2.

Punerea în aplicare a programelor naționale veterinare și fitosanitare anuale și multianuale 2.1. Programele naționale veterinare și fitosanitare anuale și multianuale pentru eradicarea, controlul și supravegherea bolilor animalelor și a zoonozelor enumerate în anexa III și a organismelor dăunătoare plantelor trebuie puse în aplicare în conformitate cu dispozițiile prevăzute în dreptul relevant al Uniunii. Condițiile pentru ca acțiunile să fie eligibile pentru finanțare sunt stabilite în programul de lucru menționat la articolul 16. Programele naționale sunt transmise Comisiei până la data de 31 mai a anului anterior perioadei de implementare stabilite inițial. Până la data de 30 noiembrie a fiecărui an, Comisia comunică statelor membre: (a) lista programelor naționale aprobate tehnic și propuse pentru cofinanțare; (b) suma provizorie alocată fiecărui program; (c) nivelul maxim provizoriu al contribuției financiare a Uniunii aferente fiecărui program; și (d) eventualele condiții provizorii care ar putea fi impuse pentru a obține contribuția financiară a Uniunii. Până la data de 31 ianuarie a fiecărui an, Comisia aprobă programele naționale și finanțarea aferentă, prin intermediul unui acord de grant în legătură cu măsurile puse în aplicare și cu costurile suportate. În urma prezentării, până la data de 31 august a anului de implementare, a unor rapoarte financiare intermediare de către beneficiari, Comisia poate, dacă este necesar, să modifice acordurile de grant pentru întreaga perioadă de eligibilitate. 2.2. Costuri eligibile 2.2.1. Următoarele costuri suportate de statele membre în cadrul implementării programelor veterinare naționale pot fi eligibile pentru o cofinanțare din partea Uniunii: (a) costurile de eșantionare a animalelor; (b) costurile de testare, cu condiția ca acestea să se limiteze la: (i) costurile legate de trusele de testare, reactivii și consumabilele care sunt identificabile și utilizate în mod special pentru efectuarea respectivelor teste; (ii) costurile cu personalul, indiferent de statutul său, direct implicat în efectuarea testelor; (c) costurile de despăgubire a proprietarilor pentru valoarea animalelor lor sacrificate sau abatorizate, în limita valorii de piață pe care ar fi avut-o aceste animale în cazul în care nu ar fi fost afectate de boală; (d) costurile de sacrificare sau abatorizare a animalelor; (e) costurile de despăgubire a proprietarilor pentru valoarea produselor de origine animală distruse, în limita valorii de piață a respectivelor produse imediat înainte să apară sau să fie confirmată o suspiciune privind boala; (f) costurile de achiziționare, depozitare, inoculare, gestionare sau distribuire a dozelor de vaccinuri sau vaccinurile și momelile utilizate în cadrul programelor; (g) costurile de curățare, dezinfectare și dezinsecție a exploatației și a echipamentelor, pe baza epidemiologiei și a caracteristicilor agentului patogen; și (h) în cazuri excepționale și justificate în mod corespunzător, costurile suportate în cadrul punerii în aplicare a măsurilor necesare, altele decât cele menționate la literele (a)-(g). În sensul dispozițiilor de la litera (c), valoarea reziduală a animalelor, dacă este cazul, se deduce din despăgubiri. În sensul dispozițiilor de la litera (d), valoarea reziduală a ouălor tratate termic și neincubate se deduce din despăgubiri. 2.2.2. Următoarele costuri suportate de statele membre în cadrul implementării programelor fitosanitare naționale pot fi eligibile pentru o cofinanțare din partea Uniunii: (a) costurile de eșantionare; (b) costurile cu examinările vizuale; (c) costurile de testare, cu condiția ca acestea să se limiteze la: (i) costurile legate de trusele de testare, reactivii și consumabilele care pot fi identificate și sunt utilizate special pentru efectuarea testelor; (ii) costurile cu personalul, indiferent de statutul său, direct implicat în efectuarea testelor; (d) costurile cu personalul, indiferent de statutul său, direct implicat în punerea în aplicare a măsurilor, precum și costurile cu închirierea echipamentelor, cu consumabilele și orice alte materiale necesare, cu produsele de tratare, cu eșantionarea și cu testele de laborator; (e) costurile contractelor de servicii încheiate cu părțile terțe pentru punerea în aplicare a unei părți a măsurilor; (f) costurile de despăgubire a operatorilor sau a proprietarilor implicați pentru tratamentul, distrugerea și îndepărtarea ulterioară a plantelor, a produselor vegetale și a altor obiecte, precum și pentru curățarea și dezinfectarea sediilor, terenului, apei, solului, mediilor de cultură, instalațiilor, utilajelor și echipamentelor; (g) costurile de despăgubire a proprietarilor în cauză pentru valoarea plantelor, a produselor vegetale sau a altor obiecte distruse care intră sub incidența măsurilor menționate la articolul 17, articolul 28 alineatul (1), articolul 29 alineatul (1) și articolul 30 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/2031, în limita valorii de piață pe care ar fi avut-o aceste plante, produse vegetale și obiecte în cazul în care nu ar fi fost afectate de respectivele măsuri; valoarea reziduală, dacă există, se deduce din suma de despăgubire; și (h) în cazuri excepționale și justificate în mod corespunzător, costurile suportate în cadrul punerii în aplicare a măsurilor necesare, altele decât cele menționate la literele (a)-(g). Despăgubirea operatorilor și proprietarilor menționată la litera (f) este eligibilă numai în cazul în care măsurile au fost implementate sub supravegherea autorității competente. 2.3. În cazul în care apariția sau evoluția uneia dintre bolile animalelor sau zoonozele enumerate în anexa III este susceptibilă să constituie o amenințare la adresa stării de sănătate a Uniunii și pentru a proteja Uniunea de introducerea uneia dintre respectivele boli sau zoonoze sau dacă este nevoie de măsuri de protecție pentru a veni în sprijinul stării de sănătate a plantelor din Uniune, statele membre pot include în programele lor naționale măsuri care urmează să fie puse în aplicare pe teritoriile unor țări terțe în cooperare cu autoritățile din țările respective. Ca alternativă, finanțarea din partea Uniunii poate fi acordată direct autorităților competente din țări terțe în aceleași condiții și pentru același obiectiv. 2.4. În ceea ce privește programele fitosanitare, finanțarea din partea Uniunii poate fi acordată statelor membre pentru următoarele măsuri: (a) anchetele desfășurate pe perioade date în vederea verificării cel puțin a prezenței: — oricărui organism dăunător de carantină pentru Uniune și a unor semne sau simptome ale organismelor dăunătoare care fac obiectul măsurilor menționate la articolul 29 din Regulamentul (UE) 2016/2031 sau al măsurilor adoptate în temeiul articolului 30 alineatul (1) din respectivul regulament, în temeiul articolului 22 alineatul (1) din respectivul regulament sau, dacă este cazul, în temeiul articolelor 47-77 din Regulamentul (UE) 2017/625; — organismelor dăunătoare prioritare în temeiul articolului 24 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/2031; (b) anchetele desfășurate pe perioade date în vederea verificării cel puțin a prezenței oricăror organisme dăunătoare, altele decât organismele dăunătoare menționate la litera (a), care ar putea reprezenta un risc emergent pentru Uniune și a căror pătrundere sau răspândire ar putea avea un impact semnificativ pe teritoriul Uniunii; (c) măsurile de eradicare și de prevenire împotriva unui organism dăunător de carantină pentru Uniune, adoptate de autoritatea competentă a unui stat membru în temeiul articolului 17 din Regulamentul (UE) 2016/2031 sau în temeiul măsurilor Uniunii adoptate în conformitate cu articolul 28 alineatul (1) sau (3) din respectivul regulament; (d) măsurile de eradicare și de prevenire adoptate de autoritatea competentă a unui stat membru în temeiul articolului 29 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/2031 împotriva unui organism dăunător, care nu figurează pe lista organismelor dăunătoare de carantină pentru Uniune, care poate fi calificat drept organism dăunător de carantină pentru Uniune în conformitate cu criteriile menționate în regulamentul respectiv; (e) măsurile de protecție suplimentare luate împotriva răspândirii organismului dăunător, împotriva căruia au fost adoptate măsuri de către Uniune în temeiul articolului 28 alineatul (1) și al articolului 30 alineatul (1) din Regulamentul (UE) 2016/2031, altele decât măsurile de eradicare și de prevenire menționate la literele (c) și (d) de la prezentul punct și măsurile de limitare a răspândirii menționate la litera (f) de la prezentul punct, în cazul în care aceste măsuri sunt esențiale pentru a proteja Uniunea împotriva răspândirii organismului dăunător și în alte zone; (f) măsurile menite să limiteze răspândirea organismului dăunător, împotriva căruia au fost luate măsuri de limitare a răspândirii la nivelul Uniunii, în temeiul articolului 28 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2016/2031 sau al articolului 30 alineatul (3) din regulamentul respectiv, într-o zonă infestată din care organismul dăunător respectiv nu poate fi eradicat, în cazul în care respectivele măsuri sunt esențiale pentru a proteja Uniunea împotriva răspândirii organismului dăunător și în alte zone. Programele de lucru menționate la articolul 16 alineatul (4) stabilește lista organismelor dăunătoare plantelor care urmează să fie acoperite în cadrul acestor măsuri.