(a)

Al șaptelea paragraf (al cincilea paragraf din cadrul titlului „Reguli de utilizare a activelor eligibile”) se înlocuiește cu următorul text: „Dispozițiile de mai sus privind legăturile strânse nu se aplică: (a) legăturilor strânse dintre o contraparte și o entitate din sectorul public din țările SEE care are dreptul de a percepe taxe sau în cazul în care un instrument de creanță este garantat de o entitate din sectorul public din țările SEE care are dreptul de a percepe taxe; (b) obligațiunilor bancare garantate emise în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 22 alineatul (4) din Directiva OPCVM; sau (c) cazurilor în care instrumentele de creanță sunt protejate de dispoziții juridice specifice comparabile cu instrumentele prevăzute la litera (b), cum este cazul (i) instrumentelor de creanță netranzacționabile garantate cu creanțe ipotecare asupra persoanelor private (RMDB) care nu sunt valori mobiliare; sau (ii) obligațiunilor bancare structurate garantate cu credite imobiliare rezidențiale sau obligațiunilor bancare structurate garantate cu credite ipotecare comerciale, adică anumite obligațiuni bancare garantate care nu au fost declarate de Comisia Europeană ca fiind conforme cu OPCVM și care îndeplinesc toate criteriile aplicabile titlurilor de valoare garantate cu active, astfel cum este prevăzut în secțiunile 6.2 și 6.3 și următoarele criterii adiționale (2): În cazul obligațiunilor bancare structurate garantate cu credite imobiliare rezidențiale: — Orice credite imobiliare rezidențiale care garantează obligațiunile bancare garantate structurate trebuie să fie exprimate în euro; emitentul (și debitorul și garantul, dacă sunt persoane juridice) trebuie să fie înregistrat într-un stat membru, activele-garanție ale acestora trebuie să fie localizate într-un stat membru, iar legislația aplicabilă creditului trebuie să fie cea a unui stat membru. — Creditele imobiliare rezidențiale sunt eligibile pentru fondul de acoperire alcătuit din obligațiuni bancare garantate structurate relevante, dacă sunt garantate cu o garanție eligibilă sau cu o ipotecă. O garanție eligibilă trebuie să poată fi plătită în termen de 24 de luni în caz de neîndeplinire a obligațiilor. Garanțiile eligibile pentru astfel de credite garantate pot fi furnizate prin diferite tipuri de contracte, inclusiv contracte de asigurare, cu condiția să fie oferite de o entitate din sectorul public sau de o instituție financiară supusă supravegherii publice. Garantul din cadrul acestor credite garantate trebuie să nu aibă legături strânse cu emitentul obligațiunilor bancare garantate și trebuie să aibă pe durata de valabilitate a operațiunii cel puțin rating-ul A+/A1/AH acordat de o ECAI acceptată. — Se acceptă garanții substitut de înaltă calitate pentru cel mult 10 % din fondul de acoperire. Acest prag poate fi depășit doar după efectuarea unei analize detaliate de către BCN relevantă. — Procentul maxim din fiecare credit eligibil care poate fi finanțat prin emisiunea de obligațiuni bancare garantate structurate este 80 % conform raportului dintre volumul creditului și valoarea proprietății imobiliare (LTV). Calcularea LTV trebuie să se bazeze pe o evaluare conservatoare a pieței. — Nivelul minim obligatoriu de supragarantare este 8 %. — Valoarea maximă a creditelor pentru creditele imobiliare rezidențiale este de 1 milion de euro. — Evaluarea de sine stătătoare a creditului pentru fondul de acoperire trebuie să corespundă unui nivel anual al PD de 10 puncte de bază în conformitate cu pragul de «single A» (a se vedea secțiunea 6.3.1). — Emitentului și entităților aferente care fac parte sau sunt relevante pentru tranzacția care privește obligațiunea bancară garantată structurată trebuie să li se aplice un prag minim pe termen lung de «single A» («A-» de Fitch sau Standard & Poor’s, «A3» de Moody’s sau «AL» de DBRS). În cazul obligațiunilor bancare structurate garantate cu credite ipotecare comerciale: — Orice credite ipotecare comerciale care garantează obligațiunile bancare structurate garantate trebuie să fie exprimate în euro; emitentul (și debitorul și garantul, dacă sunt persoane juridice), trebuie să fie înregistrat într-un stat membru, activele-garanție ale acestora trebuie să fie localizate într-un stat membru, iar legislația aplicabilă creditului trebuie să fie cea a unui stat membru. — Se acceptă garanții substitut de înaltă calitate pentru cel mult 10 % din fondul de acoperire. Acest prag poate fi depășit doar după efectuarea unei analize detaliate de către BCN relevantă. — Procentul maxim din fiecare credit eligibil care poate fi finanțat prin emisiunea de obligațiuni bancare garantate structurate este 60 % LTV. Calcularea LTV trebuie să se bazeze pe o evaluare conservatoare a pieței. — Nivelul minim obligatoriu de supragarantare este 10 %. — Cota fiecărui debitor din fondul de acoperire, după agregarea soldurilor tuturor creditelor individuale de la un anumit debitor, nu trebuie să depășească 5 % din totalul fondului de acoperire. — Evaluarea de sine stătătoare a creditului pentru fondul de acoperire trebuie să corespundă nivelului 1 de calitate a creditului din grila de evaluare a Eurosistemului (a se vedea secțiunea 6.3.1). — Calitatea de gradul 2 a creditului trebuie aplicată emitentului și entităților aferente care fac parte sau sunt relevante pentru tranzacția care privește obligațiunea bancară garantată structurată. — Toate creditele ipotecare comerciale care servesc drept garanție trebuie reevaluate cel puțin o dată pe an. Scăderea prețurilor proprietăților trebuie să fie reflectată în totalitate în cadrul reevaluării. În cazul creșterii prețurilor se aplică o marjă de ajustare de 15 %. Creditele care nu îndeplinesc cerința privind pragul LTV trebuie înlocuite cu noi credite sau trebuie supragarantate cu aprobarea BCN competente. Principala metodologie de evaluare care trebuie aplicată este valoarea pieței, adică prețul estimat care ar fi fost obținut dacă activele ar fi fost vândute pe piață prin depunerea unor eforturi rezonabile. Această estimare trebuie să se bazeze pe prezumția cea mai conservatoare. Pot fi aplicate și metode statistice, dar numai ca metodologie de evaluare secundară. — Rezerva de lichidități sub formă de numerar în euro depuse la o contraparte eligibilă trebuie menținută permanent pentru a acoperi toate plățile în contul dobânzii aferente obligațiunilor bancare garantate pentru perioada de șase luni subsecventă. — Când ratingul de credit pe termen scurt al debitorului unui credit ipotecar comercial care servește drept garanție se încadrează sub calitatea de gradul 2 a creditului în cele nouă luni care precedă ajungerea la scadență a unei obligațiuni bancare garantate de tip hard bullet (hard bullet covered bank bond), acel debitor trebuie să plaseze o cantitate suficientă de numerar în euro pentru a acoperi partea corespunzătoare din plata principalului obligațiunii bancare garantate, precum și cheltuielile corespunzătoare prevăzute a fi plătite de către emitent pentru obligațiunea bancară garantată către rezerva de lichidități. — În caz de stres privind lichiditatea, data inițială a scadenței poate fi extinsă până la 12 luni pentru a compensa eventualele nepotriviri de scadență între creditele care se amortizează în fondul de acoperire și răscumpărarea de tip bullet a obligațiunii bancare garantate. Cu toate acestea, obligațiunile bancare garantate vor deveni neeligibile pentru utilizare în interes propriu după data inițială a scadenței.