1.

Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (4 35), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială, precum și de stabilire a conținutului anexelor sale (5 36). În sensul prezentului acord, Regulamentul (CE) nr. 883/2004 se adaptează astfel: (a) În secțiunea I din anexa I se adaugă următorul text: «Elveția Legislația cantonală privind avansurile aferente plăților de întreținere în temeiul articolului 131 alineatul (2) și al articolului 293 alineatul (2) din Legea federală civilă.» (b) În secțiunea II din anexa I se adaugă următorul text: «Elveția Alocațiile de naștere și alocațiile de adopție, în conformitate cu legislația cantonală relevantă în temeiul articolului 3 alineatul (2) din Legea federală privind alocațiile de familie.» (c) În anexa II se adaugă următorul text: «Germania-Elveția (a) Convenția privind securitatea socială din 25 februarie 1964, astfel cum a fost modificată prin convențiile complementare nr. 1 din 9 septembrie 1975 și nr. 2 din 2 martie 1989: (i) punctul 9b alineatul (1) subpunctele 1-4 din Protocolul final (legislația aplicabilă și dreptul la prestații în natură pentru caz de boală pentru rezidenții exclavei germane din Büsingen); (ii) punctul 9e alineatul (1) litera (b) prima, a doua și a patra teză din Protocolul final (accesul la asigurarea voluntară de boală din Germania, prin relocare în Germania). (b) Convenția privind asigurarea de șomaj din 20 octombrie 1982, astfel cum a fost modificată prin Protocolul adițional din 22 decembrie 1992: (i) conform articolului 8 alineatul (5), Germania (teritoriul Büsingen) contribuie, cu o sumă echivalentă contribuției cantonale, în temeiul legislației elvețiene, la costul locurilor de muncă efective pentru promovarea măsurilor privind ocuparea forței de muncă pentru lucrătorii care intră sub incidența acestei dispoziții. Spania-Elveția Punctul 17 din Protocolul final la Convenția privind securitatea socială din 13 octombrie 1969, astfel cum a fost modificată prin Convenția complementară din 11 iunie 1982; conform acestei dispoziții, persoanele asigurate în baza sistemului spaniol sunt scutite de cerința de afiliere la sistemul elvețian de asigurări de boală. Italia-Elveția Articolul 9 alineatul (1) din Convenția privind securitatea socială din 14 decembrie 1962, astfel cum a fost modificată de Convenția complementară nr. 1 din 18 decembrie 1963, Acordul complementar din 4 iulie 1969, Protocolul adițional din 25 februarie 1974 și Acordul complementar nr. 2 din 2 aprilie 1980.» (d) În anexa IV se adaugă următorul text: «Elveția» (e) În partea 1 din anexa VIII se adaugă următorul text: «Elveția Toate cererile de pensii pentru bătrânețe, pensii de urmaș și pensii de invaliditate, în temeiul sistemului de bază (Legea federală privind asigurările de pensii pentru bătrânețe și pensii de urmaș, precum și Legea federală privind asigurarea de invaliditate) și pensiile pentru bătrânețe în cadrul sistemului obligatoriu de prestații ocupaționale (Legea federală privind sistemul de prestații ocupaționale pentru asigurările de pensii pentru bătrânețe, pensii de urmaș și pensii de invaliditate).» (f) În partea 2 din anexa VIII se adaugă următorul text: «Elveția Pensiile pentru bătrânețe, pensiile de urmaș și pensiile de invaliditate în cadrul sistemului obligatoriu de prestații ocupaționale (Legea federală privind sistemul obligatoriu de prestații ocupaționale pentru asigurările de pensii pentru bătrânețe, pensii de urmaș și pensii de invaliditate).» (g) În partea II din anexa IX se adaugă următorul text: «Elveția Pensiile pentru bătrânețe, pensiile de urmaș și pensiile de invaliditate în cadrul sistemului obligatoriu de prestații ocupaționale (Legea federală privind sistemul obligatoriu de prestații ocupaționale pentru asigurările de pensii pentru bătrânețe, pensii de urmaș și pensii de invaliditate).» (h) În anexa X se adaugă următorul text: «1. Prestații suplimentare (Legea federală privind prestațiile suplimentare din 19 martie 1965) și prestații similare prevăzute de legislația cantonală. 2. Pensii pentru situații dificile în baza asigurării de invaliditate (articolul 28 paragraful 1a din Legea federală privind asigurările de invaliditate din 19 iunie 1959, astfel cum a fost modificată la 7 octombrie 1994). 3. Prestații necontributive de tip mixt prevăzute de legislația cantonală pentru situații de șomaj. 4. Pensii necontributive extraordinare de invaliditate pentru persoanele cu handicap (articolul 39 din Legea federală privind asigurările de invaliditate din 19 iunie 1959) care, înainte de incapacitatea acestora de a munci, nu au făcut obiectul legislației elvețiene în baza unei activități prestate în calitate de persoană salariată sau persoană independentă.» (i) În anexa XI se adaugă următorul text: «Elveția 1. Articolul 2 din Legea federală privind asigurările de pensii pentru bătrânețe și pensii de urmaș și articolul 1 din Legea federală privind asigurarea de invaliditate, care reglementează asigurarea voluntară în aceste clase de asigurare pentru resortisanții elvețieni care sunt rezidenți ai unor state care nu intră sub incidența prezentului acord, se aplică persoanelor care sunt rezidente în afara Elveției și care sunt resortisanți ai celorlalte state cărora li se aplică prezentul acord, precum și refugiaților și apatrizilor cu reședința pe teritoriul acestor state, în cazul în care aceste persoane se afiliază la un sistem voluntar de asigurare în termen de cel mult un an de la data la care au încetat să dețină o asigurare de pensie pentru bătrânețe, pensie de urmaș și pensie de invaliditate după o perioadă continuă de asigurare de cel puțin cinci ani. 2. În cazul în care o persoană încetează să mai fie asigurată în cadrul unui sistem elvețian de asigurări de pensii pentru bătrânețe, de urmaș și de invaliditate după o perioadă continuă de asigurare de cel puțin cinci ani, aceasta are în continuare dreptul de a fi asigurată cu acordul angajatorului, în cazul în care lucrează într-un stat căruia nu i se aplică prezentul acord pentru un angajator din Elveția și în cazul în care depune o cerere în acest sens în termen de șase luni de la data la care a încetat să mai fie asigurată. 3. Asigurarea obligatorie în cadrul asigurării de boală în Elveția și eventualele scutiri (a) Dispozițiile legale elvețiene care reglementează asigurările obligatorii de boală se aplică următoarelor persoane care nu sunt rezidente în Elveția: (i) persoanele care intră sub incidența legislației elvețiene, în temeiul titlului II din regulament; (ii) persoanele pentru care Elveția suportă costurile prestațiilor, în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 din regulament; (iii) persoanele care beneficiază de indemnizații de șomaj în baza unei asigurări elvețiene; (iv) membrii de familie ai persoanelor menționate la punctele (i) și (iii) sau ai persoanelor care prestează o activitate salariată sau independentă și sunt rezidente în Elveția, fiind asigurate în cadrul sistemului elvețian de asigurări de boală, în afara cazului în care acești membri de familie au rezidența în unul dintre următoarele state: Danemarca, Spania, Ungaria, Portugalia, Suedia sau Regatul Unit; (v) membrii de familie ai persoanelor menționate la punctul (ii) sau ai unui pensionar cu reședința în Elveția, care este asigurat în cadrul sistemului elvețian de asigurări de boală, în afara cazului în care acești membri de familie sunt rezidenți în unul dintre următoarele state: Danemarca, Portugalia, Suedia sau Regatul Unit. Sunt considerați membri de familie acele persoane care sunt definite ca membri de familie în conformitate cu legislația statului de rezidență. (b) Persoanele menționate la litera (a) au posibilitatea, la cerere, să fie scutite de asigurarea obligatorie în cazul în care își au reședința într-unul dintre următoarele state și dacă pot dovedi că sunt eligibile de o acoperire în caz de boală: Germania, Franța, Italia, Austria și, cu privire la persoanele menționate la litera (a) punctele (iv) și (v), Finlanda și, cu privire la persoanele menționate la litera (a) punctul (ii), Portugalia. Această cerere: (aa) trebuie depusă în termen de trei luni de la data la care intră în vigoare obligația de a contracta o asigurare în Elveția; în cazul în care, în situații motivate, cererea este depusă după acest termen, scutirea produce efecte de la data la care începe obligația de asigurare; (bb) se aplică tuturor membrilor de familie care sunt rezidenți în același stat. 4. În cazul în care o persoană care intră sub incidența dispozițiilor legale elvețiene prevăzute la titlul II din regulament face obiectul, în aplicarea dispozițiilor de la punctul 3 litera (b) și cu privire la asigurarea de boală, dispozițiilor legale ale altui stat prevăzut de acest acord, costurile acestor prestații în natură pentru accidente neocupaționale se repartizează în mod egal între asigurătorul elvețian pentru accidente ocupaționale și neocupaționale și pentru boli industriale și instituția de asigurări de boală competentă, atunci când există un drept la prestații în natură în raport cu ambele organisme. Asigurătorul elvețian pentru accidente ocupaționale și neocupaționale și boli industriale suportă toate costurile în eventualitatea unor accidente ocupaționale, accidente intervenite pe drumul către locul de muncă sau boli industriale, chiar dacă există un drept la prestații de la un organism de asigurări de boală din țara de rezidență. 5. Persoanele active, însă nerezidente în Elveția și care beneficiază de o asigurare legală în statul lor de rezidență, în conformitate cu punctul 3 litera (b), precum și membrii de familie ai acestora beneficiază de dispozițiile articolului 19 din regulament pe perioada șederii în Elveția. 6. În vederea aplicării articolelor 18, 19, 20 și 27 din regulament în Elveția, asigurătorul competent suportă toate costurile facturate. 7. Perioadele definitive de asigurare pentru indemnizații zilnice în cadrul sistemului de asigurări al unui alt stat căruia i se aplică prezentul acord se iau în calcul la reducerea sau la creșterea unei eventuale rezerve de asigurări pentru indemnizații zilnice în caz de maternitate sau de boală, atunci când persoana contractează o asigurare la un asigurător elvețian în termen de trei luni de la încetarea asigurării contractate într-o altă țară. 8. În cazul în care o persoană care a depus o activitate remunerată sau independentă în Elveția pentru a-și acoperi cerințele vitale și-a încetat activitatea din cauza unui accident sau din cauza bolii și nu mai intră sub incidența legislației elvețiene privind asigurarea de invaliditate, se consideră că persoana respectivă este acoperită de această asigurare în sensul eligibilității pentru măsuri de reabilitare până la plata pensiei de invaliditate și pe toată durata în care beneficiază de aceste măsuri, cu condiția să nu se fi angajat într-o nouă activitate în afara Elveției.»