2.

Articolul 28 se înlocuiește cu următorul text: „Articolul 28 Căi de atac (1) Orice persoană căreia i se aplică prezentul Statut al personalului poate solicita directorului să adopte o decizie în ceea ce o privește în chestiunile reglementate de prezentul statut. Directorul informează persoana în cauză cu privire la decizia sa motivată în termen de patru luni de la data la care a fost depusă cererea. În cazul în care, până la expirarea termenului menționat, nu a fost primit niciun răspuns, lipsa acestuia se interpretează ca o decizie implicită de respingere a cererii, împotriva căreia se poate depune o plângere în conformitate cu alineatele următoare. (2) Orice persoană căreia i se aplică prezentul Statut al personalului poate înainta directorului o plângere împotriva unui act care o lezează, fie în cazul în care directorul a adoptat o decizie, fie în cazul în care nu a adoptat o măsură stabilită prin prezentul Statut al personalului. Plângerea trebuie să fie depusă în termen de trei luni. Termenul respectiv începe să curgă: (a) de la data publicării actului, în cazul unei măsuri cu caracter general; (b) de la data comunicării deciziei persoanei în cauză, însă în niciun caz după data la care persoana respectivă a luat cunoștință de decizie, în cazul unei măsuri care lezează o anumită persoană; cu toate acestea, în cazul în care un act care lezează o anumită persoană lezează, de asemenea, o altă persoană, termenul începe să curgă pentru cealaltă persoană de la data la care aceasta a luat cunoștință de decizie, însă nu mai târziu de data publicării; (c) de la data expirării termenului stabilit pentru acordarea unui răspuns, dacă plângerea se referă la o decizie implicită de respingere a cererii în sensul alineatului (1). (3) Directorul informează persoana în cauză cu privire la decizia sa motivată în termen de patru luni de la data la care a fost depusă plângerea. În cazul în care, până la expirarea termenului respectiv, nu a fost primit niciun răspuns, lipsa acestuia se interpretează ca o decizie implicită de respingere a plângerii, care poate fi contestată în temeiul alineatului (5). În cazul în care răspunsul este negativ, membrul personalului poate solicita medierea. O astfel de mediere nu este obligatorie. (4) Directorul numește un mediator pentru o perioadă de trei ani care poate fi reînnoită. Mediatorul este un expert juridic competent și independent. Directorul și membrul personalului în cauză îi furnizează mediatorului toate documentele pe care acesta le consideră necesare pentru examinarea cazului. Acesta își prezintă concluziile în termen de două luni de la data la care i-a fost încredințat cazul. Concluziile respective nu sunt obligatorii nici pentru director, nici pentru membrul personalului. Cheltuielile de mediere sunt suportate de Satcen în cazul în care concluziile sunt infirmate de director; 50 % din cheltuieli sunt suportate de membrul personalului în cazul în care acesta refuză să accepte concluziile. (5) Curtea de Justiție a Uniunii Europene (denumită în continuare «Curtea de Justiție») este competentă în orice litigiu între Satcen și oricare dintre persoanele cărora li se aplică prezentul statut, privind legalitatea unui act care lezează persoana respectivă în înțelesul alineatului (2). În litigiile de natură financiară, Curtea de Justiție are competență de fond. Membrii personalului pot introduce o cale de atac la Curtea de Justiție numai în următoarele condiții: (a) o cale de atac introdusă la Curtea de Justiție să fie admisă doar în cazul în care: (i) a fost depusă în prealabil o plângere la director, în temeiul alineatului (2), în termenul prevăzut la respectivul alineat; și (ii) plângerea respectivă a fost respinsă printr-o decizie explicită sau implicită; (b) o cale de atac în temeiul literei (a) să fie introdusă în termen de trei luni. Termenul respectiv începe să curgă: (i) de la data notificării deciziei adoptate ca răspuns la plângerea formulată; (ii) în cazul în care se atacă o decizie implicită de respingere a plângerii depuse în temeiul alineatului (2), de la data expirării termenului de acordare a unui răspuns; cu toate acestea, atunci când o plângere respinsă printr-o decizie implicită este respinsă ulterior printr-o decizie expresă care intervine înainte de expirarea termenului de introducere a căii de atac, începe să curgă un nou termen pentru introducerea căii de atac; (c) prin derogare de la litera (b), după ce a depus o plângere pe lângă director în temeiul alineatului (2), persoana în cauză poate să introducă de îndată o cale de atac la Curtea de Justiție, cu condiția ca respectiva cale de atac să fie însoțită de o cerere de suspendare a executării actului atacat sau de adoptare a unor măsuri provizorii. În acest caz, procedura aferentă acțiunii principale introduse la Curtea de Justiție se suspendă până la data la care se adoptă o decizie explicită sau implicită de respingere a plângerii.”