2-44: dacă gazele de prelevare sunt evacuate în afara tunelului; Ecuația 2-45: dacă gazele de evacuare sunt reconduse în tunel; unde: Vap = volumul gazelor de evacuare trecut prin filtrul de particule de fond în condiții standard; Pa = masa particulelor reținute de filtrul de particule de fond; DiF este coeficientul definit la punctul 6.1.1.47. Dacă aplicarea factorului de corecție pentru particulele de fond conduce la rezultate negative pentru masa de particule (în mg/km), masa de particule se consideră zero mg/km. 6.1.1.4.6. Dioxid de carbon (CO2) Masa dioxidului de carbon emis prin conducta de evacuare a vehiculului în timpul încercărilor este calculată cu următoarea formulă: Ecuația 2-46: unde: CO2m este masa dioxidului de carbon emis în timpul încercării, în g/km; S este distanța definită la punctul 6.1.1.3; V este volumul total, definit la punctul 6.1.1.41.; este densitatea monoxidului de carbon, = 1,964 · 106 mg/m3 la temperatura și presiunea de referință (273,2 K și 101,3 kPa); CO2c este concentrația de gaze diluate, exprimată în procent de dioxid de carbon echivalent, corectată prin următoarea ecuație pentru a ține cont de aerul de diluare: Ecuația 2-47: unde: CO2e este concentrația de dioxid de carbon, exprimată în procent de eșantion de gaze diluate colectat în sacul (sacii) A; CO2d este concentrația dioxid de carbon, exprimată în procent de eșantion de aer de diluare colectat în sacul (sacii) B; DiF este coeficientul definit la punctul 6.1.1.47. 6.1.1.4.7. Factorul de diluare (DiF) Factorul de diluare se calculează după cum urmează: Pentru fiecare combustibil de referință, cu excepția hidrogenului: Ecuația 2-48: Pentru o compoziție a combustibilului CxHyOz, formula generală este: Ecuația 2-49: Pentru H2GN, formula este: Ecuația 2-50: Pentru hidrogen, factorul de diluare este calculat după cum urmează: Ecuația 2-51: Pentru combustibilii de referință din apendicele x, valorile lui „X” sunt următoarele: Tabelul 1-8 Factorul „X” din formulele pentru calcularea DiF Combustibil X Benzină (E5) 13,4 Motorină (B5) 13,5 GPL 11,9 Gaz natural/biometan 9,5 Etanol (E85) 12,5 Hidrogen 35,03 În aceste formule: = concentrația de CO2 în gazele de evacuare diluate din sacul de eșantionare, exprimată în procente de volum, CHC = concentrația de HC din gazul de evacuare diluat conținut în sacii de prelevare, exprimată în ppm echivalent carbon; CCO = concentrația de CO în gazele de evacuare diluate conținute în sacul de eșantionare, exprimată în ppm, = concentrația de H2O în gazele de evacuare diluate din sacul de eșantionare, exprimată în procente de volum, = concentrația de H2O din aerul utilizat pentru diluare, exprimată în procent de volum, = concentrația de hidrogen în gazele de evacuare diluate conținute în sacul de eșantionare, exprimată în ppm, A = cantitatea de GN/biometan în amestecul H2GN, exprimată în procente de volum.”; (c) la punctul 6.1.1.51.1, „Ponderarea rezultatelor ciclurilor de încercare din Regulamentul CEE-ONU nr. 40 și Regulamentul CEE-ONU nr. 47” se înlocuiește cu „Ponderarea rezultatelor ciclurilor de încercare R40 CEE-ONU și R47 CEE-ONU”; (d) tabelul Ap1-1 din apendicele 1, rândul referitor la mențiunea „DF” se înlocuiește cu următorul text: „DiF Factor de diluare —”; (e) la punctul 1.1 din apendicele 2, a doua teză se înlocuiește cu următorul text: „Specificațiile combustibililor din prezentul apendice corespund specificațiilor combustibililor de referință din anexa 10 la Regulamentul CEE-ONU nr. 83 revizuirea 4 (*). (*) JO L 42, 12.2.2014, p. 1”;" (f) În apendicele 11, punctul 3.2.1.3 se înlocuiește cu următorul text: „3.2.1.3. Comutatorul regimului de funcționare este poziționat conform tabelului Ap11-2. Tabelul Ap11-2 a se consulta tabelul pentru a selecta situația A sau B în funcție de diferitele concepte de vehicul hibrid și de poziția comutatorului de selectare a modului hibrid Moduri hibrid -› — Pur electric — Hibrid — Pur termic — Hibrid — Pur electric — Pur termic — Hibrid — Modul hibrid n (1) — Mod hibrid m (1) Nivel de încărcare a bateriei Comutator în poziția de punere în circuit Comutator în poziția de punere în circuit Comutator în poziția de punere în circuit Comutator în poziția de punere în circuit Condiția A Încărcată la maximum Hibrid Hibrid Hibrid Mod hibrid predominant electric (2) Condiția B Încărcată la nivel minim Hibrid Termic Termic Mod predominant termic (3)