2.

Articolul 11 se înlocuiește cu următorul text: „Articolul 11 (1) Un produs importat dintr-o țară terță poate fi introdus pe piața comunitară etichetat drept un produs cu indicații referitoare la metoda de producție ecologică, cu condiția ca: (a) produsul să respecte dispozițiile articolelor 5 și 6 din prezentul regulament; (b) activitățile tuturor operatorilor, inclusiv ale exportatorilor, să fi fost supuse unui organism de control sau unei autorități de control recunoscute în conformitate cu alineatul (2) și (c) operatorii în cauză să fie în măsură să ofere, în orice moment, importatorilor sau autorităților naționale, documente justificative care să permită identificarea operatorului care a efectuat ultima operațiune și a tipului sau gamei de produse aflate sub controlul său, precum și verificarea respectării de către operatorul în cauză a literelor (a) și (b) și a perioadei de valabilitate. (2) În conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2), Comisia recunoaște organismele de control și autoritățile de control menționate la alineatul (1) litera (b), inclusiv organismele de control și autoritățile de control menționate la articolul 9, competente să efectueze controale și să emită documentele justificative menționate la alineatul (1) litera (c) în țări terțe, și întocmește o listă a organismelor de control și a autorităților de control menționate. Organismele de control sunt acreditate în conformitate cu standardul european EN 45011 sau cu Ghidul ISO 65 «Cerințe generale pentru organismele care aplică sisteme de certificare a produselor», aceasta fiind ultima versiune publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, seria C. Organismele de control sunt supuse unei evaluări periodice la fața locului, unei supravegheri și unei reevaluări multianuale a activităților lor de către organismul de acreditare. Atunci când examinează o cerere de recunoaștere, Comisia solicită organismului sau autorității de control să furnizeze toate informațiile necesare. De asemenea, Comisia poate să încredințeze experților sarcina de a efectua o examinare la fața locului a normelor de producție și a activităților de control efectuate în țara terță de către organismul de control sau autoritatea de control în cauză. Organismele de control sau autoritățile de control recunoscute furnizează rapoartele de evaluare emise de către organismul de acreditare sau, după caz, de către autoritatea competentă cu privire la evaluarea periodică la fața locului, supravegherea și reexaminarea multianuală a activităților lor. Pe baza rapoartelor de evaluare, Comisia, asistată de statele membre, asigură o supraveghere adecvată a organismelor de control și a autorităților de control recunoscute, reexaminând în mod periodic recunoașterea acestora. Natura supravegherii se determină pe baza evaluării riscului apariției unor nereguli sau încălcări ale dispozițiilor prevăzute de prezentul regulament sau adoptate în conformitate cu acesta. (3) Un produs importat dintr-o țară terță poate fi introdus, de asemenea, pe piața comunitară etichetat drept un produs cu indicații referitoare la metoda de producție ecologică, cu condiția ca: (a) produsul să fi fost produs în conformitate cu standarde de producție echivalente cu normele de producție stabilite la articolele 5 și 6 pentru agricultura ecologică în Comunitate; (b) operatorii să fi făcut obiectul unor măsuri de control cu o eficacitate echivalentă cu cea a măsurilor menționate la articolele 8 și 9, iar măsurile de control în cauză să fie aplicate în mod permanent și efectiv; (c) activitățile operatorilor, în toate stadiile de producție, pregătire și distribuție în țări terțe, să fi fost supuse activităților unui sistem de control recunoscut în conformitate cu alineatul (4) sau unui organism de control sau unei autorități de control recunoscute în conformitate cu alineatul (5) și (d) produsul să fie însoțit de un certificat de control emis de către autoritățile competente sau de către organismele de control sau autoritățile de control din țara terță, recunoscute în conformitate cu alineatul (4), sau de către un organism sau autoritate de control recunoscute în conformitate cu alineatul (5), care confirmă faptul că produsul îndeplinește condițiile stabilite de prezentul alineat. Certificatul, în original, trebuie să însoțească mărfurile la sediul primului destinatar. După aceea, importatorul trebuie să păstreze certificatul la dispoziția organismului de control și, după caz, la dispoziția autorității de control, timp de cel puțin doi ani. (4) În conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2), Comisia poate să recunoască țările terțe al căror sistem de producție respectă norme echivalente cu cele stabilite la articolele 5 și 6 și al căror sistem de control are o eficacitate echivalentă cu cea prevăzută la articolele 8 și 9 și poate să întocmească lista acestor țări. Evaluarea echivalenței ține seama de orientările CAC/GL 32 din Codex Alimentarius. Atunci când examinează o cerere de recunoaștere, Comisia invită țara terță să furnizeze toate informațiile necesare. Comisia poate să încredințeze experților sarcina de a efectua o examinare la fața locului a normelor de producție și a sistemului de control ale țării terțe în cauză. Țările terțe astfel recunoscute trimit Comisiei, până la 31 martie a fiecărui an, un raport anual concis privind punerea în aplicare și asigurarea respectării sistemelor lor de control. Pe baza informațiilor incluse în aceste rapoarte anuale, Comisia, asistată de statele membre, asigură supravegherea adecvată a țărilor terțe recunoscute prin reexaminarea în mod periodic a recunoașterii lor. Natura supravegherii se determină pe baza evaluării riscului apariției unor nereguli sau încălcări ale dispozițiilor prevăzute de prezentul regulament sau adoptate în conformitate cu acesta. (5) În ceea ce privește produsele care nu sunt importate în conformitate cu alineatul (1) și care nu sunt importate dintr-o țară terță recunoscută în conformitate cu alineatul (4), Comisia poate, în conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2), să recunoască organismele și autoritățile de control, inclusiv organismele și autoritățile de control menționate la articolul 9, competente să efectueze controale și să emită certificate în țări terțe, în sensul alineatului (3), și să întocmească o listă a acestor autorități și organisme de control. Evaluarea echivalenței ține seama de orientările CAC/GL 32 din Codex Alimentarius. Comisia examinează orice cerere de recunoaștere depusă de către un organism sau de către o autoritate de control dintr-o țară terță. Atunci când examinează o cerere de recunoaștere, Comisia solicită organismului sau autorității de control să furnizeze toate informațiile necesare. Organismul sau autoritatea de control sunt supuse unei evaluări periodice la fața locului, unei supravegheri și reevaluări multianuale a activităților lor de către un organism de acreditare sau, după caz, de către o autoritate competentă. Comisia poate să încredințeze experților sarcina de a efectua o examinare la fața locului a normelor de producție și a activităților de control efectuate în țara terță de către organismul sau autoritatea de control în cauză. Organismele sau autoritățile de control recunoscute furnizează rapoartele de evaluare emise de către organismul de acreditare sau, după caz, de către autoritatea competentă cu privire la evaluarea la fața locului, supravegherea și reevaluarea multianuală periodică a activităților lor. Pe baza rapoartelor de evaluare, Comisia, asistată de statele membre, asigură o supraveghere adecvată a autorităților și a organismelor de control recunoscute prin reexaminarea în mod periodic a recunoașterii lor. Natura supravegherii se determină pe baza unei evaluări a riscului apariției unor nereguli sau încălcări ale dispozițiilor prevăzute de prezentul regulament sau adoptate în conformitate cu acesta. (6) Pentru o perioadă începând cu 1 ianuarie 2007 și care se încheie după un an de la data publicării primei liste a autorităților și a organismelor de control recunoscute în temeiul alineatului (5), autoritatea competentă dintr-un stat membru poate să autorizeze importatorii din statul membru respectiv, atunci când importatorul și-a notificat activitatea în conformitate cu articolul 8 alineatul (1), să comercializeze pe piață produse importate din țări terțe care nu sunt incluse în lista menționată la alineatul (4), cu condiția ca importatorul să ofere dovezi suficiente care să demonstreze îndeplinirea condițiilor menționate la alineatul (3) literele (a) și (b). În cazul în care aceste condiții nu mai sunt îndeplinite, autorizația este retrasă imediat. Autorizațiile expiră în 24 de luni de la data publicării primei liste a autorităților și a organismelor de control recunoscute în temeiul alineatului (5). Produsul importat este însoțit de un certificat de control emis de autoritatea sau de organismul care a fost acceptat să emită certificatul de control de către autoritatea competentă din statul membru care acordă autorizația. Certificatul în original trebuie să însoțească mărfurile la sediul primului destinatar. După aceea, importatorul trebuie să păstreze certificatul la dispoziția organismului de control și, după caz, a autorității de control timp cel puțin doi ani. Fiecare stat membru informează celelalte state membre și Comisia cu privire la fiecare autorizație acordată în temeiul prezentului alineat, inclusiv cu privire la informațiile referitoare la standardele de producție și la sistemul de control în cauză. La cererea unui stat membru sau la inițiativa Comisiei, comitetul menționat la articolul 14 examinează autorizațiile acordate în temeiul prezentului alineat. În cazul în care în urma examinării rezultă că nu sunt îndeplinite condițiile menționate la alineatul (3) literele (a) și (b) din prezentul articol, Comisia solicită statului membru care a acordat autorizația să o retragă. Orice autorizație de comercializare a produselor importate dintr-o țară terță, acordată unui importator înainte de 31 decembrie 2006 de către autoritatea competentă din statul membru în cauză, în temeiul prezentului alineat, expiră cel târziu la 31 decembrie 2007. (7) În conformitate cu procedura menționată la articolul 14 alineatul (2), Comisia adoptă norme de aplicare a prezentului articol, în special cu privire la: (a) criteriile și procedurile care urmează să fie aplicate în ceea ce privește recunoașterea țărilor terțe, a autorităților și a organismelor de control, inclusiv publicarea listelor cu țările terțe, precum și cu organismele de control și autoritățile de control recunoscute și (b) documentele justificative menționate la alineatul (1) și certificatul menționat la alineatul (3) litera (d) și la alineatul (6) din prezentul articol, ținând seama de avantajele certificării electronice, inclusiv de protecția sporită împotriva fraudei.”