ANEXA II

18 mai 2021

Excelenței Sale dl Didier Reynders, comisar pentru justiție al Comisiei Europene

Excelență,

Salut discuțiile constructive dintre Coreea și Comisia Europeană care vizează crearea cadrului pentru transferul de date cu caracter personal între UE și Coreea.

La cererea Comisiei Europene adresată guvernului Coreei, trimit un document anexat, care oferă o imagine de ansamblu a cadrului juridic privind accesul la informații al guvernului Coreei.

Acest document se referă la numeroase ministere și agenții ale Guvernului Coreei, iar în ceea ce privește conținutul documentului, ministerele și agențiile relevante (Comisia pentru protecția informațiilor cu caracter personal, Ministerul Justiției, Serviciul Național de Informații, Comisia națională pentru drepturile omului din Coreea, Centrul național de combatere a terorismului, Unitatea de informații financiare din Coreea) sunt responsabile de pasajele care intră în sfera lor de competență. Mai jos găsiți ministerele și agențiile relevante, precum și semnăturile aferente.

Comisia pentru protecția informațiilor cu caracter personal acceptă toate întrebările privind acest document și va coordona răspunsurile necesare în rândul ministerelor și al agențiilor relevante.

Sper ca acest document să fie util pentru luarea deciziilor la nivelul Comisiei Europene.

Apreciez contribuția importantă pe care ați adus-o până în prezent în acest domeniu.

Cu stimă,

L0442022RO110120211217RO0001.00036919022Cadrul juridic pentru colectarea și utilizarea datelor cu caracter personal de către autoritățile publice coreene în scopul aplicării legii și al securității naționaleUrmătorul document oferă o imagine de ansamblu asupra cadrului juridic privind colectarea și utilizarea informațiilor cu caracter personal de către autoritățile publice coreene de asigurare a respectării dreptului penal și în scopuri legate de securitatea națională (denumit în continuare accesul administrației publice), în special în ceea ce privește temeiurile juridice disponibile, condițiile (limitările) și garanțiile aplicabile, precum și supravegherea independentă și posibilitățile de a recurge la căi de atac individuale.1.PRINCIPIILE JURIDICE GENERALE RELEVANTE PENTRU ACCESUL ADMINISTRAȚIEI PUBLICE1.1.Cadrul constituționalConstituția Republicii Coreea stabilește dreptul la viață privată, în general (articolul 17) și dreptul la confidențialitate a corespondenței, în special (articolul 18). Statul are datoria să garanteze aceste drepturi fundamentaleArticolul 10 din Constituția Republicii Coreea, promulgată la 17 iulie 1948 (Constituția).. Constituția prevede, de asemenea, că drepturile și libertățile cetățenilor pot fi restricționate numai prin lege și atunci când acest lucru este necesar pentru securitatea națională sau pentru menținerea legii și ordinii pentru bunăstarea publicăArticolul 37 alineatul (2) din Constituție.. Chiar și atunci când sunt impuse astfel de restricții, ele nu pot afecta substanța libertății sau a dreptuluiArticolul 37 alineatul (2) din Constituție.. Instanțele coreene au aplicat aceste dispoziții în cauzele privind ingerința administrației publice în viața privată. De exemplu, Curtea Supremă a constatat că monitorizarea civililor încălca dreptul fundamental la viață privată, subliniind că cetățenii au dreptul de a decide singuri în privința informațiilor cu caracter personalHotărârea Curții Supreme a Coreei nr. 96DA42789 din 24 iulie 1998.. În altă cauză, Curtea Constituțională a statuat că viața privată este un drept fundamental care oferă protecție împotriva intervenției și observării statului în viața privată a cetățenilorHotărârea Curții Constituționale nr. 2002Hun-Ma51 din 30 octombrie 2003. În mod similar, în hotărârile 99Hun-Ma513 și 2004Hun-Ma190 (consolidate) din 26 mai 2005, Curtea Constituțională a clarificat faptul că dreptul de a avea control asupra propriilor informații cu caracter personal este dreptul subiectului informațiilor de a decide personal când, cui sau de către cine și în ce măsură vor fi divulgate sau utilizate informațiile sale. Acesta este un drept fundamental, deși nu este specificat în Constituție, menit să protejeze libertatea personală de decizie împotriva riscurilor cauzate de extinderea funcțiilor statului și de tehnologia informației și comunicațiilor..Constituția coreeană garantează, de asemenea, că nicio persoană nu va fi arestată, reținută, percheziționată, interogată și că nu vor avea loc puneri sub sechestru, cu excepția cazurilor prevăzute de legeArticolul 12 alineatul (1) prima teză din Constituție.. În plus, perchezițiile și punerile sub sechestru pot fi efectuate numai în baza unui mandat emis de un judecător, la cererea unui procuror și cu respectarea garanțiilor proceduraleArticolul 16 și articolul 12 alineatul (3) din Constituție.. În circumstanțe excepționale, și anume atunci când o persoană suspectată de săvârșirea de infracțiuni este reținută în timpul săvârșirii unei infracțiuni (flagrante delicto) sau atunci când există riscul ca o persoană suspectată de săvârșirea unei infracțiuni pasibile de pedeapsa cu închisoarea de cel puțin trei ani să fugă sau să distrugă probe, autoritățile de investigare pot efectua o percheziție sau o punere sub sechestru fără mandat, caz în care trebuie să solicite un mandat ex postArticolul 12 alineatul (3) din Constituție.. Aceste principii generale sunt dezvoltate suplimentar în legi specifice privind procedura penală și protecția comunicațiilor (a se vedea mai jos o prezentare detaliată).În ceea ce privește cetățenii străini, Constituția prevede că statutul lor este garantat în conformitate cu legislația și tratatele internaționaleArticolul 6 alineatul (2) din Constituție.. Mai multe acorduri internaționale la care Coreea este parte garantează drepturile la viață privată, cum ar fi Pactul internațional cu privire la drepturile civile și politice (articolul 17), Convenția privind drepturile persoanelor cu handicap (articolul 22) și Convenția cu privire la drepturile copilului (articolul 16). În plus, deși Constituția se referă, în principiu, la drepturile cetățenilor, Curtea Constituțională a hotărât că și cetățenii străini au drepturi fundamentaleHotărârea Curții Constituționale nr. 93Hun-MA120 din 29 decembrie 1994. A se vedea, de exemplu, Hotărârea Curții Constituționale nr. 2014Hun-Ma346 (31 mai 2018), în care Curtea a constatat că a fost încălcat dreptul constituțional al unui cetățean sudanez reținut pe aeroport de a primi asistență din partea unui avocat. Într-o altă cauză, Curtea Constituțională a constatat că libertatea de alegere a locului de muncă legal este strâns legată de dreptul de a căuta fericirea, precum și la demnitate și valoare umană și, prin urmare, nu este rezervat doar cetățenilor, ci poate fi garantat și străinilor angajați legal în Republica Coreea (Hotărârea Curții Constituționale nr. 2007Hun-Ma1083 din 29 septembrie 2011).. În special, Curtea a statuat că protecția demnității și a valorii unei persoane ca ființă umană, precum și dreptul de a căuta fericirea sunt drepturi ale oricărei ființe umane, și nu doar ale cetățenilorHotărârea Curții Constituționale nr. 99HeonMa494 din 29 noiembrie 2001.. Curtea a clarificat, de asemenea, că dreptul de a avea control asupra informațiilor proprii este considerat a fi un drept fundamental, întemeiat pe dreptul la demnitate și la căutarea fericirii și pe dreptul la viață privatăA se vedea, de exemplu, Hotărârea Curții Constituționale nr. 99HunMa513.. Deși jurisprudența nu a abordat până în prezent în mod specific dreptul la viață privată al persoanelor de altă cetățenie decât cea coreeană, este, prin urmare, acceptat pe scară largă în rândul specialiștilor că articolele 12-22 din Constituție (care includ dreptul la viață privată, precum și libertatea personală) stabilesc drepturile omului.În cele din urmă, Constituția prevede, de asemenea, dreptul de a solicita despăgubiri de la autoritățile publiceArticolul 29 alineatul (1) din Constituție.. În plus, în temeiul Legii privind Curtea Constituțională, orice persoană ale cărei drepturi fundamentale garantate de Constituție sunt încălcate prin exercitarea puterii guvernamentale (cu excepția hotărârilor instanțelor) poate depune o plângere constituțională la Curtea ConstituționalăArticolul 68 alineatul (1) din Legea privind Curtea Constituțională..1.2.Norme generale privind protecția datelorLegea generală privind protecția datelor din Republica Coreea, Legea privind protecția informațiilor cu caracter personal (PIPA), se aplică atât sectorului privat, cât și sectorului public. În ceea ce privește autoritățile publice, PIPA se referă în mod specific la obligația de a formula politici pentru a preveni abuzul și utilizarea necorespunzătoare a informațiilor cu caracter personal, supravegherea și urmărirea indiscretă etc., precum și pentru a îmbunătăți gradul de respectare a demnității ființelor umane și a vieții privateArticolul 5 alineatul (1) din PIPA..Prelucrarea datelor cu caracter personal în scopul asigurării respectării legii este supusă tuturor cerințelor PIPA. Aceasta înseamnă, de exemplu, că autoritățile de asigurare a respectării dreptului penal trebuie să respecte obligațiile de prelucrare legală, și anume să se bazeze pe unul dintre temeiurile juridice enumerate în PIPA pentru colectarea, utilizarea sau furnizarea de informații cu caracter personal (articolele 15-18 din PIPA), precum și principiile limitării scopului [articolul 3 alineatele (1) și (2) din PIPA], proporționalității/reducerii la minimum a datelor [articolul 3 alineatele (1) și (6) din PIPA], păstrării limitate a datelor (articolul 21 din PIPA), securității datelor, inclusiv notificarea încălcării securității datelor [articolul 3 alineatul (4), articolul 29 și articolul 34 din PIPA], și transparenței [articolul 3 alineatele (1) și (5), articolul 20, articolul 30 și articolul 32 din PIPA]. În ceea ce privește informațiile sensibile, se aplică garanții specifice (articolul 23 din PIPA). În plus, în conformitate cu articolul 3 alineatul (5) și cu articolul 4 din PIPA, precum și cu articolele 35 - 39-2 din PIPA, persoanele fizice își pot exercita dreptul de acces, rectificare, ștergere și suspendare în fața autorităților de aplicare a legii.Prin urmare, deși PIPA se aplică integral prelucrării datelor cu caracter personal în scopul asigurării respectării dreptului penal, conține o excepție atunci când datele cu caracter personal sunt prelucrate în scopuri legate de securitatea națională. În conformitate cu articolul 58 alineatul (1) punctul 2 din PIPA, articolele 15-50 din PIPA nu se aplică informațiilor cu caracter personal colectate sau solicitate pentru analiza informațiilor legate de securitatea naționalăArticolul 58 alineatul (1) punctul 2 din PIPA.. În schimb, rămân aplicabile dispozițiile de la capitolul I (Dispoziții generale), capitolul II (Stabilirea politicilor de protecție a informațiilor cu caracter personal etc.), capitolul VIII (Acțiuni colective în justiție pentru încălcarea securității datelor), capitolul IX (Dispoziții suplimentare) și capitolul X (Dispoziții privind sancțiunile) din PIPA. Aceasta include principiile generale de protecție a datelor prevăzute la articolul 3 (Principii privind protecția informațiilor cu caracter personal) și drepturile individuale garantate de articolul 4 din PIPA (Drepturile persoanelor vizate). Aceasta înseamnă că principiile și drepturile fundamentale sunt garantate și în acest domeniu. În plus, articolul 58 alineatul (4) din PIPA prevede că aceste informații trebuie prelucrate în măsura minimă necesară pentru atingerea scopului preconizat și pentru perioada minimă; de asemenea, acesta prevede obligația operatorului de informații cu caracter personal să instituie măsurile necesare pentru a asigura gestionarea în condiții de siguranță a datelor și prelucrarea corespunzătoare, cum ar fi garanții tehnice, de gestionare și fizice, precum și măsuri pentru tratarea corespunzătoare a plângerilor individuale.În Notificarea nr. 2021-1 privind normele suplimentare pentru interpretarea și aplicarea Legii privind protecția informațiilor cu caracter personal, Comisia pentru protecția informațiilor cu caracter personal (PIPC) a clarificat modul în care se aplică PIPA în cazul prelucrării datelor cu caracter personal în scopuri legate de securitatea națională, având în vedere această exceptare parțialăNotificarea nr. 2021-1 a PIPC privind normele suplimentare pentru interpretarea și aplicarea Legii privind protecția informațiilor cu caracter personal, secțiunea III punctul 6.. Aceasta include, în special, drepturile persoanelor fizice (de acces, rectificare, suspendare și ștergere) și motivele, precum și posibilele limitări ale acestora. Conform notificării, aplicarea principiilor, a drepturilor și a obligațiilor de bază prevăzute în PIPA în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal în scopuri legate de securitatea națională reflectă garanțiile prevăzute în Constituție pentru protecția dreptului persoanei de a avea control asupra propriilor informații cu caracter personal. Orice limitare a acestui drept, de exemplu atunci când este necesar pentru protejarea securității naționale, necesită o echilibrare a drepturilor și a intereselor individuale cu interesul public relevant și nu poate afecta substanța dreptului [articolul 37 alineatul (2) din Constituție].2.ACCESUL ADMINISTRAȚIEI PUBLICE ÎN SCOPUL ASIGURĂRII APLICĂRII LEGII2.1.Autoritățile publice competente în domeniul asigurării respectării legiiÎn baza Codului de procedură penală (CPA), a Legii privind protecția confidențialității comunicațiilor (CPPA) și a Legii privind activitățile de telecomunicații (TBA), poliția, procurorii și instanțele pot colecta date cu caracter personal în scopul asigurării respectării dreptului penal. În măsura în care Legea privind Serviciul Național de Informații conferă această competență și Serviciului Național de Informații (NIS), aceasta trebuie să respecte legile menționate anteriorA se vedea articolul 3 din Legea NIS (Legea nr. 12948), care se referă la cercetarea penală a anumitor infracțiuni, cum ar fi insurecția, rebeliunea și infracțiunile legate de securitatea națională (de exemplu, spionajul). Procedurile prevăzute de CPA privind perchezițiile și punerile sub sechestru s-ar aplica într-un astfel de context, în timp ce CPPA ar reglementa colectarea datelor privind comunicațiile (a se vedea partea 3 privind dispozițiile referitoare la accesul la comunicații în scopuri legate de securitatea națională).. În cele din urmă, Legea privind raportarea și utilizarea informațiilor specifice privind tranzacțiile financiare (ARUSFTI) oferă un temei juridic pentru ca instituțiile financiare să poată divulga informații Unității de informații financiare din Coreea (KOFIU) în scopul prevenirii spălării banilor și a finanțării terorismului. La rândul său, această agenție specializată poate furniza astfel de informații autorităților de aplicare a legii. Totuși, aceste obligații de divulgare se aplică numai operatorilor de date care prelucrează informații cu caracter personal privind creditele în conformitate cu Legea privind informațiile referitoare la credite și care fac obiectul supravegherii Comisiei pentru servicii financiare. Întrucât prelucrarea informațiilor cu caracter personal privind creditele de către acești operatori este exclusă din domeniul de aplicare al deciziei privind caracterul adecvat al nivelului de protecție, limitările și garanțiile care se aplică în temeiul ARUSFTI nu sunt descrise mai detaliat în documentul de față.2.2.Temeiuri juridice și limităriCPA (a se vedea 2.2.1), CPPA (a se vedea 2.2.2) și Legea privind activitățile de telecomunicații (a se vedea 2.2.3) oferă temeiuri juridice pentru colectarea de informații cu caracter personal în scopul aplicării legii și stabilesc limitările și garanțiile aplicabile.2.2.1.Perchezițiile și punerile sub sechestru2.2.1.1.Temei juridicProcurorii și agenții poliției judiciare cu grad superior pot inspecta articole, pot percheziționa persoane sau pune sub sechestru articole numai (1) dacă o persoană este suspectată de săvârșirea unei infracțiuni (persoană suspectată de săvârșirea unei infracțiuni), (2) este necesar pentru investigație și (3) articolele care trebuie inspectate, persoanele care trebuie percheziționate și toate articolele puse sub sechestru sunt considerate a avea legătură cu cauzaArticolul 215 alineatele (1) și (2) din CPA.. De asemenea, instanțele pot efectua percheziții și pot pune sub sechestru orice articole care urmează să fie utilizate ca probe sau care sunt susceptibile de confiscare, atât timp cât se consideră că aceste articole sau persoane au legătură cu un caz specificArticolul 106 alineatul (1), articolele 107 și 109 din CPA..2.2.1.2.Limitări și garanțiiCa o obligație generală, procurorii și agenții poliției judiciare trebuie să respecte drepturile omului în cazul persoanei suspectate de săvârșirea de infracțiuni, precum și ale oricărei alte persoane vizateArticolul 198 alineatul (2) din CPA.. În plus, măsurile obligatorii pentru atingerea scopului investigației pot fi luate numai dacă acest lucru este prevăzut în mod explicit în CPA și în cea mai mică măsură necesarăArticolul 199 alineatul (1) din CPA..Perchezițiile, inspecțiile sau punerile sub sechestru efectuate de ofițerii de poliție sau de procurori în cadrul unei anchete penale pot avea loc numai în baza unui mandat emis de instanțăArticolul 215 alineatele (1) și (2) din CPA.. Autoritatea care solicită un mandat trebuie să prezinte materiale care să demonstreze motivele pentru a suspecta că o persoană a săvârșit o infracțiune, că percheziția, inspecția sau sechestrul este necesar(ă) și că există articole relevante care trebuie să fie puse sub sechestruArticolul 108 alineatul (1) din Regulamentul de procedură penală.. În ceea ce privește mandatul, acesta trebuie să conțină, printre alte elemente, numele persoanei suspectate de săvârșirea unei infracțiuni și infracțiunea; locul, persoana sau articolele care urmează să fie percheziționate sau articolele care urmează să fie puse sub sechestru; data emiterii și perioada efectivă de aplicareArticolul 114 alineatul (1) din CPA coroborat cu articolul 219 din CPA.. În mod similar, în cazul în care, în cadrul unei proceduri judiciare în curs, perchezițiile și punerile sub sechestru sunt efectuate altfel decât în ședință publică, trebuie să se obțină în prealabil un mandat emis de instanțăArticolul 113 din CPA.. Persoana în cauză și consiliul său de apărare sunt informate în prealabil cu privire la percheziție sau punere sub sechestru și pot fi prezente în momentul executării mandatuluiArticolele 121 și 122 din CPA..Atunci când se efectuează percheziții sau puneri sub sechestru și în cazul în care articolul care trebuie percheziționat este un CD sau alt suport de stocare a datelor, în principiu, vor fi confiscate numai datele în sine (prin copiere sau imprimare), și nu întregul suportArticolul 106 alineatul (3) din CPA.. Suportul de stocare a datelor poate fi pus sub sechestru numai atunci când se consideră că este aproape imposibil să se imprime sau să se copieze datele solicitate separat sau atunci când se consideră că este practic imposibil să se îndeplinească scopul perchezițieiArticolul 106 alineatul (3) din CPA.. Persoana în cauză trebuie informată fără întârziere cu privire la punerea sub sechestruArticolul 219 din CPA coroborat cu articolul 106 alineatul (4) din CPA.. Nu există excepții de la această cerință de notificare în temeiul CPA.Perchezițiile, inspecțiile și punerile sub sechestru fără mandat pot avea loc numai într-un număr limitat de situații. În primul rând, aceasta este situația atunci când este imposibil să se obțină un mandat din cauza urgenței de la locul unei infracțiuniArticolul 216 alineatul (3) din CPA.. Cu toate acestea, mandatul trebuie obținut ulterior fără întârziereArticolul 216 alineatul (3) din CPA.. În al doilea rând, perchezițiile și inspecțiile fără mandat pot avea loc in loco atunci când o persoană suspectată de săvârșirea unei infracțiuni este arestată sau reținutăArticolul 216 alineatele (1) și (2) din CPA.. În cele din urmă, un procuror sau un agent al poliției judiciare cu grad superior poate confisca un articol fără mandat atunci când articolul a fost înlăturat de o persoană suspectată de săvârșirea unei infracțiuni sau de un terț ori a fost prezentat în mod voluntarArticolul 218 din CPA. În ceea ce privește informațiile cu caracter personal, este vizată doar prezentarea voluntară chiar de către persoana în cauză, nu de către un operator de informații cu caracter personal care deține astfel de informații (ceea ce ar necesita un temei juridic specific astfel cum prevede Legea privind protecția informațiilor cu caracter personal). Articolele prezentate în mod voluntar sunt admise ca probe în cadrul procedurilor judiciare numai dacă nu există nicio îndoială rezonabilă cu privire la caracterul voluntar al divulgării, aspect care trebuie demonstrat de procuror. A se vedea Hotărârea Curții Supreme 2013Do11233 din 10 martie 2016..Probele care au fost obținute cu încălcarea CPA vor fi considerate inadmisibileArticolul 308-2 din CPA.. În plus, Codul penal prevede că percheziția ilegală a persoanelor sau a reședinței persoanelor, a clădirilor păzite, a structurilor, a automobilelor, a navelor, a aeronavelor sau a încăperilor ocupate se pedepsește cu închisoare de până la trei aniArticolul 321 din Codul penal.. Prin urmare, această dispoziție se aplică și în cazul în care, în timpul unei percheziții ilegale, sunt puse sub sechestru obiecte precum dispozitivele de stocare a datelor.2.2.2.Colectarea informațiilor privind comunicațiile2.2.2.1.Temei juridicColectarea informațiilor privind comunicațiile este reglementată de o lege specifică, CPPA. În special, CPPA prevede o interdicție pentru orice persoană de a cenzura orice obiect de corespondență, de a intercepta orice tip de telecomunicații, de a furniza date de confirmare a comunicațiilor, de a înregistra sau asculta orice conversație între alte persoane care nu sunt făcute publice, cu excepția cazului în care CPA, CPPA sau Legea privind instanțele militare conțin dispoziții în acest sensArticolul 3 din CPPA. Legea privind instanțele militare reglementează, în principiu, colectarea de informații privind personalul militar și se poate aplica civililor numai într-un număr limitat de cazuri (de exemplu, în cazul comiterii de infracțiuni de către personalul militar împreună cu civili sau în cazul unei infracțiuni îndreptate împotriva armatei comise de o persoană, pot fi inițiate proceduri în fața unei instanțe militare; a se vedea articolul 2 din Legea privind instanțele militare). Dispozițiile generale care reglementează perchezițiile și punerile sub sechestru sunt similare cu cele prevăzute în CPA; a se vedea, de exemplu, articolele 146-149 și 153-156 din Legea privind instanțele militare. De exemplu, datele poștale pot fi colectate numai atunci când sunt necesare pentru o investigație și în baza unui mandat emis de instanța militară. În măsura în care comunicațiile electronice ar fi colectate, se aplică limitările și garanțiile prevăzute în CPPA.. Termenul comunicații în sensul CPPA vizează atât corespondența obișnuită, cât și telecomunicațiileArticolul 2 alineatul (1) din CPPA, și anume transmiterea sau recepționarea tuturor tipurilor de sunete, cuvinte, simboluri sau imagini prin cablu, pe suport radio, prin cablu cu fibră optică sau alt sistem electromagnetic, inclusiv telefon, e-mail, serviciu de informare pentru membri, fax și radio paging.. În acest sens, CPPA face distincție între măsurile de restricționare a comunicațiilorArticolul 2 alineatul (7) și articolul 3 alineatul (2) din CPPA. și colectarea de date de confirmare a comunicațiilor.Noțiunea de măsuri de restricționare a comunicațiilor acoperă cenzura, și anume colectarea conținutului corespondenței tradiționale, precum și interceptarea comunicațiilor, și anume interceptarea directă (obținerea sau înregistrarea) a conținutului telecomunicațiilorCenzura este definită ca deschidere a corespondenței fără consimțământul părții în cauză sau aflarea, înregistrarea sau ascunderea conținutului său prin alte mijloace [articolul 2 alineatul (6) din CPPA]. Interceptarea comunicațiilor înseamnă aflarea sau înregistrarea conținutului telecomunicațiilor prin ascultarea sau citirea în comun a sunetelor, cuvintelor, simbolurilor sau imaginilor comunicațiilor prin intermediul dispozitivelor electronice și mecanice fără consimțământul părții în cauză sau ingerința în transmiterea și recepția acestora [articolul 2 alineatul (7) din CPPA].. Noțiunea de date de confirmare a comunicațiilor acoperă datele privind înregistrările telecomunicațiilor, care includ data telecomunicațiilor, ora de începere și de încheiere a acestora, numărul de apeluri inițiate și primite, precum și numărul de abonat al celeilalte părți, frecvența utilizării, fișierele-jurnal privind utilizarea serviciilor de telecomunicații și informațiile de localizare (de exemplu, de la turnurile de transmisie unde se primesc semnalele)Articolul 2 alineatul (11) din CPPA..CPPA stabilește limitările și garanțiile pentru colectarea ambelor tipuri de date, iar nerespectarea mai multora dintre aceste cerințe face obiectul unor sancțiuni penaleArticolele 16 și 17 din CPPA. Acest lucru este valabil, de exemplu, în caz de colectare fără mandat, de nepăstrare a evidențelor, de neîntrerupere a colectării atunci când nu mai există o situație de urgență sau de nerespectare a obligației de notificare a persoanei în cauză..2.2.2.2.Limitări și garanții aplicabile în cazul colectării conținutului comunicațiilor (comunicații care restricționează măsurile)Colectarea conținutului comunicațiilor poate avea loc doar ca mijloc suplimentar de facilitare a unei anchete penale (de exemplu, ca măsură de ultimă instanță) și trebuie depuse eforturi pentru a reduce la minimum interferența cu secretele comunicațiilor persoanelorArticolul 3 alineatul (2) din CPPA.. În concordanță cu acest principiu general, măsurile de restricționare a comunicațiilor pot fi aplicate numai în cazul în care este dificil să se prevină în alt mod săvârșirea unei infracțiuni, să se aresteze un infractor sau să se colecteze probeArticolul 5 alineatul (1) din CPPA.. Agențiile de aplicare a legii care colectează conținutul comunicațiilor trebuie să înceteze imediat să facă acest lucru odată ce continuarea accesului nu mai este considerată necesară, asigurându-se astfel că încălcarea confidențialității comunicațiilor este cât mai limitată posibilArticolul 2 din Decretul de punere în aplicare a CPPA..În plus, măsurile de restricționare a comunicațiilor pot fi utilizate numai atunci când există motive întemeiate de a suspecta că anumite infracțiuni grave enumerate în mod specific în CPPA sunt în curs de planificare, de săvârșire sau au fost săvârșite. Printre acestea se numără infracțiuni precum insurecția, infracțiuni legate de droguri sau infracțiuni care implică explozivi, precum și infracțiuni legate de securitatea națională, relațiile diplomatice sau baze și instalații militareArticolul 5 alineatul (1) din CPPA.. Ținta unei măsuri de restricționare a comunicațiilor trebuie să fie obiectele de corespondență sau telecomunicațiile specifice expediate sau primite de suspect sau obiectele de corespondență sau telecomunicațiile expediate sau primite de suspect pe o perioadă determinatăArticolul 5 alineatul (2) din CPPA..Chiar și atunci când aceste cerințe sunt îndeplinite, colectarea datelor referitoare la conținut poate avea loc numai în baza unui mandat emis de instanță. În special, un procuror poate solicita instanței să permită colectarea de date referitoare la conținut cu privire la suspect sau la persoana cercetatăArticolul 6 alineatul (1) din CPPA.. În mod similar, un agent al poliției judiciare poate solicita autorizarea unui procuror, care, la rândul său, poate solicita un mandat din partea instanțeiArticolul 6 alineatul (2) din CPPA.. O cerere de emitere a unui mandat trebuie formulată în scris și trebuie să conțină elemente specifice. În special, aceasta trebuie să stabilească (1) motivele întemeiate pentru a suspecta că una dintre infracțiunile enumerate este planificată, este în curs de săvârșire sau a fost săvârșită, precum și orice materiale care stabilesc prezumția de suspiciune; (2) măsurile de restricționare a comunicațiilor, precum și ținta, domeniul de aplicare, obiectivul și perioada lor efectivă; și (3) locul în care vor fi executate măsurile și modul în care acestea vor fi puse în aplicareArticolul 6 alineatul (4) din CPPA și articolul 4 alineatul (1) din Decretul de punere în aplicare a CPPA..În cazul în care sunt îndeplinite cerințele legale, instanța poate acorda autorizare scrisă de a lua măsuri de restricționare a comunicațiilor în ceea ce privește suspectul sau persoana cercetatăArticolul 6 alineatul (5) și articolul 6 alineatul (8) din CPPA.. Acest mandat precizează tipurile de măsuri, precum și ținta, domeniul de aplicare, perioada efectivă, locul de executare și modul de punere în aplicare a acestoraArticolul 6 alineatul (6) din CPPA..Măsurile de restricționare a comunicațiilor pot fi puse în aplicare numai pentru o perioadă de două luniArticolul 6 alineatul (7) din CPPA.. În cazul în care obiectivul măsurilor este atins mai devreme în perioada respectivă, măsurile trebuie să înceteze imediat. În schimb, în cazul în care condițiile necesare sunt în continuare îndeplinite, se poate depune o cerere de prelungire a perioadei efective de aplicare a măsurilor de restricționare a comunicațiilor în termenul de două luni. O astfel de cerere trebuie să includă elemente care să stabilească o prezumție pentru extinderea măsurilorArticolul 6 alineatul (7) din CPPA.. Perioada prelungită nu poate depăși în total un an sau trei ani pentru anumite infracțiuni deosebit de grave (de exemplu, infracțiuni legate de insurecție, agresiune externă, securitate națională etc.)Articolul 6 alineatul (8) din CPPA..Autoritățile de aplicare a legii pot impune asistența operatorilor de comunicații, oferindu-le autorizarea scrisă a instanțeiArticolul 9 alineatul (2) din CPPA.. Operatorii de comunicații au obligația de a coopera și de a păstra autorizarea primită în dosarele lorArticolul 15-2 din CPPA și articolul 12 din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Ei pot refuza cooperarea atunci când informațiile privind persoana vizată, astfel cum se indică în autorizarea scrisă a instanței (de exemplu, numărul de telefon al persoanei vizate) sunt incorecte. În plus, acestora le este interzis, în orice caz, să divulge parolele utilizate pentru telecomunicațiiArticolul 9 alineatul (4) din CPPA..Orice persoană care execută măsuri de restricționare a comunicațiilor sau căreia i s-a solicitat să coopereze trebuie să țină evidențe în care să se precizeze obiectivele măsurilor, executarea acestora, data la care a avut loc cooperarea și ținta acesteiaArticolul 9 alineatul (3) din CPPA.. De asemenea, autoritățile de aplicare a legii care pun în aplicare măsuri de restricționare a comunicațiilor trebuie să țină evidențe care să stabilească detaliile și rezultatele obținuteArticolul 18 alineatul (1) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Agenții poliției judiciare trebuie să furnizeze procurorului aceste informații prin intermediul unui raport atunci când închid o investigațieArticolul 18 alineatul (2) din Decretul de punere în aplicare a CPPA..Atunci când un procuror emite o decizie de punere sub acuzare cu privire la o cauză în care au fost utilizate măsuri de restricționare a comunicațiilor sau emite o dispoziție de a nu pune sub acuzare sau de a nu aresta persoana relevantă (și anume, nu doar suspendarea urmăririi penale), procurorul trebuie să îi comunice persoanei care face obiectul măsurilor de restricționare a comunicaților faptul că au fost executate măsuri de restricționare a comunicațiilor, agenția de executare și perioada de executare. O astfel de notificare trebuie transmisă în scris în termen de 30 de zile de la data dispozițieiArticolul 9-2 alineatul (1) din CPPA.. Notificarea poate fi amânată atunci când este de natură să pună în pericol grav securitatea națională sau să perturbe siguranța și ordinea publică sau atunci când este probabil să prejudicieze grav viața și integritatea fizică a altoraArticolul 9-2 alineatul (4) din CPPA.. Atunci când intenționează să amâne notificarea, procurorul sau agentul de poliție judiciară trebuie să obțină aprobarea șefului parchetului districtualArticolul 9-2 alineatul (5) din CPPA.. Odată ce motivele sesizării încetează să existe, notificarea trebuie transmisă în termen de 30 de zile de la momentul respectivArticolul 9-2 alineatul (6) din CPPA..De asemenea, CPPA stabilește o procedură specifică pentru colectarea conținutului comunicațiilor în situații de urgență. În special, agențiile de aplicare a legii pot colecta conținutul comunicațiilor în cazul în care planificarea sau executarea de infracțiuni din sfera criminalității organizate sau a altor infracțiuni grave care pot cauza în mod direct decesul sau vătămarea gravă este iminentă și există o situație de urgență care face imposibilă parcurgerea procedurii obișnuite (astfel cum se prevede mai sus)Articolul 8 alineatul (1) din CPPA.. Într-o astfel de situație de urgență, un agent de poliție sau un procuror poate lua măsuri de restricționare a comunicațiilor fără autorizarea prealabilă a instanței, dar trebuie să solicite autorizarea instanței imediat după executare. În cazul în care agenția de aplicare a legii nu obține autorizarea instanței în termen de 36 de ore de la momentul în care au fost luate măsurile de urgență, colectarea trebuie întreruptă imediat, urmată, de regulă, de distrugerea informațiilor colectateArticolul 8 alineatul (2) din CPPA.. Agenții de poliție care efectuează operațiuni de supraveghere de urgență fac acest lucru sub controlul unui procuror sau, în cazul în care primirea în prealabil a instrucțiunilor procurorului este imposibilă din cauza necesității de a acționa urgent, poliția trebuie să obțină aprobarea unui procuror imediat după începerea executăriiArticolul 8 alineatul (3) din CPPA și articolul 16 alineatul (3) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Normele privind notificarea persoanei, astfel cum sunt descrise mai sus, se aplică, de asemenea, în cazul colectării conținutului comunicațiilor în situații de urgență.Colectarea de informații în situații de urgență trebuie să aibă loc întotdeauna în conformitate cu o declarație privind cenzura/interceptarea comunicațiilor de urgență, iar autoritatea care efectuează colectarea trebuie să țină un registru al tuturor măsurilor de urgențăArticolul 8 alineatul (4) din CPPA.. Cererea adresată unei instanțe de a acorda autorizarea pentru luarea de măsuri de urgență trebuie să fie însoțită de un document scris care să indice măsurile necesare de restricționare a comunicațiilor, ținta, obiectul, domeniul de aplicare, perioada, locul de executare, metoda și o explicație cu privire la modul în care măsurile relevante de restricționare a comunicațiilor respectă articolul 5 alineatul (1) din CPPAȘi anume, că există un motiv serios de a suspecta că anumite infracțiuni grave sunt în curs de planificare sau săvârșire ori au fost săvârșite și că altfel este imposibil să se prevină săvârșirea unei infracțiuni, să se aresteze infractorul sau să se colecteze probe., împreună cu documente justificative.În cazurile în care măsurile de urgență sunt finalizate într-un termen scurt, eliminând astfel necesitatea obținerii unei autorizări din partea instanței (de exemplu, dacă suspectul este arestat imediat după inițierea interceptării, care, prin urmare, se oprește), șeful parchetului competent notifică instanței competente o măsură de urgențăArticolul 8 alineatul (5) din CPPA.. Notificarea trebuie să stabilească obiectivul, ținta, domeniul de aplicare, perioada, locul de executare și metoda de colectare, precum și motivele pentru care nu a depus o cerere de autorizare din partea instanțeiArticolul 8 alineatele (6) și (7) din CPPA.. Această notificare permite instanței destinatare să examineze legalitatea colectării și trebuie înregistrată într-un registru al notificărilor privind măsurile de urgență.Ca o cerință generală, conținutul comunicațiilor obținute prin aplicarea măsurilor de restricționare a comunicațiilor în temeiul CPPA poate fi utilizat numai pentru cercetarea, urmărirea penală sau prevenirea infracțiunilor specifice enumerate mai sus, în cadrul procedurilor disciplinare pentru aceleași infracțiuni, al unei cereri de despăgubiri formulate de o parte la comunicații sau în cazul în care acest lucru este permis de alte legiArticolul 12 din CPPA..În cazul în care sunt colectate telecomunicații transmise prin internet, se aplică garanții specificeArticolul 12-2 din CPPA.. Aceste informații pot fi utilizate numai pentru investigarea infracțiunilor grave enumerate la articolul 5 alineatul (1) din CPPA. Pentru păstrarea informațiilor, trebuie să se obțină aprobarea instanței care a autorizat măsurile de restricționare a comunicațiilorProcurorul sau agentul de poliție care execută măsurile de restricționare a comunicațiilor trebuie să selecteze telecomunicațiile care urmează să fie păstrate în termen de 14 zile de la încetarea măsurilor și să solicite aprobarea instanței (în cazul agentului de poliție, cererea trebuie înaintată unui procuror, care, la rândul său, transmite cererea instanței), a se vedea articolul 12-2 alineatele (1) și (2) din CPPA.. Cererea de păstrare trebuie să conțină informații privind măsurile de restricționare a comunicațiilor, un rezumat al rezultatelor măsurilor, motivele reținerii (împreună cu materiale justificative) și telecomunicațiile care trebuie păstrateArticolul 12-2 alineatul (3) din CPPA.. În absența unei astfel de cereri, telecomunicațiile obținute trebuie șterse în termen de 14 zile de la încetarea măsurilor de restricționare a comunicațiilorArticolul 12-2 alineatul (5) din CPPA.. În cazul respingerii unei cereri, telecomunicațiile trebuie distruse în termen de șapte zileArticolul 12-2 alineatul (5) din CPPA.. În cazul în care telecomunicațiile sunt șterse, trebuie depus un raport în termen de șapte zile la instanța care a autorizat măsurile de restricționare a comunicațiilor, în care să se precizeze motivele ștergerii, precum și detaliile și data acesteia.La un nivel mai general, dacă informațiile au fost obținute în mod ilegal prin intermediul unor măsuri de restricționare a comunicațiilor, acestea nu vor fi admise ca probe în cadrul procedurilor judiciare sau disciplinareArticolul 4 din CPPA.. De asemenea, CPPA interzice oricărei persoane care ia măsuri de restricționare a comunicațiilor să divulge informațiile confidențiale obținute în cursul punerii în aplicare a unor astfel de măsuri și să utilizeze informațiile obținute pentru a aduce atingere reputației celor care fac obiectul măsurilorArticolul 11 alineatul (2) din Decretul de punere în aplicare a CPPA..2.2.2.3.Limitări și garanții aplicabile în cazul colectării informațiilor de confirmare a comunicațiilorÎn temeiul CPPA, autoritățile de aplicare a legii pot solicita operatorilor de servicii de telecomunicații să furnizeze date de confirmare a comunicațiilor atunci când acest lucru este necesar pentru a efectua o investigație sau pentru a executa o pedeapsăArticolul 13 alineatul (1) din CPPA.. Spre deosebire de colectarea datelor referitoare la conținut, posibilitatea de a colecta date de confirmare a comunicațiilor nu se limitează la anumite infracțiuni specifice. Cu toate acestea, la fel ca în cazul datelor referitoare la conținut, colectarea datelor de confirmare a comunicațiilor necesită autorizarea scrisă prealabilă a unei instanțe, în aceleași condiții ca cele descrise anteriorArticolele 13 și 6 din CPPA.. Atunci când, din motive de urgență, nu se poate obține autorizarea instanței, datele de confirmare a comunicațiilor pot fi colectate fără mandat, caz în care autorizarea trebuie obținută imediat după solicitarea datelor și trebuie comunicată furnizorului de servicii de telecomunicațiiArticolul 13 alineatul (2) din CPPA. La fel ca în cazul măsurilor urgente de restricționare a comunicațiilor, trebuie întocmit un document care să stabilească detaliile cazului (suspectul, măsurile care trebuie luate, infracțiunea suspectată, precum și urgența). A se vedea articolul 37 alineatul (5) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. În cazul în care nu se obține o autorizare ulterioară, informațiile colectate trebuie distruseArticolul 13 alineatul (3) din CPPA..Procurorii, agenții de poliție judiciară și instanțele trebuie să țină evidența solicitărilor de date de confirmare a comunicațiilorArticolul 13 alineatele (5) și (6) din CPPA.. În plus, furnizorii de servicii de telecomunicații trebuie să raporteze de două ori pe an ministrului științei și al TIC cu privire la divulgarea datelor de confirmare a comunicațiilor și trebuie să păstreze evidențe ale acestora timp de șapte ani de la data divulgării datelorArticolul 13 alineatul (7) din CPPA..În principiu, persoanele sunt informate cu privire la faptul că au fost colectate date de confirmare a comunicațiilorA se vedea articolul 13-3 alineatul (7) coroborat cu articolul 9-2 din CPPA.. Momentul unei astfel de notificări depinde de circumstanțele investigațieiArticolul 13-3 alineatul (1) din CPPA.. Odată ce se ia o decizie de (ne)începere a urmăririi penale, notificarea trebuie transmisă în termen de 30 de zile. În schimb, în cazul în care punerea sub acuzare este suspendată, notificarea trebuie transmisă în termen de 30 de zile de la adoptarea unei astfel de decizii. În orice caz, notificarea trebuie transmisă în termen de 30 de zile după o perioadă de un an de la colectarea informațiilor.Notificarea poate fi amânată dacă este de natură (1) să pună în pericol securitatea națională, siguranța și ordinea publică, (2) să provoace decesul sau vătămarea corporală, (3) să împiedice procedurile judiciare echitabile (de exemplu, ducând la distrugerea probelor sau amenințarea martorilor) sau (4) să defăimeze suspectul, victimele sau alte persoane care au legătură cu cazul sau să le invadeze viața privatăArticolul 13-3 alineatul (2) din CPPA.. Notificarea cu privire la unul dintre motivele menționate mai sus necesită autorizarea din partea șefului unui parchet districtual competentArticolul 13-3 alineatul (3) din CPPA.. Odată ce motivele amânării încetează să existe, notificarea trebuie transmisă în termen de 30 de zile de la momentul respectivArticolul 13-3 alineatul (4) din CPPA..Persoanele notificate pot depune o cerere scrisă la procuror sau la agentul de poliție judiciară cu privire la motivele colectării datelor de confirmare a comunicațiilorArticolul 13-3 alineatul (5) din CPPA.. În acest caz, procurorul sau agentul de poliție judiciară trebuie să prezinte motivele în scris în termen de 30 de zile de la primirea cererii, cu excepția cazului în care se aplică unul dintre motivele menționate mai sus (excepții pentru amânarea notificării)Articolul 13-3 alineatul (6) din CPPA..2.2.3.Divulgarea voluntară de către operatorii din sectorul telecomunicațiilorArticolul 83 alineatul (3) din TBA permite operatorilor din sectorul telecomunicațiilor să se conformeze în mod voluntar unei cereri (formulate în sprijinul unui proces penal, al unei anchete sau al executării unei pedepse) din partea unei instanțe, a unui procuror sau a șefului unei agenții de investigare care are ca obiect divulgarea datelor privind comunicațiile. În contextul TBA, datele privind comunicațiile includ numele, numărul de înregistrare pentru rezidenți, adresa și numărul de telefon al utilizatorilor, datele la care utilizatorii se abonează sau își reziliază abonamentul, precum și codurile de identificare a utilizatorului (și anume codurile utilizate pentru a identifica utilizatorul de drept al sistemelor informatice sau al rețelelor de comunicații)Articolul 83 alineatul (3) din TBA.. În sensul TBA, numai persoanele care contractează în mod direct servicii de la un furnizor coreean de telecomunicații sunt considerate utilizatoriArticolul 2 alineatul (9) din TBA.. În consecință, situațiile în care persoanele din UE ale căror date au fost transferate către Republica Coreea ar fi considerate utilizatori în temeiul TBA vor fi probabil foarte limitate, deoarece persoanele respective nu ar încheia, în mod normal, un contract direct cu un operator coreean de telecomunicații.Cererile de obținere a datelor privind comunicațiile în temeiul TBA trebuie să fie formulate în scris și să indice motivele cererii, legătura cu utilizatorul relevant și domeniul de aplicare al datelor solicitateArticolul 83 alineatul (4) din TBA.. În cazul în care este imposibil să se prezinte o cerere scrisă din motive de urgență, cererea scrisă trebuie transmisă imediat ce motivul urgenței dispareArticolul 83 alineatul (4) din TBA.. Operatorii din sectorul telecomunicațiilor care se conformează cererilor de divulgare a datelor transmise în cadrul comunicațiilor trebuie să păstreze registre cu înregistrări care indică faptul că au fost furnizate date privind comunicațiile, precum și materialele aferente, cum ar fi cererea scrisăArticolul 83 alineatul (5) din TBA.. În plus, operatorii din sectorul telecomunicațiilor trebuie să raporteze ministrului științei și TIC de două ori pe an cu privire la furnizarea de date privind comunicațiileArticolul 83 alineatul (6) din TBA..Operatorii din sectorul telecomunicațiilor nu sunt obligați să dea curs cererilor de divulgare a datelor privind comunicațiile pe baza TBA. Prin urmare, fiecare cerere trebuie să fie evaluată de operator în lumina cerințelor aplicabile în materie de protecție a datelor în temeiul PIPA. În special, un operator din sectorul telecomunicațiilor trebuie să țină seama de interesele persoanei vizate și nu poate divulga informațiile în cazul în care acestea ar putea aduce atingere în mod abuziv intereselor persoanei respective sau ale unui terțArticolul 18 alineatul (2) din PIPA.. În plus, în conformitate cu Notificarea nr. 2021-1 privind normele suplimentare pentru interpretarea și aplicarea Legii privind protecția informațiilor cu caracter personal, persoana în cauză trebuie să fie informată în legătură cu divulgarea. În situații excepționale, o astfel de notificare poate fi amânată, în special dacă și atât timp cât aceasta ar pune în pericol o anchetă penală în curs sau ar putea dăuna vieții sau integrității fizice a unei alte persoane, în cazul în care aceste drepturi sau interese sunt în mod evident superioare drepturilor persoanei vizateNotificarea nr. 2021-1 a PIPC privind normele suplimentare pentru interpretarea și aplicarea Legii privind protecția informațiilor cu caracter personal, secțiunea III punctul 2 subpunctul (iii)..În 2016, Curtea Supremă a confirmat că furnizarea voluntară de date privind comunicațiile de către operatorii din sectorul telecomunicațiilor fără mandat în baza TBA nu încalcă, ca atare, dreptul la confidențialitatea informațiilor al utilizatorului serviciului de telecomunicații. În același timp, Curtea a clarificat faptul că ar exista o astfel de încălcare dacă este evident că agenția solicitantă a abuzat de autoritatea sa pentru a solicita divulgarea datelor privind comunicațiile, încălcând astfel interesele persoanei în cauză sau ale unui terțHotărârea Curții Supreme nr. 2012Da105482 din 10 martie 2016.. La un nivel mai general, orice cerere de divulgare voluntară din partea unei autorități de aplicare a legii trebuie să respecte principiile legalității, necesității și proporționalității care decurg din Constituția coreeană [articolul 12 alineatul (1) și articolul 37 alineatul (2)].2.3.SupraveghereaSupravegherea autorităților de asigurare a respectării dreptului penal se realizează prin diferite mecanisme, atât la nivel intern, cât și de către organisme externe.2.3.1.Auditul internÎn conformitate cu Legea privind auditurile din sectorul public, autoritățile publice sunt încurajate să înființeze un organism intern de audit intern, cu sarcina, printre altele, de a efectua controlul legalitățiiArticolele 3 și 5 din Legea privind auditurile din sectorul public.. Șefilor acestor organisme de audit trebuie să li se garanteze independența în cea mai mare măsură posibilăArticolul 7 din Legea privind auditurile din sectorul public.. Mai precis, aceștia sunt numiți din afara autorității competente (de exemplu, foști judecători, profesori) pentru o perioadă cuprinsă între doi și cinci ani și pot fi demiși numai din motive justificate (de exemplu, atunci când nu își pot exercita atribuțiile din cauza unei tulburări psihice sau fizice, atunci când fac obiectul unor măsuri disciplinare)Articolele 8-11 din Legea privind auditurile din sectorul public.. De asemenea, auditorii sunt numiți pe baza condițiilor specifice prevăzute în legeArticolul 16 și următoarele din Legea privind auditurile din sectorul public.. Rapoartele de audit pot include recomandări sau cereri de despăgubiri sau de rectificare, precum și mustrări și recomandări sau cereri de măsuri disciplinareArticolul 23 alineatul (2) din Legea privind auditurile din sectorul public.. Acestea sunt notificate șefului autorității publice care face obiectul auditului, precum și Comisiei de audit și inspecție (a se vedea secțiunea 2.3.2) în termen de 60 de zile de la finalizarea audituluiArticolul 23 alineatul (1) din Legea privind auditurile din sectorul public.. Autoritatea în cauză trebuie să pună în aplicare măsurile necesare și să raporteze rezultatele Comisiei de audit și inspecțieArticolul 23 alineatul (3) din Legea privind auditurile din sectorul public.. În plus, rezultatele auditului sunt, în general, puse la dispoziția publiculuiArticolul 26 din Legea privind auditurile din sectorul public.. Refuzul sau obstrucționarea unui audit intern face obiectul unor amenzi administrativeArticolul 41 din Legea privind auditurile din sectorul public.. În domeniul asigurării respectării dreptului penal, pentru a se conforma legislației menționate anterior, Agenția Națională de Poliție operează un sistem de inspectori generali pentru gestionarea auditurilor interne, inclusiv în ceea ce privește posibilele încălcări ale drepturilor omuluiA se vedea, în special, diviziunile din subordinea directorului general pentru audit și inspecție: https://www.police.go.kr/eng/knpa/org/org01.jsp..2.3.2.Comisia de audit și inspecțieComisia de audit și inspecție (Board of Audit and Inspection – BAI) poate să inspecteze activitățile autorităților publice și, pe baza acestor inspecții, să emită recomandări, să solicite măsuri disciplinare sau să depună o plângere penalăArticolele 24 și 31-35 din Legea privind Comisia de audit și inspecție (Legea BAI).. BAI este instituită în mod oficial sub conducerea președintelui Republicii Coreea, dar își menține un statut independent în ceea ce privește atribuțiile care îi revinArticolul 2 alineatul (1) din Legea BAI.. În plus, Legea de instituire a BAI prevede că BAI trebuie să beneficieze de independență maximă în ceea ce privește numirea, concedierea și organizarea personalului său, precum și în ceea ce privește întocmirea bugetului săuArticolul 2 alineatul (2) din Legea BAI.. Președintele BAI este numit de președintele statului, cu acordul Adunării NaționaleArticolul 4 alineatul (1) din Legea BAI.. Ceilalți șase comisari sunt numiți de președintele statului, la recomandarea președintelui comisiei, pentru un mandat de patru aniArticolul 5 alineatul (1) și articolul 6 din Legea BAI.. Comisarii (inclusiv președintele comisiei) trebuie să îndeplinească anumite calificări prevăzute de legeDe exemplu, să fi ocupat funcția de judecător, procuror sau avocat timp de cel puțin zece ani, să fi lucrat ca funcționar public, profesor sau să fi ocupat un post specific învățământului superior la o universitate timp de cel puțin opt ani sau să fi lucrat timp de cel puțin zece ani în cadrul unei societății cotate la bursă sau al unei instituții cu capital de stat (din care cel puțin cinci ani ca funcționar executiv); a se vedea articolul 7 din Legea BAI. și pot fi revocați numai în caz de punere sub acuzare, condamnare la închisoare sau incapacitate de a-și îndeplini atribuțiile din cauza unor deficiențe psihice sau fizice pe termen lungArticolul 8 din Legea BAI.. În plus, comisarilor li se interzice să participe la activități politice și să dețină în același timp funcții în cadrul Adunării Naționale, al agențiilor administrative, al organizațiilor supuse auditului și inspecției de către BAI sau orice alt post sau funcție remunerat(ă)Articolul 9 din Legea BAI..BAI efectuează anual un audit general, dar poate efectua, de asemenea, audituri specifice cu privire la chestiuni de interes special. BAI poate solicita prezentarea de documente în cursul unei inspecții și prezența unor persoaneA se vedea, de exemplu, articolul 27 din Legea BAI.. În cadrul unui audit, BAI examinează veniturile și cheltuielile statului, dar supraveghează, de asemenea, respectarea generală a obligațiilor autorităților publice și ale funcționarilor publici în vederea îmbunătățirii funcționării administrației publiceArticolele 20 și 24 din Legea BAI.. Prin urmare, supravegherea sa depășește aspectele bugetare și include, de asemenea, un control al legalității.2.3.3.Adunarea NaționalăAdunarea Națională poate investiga și inspecta autoritățile publiceArticolul 128 din Legea privind Adunarea Națională și articolele 2, 3 și 15 din Legea privind inspecția și investigarea administrației de stat. Aceasta include inspecții anuale ale afacerilor guvernamentale în ansamblu și investigații cu privire la chestiuni specifice.. În cursul unei investigații sau inspecții, Adunarea Națională poate solicita prezentarea de documente și poate obliga la înfățișarea martorilorArticolul 10 alineatul (1) din Legea privind inspecția și investigarea administrației de stat. A se vedea, de asemenea, articolele 128 și 129 din Legea privind Adunarea Națională.. Persoanele care depun mărturii mincinoase în timpul unei investigații a Adunării Naționale fac obiectul unor sancțiuni penale (închisoare de până la zece ani)Articolul 14 din Legea privind mărturia, evaluarea etc. în fața Adunării Naționale.. Procesul și rezultatele inspecțiilor pot fi făcute publiceArticolul 12-2 din Legea privind inspecția și investigarea administrației de stat.. Dacă Adunarea Națională constată o activitate ilegală sau necorespunzătoare, aceasta poate solicita autorității publice relevante să ia măsuri de remediere, inclusiv acordarea de despăgubiri, luarea de măsuri disciplinare și îmbunătățirea procedurilor sale interneArticolul 16 alineatul (2) din Legea privind inspecția și investigarea administrației de stat.. În urma unei astfel de solicitări, autoritatea trebuie să acționeze fără întârziere și să raporteze rezultatul Adunării NaționaleArticolul 16 alineatul (3) din Legea privind inspecția și investigarea administrației de stat..2.3.4.Comisia pentru protecția informațiilor cu caracter personalComisia pentru protecția informațiilor cu caracter personal (Personal Information Protection Commission – PIPC) supraveghează prelucrarea informațiilor cu caracter personal de către autoritățile de asigurare a respectării dreptului penal în concordanță cu PIPA. În plus, în conformitate cu articolul 7-8 alineatele (3) și (4) și cu articolul 7-9 alineatul (5) din PIPA, supravegherea PIPC vizează, de asemenea, posibilele încălcări ale normelor care stabilesc limitările și garanțiile în ceea ce privește colectarea de informații cu caracter personal, inclusiv cele cuprinse în legile specifice care reglementează colectarea de probe (electronice) în scopul asigurării respectării dreptului penal (a se vedea secțiunea 2.2). Având în vedere cerințele de la articolul 3 alineatul (1) din PIPA privind colectarea legală și echitabilă a informațiilor cu caracter personal, o astfel de încălcare constituie și o încălcare a PIPA, permițând PIPC să desfășoare o investigație și să ia măsuri de remediereA se vedea Notificarea PIPC nr. 2021-1 privind normele suplimentare pentru interpretarea și aplicarea Legii privind protecția informațiilor cu caracter personal..În exercitarea funcției sale de supraveghere, PIPC are acces la toate informațiile relevanteArticolul 63 din PIPA.. PIPC poate oferi consiliere autorităților de aplicare a legii pentru a îmbunătăți nivelul de protecție a informațiilor cu caracter personal în cadrul activităților lor de prelucrare, poate impune măsuri de remediere (de exemplu, suspendarea prelucrării datelor sau luarea măsurilor necesare pentru protejarea informațiilor cu caracter personal) sau poate oferi consiliere autorității în vederea luării de măsuri disciplinareArticolul 61 alineatul (2), articolul 65 alineatul (1), articolul 65 alineatul (2) și articolul 64 alineatul (4) din PIPA.. În cele din urmă, sunt prevăzute sancțiuni penale pentru anumite încălcări ale PIPA, cum ar fi utilizarea sau divulgarea ilegală de informații cu caracter personal către terți sau prelucrarea ilegală a informațiilor sensibileArticolele 70-74 din PIPA.. În acest sens, PIPC poate înainta chestiunea agenției de anchetă competente (inclusiv unui procuror)Articolul 65 alineatul (1) din PIPA..2.3.5.Comisia națională pentru drepturile omuluiComisia națională pentru drepturile omului (National Human Rights Commission – NHRC) – un organism independent însărcinat cu protejarea și promovarea drepturilor fundamentaleArticolul 1 din Legea privind Comisia pentru drepturile omului (Legea NHRC). – are competența de a investiga și de a remedia încălcările articolelor 10-22 din Constituție, printre care se numără dreptul la viață privată și la confidențialitate a corespondenței. NHRC este alcătuită din 11 comisari, desemnați de Adunarea Națională (patru), de președintele statului (patru) și de președintele Curții Supreme (trei)Articolul 5 alineatele (1) și (2) din Legea NHRC.. Pentru a fi numit, un comisar trebuie (1) să fi lucrat timp de cel puțin zece ani în cadrul unei universități sau al unui institut de cercetare autorizat, cel puțin în calitate de conferențiar; (2) să fi ocupat funcția de judecător, procuror sau avocat cel puțin zece ani; (3) să fi fost implicat în activități privind drepturile omului timp de cel puțin zece ani (de exemplu, pentru o organizație non-profit, neguvernamentală sau internațională); ori (4) să fi fost recomandat de grupuri ale societății civileArticolul 5 alineatul (3) din Legea NHRC.. Președintele Comisiei este numit de președintele statului din rândul comisarilor și trebuie să fie confirmat de Adunarea NaționalăArticolul 5 alineatul (5) din Legea NHRC.. Comisarii (inclusiv președintele Comisiei) sunt numiți pentru un mandat de trei ani, cu posibilitate de reînnoire, și pot fi demiși numai dacă sunt condamnați la închisoare sau când nu mai sunt capabili să își exercite atribuțiile din cauza unor deficiențe fizice sau psihice prelungite (caz în care două treimi dintre comisari trebuie să fie de acord cu demiterea)Articolul 7 alineatul (1) și articolul 8 din Legea NHRC.. Comisarilor NHRC li se interzice să dețină în același timp o funcție în cadrul Adunării Naționale, al consiliilor locale sau al oricărei administrații naționale ori locale (în calitate de funcționar public)Articolul 10 din Legea NHRC..NHRC poate iniția o anchetă din proprie inițiativă sau în baza unei cereri din partea unei persoane. În cadrul unei anchete, NHRC poate solicita prezentarea de materiale relevante, poate efectua inspecții și poate convoca persoane să depună mărturieArticolul 36 din Legea NHRC. În conformitate cu articolul 36 alineatul (7) din lege, prezentarea de materiale sau obiecte poate fi respinsă în cazul în care ar aduce atingere confidențialității statului care ar putea avea un efect major asupra securității statului sau a relațiilor diplomatice sau ar constitui un obstacol serios în calea unei anchete penale sau a unui proces în curs. În astfel de cazuri, Comisia poate solicita informații suplimentare din partea șefului agenției relevante (care trebuie să se conformeze cu bună-credință), dacă acest lucru este necesar pentru verifica dacă refuzul de a furniza informațiile este justificat.. În urma unei anchete, NHRC poate emite recomandări pentru îmbunătățirea sau corectarea politicilor și a practicilor specifice și le poate face publiceArticolul 25 alineatul (1) din Legea NHRC.. Autoritățile publice trebuie să notifice NHRC cu privire la un plan de punere în aplicare a acestor recomandări în termen de 90 de zile de la primirea lorArticolul 25 alineatul (3) din Legea NHRC.. În plus, în cazul nepunerii în aplicare a recomandărilor, autoritatea în cauză trebuie să informeze Comisia în acest sensArticolul 25 alineatul (4) din Legea NHRC.. La rândul său, NHRC poate să dezvăluie această neîndeplinire Adunării Naționale și/sau să o facă publică. Autoritățile publice respectă, în general, recomandările NHRC și sunt puternic încurajate să facă acest lucru, întrucât punerea lor în aplicare a fost evaluată în cadrul evaluării generale efectuate de Biroul pentru coordonarea politicilor guvernamentale, sub autoritatea cabinetului prim-ministrului.2.4.Căi de atac individuale2.4.1.Mecanisme de reparație disponibile în temeiul PIPAPersoanele fizice își pot exercita drepturile de acces, rectificare, ștergere și suspendare în temeiul PIPA în ceea ce privește informațiile cu caracter personal prelucrate de autoritățile de asigurare a respectării dreptului penal. Accesul poate fi solicitat direct de la autoritatea relevantă sau indirect prin intermediul PIPCArticolul 35 alineatul (2) din PIPA.. Autoritatea competentă poate limita sau refuza accesul numai în cazul în care acest lucru este prevăzut de lege, în cazul în care acest lucru ar putea aduce prejudicii vieții sau integrității fizice a unui terț sau ar putea conduce la o încălcare nejustificată a drepturilor de proprietate și a altor interese ale unei alte persoane (și anume, în cazul în care interesele celeilalte persoane ar prevala asupra intereselor persoanei care formulează cererea)Articolul 35 alineatul (4) din PIPA.. Dacă o cerere de acces este refuzată, persoana trebuie să fie informată cu privire la motivele refuzului și la căile de atac disponibileArticolul 42 alineatul (2) din Decretul de punere în aplicare a PIPA.. În mod similar, o cerere de rectificare sau de ștergere poate fi refuzată dacă acest lucru este prevăzut în alte legi, caz în care persoana trebuie să fie informată cu privire la motivele care stau la baza acesteia și la posibilitatea de a introduce o cale de atacArticolul 36 alineatele (1)-(2) din PIPA și articolul 43 alineatul (3) din Decretul de punere în aplicare a PIPA..În ceea ce privește căile de atac, persoanele pot depune o plângere la PIPC, inclusiv prin intermediul Centrului de intermediere telefonică privind protecția vieții private gestionat de Agenția coreeană pentru internet și securitateArticolul 62 din PIPA.. În plus, o persoană poate apela la procedura de mediere prin intermediul Comitetului de mediere a litigiilor privind informațiile cu caracter personalArticolele 40-50 din PIPA și articolele 48-2 - 57 din Decretul de punere în aplicare a PIPA.. Aceste căi de atac sunt disponibile atât în cazul unor posibile încălcări ale normelor cuprinse în legi specifice care stabilesc limitările și garanțiile în ceea ce privește colectarea de informații cu caracter personal (secțiunea 2.2), cât și ale PIPA. În plus, persoanele fizice pot contesta deciziile sau inacțiunea PIPC în temeiul Legii privind contenciosul administrativ (a se vedea secțiunea 2.4.3).2.4.2.Căi de atac în fața Comisiei naționale pentru drepturile omuluiNHRC tratează plângerile formulate de persoane fizice (atât cetățeni coreeni, cât și străini) cu privire la încălcările drepturilor omului comise de autoritățile publiceDeși articolul 4 din Legea NHRC se referă la cetățenii și străinii care își au reședința în Republica Coreea, termenul reședință reflectă mai degrabă conceptul de jurisdicție decât teritoriul. Prin urmare, dacă drepturile fundamentale ale unui străin din afara Coreei sunt încălcate de instituțiile naționale din Coreea, persoana respectivă poate depune o plângere la NHRC. A se vedea, de exemplu, întrebarea corespunzătoare pe pagina NHRC destinată întrebărilor frecvente, disponibilă la adresa https://www.humanrights.go.kr/site/program/board/basicboard/list?boardtypeid=7025&menuid=002004005001&pagesize=10¤tpage=2. Acesta ar fi cazul când autoritățile publice coreene accesează în mod ilegal datele cu caracter personal ale unui străin transferate în Coreea.. Nu există nicio cerință privind calitatea procesuală activă pentru ca persoanele fizice să depună o plângere la NHRCÎn principiu, o plângere trebuie depusă în termen de un an de la încălcare, dar NHRC poate decide în continuare să investigheze o plângere care este depusă și după această perioadă, atât timp cât termenul de prescripție prevăzut de dreptul penal sau civil nu a expirat [articolul 32 alineatul (1) punctul (4) din Legea NHRC].. În consecință, o plângere va fi tratată de NHRC chiar dacă persoana în cauză nu poate demonstra un prejudiciu în fapt în etapa de admisibilitate. În contextul colectării de date cu caracter personal în scopul asigurării respectării dreptului penal, o persoană fizică nu ar fi, prin urmare, obligată să demonstreze că informațiile sale cu caracter personal au fost efectiv accesate de autoritățile publice coreene pentru ca plângerea să fie admisibilă în fața NHRC. De asemenea, o persoană fizică poate solicita soluționarea plângerii prin mediereArticolul 42 și următoarele din Legea NHCR..Pentru a investiga o plângere, NHRC poate face uz de competențele sale de investigare, inclusiv solicitând prezentarea de materiale relevante, efectuând inspecții și citând persoane fizice pentru a depune mărturieArticolele 36 și 37 din Legea NHRC.. Dacă investigația arată că a avut loc o încălcare a legilor relevante, NHRC poate recomanda punerea în aplicare a unor căi de atac sau rectificarea sau îmbunătățirea oricărei legi, instituții, politici sau practici relevanteArticolul 44 din Legea NHRC.. Căile de atac propuse pot include medierea, încetarea încălcării drepturilor omului, despăgubiri pentru daune și măsuri de prevenire a repetării acelorași încălcări sau a unor încălcări similareArticolul 42 alineatul (4) din Legea NHRC.. În cazul colectării ilegale de informații cu caracter personal în temeiul normelor aplicabile, măsurile de remediere pot include ștergerea informațiilor cu caracter personal colectate. În cazul în care se consideră că este foarte probabil ca încălcarea să fie în desfășurare și că, dacă nu este tratată, s-ar produce un prejudiciu dificil de remediat, NHRC poate adopta măsuri urgente de remediereArticolul 48 din Legea NHRC..Deși NHRC nu are competența de a impune obligații, deciziile (de exemplu, o decizie de a nu continua investigarea unei plângeri)De exemplu, dacă, în mod excepțional, NHRC nu este în măsură să inspecteze anumite materiale sau echipamente deoarece acestea se referă la secrete de stat care ar putea avea un efect semnificativ asupra securității statului sau a relațiilor diplomatice ori dacă inspecția ar reprezenta un obstacol major în calea unei anchete penale sau a unui proces în curs (a se vedea nota de subsol 166) și dacă acest lucru împiedică NHRC să efectueze ancheta necesară pentru a evalua temeinicia cererii primite, va informa persoana în cauză cu privire la motivele pentru care plângerea a fost respinsă, în conformitate cu articolul 39 din Legea NHRC. În acest caz, persoana în cauză ar putea contesta decizia NHRC în temeiul Legii privind contenciosul administrativ. și recomandările sale pot fi contestate în fața instanțelor coreene în temeiul Legii privind contenciosul administrativ (a se vedea secțiunea 2.4.3 de mai jos)A se vedea, de exemplu, Hotărârea Înaltei Curți de la Seul 2007Nu27259 din 18 aprilie 2008, confirmată prin Hotărârea Curții Supreme 2008Du7854 din 9 octombrie 2008; Hotărârea Înaltei Curți de la Seul 2017Nu69382 din 2 februarie 2018.. În plus, în cazul în care constatările NHRC arată că datele cu caracter personal au fost colectate în mod ilegal de o autoritate publică, o persoană fizică ar putea introduce căi de atac suplimentare în fața instanțelor coreene împotriva autorității publice respective, de exemplu prin contestarea colectării în temeiul Legii privind contenciosul administrativ, prin depunerea unei plângeri constituționale în temeiul Legii privind Curtea Constituțională sau prin solicitarea de despăgubiri pentru daune în temeiul Legii privind despăgubirile acordate de stat (a se vedea secțiunea 2.4.3 de mai jos).2.4.3.Căi de atac judiciarePersoanele fizice pot invoca limitările și garanțiile descrise în secțiunile anterioare pentru a obține despăgubiri în fața instanțelor coreene prin diferite căi.În primul rând, în conformitate cu CPA, persoana în cauză și avocatul acesteia pot fi prezenți în momentul executării unui mandat de percheziție sau de punere sub sechestru și, prin urmare, pot ridica o obiecție în momentul executării mandatuluiArticolele 121 și 219 din CPA.. În plus, CPA prevede un așa-numit mecanism de cvasi-plângere, care permite persoanelor fizice să sesizeze instanța competentă cu o cerere de anulare sau de modificare a unei dispoziții emise de un procuror sau de un agent de poliție cu privire la o punere sub sechestruArticolul 417 din CPA coroborat cu articolul 414 alineatul (2) din CPA. A se vedea, de asemenea, Hotărârea Curții Supreme nr. 97Mo66 din 29 septembrie 1997.. Acest lucru le permite persoanelor fizice să conteste măsurile luate pentru executarea unui mandat de punere sub sechestru.În plus, persoanele fizice pot obține despăgubiri pentru daune în fața instanțelor coreene. În baza Legii privind despăgubirile acordate de stat, persoanele fizice pot solicita despăgubiri pentru prejudiciile cauzate de funcționarii publici în exercitarea atribuțiilor lor oficiale cu încălcarea legiiArticolul 2 alineatul (1) din Legea privind despăgubirile acordate de stat.. O cerere în temeiul Legii privind despăgubirile acordate de stat poate fi depusă la un Consiliu pentru despăgubiri specializat sau direct la instanțele coreeneArticolele 9 și 12 din Legea privind despăgubirile acordate de stat. Legea instituie consilii districtuale (prezidate de procurorul adjunct al parchetului corespunzător), un consiliu central (prezidat de ministrul adjunct al justiției) și un consiliu special (prezidat de ministrul adjunct al apărării naționale și însărcinat cu cererile de despăgubire pentru prejudiciile cauzate de personalul militar sau de angajații civili ai armatei). Cererile de despăgubire sunt tratate, în principiu, de consiliile districtuale, care, în anumite circumstanțe, trebuie să înainteze cazurile consiliului central/special, de exemplu, atunci când despăgubirea depășește o anumită sumă sau când o persoană solicită o nouă deliberare. Toate consiliile sunt formate din membri numiți de ministrul justiției (de exemplu, din rândul funcționarilor publici din cadrul Ministerului Justiției, al executorilor judecătorești, al avocaților și al persoanelor cu expertiză în materie de despăgubiri acordate de stat) și fac obiectul unor norme specifice privind conflictul de interese (a se vedea articolul 7 din Decretul de punere în aplicare a Legii privind despăgubirile acordate de stat).. În cazul în care victima este cetățean străin, Legea privind despăgubirile acordate de stat se aplică atât timp cât și țara de origine a cetățeanului respectiv asigură despăgubiri din partea statului pentru cetățenii coreeniArticolul 7 din Legea privind despăgubirile acordate de stat.. Conform jurisprudenței, această condiție este îndeplinită dacă cerințele pentru solicitarea de despăgubiri în cealaltă țară nu sunt semnificativ disproporționate între Coreea și cealaltă țară și nu sunt, în general, mai stricte decât cele stabilite de Coreea, fără nicio diferență materială și de fond.Hotărârea Curții Supreme nr. 2013Da208388 din 11 iunie 2015. Codul civil reglementează răspunderea statului pentru despăgubiri și, în consecință, răspunderea statului acoperă, de asemenea, prejudiciile morale (de exemplu, suferința psihică)A se vedea articolul 8 din Legea privind despăgubirile acordate de stat, precum și articolul 751 din Codul civil..În cazul încălcării normelor privind protecția datelor, în cadrul PIPA este prevăzută o cale de atac suplimentară. În conformitate cu articolul 39 din PIPA, orice persoană care suferă prejudicii ca urmare a unei încălcări a PIPA sau a unei pierderi, a unui furt, a unei dezvăluiri, a unei falsificări, a unei modificări sau prejudicii aduse informațiilor sale cu caracter personal poate obține despăgubiri pentru daune în fața instanțelor. Nu există o cerință de reciprocitate similară celei prevăzute în Legea privind compensațiile acordate de stat.În plus față de despăgubirile pentru daune, se pot obține reparații administrative în cazul acțiunilor sau omisiunilor agențiilor administrative în temeiul Legii privind contenciosul administrativ. Orice persoană fizică poate contesta o dispoziție (și anume, exercitarea sau refuzul de a exercita prerogative de autoritate publică într-un anumit caz) sau o omisiune (incapacitatea prelungită a unei agenții administrative de a adopta o anumită dispoziție contrară unei obligații legale de a face acest lucru), ceea ce poate duce la revocarea/modificarea unei dispoziții ilegale, la constatarea nulității (și anume, constatarea faptului că dispoziția nu are efect juridic sau inexistența sa în ordinea juridică) sau la constatarea că omisiunea este ilegalăArticolele 2 și 4 din Legea privind contenciosul administrativ.. Pentru a putea contesta o dispoziție administrativă, aceasta trebuie să aibă un impact direct asupra drepturilor și obligațiilor civileHotărârea Curții Supreme 98Du18435 din 22 octombrie 1999, Hotărârea Curții Supreme 99Du1113 din 8 septembrie 2000 și Hotărârea Curții Supreme 2010Du3541 din 27 septembrie 2012.. Aceasta include măsuri de colectare a datelor cu caracter personal, fie direct (de exemplu, prin interceptarea comunicațiilor), fie prin intermediul unei cereri de divulgare (de exemplu, către un furnizor de servicii).Cererile menționate anterior pot fi introduse mai întâi în fața comisiilor administrative de apel instituite în cadrul anumitor autorități publice (de exemplu, NIS, NHRC) sau în fața Comisiei administrative centrale de apel instituite în cadrul Comisiei pentru combaterea corupției și drepturile civileArticolul 6 din Legea privind căile de atac administrative și articolul 18 alineatul (1) din Legea privind contenciosul administrativ.. O astfel de cale de atac administrativă oferă o cale alternativă, mai informală, de contestare a unei dispoziții sau a unei omisiuni a unei autorități publice. Cu toate acestea, o plângere poate fi introdusă direct în fața instanțelor coreene, în temeiul Legii privind contenciosul administrativ.O cerere de revocare/modificare a unei dispoziții în temeiul Legii privind contenciosul administrativ poate fi depusă de orice persoană care are un interes juridic de a solicita revocarea/modificarea sau restabilirea drepturilor sale prin revocare/modificare în cazul în care dispoziția nu mai produce efecteArticolul 12 din Legea privind contenciosul administrativ.. În mod similar, acțiunea în constatarea nulității poate fi introdusă de o persoană care are un interes juridic în această declarație, în timp ce un litigiu prin care se declară nelegalitatea unei omisiuni poate fi inițiat de orice persoană care a formulat o cerere de dispoziție și care are un interes juridic de a solicita declararea nelegalității omisiuniiArticolele 35 și 36 din Legea privind contenciosul administrativ.. În conformitate cu jurisprudența Curții Supreme, interesul juridic este interpretat ca un interes protejat din punct de vedere juridic, și anume un interes direct și specific protejat prin acte cu putere de lege și norme administrative pe care se bazează dispozițiile administrative (nu interese generale, indirecte și abstracte ale publicului)Hotărârea Curții Supreme nr. 2006Du330 din 26 martie 2006.. Prin urmare, persoanele fizice au un interes juridic în cazul oricărei încălcări a limitărilor și garanțiilor în legătură cu colectarea datelor lor cu caracter personal în scopul asigurării respectării dreptului penal (în temeiul unor legi specifice sau al PIPA). O hotărâre definitivă în temeiul Legii privind contenciosul administrativ este obligatorie pentru părțiArticolul 30 alineatul (1) din Legea privind contenciosul administrativ..O cerere de revocare/modificare a unei dispoziții și o cerere de declarare a nelegalității unei omisiuni trebuie depuse în termen de 90 de zile de la data la care persoana respectivă a luat cunoștință de dispoziție/omisiune și, în principiu, nu mai târziu de un an de la data emiterii dispoziției/apariției omisiunii, cu excepția cazului în care există motive justificabileArticolul 20 din Legea privind contenciosul administrativ. Acest termen se aplică, de asemenea, unei cereri de declarare a nelegalității unei omisiuni; a se vedea articolul 38 alineatul (2) din Legea privind contenciosul administrativ.. În conformitate cu jurisprudența Curții Supreme, noțiunea de motive justificabile trebuie interpretată în sens larg și necesită să se evalueze dacă este acceptabil din punct de vedere social să se permită o plângere tardivă, având în vedere toate circumstanțele cauzeiHotărârea Curții Supreme 90Nu6521 din 28 iunie 1991.. De exemplu, aceasta include (dar nu se limitează la) motivele pentru care partea în cauză nu poate fi considerată răspunzătoare (și anume, situații care se află în afara controlului reclamantului, de exemplu în cazul în care nu i-a fost notificată colectarea informațiilor sale cu caracter personal) sau cazurile de forță majoră (de exemplu, dezastru natural, război).În cele din urmă, persoanele fizice pot, de asemenea, să depună o plângere constituțională la Curtea ConstituționalăArticolul 68 alineatul (1) din Legea privind Curtea Constituțională.. În temeiul Legii privind Curtea Constituțională, orice persoană ale cărei drepturi fundamentale garantate de Constituție sunt încălcate ca urmare a exercitării sau neexercitării puterii guvernamentale (cu excepția hotărârilor judecătorești) poate solicita soluționarea unei plângeri constituționale. Dacă sunt disponibile alte căi de atac, acestea trebuie mai întâi epuizate. În conformitate cu jurisprudența Curții Constituționale, cetățenii străini pot depune o plângere constituțională în măsura în care drepturile lor fundamentale sunt recunoscute în temeiul Constituției coreene (a se vedea explicațiile de la secțiunea 1.1)Hotărârea Curții Constituționale nr. 99HeonMa194 din 29 noiembrie 2001.. Plângerile constituționale trebuie depuse în termen de 90 de zile de la data la care persoana respectivă a luat cunoștință de încălcare și în termen de un an de la producerea acesteia. Având în vedere că procedura din Legea privind contenciosul administrativ se aplică litigiilor în temeiul Legii privind Curtea ConstituționalăArticolul 40 din Legea privind Curtea Constituțională., o plângere va fi în continuare admisibilă dacă există motive justificabile, astfel cum a fost interpretat în conformitate cu jurisprudența Curții Supreme descrisă mai sus.Dacă trebuie epuizate mai întâi alte căi de atac, o plângere constituțională trebuie depusă în termen de 30 de zile de la hotărârea definitivă în legătură cu o astfel de cale de atacArticolul 69 din Legea privind Curtea Constituțională.. Curtea Constituțională poate invalida exercitarea competenței guvernamentale care a cauzat încălcarea sau poate confirma că o anumită omisiune de a acționa este neconstituționalăArticolul 75 alineatul (3) din Legea privind Curtea Constituțională.. În acest caz, autoritatea competentă este obligată să ia măsuri pentru a se conforma hotărârii Curții.3.ACCESUL ADMINISTRAȚIEI PUBLICE ÎN SCOPURI LEGATE DE SECURITATEA NAȚIONALĂ3.1.Autoritățile publice competente în domeniul securității naționaleRepublica Coreea are două servicii de informații specializate: NIS și Comandamentul de sprijin pentru securitate în domeniul apărării. În plus, poliția și organele de urmărire penală pot, de asemenea, să colecteze informații cu caracter personal în scopuri legate de securitatea națională.NIS este instituit prin Legea privind Serviciul Național de Informații (Legea NIS) și funcționează direct sub jurisdicția și supravegherea președintelui statuluiArticolul 2 și articolul 4 alineatul (2) din Legea NIS.. În special, NIS colectează, compilează și distribuie informații privind țări străine (și Coreea de Nord)Această noțiune nu se referă la informațiile privind persoanele fizice, ci la informații generale privind țările străine (tendințe, evoluții) și activitățile actorilor statali din țări terțe., informații referitoare la sarcina de combatere a spionajului (inclusiv spionaj militar și industrial), a terorismului și a activităților organizațiilor infracționale internaționale, informații privind anumite tipuri de infracțiuni îndreptate împotriva securității publice și naționale (de exemplu, insurecție internă, agresiune externă) și informații referitoare la sarcina de asigurare a securității cibernetice și de prevenire sau combatere a atacurilor și amenințărilor ciberneticeArticolul 3 alineatul (1) din Legea NIS.. Legea NIS, care instituie NIS și stabilește sarcinile acestuia, prevede, de asemenea, principii generale pentru toate activitățile sale. Ca principiu general, NIS trebuie să mențină neutralitatea politică și să protejeze libertatea și drepturile persoanelorArticolul 3 alineatul (1), articolul 6 alineatul (2), articolele 11 și 21. A se vedea, de asemenea, normele privind conflictele de interese, în special articolele 10 și 12.. Președintele NIS are sarcina de a elabora orientări generale care să stabilească principiile, domeniul de aplicare și procedurile pentru îndeplinirea atribuțiilor NIS în ceea ce privește colectarea și utilizarea informațiilor și trebuie să le raporteze Adunării NaționaleArticolul 4 alineatul (2) din Legea NIS.. Adunarea Națională (prin intermediul Comisiei sale pentru informații) poate solicita corectarea sau completarea orientărilor în cazul în care consideră că acestea sunt ilegale sau injuste. La un nivel mai general, la îndeplinirea atribuțiilor lor, directorul și personalul NIS nu pot obliga nicio instituție, organizație sau persoană fizică să facă ceva ce nu este obligată să facă și nici să obstrucționeze exercitarea drepturilor de către nicio persoană abuzând de autoritatea lor oficialăArticolul 13 din Legea NIS.. În plus, orice cenzurare a corespondenței, interceptare a telecomunicațiilor, colectare a informațiilor de localizare, colectare a datelor de confirmare a comunicațiilor sau înregistrare ori ascultare a comunicațiilor private de către NIS trebuie să respecte CPPA, Legea privind informațiile de localizare sau CPAArticolul 14 din Legea NIS.. Orice abuz de putere sau colectarea de informații care încalcă aceste legi face obiectul unor sancțiuni penaleArticolele 22 și 23 din Legea NIS..Comandamentul de sprijin pentru securitate în domeniul apărării este un serviciu militar de informații, înființat în cadrul Ministerului Apărării. Acesta este responsabil cu chestiunile legate de securitate din cadrul armatei, cu anchetele militare penale (sub rezerva Legii privind instanțele militare) și cu serviciile de informații militare. În general, Comandamentul de sprijin pentru securitate în domeniul apărării nu efectuează supravegherea civililor, cu excepția cazului în care acest lucru este necesar pentru îndeplinirea funcțiilor sale militare. Persoanele care pot fi anchetate sunt personalul militar, angajații civili ai armatei, persoanele care urmează programe de instruire militară, cadrele militare trecute în rezervă sau persoanele din serviciul de recrutare a cadrelor militare și prizonierii de războiArticolul 1 din Legea privind instanțele militare.. Atunci când colectează informații privind comunicațiile în scopuri legate de securitatea națională, Comandamentul de sprijin pentru securitate în domeniul apărării face obiectul limitărilor și garanțiilor prevăzute în CPPA și în decretul de punere în aplicare a acesteia.3.2.Temeiuri juridice și limităriCPPA, Legea privind combaterea terorismului pentru protecția cetățenilor și securitatea publică (Legea privind combaterea terorismului) și TBA oferă temeiuri juridice pentru colectarea de informații cu caracter personal în scopuri legate de securitatea națională și stabilesc limitările și garanțiile aplicabileAtunci când anchetează infracțiuni legate de securitatea națională, poliția și NIS vor acționa pe baza CPA, în timp ce Comandamentul de sprijin pentru securitate în domeniul apărării face obiectul Legii privind instanțele militare.. Aceste limitări și garanții, astfel cum sunt descrise în secțiunile următoare, asigură limitarea colectării și a prelucrării informațiilor la ceea ce este strict necesar pentru atingerea unui obiectiv legitim. Aceasta exclude orice colectare în masă și arbitrară de informații cu caracter personal în scopuri legate de securitatea națională.3.2.1.Colectarea informațiilor privind comunicațiile3.2.1.1.Colectarea informațiilor privind comunicațiile de către serviciile de informații3.2.1.1.1.Temei juridicCPPA împuternicește serviciile de informații să colecteze date privind comunicațiile și impune furnizorilor de servicii de comunicații să coopereze la solicitările acestor agențiiArticolul 15-2 din CPPA.. Astfel cum se descrie în secțiunea 2.2.2.1, CPPA face distincție între colectarea conținutului comunicațiilor (și anume, măsuri de restricționare a comunicațiilor, cum ar fi măsurile de interceptare a comunicațiilor sau de cenzurăArticolul 2 alineatele (6) și (7) din CPPA.) și colectarea de date de confirmare a comunicațiilorArticolul 2 alineatul (11) din CPPA..Pragul pentru colectarea acestor două tipuri de informații diferă, dar procedurile și garanțiile aplicabile sunt în mare măsură identiceA se vedea, de asemenea, articolul 13-4 alineatul (2) din CPPA și articolul 37 alineatul (4) din Decretul de punere în aplicare a CPPA, care prevăd că procedurile aplicabile colectării conținutului comunicațiilor se aplică mutatis mutandis colectării datelor de confirmare a comunicațiilor.. Colectarea datelor de confirmare a comunicațiilor (sau a metadatelor) poate avea loc în scopul prevenirii amenințărilor la adresa securității naționaleArticolul 13-4 din CPPA.. Se aplică un prag mai ridicat pentru executarea măsurilor de restricționare a comunicațiilor (și anume, pentru colectarea conținutului comunicațiilor), care pot fi luate numai atunci când se preconizează că securitatea națională va fi pusă în pericol grav, iar colectarea de informații este necesară pentru a preveni un astfel de pericol (și anume, când există un risc major pentru securitatea națională, iar colectarea este necesară pentru a preveni acest risc)Articolul 7 alineatul (1) din CPPA.. În plus, accesul la conținutul comunicațiilor poate fi obținut numai ca măsură de ultimă instanță pentru a asigura securitatea națională și trebuie depuse eforturi pentru a reduce la minimum încălcarea confidențialității comunicațiilorArticolul 3 alineatul (2) din CPPA.. Chiar și atunci când a fost obținută aprobarea/autorizarea corespunzătoare, astfel de măsuri trebuie să înceteze imediat după ce nu mai sunt necesare, asigurându-se astfel că orice încălcare a secretelor comunicațiilor unei persoane este limitată la minimumArticolul 2 din Decretul de punere în aplicare a CPPA..3.2.1.1.2.Limitări și garanții aplicabile colectării de informații privind comunicațiile care implică cel puțin un cetățean coreeanColectarea de informații privind comunicațiile (atât în ceea ce privește conținutul, cât și metadatele) în cazul în care fie una, fie ambele persoane implicate în comunicații sunt cetățeni coreeni poate avea loc numai cu autorizarea președintelui Înaltei CurțiArticolul 7 alineatul (1) punctul 1 din CPPA. Instanța competentă este instanța superioară care are competență în ceea ce privește locul de domiciliu sau sediul uneia sau al ambelor părți care face/fac obiectul supravegherii.. Cererea din partea serviciilor de informații trebuie adresată în scris unui procuror sau biroului procurorului generalArticolul 7 alineatul (3) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Aceasta trebuie să indice motivele colectării (și anume, faptul că se preconizează că securitatea națională va fi pusă în pericol grav sau că o colectare este necesară pentru prevenirea amenințărilor la adresa securității naționale), împreună cu materiale care sprijină aceste motive și care stabilesc o prezumție, precum și detaliile cererii [și anume, obiectivele, persoana (persoanele) vizată (vizate), domeniul de aplicare, perioada efectivă de colectare, precum și modul și locul în care va avea loc colectarea]Articolul 7 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (4) din CPPA.. La rândul său, procurorul/biroul procurorului general solicită autorizarea președintelui Înaltei CurțiArticolul 7 alineatul (4) din Decretul de punere în aplicare a CPPA. Cererea procurorului adresată instanței trebuie să prezinte principalele motive de suspiciune și, în măsura în care sunt solicitate în același timp mai multe autorizări, justificarea acestora (a se vedea articolul 4 din Decretul de punere în aplicare a CPPA).. Președintele Înaltei Curți poate acorda autorizarea scrisă numai în cazul în care consideră că cererea este justificată și va respinge cererea atunci când o consideră nefondatăArticolul 7 alineatul (3), articolul 6 alineatul (5) și articolul 6 alineatul (9) din CPPA.. Mandatul specifică tipul, obiectivul, ținta, domeniul de aplicare și perioada efectivă de colectare, precum și locul și modul în care aceasta poate avea locArticolul 7 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (6) din CPPA..În cazul în care măsura vizează investigarea unui act de asociere infracțională care amenință securitatea națională și există o situație de urgență care face imposibilă parcurgerea procedurilor menționate anterior, se aplică norme specificeArticolul 8 din CPPA.. Atunci când aceste condiții sunt îndeplinite, serviciile de informații pot aplica măsuri de supraveghere fără aprobarea prealabilă a instanțeiArticolul 8 alineatul (1) din CPPA.. Cu toate acestea, imediat după executarea măsurilor de urgență, serviciul de informații trebuie să solicite autorizarea instanței. În cazul în care nu se obține autorizarea în termen de 36 de ore de la momentul în care sunt luate măsurile, acestea trebuie să înceteze imediatArticolul 8 alineatul (2) din CPPA.. Colectarea de informații în situații de urgență trebuie să aibă loc întotdeauna în conformitate cu o declarație privind cenzura/interceptarea comunicațiilor de urgență, iar serviciul de informații care efectuează colectarea trebuie să țină un registru al tuturor măsurilor de urgențăArticolul 8 alineatul (4) din CPPA. A se vedea secțiunea 2.2.2.2 de mai sus pentru măsurile de urgență în contextul aplicării legii..În cazurile în care supravegherea este finalizată într-un termen scurt, eliminând astfel necesitatea obținerii unei autorizări din partea instanței, șeful biroului procurorului general competent trebuie să trimită o notificare privind măsura de urgență pregătită de serviciul de informații președintelui instanței competente, care păstrează registrul măsurilor de urgențăArticolul 8 alineatele (5) și (7) din CPPA. Această notificare trebuie să indice obiectivul, ținta, domeniul de aplicare, perioada, locul de executare și metoda de supraveghere, precum și motivele pentru care nu s-a depus o cerere înainte de luarea măsurii [articolul 8 alineatul (6) din CPPA].. Acest lucru permite instanței să examineze legalitatea colectării.3.2.1.1.3.Limitări și garanții aplicabile în cazul colectării de informații privind comunicațiile care implică doar persoane de altă cetățenie decât cea coreeanăPentru a colecta informații privind comunicațiile care au loc exclusiv între persoane de altă cetățenie decât cea coreeană, serviciile de informații trebuie să obțină în prealabil aprobarea scrisă a președintelui statuluiArticolul 7 alineatul (1) punctul 2 din CPPA.. Astfel de comunicații vor fi colectate în scopuri legate de securitatea națională numai dacă se încadrează în una dintre categoriile enumerate, și anume comunicații între funcționari guvernamentali sau alte persoane din țări ostile Republicii Coreea, agenții străine, grupuri sau cetățeni suspectați de implicare în activități anticoreeneAceasta se referă la activități care amenință existența și siguranța națiunii, ordinea democratică sau supraviețuirea și libertatea poporului. sau membri ai grupurilor care operează în Peninsula Coreeană, dar care depășesc efectiv suveranitatea Republicii Coreea și grupurile lor umbrelă cu sediul în țări străineÎn plus, în cazul în care una dintre părți este o persoană descrisă la articolul 7 alineatul (1) punctul 2 din CPPA, iar cealaltă parte este necunoscută sau nu poate fi specificată, se aplică procedura prevăzută la articolul 7 alineatul (1) punctul 2.. În schimb, în cazul în care o parte la comunicații este cetățean coreean, iar cealaltă parte are altă cetățenie decât cea coreeană, va fi necesară aprobarea instanței în conformitate cu procedura descrisă în secțiunea 3.2.1.1.2.Șeful unui serviciu de informații trebuie să prezinte directorului NIS un plan privind măsurile care urmează să fie luateArticolul 8 alineatul (1) din Decretul de punere în aplicare a CPPA. Directorul NIS este numit de președintele statului în urma confirmării de către Parlament (articolul 7 din Legea NIS).. Directorul NIS analizează dacă planul este adecvat și, în caz afirmativ, îl transmite președintelui statului spre aprobareArticolul 8 alineatul (2) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Informațiile care trebuie incluse în plan sunt identice cu informațiile necesare pentru o cerere de autorizare din partea instanței de a colecta informații privind cetățenii coreeni (astfel cum se descrie mai sus)Articolul 8 alineatul (3) din Decretul de punere în aplicare a CPPA coroborat cu articolul 6 alineatul (4) din CPPA.. În special, aceasta trebuie să indice motivele colectării (și anume, faptul că se preconizează că securitatea națională va fi pusă în pericol grav sau că o colectare este necesară pentru prevenirea amenințărilor la adresa securității naționale), principalele motive de suspiciune, împreună cu materialele care sprijină aceste motive și care stabilesc o prezumție, precum și detaliile cererii [și anume, obiectivele, persoana (persoanele) vizată (vizate), domeniul de aplicare, perioada efectivă de colectare, precum și modul și locul în care va avea loc colectarea]. În cazul în care se solicită mai multe autorizări în același timp, scopul și motivele care stau la baza acestoraArticolul 8 alineatul (3) și articolul 4 din Decretul de punere în aplicare a CPPA..În situații de urgențăȘi anume, atunci când, în cazurile în care măsura vizează un act de asociere infracțională care amenință securitatea națională, nu există suficient timp pentru a obține aprobarea președintelui statului, iar neadoptarea unor măsuri de urgență poate afecta securitatea națională [articolul 8 alineatul (8) din CPPA]., trebuie obținută aprobarea prealabilă din partea ministrului în subordinea căruia se află serviciul de informații relevant. Totuși, în acest caz, serviciul de informații trebuie să solicite aprobarea președintelui statului imediat după luarea măsurilor de urgență. În cazul în care un serviciu de informații nu obține aprobarea în termen de 36 de ore de la depunerea cererii, colectarea trebuie întreruptă imediatArticolul 8 alineatul (9) din CPPA.. În astfel de cazuri, informațiile colectate vor fi întotdeauna distruse.3.2.1.1.4.Limitări și garanții generaleAtunci când solicită cooperarea entităților private, serviciile de informații trebuie să le prezinte mandatul judecătoresc/autorizarea prezidențială sau o copie a copertei unei declarații privind cenzura de urgență, pe care entitatea obligată trebuie să o păstreze în dosarele saleArticolul 9 alineatul (2) din CPPA și articolul 12 din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Entitățile cărora li se solicită să divulge informații serviciilor de informații în baza CPPA pot refuza acest lucru atunci când autorizația sau declarația privind cenzura de urgență se referă la un identificator eronat (de exemplu, un număr de telefon aparținând altei persoane decât cea identificată). În plus, parolele utilizate pentru comunicații nu pot fi divulgate în niciun cazArticolul 9 alineatul (4) din CPPA..Serviciile de informații pot încredința punerea în aplicare a măsurilor de restricționare a comunicațiilor sau colectarea de informații de confirmare a comunicațiilor unui oficiu poștal sau unui furnizor de servicii de telecomunicații (astfel cum sunt definite în Legea privind activitățile de telecomunicații)Articolul 13 din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. Atât serviciul de informații relevant, cât și furnizorul care primește o cerere de cooperare trebuie să păstreze timp de trei ani registre care să indice scopul solicitării măsurilor, data executării sau a cooperării și obiectul măsurilor (de exemplu, poștă, telefon, e-mail)Articolul 9 alineatul (3) din CPPA și articolul 17 alineatul (2) din Decretul de punere în aplicare a CPPA. Această perioadă de timp nu se aplică datelor de confirmare a comunicațiilor (a se vedea articolul 39 din Decretul de punere în aplicare a CPPA).. Furnizorii de servicii de telecomunicații care furnizează date de confirmare a comunicațiilor trebuie să păstreze informațiile privind frecvența colectării în dosarele lor timp de șapte ani și să prezinte un raport de două ori pe an ministrului științei și TICArticolul 13 alineatul (7) din CPPA și articolul 39 din Decretul de punere în aplicare a CPPA..Serviciile de informații trebuie să prezinte directorului NIS un raport cu privire la informațiile pe care le-au colectat și la rezultatul activității de supraveghereArticolul 18 alineatul (3) din Decretul de punere în aplicare a CPPA.. În ceea ce privește colectarea datelor de confirmare a comunicațiilor, trebuie să se țină evidența faptului că a fost depusă o cerere pentru astfel de date, precum și a cererii scrise în sine și a instituției care s-a bazat pe aceastaArticolul 13 alineatul (5) și articolul 13-4 alineatul (3) din CPPA..Colectarea atât a conținutului comunicațiilor, cât și a datelor de confirmare a comunicațiilor se poate desfășura numai pe o perioadă maximă de patru luni și, dacă obiectivul urmărit este atins între timp, trebuie întreruptă imediatArticolul 7 alineatul (2) din CPPA.. În cazul în care condițiile de autorizare persistă, termenul poate fi prelungit cu până la patru luni, cu autorizarea din partea instanței sau cu aprobarea președintelui statului. Cererea de obținere a aprobării pentru extinderea măsurilor de supraveghere trebuie făcută în scris, precizând motivele pentru care se solicită prelungirea și furnizând materiale justificativeArticolul 7 alineatul (2) din CPPA și articolul 5 din Decretul de punere în aplicare a CPPA..În funcție de temeiul juridic pentru colectare, persoanele fizice sunt, în general, informate atunci când comunicațiile lor sunt colectate. În special, indiferent dacă informațiile colectate se referă la conținutul comunicațiilor sau la datele de confirmare a comunicațiilor și indiferent dacă informațiile au fost obținute prin procedura ordinară sau într-o situație de urgență, șeful serviciului de informații trebuie să notifice în scris persoanei în cauză măsura de supraveghere în termen de 30 de zile de la data încetării supravegheriiArticolul 9-2 alineatul (3) din CPPA. În conformitate cu articolul 13-4 din CPPA, acest lucru se aplică atât colectării conținutului comunicațiilor, cât și