1.

Părțile II-V se înlocuiesc cu următorul text: „PARTEA II Criterii de calitate minime menționate în partea I Grâu dur Grâu comun Orz Porumb Sorg A. Conținut maxim de apă 14,5 % 14,5 % 14,5 % 13,5 % 13,5 % B. Procentaj maxim de elemente care nu sunt cereale de bază de calitate corespunzătoare: 12 % 12 % 12 % 12 % 12 % 1. Boabe sparte 6 % 5 % 5 % 5 % 5 % 2. Impuritățile boabelor 8,5 % 7 % 12 % 5 % 5 % 2.1. Impurități altele decât boabele pătate 5 % 7 % 12 % 5 % 5 % (a) boabe șiștave X X X N.A. N.A. (b) alte cereale 3 % X 5 % X X (c) boabe atacate de dăunători X X X X X (d) boabe care prezintă o colorație anormală a germenului X X N.A. N.A. N.A. (e) boabe supraîncălzite în timpul uscării 0,50 % 0,50 % 3 % 0,50 % 0,50 % 2.2. Boabe pătate 3,5 % N.A. N.A. N.A. N.A. 3. Boabe încolțite 4 % 4 % 6 % 6 % 6 % 4. Impurități diverse: 4,5 % (1) 3 % 3 % 3 % 3 % din care: (a) semințe străine: — nocive 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % 0,10 % — altele X X X X X (b) boabe deteriorate: — boabe deteriorate în urma generării spontane de căldură sau a încălzirii extreme în timpul uscării 0,05 % 0,05 % X X X — boabe afectate de fuzarioză 1,5 % X X X X — altele X X X X X (c) elemente străine X X X X X (d) pleavă (în cazul porumbului: fragmente de cocean) X X X X X (e) cornul secarei 0,05 % 0,05 % N.A. N.A. N.A. (f) boabe putrede X X N.A. N.A. N.A. (g) impurități de origine animală X X X X X C. Procentul maxim de boabe care și-au pierdut parțial sau în totalitate aspectul sticlos 27 % N.A. N.A. N.A. N.A. D. Conținutul maxim de tanin (2) N.A. N.A. N.A. N.A. 1 % E. Greutate specifică minimă (kg/hl) 78 73 62 N.A. N.A. F. Conținutul minim de proteine (2) 11,5 % 10,5 % N.A. N.A. N.A. G. Indicele de cădere Hagberg (secunde) 220 220 N.A. N.A. N.A. H. Indicele Zeleny minim (ml) N.A. 22 N.A. N.A. N.A. «X»: analiza necesară fără limită specifică, dar al cărei conținut trebuie luat în considerare în ceea ce privește limitele maxime stabilite la punctele 2 și 4 din tabel. «N.A.»: nu se aplică, nenecesitând nicio analiză. Se consideră elemente care nu sunt cereale de bază de calitate corespunzătoare elementele definite în partea III din prezenta anexă. Boabele cerealelor de bază și ale altor cereale care sunt deteriorate sau putrezite sunt clasificate ca «impurități diverse», chiar atunci când prezintă imperfecțiuni care țin de alte categorii. PARTEA III 1. DEFINIȚIA ELEMENTELOR CARE NU SUNT CEREALE DE BAZĂ DE CALITATE CORESPUNZĂTOARE 1.1. Boabe sparte În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor sparte» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului, «boabe sparte» înseamnă bucățile de boabe sau boabele care trec printr-o sită cu ochiuri cu diametrul de 4,5 mm. În cazul sorgului, «boabe sparte» înseamnă bucățile de boabe sau boabele care trec printr-o sită cu ochiuri cu diametrul de 1,8 mm. 1.2. Impuritățile boabelor (a) Boabe șiștave În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor șiștave» este menționată în standardul EN 15587. Totuși, pentru orzul din Estonia, Letonia, Finlanda și Suedia, «boabe șiștave» înseamnă boabele cu o greutate specifică egală cu sau mai mare decât 64 de kilograme pe hectolitru oferite spre intervenție sau supuse acesteia în statele membre respective, boabe care, după eliminarea tuturor celorlalte elemente menționate în prezenta anexă, trec prin site cu orificii de 2,0 milimetri. «Boabele șiștave» nu se aplică porumbului, nici sorgului. (b) Alte cereale În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «altor cereale» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, «alte cereale» înseamnă toate boabele de cereale cultivate care nu aparțin speciilor de boabe din care s-a prelevat proba. (c) Boabe atacate de dăunători În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor atacate de dăunători» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, boabele atacate de dăunători sunt toate boabele care prezintă o deteriorare vizibilă provocată de atacul unei insecte, al unei rozătoare, al unui acarian sau al altor dăunători ai boabelor. (d) Boabe care prezintă o colorație anormală a germenului În ceea ce privește grâul dur și grâul comun, definiția este menționată în standardul EN 15587. «Boabele care prezintă o colorație anormală a germenului» nu se aplică orzului, porumbului, nici sorgului. (e) Boabe supraîncălzite în timpul uscării În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor supraîncălzite în timpul uscării» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, boabele supraîncălzite în timpul uscării sunt cele care prezintă semne exterioare de pârjolire, dar care nu sunt boabe deteriorate. (f) Boabe pătate În ceea ce privește grâul dur, definiția este menționată în standardul EN 15587. «Boabele pătate» nu se aplică grâului comun, orzului, porumbului, nici sorgului. 1.3. Boabe încolțite În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor încolțite» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, boabele încolțite sunt cele în care radicula sau plumula este vizibilă în mod clar cu ochiul liber. Totuși, trebuie să se țină seama de aspectul general al probei atunci când se evaluează conținutul de boabe încolțite al acesteia. Boabele încolțite sunt doar cele la care germenul a suferit modificări vizibile clar care fac să fie ușor de diferențiat boabele încolțite de boabele normale. 1.4. Impurități diverse (a) Semințe străine În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «semințelor străine» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, «semințele străine» sunt semințele altor plante, cultivate sau nu, în afara cerealelor. Acestea includ semințe care nu merită să fie recuperate, semințe care pot fi folosite pentru animale, dar care nu sunt cereale sau semințe nocive. «Semințele nocive» sunt semințele toxice pentru om și animale, semințele care împiedică sau complică operațiunile de curățare și măcinare a cerealelor și semințele care afectează calitatea produselor rezultate din prelucrarea cerealelor. (b) Boabe deteriorate În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor deteriorate» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, «boabele deteriorate» sunt cele care au devenit inutilizabile pentru alimentația animalelor din cauza putrefacției, a mucegăirii (inclusiv a fuzariozei), a bacteriilor sau din cauza altor factori. Boabele deteriorate includ și boabe deteriorate în urma generării spontane de căldură sau a încălzirii extreme în timpul uscării. Aceste boabe sunt boabe complet dezvoltate al căror tegument prezintă o culoare de la maro-cenușiu până la negru, în timp ce, în secțiune transversală, boabele prezintă o colorație de la cenușiu-gălbui până la negru-maroniu. În standardul EN 15587, în cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «boabelor afectate de fuzarioză» este inclusă în cea a boabelor deteriorate. (c) Elemente străine În cazul grâului dur, al grâului comun și al orzului, definiția «elementelor străine» este menționată în standardul EN 15587. În cazul porumbului și al sorgului, sunt considerate elemente străine toate elementele dintr-o probă care trec printr-o sită cu orificii de 1 mm, cu excepția insectelor vii și moarte. (d) Pleavă (în cazul porumbului: fragmente de cocean) (e) Cornul secarei (f) Boabe putrede În ceea ce privește grâul dur și grâul comun, definiția este menționată în standardul EN 15587. «Boabele putrede» nu se aplică orzului, porumbului, nici sorgului. (g) Impurități de origine animală 1.5. Dăunători vii 1.6. Boabe care și-au pierdut aspectul sticlos (mitadiné) Boabele de grâu dur care și-au pierdut aspectul sticlos («mitadiné») sunt cele al căror miez nu poate fi considerat în întregime sticlos. Acestea sunt definite de asemenea în standardul EN 15585. 2. ELEMENTE CARE TREBUIE LUATE ÎN CONSIDERARE PENTRU FIECARE TIP DE CEREALE LA DEFINIREA IMPURITĂȚILOR 2.1. Grâu dur Impuritățile boabelor înseamnă boabe șiștave, boabe ale altor cereale, boabe atacate de dăunători, boabe care prezintă o colorație anormală a germenului, boabe pătate și boabe supraîncălzite în timpul uscării. Impurități diverse înseamnă semințe străine, boabe deteriorate (dintre care boabele afectate de fuzarioză), elemente străine, pleavă, cornul secarei, boabe putrede și impurități de origine animală. 2.2. Grâu comun Impuritățile boabelor înseamnă boabe șiștave, boabe ale altor cereale, boabe atacate de dăunători, boabe care prezintă o colorație anormală a germenului (numai pentru o proporție de peste 8 %) și boabe supraîncălzite în timpul uscării. Impurități diverse înseamnă semințe străine, boabe deteriorate (dintre care boabele afectate de fuzarioză), elemente străine, pleavă, cornul secarei, boabe putrede și impurități de origine animală. 2.3. Orz Impuritățile boabelor înseamnă boabe șiștave, boabe ale altor cereale, boabe atacate de dăunători și boabe supraîncălzite în timpul uscării. Impurități diverse înseamnă semințe străine, boabe deteriorate (dintre care boabele afectate de fuzarioză), elemente străine, pleavă și impurități de origine animală. 2.4. Porumb Impuritățile boabelor înseamnă boabe ale altor cereale, boabe atacate de dăunători și boabe supraîncălzite în timpul uscării. Sunt considerate impurități diverse semințele străine, boabele deteriorate (dintre care boabele afectate de fuzarioză), elementele străine, fragmentele de cocean și impuritățile de origine animală. 2.5. Sorg Impuritățile boabelor înseamnă boabe ale altor cereale, boabe atacate de dăunători și boabe supraîncălzite în timpul uscării. Impurități diverse înseamnă semințe străine, boabe deteriorate (dintre care boabele afectate de fuzarioză), elemente străine, pleavă și impurități de origine animală. PARTEA IV Metode utilizate pentru stabilirea calității cerealelor oferite spre intervenție sau supuse acesteia Pentru a stabili calitatea cerealelor oferite spre intervenție sau supuse acesteia, se utilizează următoarele metode, în conformitate cu articolul 7: (a) metoda de referință pentru stabilirea elementelor care nu sunt cereale de bază de calitate corespunzătoare constituită din: — standardul EN 15587 pentru grâu comun, grâu dur și orz; — metoda menționată în partea V din prezenta anexă pentru porumb și sorg; (b) metoda de referință pentru stabilirea conținutului de umiditate constituită din: — standardul EN ISO 6540 pentru porumb; — standardul EN ISO 712 pentru alte cereale decât porumbul; sau — o metodă bazată pe tehnologia radiațiilor infraroșii. În caz de litigiu, sunt acceptate numai rezultatele obținute cu ajutorul standardului EN ISO 6540 pentru porumb sau al standardului EN ISO 712 pentru alte cereale decât porumbul; (c) metoda de referință pentru stabilirea conținutului de tanin din sorg este reprezentată de standardul ISO 9648; (d) metoda de referință pentru stabilirea nonaderenței și a gradului de prelucrabilitate industrială a aluatului obținut din grâul comun este reprezentată de cea stabilită în partea VII din prezenta anexă; (e) metoda de referință pentru stabilirea conținutului de proteine al grâului dur și al grâului comun măcinat este constituită din: — standardul EN ISO 20483; sau — standardul CEN ISO/TS 16634-2. În caz de litigiu, sunt acceptate numai rezultatele obținute cu ajutorul standardului EN ISO 20483; (f) indicele Zeleny al grâului comun măcinat stabilit în conformitate cu standardul EN ISO 5529; (g) indicele de cădere Hagberg (testul pentru activitatea amilazei) stabilit în conformitate cu standardul EN ISO 3093; (h) metoda de referință pentru stabilirea ratei de pierdere a aspectului sticlos al grâului dur constituită din standardul EN 15585; (i) metoda de referință pentru stabilirea greutății specifice constituită din standardul EN ISO 7971/3; (j) metodele de prelevare de probe și metodele de analiză de referință pentru stabilirea conținutului de micotoxine menționate în anexa la Regulamentul (CE) nr. 1881/2006 și stabilite în anexele I și II la Regulamentul (CE) nr. 401/2006 al Comisiei (3). PARTEA V Metoda de referință pentru stabilirea elementelor care nu sunt cereale de bază de calitate corespunzătoare în cazul porumbului și al sorgului 1. Într-o sită cu orificii de 1,0 mm se scutură timp de o jumătate de minut o probă medie de 500 g în cazul porumbului și de 250 g în cazul sorgului. Se verifică prezența dăunătorilor vii și a insectelor moarte în cantitatea cernută prin sită. Cu o pensetă sau o spatulă se extrag elementele rămase în sita cu orificii de 1,0 mm, pietrele, nisipul, fragmentele de cocean sau de paie și alte elemente străine. Se adaugă elementele străine astfel extrase la elementele care au trecut prin sita cu orificii de 1,0 mm și se cântăresc împreună. Cantitatea rămasă în sita cu orificii de 1,0 mm se împarte cu ajutorul unui divizor astfel încât să se obțină o probă de 100-200 g pentru porumb și de 25-50 g pentru sorg. Se cântărește această probă parțială. Se întinde apoi în strat subțire pe o masă. Cu ajutorul unei pensete sau al unei spatule, se extrag celelalte cereale, boabele atacate de dăunători, boabele supraîncălzite în timpul uscării, boabele încolțite, semințele străine, boabele deteriorate, pleava și impuritățile de origine animală. În cazul sorgului, boabele în coajă trebuie separate de pleavă, întrucât aceasta face parte din impuritățile diverse. După aceea, bobul este clasificat în funcție de starea sa. Proba parțială separată de totalitatea impurităților este cernută timp de 30 de secunde printr-o sită cu ochiuri cu diametrul de 4,5 mm în cazul porumbului și de 1,8 mm în cazul sorgului. Elementele care trec prin sită sunt considerate boabe sparte. 2. Grupele de elemente care nu sunt cereale de bază de calitate corespunzătoare, stabilite în conformitate cu metoda descrisă la punctul 1, trebuie cântărite cât mai precis cu putință, cu o precizie de aproximativ 0,01 g și distribuite conform procentului din proba medie. Caracteristicile înregistrate în raportul de analiză trebuie să aibă o precizie de aproximativ 0,1 %. Se indică prezența dăunătorilor vii. Ca regulă generală, sunt necesare două analize pentru fiecare probă. Diferențele dintre cele două analize nu trebuie să depășească 10 % pentru niciunul dintre elementele sus-menționate. 3. Echipamentul utilizat pentru operațiunile descrise la punctele 1 și 2 constă în: (a) divizor de probe, de exemplu divizor conic sau cu canale striate; (b) cântar de precizie care poate cântări cu o precizie de aproximativ 0,01 g (deci cu o precizie de afișaj de 0,001 g); (c) sită cu orificii de 1,0 mm și sită cu ochiuri cu diametrul de 1,8 mm și 4,5 mm. Sitele pot fi fixate pe o masă vibratoare. Sitele trebuie să fie conforme cu standardul ISO 5223.