1.

Regulamentul (CE) nr. 883/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială (1), astfel cum a fost modificat prin Regulamentul (CE) nr. 988/2009 al Parlamentului European și al Consiliului din 16 septembrie 2009 de modificare a Regulamentului (CE) nr. 883/2004 privind coordonarea sistemelor de securitate socială și de stabilire a conținutului anexelor acestuia (2). În sensul prezentului acord, Regulamentul (CE) nr. 883/2004 se adaptează după cum urmează: (a) La anexa I secțiunea I se adaugă următorul text: «Elveția Legislația cantonală privind avansurile aferente plăților de întreținere, pe baza articolului 131 alineatul (2) și a articolului 293 alineatul (2) din Legea federală civilă.»; (b) La anexa I secțiunea II se adaugă următorul text: «Elveția Alocațiile de naștere și alocațiile de adopție, în conformitate cu legislația cantonală relevantă, pe baza articolului 3 alineatul (2) din Legea federală privind alocațiile de familie.»; (c) La anexa II se adaugă următorul text: «Germania-Elveția (a) Convenția privind securitatea socială din 25 februarie 1964, astfel cum a fost modificată prin convențiile complementare nr. 1 din 9 septembrie 1975 și nr. 2 din 2 martie 1989: (i) punctul 9b alineatul (1) subpunctele 1-4 din Protocolul final (legislația aplicabilă și dreptul la prestații în natură în caz de boală pentru rezidenții exclavei germane din Büsingen); (ii) punctul 9e alineatul (1) litera (b) prima, a doua și a patra teză din Protocolul final (accesul la asigurarea voluntară de sănătate din Germania, prin relocare în Germania). (b) Convenția privind asigurarea de șomaj din 20 octombrie 1982, astfel cum a fost modificată prin Protocolul adițional din 22 decembrie 1992: (i) conform articolului 8 alineatul (5), Germania (districtul Büsingen) participă, cu o sumă echivalentă contribuției cantonale în temeiul legislației elvețiene, la acoperirea costului locurilor de muncă efective pentru măsurile privind promovarea ocupării forței de muncă în cazul lucrătorilor care fac obiectul acestei dispoziții. Spania-Elveția Punctul 17 din Protocolul final la Convenția privind securitatea socială din 13 octombrie 1969, astfel cum a fost modificată prin Convenția complementară din 11 iunie 1982; conform acestei dispoziții, persoanele asigurate în cadrul sistemului spaniol sunt scutite de cerința de afiliere la sistemul elvețian de asigurări de sănătate. Italia-Elveția Articolul 9 alineatul (1) din Convenția privind securitatea socială din 14 decembrie 1962, astfel cum a fost modificată prin Convenția complementară nr. 1 din 18 decembrie 1963, Acordul complementar din 4 iulie 1969, Protocolul adițional din 25 februarie 1974 și Acordul complementar nr. 2 din 2 aprilie 1980.»; (d) La anexa IV se adaugă următorul text: «Elveția»; (e) La anexa VIII partea 1 se adaugă următorul text: «Elveția Toate cererile de pensii pentru limită de vârstă, pensii de urmaș și pensii de invaliditate, în cadrul sistemului de bază (Legea federală privind asigurarea de pensie pentru limită de vârstă și pensie de urmaș, precum și Legea federală privind asigurarea de invaliditate) și pensiile statutare pentru limită de vârstă în cadrul sistemului de prestații ocupaționale statutare (Legea federală privind sistemul de prestații ocupaționale pentru asigurările de pensie pentru limită de vârstă, pensie de urmaș și pensie de invaliditate).»; (f) La anexa VIII partea 2 se adaugă următorul text: «Elveția Pensiile pentru limită de vârstă, pensiile de urmaș și pensiile de invaliditate în cadrul sistemului de prestații ocupaționale statutare (Legea federală privind sistemul de prestații ocupaționale statutare pentru asigurarea de pensie pentru limită de vârstă, pensie de urmaș și pensie de invaliditate).»; (g) La anexa IX partea II se adaugă următorul text: «Elveția Pensiile pentru limită de vârstă, pensiile de urmaș și pensiile de invaliditate în cadrul sistemului de prestații ocupaționale statutare (Legea federală privind sistemul de prestații ocupaționale statutare pentru asigurarea de pensie pentru limită de vârstă, pensie de urmaș și pensie de invaliditate).»; (h) La anexa X se adaugă următorul text: «Elveția 1. Prestații suplimentare (Legea federală privind prestațiile suplimentare din 19 martie 1965) și prestații similare prevăzute de legislația cantonală. 2. Pensii pentru situații dificile în cadrul asigurării de invaliditate [articolul 28 paragraful (1a) din Legea federală privind asigurarea de invaliditate din 19 iunie 1959, astfel cum a fost modificată la 7 octombrie 1994). 3. Prestații mixte de tip necontributiv prevăzute de legislația cantonală în caz de șomaj. 4. Pensii de invaliditate extraordinare de tip necontributiv pentru persoanele cu handicap (articolul 39 din Legea federală privind asigurarea de invaliditate din 19 iunie 1959) care, înainte de a se afla în incapacitate de muncă, nu au făcut obiectul legislației elvețiene în baza unei activități prestate în calitate de salariat sau de lucrător independent.»; (i) La anexa XI se adaugă următorul text: «Elveția 1. Articolul 2 din Legea federală privind asigurarea de pensie pentru limită de vârstă și pensie de urmaș și articolul 1 din Legea federală privind asigurarea de invaliditate, care reglementează asigurarea voluntară în aceste clase de asigurare pentru resortisanții elvețieni cu reședința în state care nu intră sub incidența prezentului acord, se aplică persoanelor care au reședința în afara Elveției și care sunt resortisanți ai altor state cărora li se aplică prezentul acord, precum și refugiaților și apatrizilor cu reședința pe teritoriul acestor state, în cazul în care aceste persoane se afiliază la sistemul de asigurare voluntară în termen de cel mult un an de la data la care au încetat să dețină o asigurare de pensie pentru limită de vârstă, pensie de urmaș și pensie de invaliditate după o perioadă continuă de asigurare de cel puțin cinci ani. 2. În cazul în care o persoană încetează să mai fie asigurată în cadrul unui sistem elvețian de asigurare de pensie pentru limită de vârstă, pensie de urmaș și pensie de invaliditate după o perioadă continuă de asigurare de cel puțin cinci ani, aceasta are în continuare dreptul de a fi asigurată cu acordul angajatorului, în cazul în care lucrează într-un stat căruia nu i se aplică prezentul acord pentru un angajator din Elveția și în cazul în care depune o cerere în acest sens în termen de șase luni de la data la care a încetat să mai fie asigurată. 3. Asigurarea obligatorie în cadrul asigurării de sănătate în Elveția și eventualele scutiri (a) dispozițiile legale elvețiene care reglementează asigurările obligatorii de sănătate se aplică următoarelor persoane care nu au reședința în Elveția: (i) persoanele care intră sub incidența legislației elvețiene, în temeiul titlului II din regulament; (ii) persoanele pentru care Elveția suportă costurile prestațiilor, în conformitate cu articolele 24, 25 și 26 din regulament; (iii) persoanele care beneficiază de prestații de șomaj în baza unei asigurări elvețiene; (iv) membrii de familie ai persoanelor menționate la punctele (i) și (iii) sau ai salariaților sau lucrătorilor independenți cu reședința în Elveția, care sunt asigurate în cadrul sistemului elvețian de asigurări de sănătate, în afara cazului în care acești membri de familie au reședința într-unul din următoarele state: Danemarca, Spania, Ungaria, Portugalia, Suedia sau Regatul Unit; (v) membrii de familie ai persoanelor menționate la punctul (ii) sau ai unui pensionar cu reședința în Elveția, care este asigurat în cadrul sistemului elvețian de asigurări de sănătate, în afara cazului în care acești membri de familie au reședința într-unul dintre următoarele state: Danemarca, Portugalia, Suedia sau Regatul Unit. Prin „membri de familie” se înțeleg persoanele care sunt definite ca membri de familie în conformitate cu legislația statului de reședință. (b) persoanele menționate la litera (a) au posibilitatea, la cerere, să fie scutite de asigurarea obligatorie în cazul în care au reședința într-unul dintre următoarele state și dacă pot dovedi că sunt eligibile pentru a beneficia de acoperire în caz de boală: Germania, Franța, Italia, Austria și, cu privire la persoanele menționate la litera (a) punctele (iv) și (v), Finlanda și, cu privire la persoanele menționate la litera (a) punctul (ii), Portugalia. Această cerere (aa) trebuie depusă în termen de trei luni de la data la care intră în vigoare obligația de a contracta o asigurare în Elveția; în cazul în care, în situații motivate, cererea este depusă după acest termen, scutirea produce efecte de la data la care începe obligația de asigurare; (bb) se aplică tuturor membrilor de familie care sunt rezidenți în același stat. 4. În cazul în care o persoană care intră sub incidența dispozițiilor legale elvețiene prevăzute la titlul II din regulament face obiectul, conform punctului 3 litera (b), în ceea ce privește asigurarea de sănătate, dispozițiilor legale ale altui stat care sub intră sub incidența prezentului acord, costurile acestor prestații în natură pentru alte accidente decât cele de muncă se repartizează în mod egal între asigurătorul elvețian pentru accidente de muncă, alte accidente decât cele de muncă și pentru boli profesionale, și instituția de asigurări de sănătate competentă, dacă există un drept la prestații în natură în raport cu ambele organisme. Asigurătorul elvețian pentru accidente de muncă, alte accidente decât cele de muncă și boli profesionale suportă toate costurile în eventualitatea unor accidente de muncă, a unor accidente survenite pe drumul către locul de muncă sau a unor boli profesionale, chiar dacă există un drept la prestații din partea unui organism de asigurări de sănătate din țara de reședință. 5. Persoanele care lucrează în Elveția, dar nu au reședința pe teritoriului acesteia, și care beneficiază de o asigurare legală în statul lor de reședință în conformitate cu punctul 3 litera (b), precum și membrii de familie ai acestora, beneficiază de dispozițiile de la articolul 19 din regulament pe perioada șederii în Elveția. 6. În vederea aplicării articolelor 18, 19, 20 și 27 din regulament în Elveția, asigurătorul competent suportă toate costurile facturate. 7. Perioadele de asigurare pentru prestații zilnice realizate în cadrul sistemului de asigurări al unui alt stat căruia i se aplică prezentul acord se iau în calcul în scopul reducerii sau eliminării unei eventuale rezerve în ceea ce privește asigurarea pentru prestații zilnice în caz de maternitate sau de boală, atunci când persoana contractează o asigurare la un asigurător elvețian în termen de trei luni de la încetarea asigurării contractate într-o altă țară. 8. În cazul în care o persoană care a depus o activitate remunerată salariată sau independentă în Elveția pentru acoperirea cerințelor vitale a fost nevoită să-și înceteze activitatea din cauza unui accident sau a unei boli și nu mai intră sub incidența legislației elvețiene privind asigurarea de invaliditate, se consideră că persoana respectivă este acoperită de această asigurare în sensul eligibilității pentru măsuri de reabilitare până la plata pensiei de invaliditate și pe durata perioadei în care beneficiază de aceste măsuri, cu condiția să nu se fi angajat într-o nouă activitate în afara Elveției.»