25.

Capitolele 4-6a din titlul II din partea II se înlocuiesc cu următorul text: „CAPITOLUL 4 Tranzit comunitar Secțiunea 1 Dispoziții generale Articolul 340a Ce excepția situației în care există indicații contrare, dispozițiile prezentului capitol se aplică tranzitului comunitar extern și tranzitului comunitar intern. Mărfurile care prezintă riscuri crescute de fraudă sunt menționate în anexa 44c. Atunci când o dispoziție din prezentul regulament face trimitere la această anexă, măsurile referitoare la mărfurile care sunt menționate în aceasta nu se aplică decât atunci când cantitatea de aceste mărfuri depășește cantitatea minimă corespunzătoare. Anexa 44c se revizuiește cel puțin în fiecare an. Articolul 340b În sensul prezentului capitol se înțelege prin: 1. «birou de plecare»: biroul vamal unde se acceptă declarația de plasare sub regim de tranzit comunitar; 2. «birou de tranzit»: (a) biroul vamal de la punctul de ieșire de pe teritoriul vamal al Comunității atunci când transportul părăsește acest teritoriu în cursul unei operațiuni de tranzit via o frontieră dintre un stat membru și o țară terță alta decât o țară AELS sau (b) biroul vamal de la punctul de intrare pe teritoriul vamal al Comunității atunci când mărfurile au traversat teritoriul unei țări terțe în cursul unei operațiuni de tranzit; 3. «birou de destinație»: biroul vamal unde mărfurile plasate sub regim de tranzit comunitar trebuie prezentate pentru încheierea regimului; 4. «birou de garanție»: biroul stabilit de autoritățile vamale din fiecare stat membru unde se constituie o garanție prin garant; 5. «țară AELS»: orice țară membră AELS sau orice țară care a aderat la Convenția privind regimul de tranzit comun din 20 mai 1987. (13) Articolul 340c (1) Se plasează sub regim de tranzit comunitar intern mărfurile comunitare atunci când se expediază: (a) dintr-o parte a teritoriului vamal al Comunității în care se aplică dispozițiile Directivei 77/388/CEE către o altă parte a teritoriului vamal al Comunității în care nu se aplică dispozițiile menționate anterior; (b) dintr-o parte a teritoriului vamal al Comunității în care nu se aplică dispozițiile Directivei 77/388/CEE către o altă parte a teritoriului vamal al Comunității în care se aplică dispozițiile menționate anterior; (c) dintr-o parte a teritoriului vamal al Comunității în care nu se aplică dispozițiile Directivei 77/388/CEE către altă parte a teritoriului vamal al Comunității în care nu se aplică dispozițiile menționate anterior. (2) Sub rezerva alineatului (3), mărfurile comunitare care sunt expediate dintr-un punct în altul al teritoriului vamal al Comunității, prin tranzitarea uneia sau mai multor țări din AELS în conformitate cu Convenția privind regimul de tranzit comun, se plasează sub regimul de tranzit comunitar intern. Pentru mărfurile menționate în primul paragraf, care se transportă exclusiv pe cale maritimă sau aeriană, plasarea sub regimul de tranzit comunitar intern nu este obligatorie. (3) Atunci când se exportă mărfuri comunitare către o țară AELS sau atunci când se exportă și tranzitează una sau mai multe țări din AELS, în conformitate cu Convenția privind regimul de tranzit comun, ele se plasează sub regimul de tranzit comunitar extern în următoarele condiții: (a) în cazul în care au făcut obiectul formalităților vamale de export în vederea acordării de restituiri la exportul către terțe țări în cadrul politicii agricole comune sau (b) în cazul în care provin din stocuri de intervenție și sunt supuse măsurilor de control în ceea ce privește folosirea și/sau destinația și au făcut obiectul formalităților vamale la exportul lor către terțe țări în cadrul politicii agricole comune sau (c) în cazul în care beneficiază de rambursarea sau remiterea drepturilor la import, cu condiția ca ele să fie exportate în afara teritoriul vamal al Comunității sau (d) în cazul în care, sub forma produselor compensatoare sau a mărfurilor în aceeași stare, ele au făcut obiectul formalităților la exportul către țări terțe ca încheiere a regimului de perfecționare activ, a sistemului cu restituire, în vederea rambursării sau remiterii drepturilor. Articolul 340d Transportul mărfurilor cărora li se aplică regimul de tranzit comunitar între două puncte de pe teritoriul vamal al Comunității prin teritoriul unei alte țări terțe decât o țară membră AELS se poate efectua sub regimul de tranzit comunitar în măsura în care tranzitul prin țara terță respectivă se desfășoară cu un singur document de transport întocmit într-un stat membru; în această situație, efectul regimului respectiv se suspendă pe teritoriul țării terțe. Articolul 340e (1) Regimul de tranzit comunitar este obligatoriu pentru mărfurile transportate pe cale aeriană numai în cazul în care sunt încărcate sau transbordate într-un aeroport al Comunității. (2) Fără a aduce atingere articolului 91 alineatul (1) din Cod, regimul de tranzit comunitar este obligatoriu pentru mărfurile transportate pe cale maritimă în cazul în care sunt transportate pe o linie regulată autorizată în conformitate cu articolele 313a și 313b. Articolul 341 Dispozițiile capitolelor 1 și 2 din titlul VII din Cod și dispozițiile din prezentul titlu se aplică mutatis mutandis celorlalte impuneri în sensul articolului 91 alineatul (1) litera (a) din Cod. Articolul 342 (1) Garanția furnizată de principalul obligat este valabilă pe tot teritoriul Comunității. (2) Atunci când garanția se constituie printr-un garant, garantul trebuie să aleagă domiciliul sau să desemneze un mandatar în fiecare din statele membre. (3) Trebuie furnizată o garanție pentru a acoperi operațiunile de tranzit comunitar efectuate de către societățile de cale ferată ale statelor membre, conform unei alte proceduri decât procedura simplificată menționată la articolul 372 alineatul (1) litera (g) punctul (i). Articolul 343 Fiecare stat membru comunică Comisiei, în formatul prevăzut, lista, precum și numărul de identificare, atribuțiile, zilele și orele de funcționare a birourilor competente pentru operațiunile de tranzit comunitar. Orice modificare a acestor informații se notifică Comisiei. Comisia comunică aceste informații celorlalte state membre. Articolul 344 Caracteristicile formularelor altele decât documentul administrativ unic utilizat în cadrul regimului de tranzit comunitar sunt descrise în anexa 44b. Secțiunea 2 Funcționarea regimului Subsecțiunea 1 Garanția individuală Articolul 345 (1) Garanția individuală trebuie să acopere în totalitate valoarea datoriei vamale care ar putea apărea, calculată pe baza celor mai ridicate rate aferente mărfurilor respective în statul membru de plecare. Totuși, ratele care trebuie luate în considerare la calcularea garanției individuale nu pot fi mai mici decât o rată minimă atunci când o asemenea rată este inclusă în a cincea coloană din anexa 44c. (2) Garanția individuală prin depozit în numerar se constituie la biroul de plecare. Ea se rambursează atunci când regimul este închis. (3) Garanția individuală constituită printr-un garant poate să se bazeze pe folosirea titlurilor de garanție individuală de o valoare de 7 000 EUR, emise de garant pentru persoanele care vor să acționeze ca principal obligat. Răspunderea garantului se angajează până la valoarea de 7 000 EUR pe titlu. Articolul 346 (1) Garanția individuală prin garant trebuie să facă obiectul unui act de cauțiune în conformitate cu modelul din anexa 49. Atunci când biroul de plecare este diferit de biroul de garanție, acesta din urmă păstrează o copie a actului prin care a acceptat angajamentul garantului. Originalul este prezentat de principalul obligat biroului de plecare unde este păstrat. Dacă este necesar, acest birou poate cere traducerea în limba sau într-una dintre limbile oficiale ale statului respectiv. (2) Atunci când dispozițiile legale, de reglementare și administrative naționale sau uzanțele necesită acest lucru, fiecare stat membru poate să subscrie actul de cauțiune prevăzut în alineatul (1) sub o formă diferită, în măsura în care el comportă efecte identice cu cele ale actului prevăzut în model. Articolul 347 (1) În cazul prevăzut la articolul 345 alineatul (3), garanția individuală trebuie să facă obiectul unui act de cauțiune în conformitate cu modelul din anexa 50. Articolul 346 alineatul (2) se aplică mutatis mutandis. (2) Titlul de garanție individuală se întocmește pe un formular în conformitate cu modelul din anexa 54. Garantul indică pe titlu data limită de utilizare, care nu poate depăși termenul de un an de la întocmirea sa. (3) Garantul poate elibera titluri de garanție individuală care nu sunt valabile pentru o operațiune de tranzit comunitar cu mărfuri care figurează în lista din anexa 44c. În acest scop, garantul marchează pe titlul (titlurile) de garanție individuală pe care le eliberează, în diagonală, una dintre următoarele informații: — Validez limitada — Begrænset gyldighed — Beschränkte Geltung — Περιορισμένη ισχύς — Limited validity — Validité limitée — Validità limitata — Beperkte geldigheid — Validade limitada — Voimassa rajoitetusti — Begränsad giltighet. (4) Principalul obligat trebuie să pună la dispoziția biroului de plecare numărul de titluri de garanție individuală corespunzătoare multiplului de 7 000 EUR necesar pentru a acoperi valoarea integrală prevăzută la articolul 345 alineatul (1). Aceste titluri se păstrează la biroul de plecare. Articolul 348 (1) Biroul de garanție revocă decizia prin care a acceptat angajamentul garantului atunci când nu se mai îndeplinesc condițiile impuse la întocmire. Garantul poate de asemenea să rezilieze angajamentul în orice moment. (2) Revocarea sau rezilierea intră în vigoare în a șaisprezecea zi de la notificarea sa, după caz, garantului sau biroului de garanție. De la data de intrare în vigoare a revocării sau rezilierii, titlurile de garanție individuală emise anterior nu se mai pot utiliza pentru plasarea mărfurilor sub regim de tranzit comunitar. (3) Revocarea sau rezilierea și data de intrare în vigoare se notifică imediat Comisiei de statul membru de care aparține biroul de garanție. Comisia informează celelalte state cu privire la aceasta. Subsecțiunea 2 Mijloace de transport și declarații Articolul 349 (1) Nu pot face obiectul aceleiași declarații de tranzit decât mărfurile încărcate sau care trebuie încărcate într-un mijloc de transport unic și destinate a fi transportate din același birou de plecare spre același birou de destinație. În scopul aplicării prezentului articol, se consideră ca alcătuind un mijloc de transport unic, cu condiția ca mărfurile transportate să fie expediate împreună: (a) un vehicul rutier însoțit de remorcă (remorci) sau semiremorcă (semiremorci); (b) o ramă de vagoane de cale ferată pentru călători sau mărfuri; (c) navele care formează un singur convoi; (d) containerele încărcate pe un mijloc de transport unic în sensul prezentului articol. (2) Se poate folosi un mijloc de transport unic pentru încărcarea mărfurilor la mai multe birouri de plecare și pentru descărcarea la mai multe birouri de destinație. Articolul 350 Se pot utiliza liste de încărcare întocmite în conformitate cu anexa 44a și cu modelul din anexa 45 în locul formularelor suplimentare, ca parte descriptivă a declarației de tranzit din care fac parte integrantă. Articolul 351 În cazul transporturilor care cuprind atât mărfuri care trebuie plasate sub regim de tranzit comunitar extern, cât și mărfuri care trebuie plasate sub regim de tranzit comunitar intern, formularul de declarație de tranzit care poartă sigla «T» este însoțit: (a) fie de formulare suplimentare care poartă siglele «T1a», «T2a» sau «T2Fa»; (b) fie de liste de încărcare care poartă siglele «T1», «T2» sau «T2F». Articolul 352 În cazul în care sigla «T1», «T2» sau «T2F» nu a fost aplicată în subdiviziunea din partea dreaptă a casetei nr. 1 din declarația de tranzit, sau atunci când, în cazul transporturilor care cuprind atât mărfuri plasate sub regim de tranzit comunitar intern, cât și mărfuri plasate sub regim de tranzit comunitar extern, dispozițiile articolului 351 nu au fost respectate, se consideră că mărfurile au fost puse sub regimul de tranzit comunitar extern. Totuși, pentru aplicarea drepturilor de export sau a măsurilor prevăzute pentru export în cadrul politicii comerciale comune, se consideră că aceste mărfuri circulă sub regimul de tranzit comunitar intern. Articolul 353 (1) Prin derogare de la articolul 222 alineatul (1), declarația de tranzit prin procedeu informatic prevăzută la articolul 4a alineatul (1) litera (a) este conformă cu structura și indicațiile din anexa 37a. (2) Autoritățile vamale pot admite, în condițiile și modalitățile pe care le stabilesc și în conformitate cu principiile prevăzute de reglementarea vamală, utilizarea unei liste de încărcare ca parte descriptivă a declarației de tranzit prin procedeu informatic. Articolul 354 Autoritățile vamale pot admite, în condițiile și modalitățile pe care le stabilesc și în conformitate cu principiile prevăzute de reglementarea vamală, ca declarația de tranzit sau unele din elementele sale să fie depuse sub formă de disc sau bandă magnetică sau prin intermediul unui schimb de informații prin mijloace similare, dacă este cazul, sub formă codificată. Subsecțiunea 3 Formalități care trebuie îndeplinite la biroul de plecare Articolul 355 (1) Mărfurile plasate sub regimul de tranzit comunitar trebuie să fie transportate la biroul de destinație pe o rută justificată din punct de vedere economic. (2) Fără a aduce atingere articolului 387, pentru mărfurile care figurează pe lista din anexa 44c sau atunci când autoritățile vamale sau principalul obligat consideră necesar, biroul de plecare stabilește un itinerar obligatoriu, indicând cel puțin în caseta 44 din declarația de tranzit statele membre pe care le traversează, ținând seama de elementele pe care principalul obligat le comunică. Articolul 356 (1) Biroul de plecare stabilește data limită la care mărfurile trebuie să fie prezentate biroului de destinație luând în considerare traseul care trebuie urmat, dispozițiile de reglementare a transportului și alte reglementări aplicabile și, dacă este cazul, elementele comunicate de principalul obligat. (2) Termenul stabilit de biroul de plecare este obligatoriu pentru autoritățile vamale ale statelor membre pe al căror teritoriu se intră în timpul unei operațiuni de tranzit comunitar și nu poate fi modificat de către aceste autorități. (3) Atunci când mărfurile se prezintă la biroul de destinație după expirarea termenului stabilit de către biroul de plecare iar nerespectarea termenului se datorează unor circumstanțe temeinic justificate și acceptate de biroul de destinație și nu sunt imputabile transportatorului sau principalului obligat, se consideră că acesta din urmă a respectat termenul prevăzut. Articolul 357 (1) Fără a aduce atingere alineatului (4), acordarea liberului de vamă pentru mărfurile care trebuie plasate sub regimul de tranzit comunitar este condiționată de sigilarea lor. (2) Se sigilează: (a) spațiul în care se află mărfurile, în cazul în care mijlocul de transport a fost desemnat pe baza altor reglementări sau recunoscut de către biroul de plecare ca fiind adecvat pentru sigilare; (b) fiecare colet, în celelalte cazuri. Sigiliile trebuie să prezinte caracteristicile care figurează în anexa 46a. (3) Mijloacele de transport pot fi recunoscute ca adecvate pentru sigilare cu condiția ca: (a) sigiliile să poată fi aplicate în mod simplu și eficient; (b) să fie realizate astfel încât mărfurile să nu poată fi extrase sau introduse fără a lăsa urme vizibile de intervenție sau fără violarea sigiliilor; (c) să nu cuprindă spații secrete în care să poată fi ascunse mărfurile; (d) spațiile rezervate pentru încărcătură să fie ușor accesibile pentru verificarea de către autoritățile vamale. Orice vehicul rutier, remorcă, semiremorcă sau container desemnat pentru transportul de mărfuri care trebuie să poarte un sigiliu vamal în conformitate cu dispozițiile unui acord internațional la care Comunitatea este parte contractantă este considerat adecvat pentru sigilare. (4) Biroul de plecare poate acorda scutirea de obligația de sigilare atunci când, luând în considerare alte eventuale măsuri de identificare, descrierea mărfurilor în declarația de tranzit sau în documentele suplimentare permite identificarea lor. Se consideră că descrierea mărfurilor poate permite identificarea lor atunci când este suficient de detaliată pentru a permite recunoașterea cu ușurință a cantității și naturii lor. Atunci când acordă scutirea de obligația de sigilare, biroul de plecare indică în caseta «D. Control efectuat de biroul de plecare» din declarația de tranzit, la rubrica referitoare la «Sigilii aplicate», una dintre următoarele informații: — Dispensa — Fritaget — Befreiung — Απαλλαγή — Waiver — Dispense — Dispensa — Vrijstelling — Dispensa — Vapautettu — Befrielse. Articolul 358 (1) Atunci când declarația de tranzit este prelucrată la biroul de plecare cu sisteme informatice, exemplarele nr. 4 și 5 din declarația de tranzit se înlocuiesc cu documentul de însoțire de tranzit ale cărui model și conținut se află în anexa 45a. (2) Documentul de însoțire de tranzit este, dacă este cazul, însoțit de o listă de articole ale căror model și conținut figurează în anexa 45b sau de o listă de încărcare. Aceste liste fac parte integrantă din documentul de însoțire de tranzit. (3) În cazul prevăzut în alineatul (1), biroul de plecare păstrează declarația de tranzit și acordă liberul de vamă predând documentul de însoțire de tranzit principalului obligat. (4) Cu ajutorul unei autorizații, documentul de însoțire de tranzit poate fi întocmit prin sistemul informatic al principalului obligat. (5) Atunci când dispozițiile prezentului titlu fac trimitere la exemplarele declarației de tranzit care însoțesc transportul, aceste dispoziții se aplică, mutatis mutandis, documentului de însoțire de tranzit. Subsecțiunea 4 Formalități de îndeplinit în cursul transportului Articolul 359 (1) Transportul de mărfuri plasate sub regimul de tranzit comunitar se efectuează cu exemplarele nr. 4 și 5 din declarația de tranzit restituite principalului obligat de către biroul de plecare. Transportul, precum și exemplarele nr. 4 și 5 din declarația de tranzit se prezintă fiecărui birou de tranzit. (2) Transportatorul prezintă un aviz de tranzit, întocmit pe un formular în conformitate cu modelul din anexa 46, fiecărui birou de tranzit, care îl păstrează. (3) Atunci când transportul se efectuează printr-un alt birou de tranzit decât cel care figurează pe exemplarele nr. 4 și 5 ale declarației de tranzit, acest birou de tranzit trimite imediat avizul de tranzit biroului de tranzit prevăzut inițial. Articolul 360 (1) Transportatorul este obligat să adnoteze exemplarele nr. 4 și 5 ale declarației de tranzit și să le prezinte împreună cu transportul autorităților vamale din statul membru pe teritoriul căruia se află mijlocul de transport în următoarele cazuri: (a) în caz de schimbare a itinerarului obligatoriu, atunci când se aplică dispozițiile articolului 355 alineatul (2); (b) în caz de rupere a sigiliului în cursul transportului din motive independente de voința transportatorului; (c) în caz de transbordare a mărfurilor pe un alt mijloc de transport; această transbordare trebuie să aibă loc sub supravegherea autorităților vamale, dar acestea pot să o autorizeze și fără această supraveghere; (d) în caz de pericol iminent care necesită descărcarea imediată, parțială sau totală, a mijlocului de transport; (e) cu ocazia oricărui eveniment, incident sau accident care poate avea influență asupra respectării obligațiilor principalului obligat sau transportator. (2) În cazul în care consideră că operațiunea de tranzit comunitar poate continua normal, și după ce au luat, dacă este cazul, măsurile necesare, autoritățile vamale vizează exemplarele nr. 4 și 5 din declarația de tranzit. Subsecțiunea 5 Formalitățile de îndeplinit la biroul de destinație Articolul 361 (1) Mărfurile și exemplarele nr. 4 și 5 ale declarației de tranzit sunt prezentate biroului de destinație. (2) Biroul de destinație înregistrează exemplarele nr. 4 și 5 din declarația de tranzit, menționează pe ele data de sosire și le adnotează în funcție de controlul efectuat. (3) La cererea principalului obligat, pentru a fi folosit ca dovadă la încheierea regimului în conformitate cu articolul 365 alineatul (2), biroul de destinație vizează un exemplar nr. 5 suplimentar și o copie a exemplarului nr. 5 a declarației de tranzit pe care indică una dintre următoarele informații: — Prueba alternativa — Alternativt bevis — Alternativnachweis — Εναλλακτική απόδειξη — Alternative proof — Preuve alternative — Prova alternativa — Alternatief bewijs — Prova alternativa — Vaihtoehtoinen todiste — Alternativt bevis. (4) Operațiunea de tranzit se poate încheia într-un alt birou decât cel prevăzut în declarația de tranzit. Acest birou devine astfel biroul de destinație. Atunci când noul birou de destinație aparține unui stat membru diferit de cel de care aparține biroul prevăzut inițial, noul birou de destinație trebuie să înscrie în caseta «I. Control efectuat de biroul de destinație» din exemplarul nr. 5 al declarației de tranzit, în plus față de mențiunile obișnuite ale biroului de destinație, una dintre următoarele informații: — Diferencias: mercancías presentadas en la oficina (nombre y país) — Forskelle: det sted, hvor varerne blev frembudt (navn og land) — Unstimmigkeiten: Stelle, bei der die Gestellung erfolgte (Name und Land) — Διαφορές: εμπορεύματα προσκομισθέντα στο τελωνείο (Όνομα και χώρα) — Differences: office where goods were presented (name and country) — Différences: marchandises présentées au bureau (nom et pays) — Differenze: ufficio al quale sono state presentate le merci (nome e paese) — Verschillen: kantoor waar de goederen zijn aangebracht (naam en land) — Diferenças: mercadorias apresentadas na estãncia (nome e país) — Muutos: toimipaikka, jossa tavarat esitetty (nimi ja maa) — Avvikelse: varorna uppvisade för kontor (namn, land). Articolul 362 (1) Biroul de destinație eliberează o adeverință la cererea persoanei care prezintă exemplarele nr. 4 și 5 ale declarației de tranzit. (2) Formularul pe care e întocmită adeverința trebuie să fie conform cu modelul din anexa 47. În lipsa acestuia, adeverința poate fi întocmită după modelul care figurează în partea de jos a părții verso din exemplarul nr. 5 al declarației de tranzit. (3) Adeverința trebuie să fie completată în prealabil de persoana interesată. Ea poate conține, în afară de cadrul rezervat biroului de destinație, alte indicații privind transportul. Adeverința nu poate servi drept probă la încheierea regimului în sensul articolului 365 alineatul (2). Articolul 363 Autoritățile vamale ale statului membru de destinație trimit de îndată exemplarul nr. 5 al declarației de tranzit autorităților vamale ale statului membru de plecare într-un termen de o lună cel mult de la încheierea regimului. Articolul 364 Fiecare stat membru informează Comisia în legătură cu crearea birourilor centralizatoare responsabile de centralizarea primirii și transmiterii documentelor, cu tipul de documente respective și cu competențele atribuite acestor birouri. Comisia informează celelalte state membre cu privire la aceasta. Subsecțiunea 6 Controlul încheierii regimului Articolul 365 (1) În cazul în care exemplarul 5 din declarația de tranzit nu este restituit autorităților vamale ale statului membru de plecare în termen de două luni de la data acceptării declarației de tranzit, aceste autorități informează principalul obligat cu privire la aceasta solicitându-i să aducă dovada încheierii regimului. (2) Dovada menționată în alineatul (1) poate fi adusă, la cererea autorităților vamale, prin prezentarea unui document certificat de autoritățile vamale ale statului membru de destinație, care să cuprindă identificarea mărfurilor respective și să stabilească faptul că ele au fost prezentate biroului de destinație sau, în cazul aplicării articolului 406, destinatarului desemnat. (3) Regimul de tranzit comunitar este de asemenea considerat ca încheiat dacă principalul obligat prezintă, la cererea autorităților vamale, un document vamal de plasare sub o destinație vamală dintr-o țară terță sau copia acestuia sau fotocopia care să cuprindă identificarea mărfurilor respective. Copia sau fotocopia acestui document trebuie să fie certificată ca fiind conformă fie de organismul care a vizat documentul original, fie de serviciile oficiale ale țării terțe interesate, fie de serviciile oficiale ale unui stat membru. Articolul 366 (1) Atunci când, în termen de patru luni de la data de acceptare a declarației de tranzit, autoritățile vamale ale statului membru de plecare nu dispun de dovada de încheiere a regimului, ele inițiază imediat o procedură de cercetare cu scopul de a colecta informațiile necesare încheierii regimului sau, în lipsa acestora, de a stabili condițiile de apariție a datoriei vamale, de a identifica debitorul și a determina autoritățile competente să facă înscrierea în evidența contabilă. Această procedură este inițiată imediat dacă autoritățile vamale sunt informate din timp că regimul nu a fost încheiat sau când ele au îndoieli în legătură cu aceasta. (2) Procedura de cercetare este inițiată de asemenea în cazul în care se constată ulterior că dovada de încheiere a regimului a fost falsificată și că folosirea acestei proceduri este necesară pentru a atinge obiectivele din alineatul (1). (3) Pentru a iniția o procedură de cercetare, autoritățile vamale ale statului membru de plecare adresează o cerere însoțită de toate informațiile necesare autorităților vamale din statul membru de destinație. (4) Autoritățile vamale din statul membru de destinație și, dacă este cazul, birourile de tranzit care sunt solicitate să intervină în cadrul unei proceduri de cercetare răspund imediat cererii. (5) Atunci când procedura de cercetare permite stabilirea faptului că regimul a fost încheiat corect, autoritățile vamale ale statului de plecare informează de îndată principalul obligat în legătură cu aceasta, precum și, dacă este cazul, autoritățile vamale care ar fi inițiat o acțiune de recuperare a datoriei vamale în conformitate cu articolele 217-232 din Cod. Subsecțiunea 7 Dispoziții suplimentare aplicabile în caz de schimb de date referitoare la tranzit între autoritățile vamale prin intermediul tehnologiei informației și al rețelelor informatice Articolul 367 (1) Fără a aduce atingere împrejurărilor speciale și dispozițiilor referitoare la regimul de tranzit comunitar care, dacă este cazul, se aplică mutatis mutandis, schimburile de informații între autoritățile vamale menționate în prezenta subsecțiune se efectuează prin intermediul utilizării tehnologiei informației și al rețelelor informatice. (2) Dispozițiile din prezenta subsecțiune nu se aplică procedurilor simplificate destinate unor moduri de transport prevăzute la articolul 372 alineatul (1) litera (g). Articolul 368 (1) În plus față de cerințele de securitate menționate la articolul 4a alineatul (2), autoritățile vamale stabilesc și mențin modalitățile de securitate corespunzătoare referitoare la funcționarea eficientă, fiabilă și sigură a sistemului complet de tranzit. (2) Pentru a garanta nivelul de securitate menționat anterior, fiecare introducere, modificare și ștergere a datelor se înregistrează indicând scopul acestei prelucrări, momentul precis și persoana care a efectuat prelucrarea. În plus față de aceasta, datele originale sau orice dată care a făcut obiectul acestei prelucrări se păstrează pe o perioadă de cel puțin trei ani calendaristici de la sfârșitul anului la care se referă aceste date sau pe o perioadă mai lungă dacă acest lucru este prevăzut de alte dispoziții. (3) Autoritățile vamale controlează periodic securitatea. (4) Autoritățile vamale respective se informează reciproc în legătură cu orice bănuială de violare a securității. Articolul 369 Biroul de plecare informează biroul de destinație declarat în legătură cu operațiunea de tranzit comunitar, la acordarea liberului de vamă pentru mărfuri, printr-un mesaj «aviz anticipat de sosire». Acest mesaj este întocmit pe baza datelor, dacă este cazul, rectificate, care sunt incluse în declarația de tranzit, și trebuie completat corect. El este conform cu structura și caracteristicile stabilite de comun acord de autoritățile vamale. Articolul 370 (1) Biroul de destinație păstrează documentul de însoțire de tranzit, informează biroul de plecare de sosirea mărfurilor, chiar în ziua prezentării lor la biroul de destinație, prin mesajul «aviz de sosire». Acest mesaj nu poate servi drept dovadă a încheierii regimului în sensul articolului 365 alineatul (2). (2) Ce excepția unor situații temeinic justificate, biroul de destinație comunică mesajul «rezultatele controlului» biroului de plecare, până în ziua lucrătoare următoare zilei în care mărfurile sunt prezentate biroului de destinație. (3) Mesajele care trebuie folosite sunt conforme cu structura și caracteristicile stabilite de comun acord de autoritățile vamale. Articolul 371 Verificarea mărfurilor se face în special pe baza mesajului «aviz anticipat de sosire» primit de la biroul de plecare. Secțiunea 3 Simplificări Subsecțiunea 1 Dispoziții generale în domeniul simplificărilor Articolul 372 (1) La cererea principalului obligat sau a destinatarului, după caz, autoritățile vamale pot autoriza următoarele simplificări: (a) utilizarea unei garanții globale sau a unei scutiri de garanție; (b) utilizarea listelor de încărcare speciale; (c) utilizarea sigiliilor cu un model special; (d) scutirea de efectuare a unui itinerar obligatoriu; (e) statutul de expeditor desemnat; (f) statutul de destinatar desemnat; (g) aplicarea de proceduri simplificate caracteristice transporturilor de mărfuri: (i) pe calea ferată sau în containere mari; (ii) pe calea aerului; (iii) pe cale maritimă; (iv) prin conducte; (h) aplicarea altor proceduri simplificate în conformitate cu articolul 97 alineatul (2) din Cod. (2) Cu excepția cazului în care există dispoziții contrare în prezenta secțiune sau în autorizație, atunci când se acordă simplificările prevăzute în alineatul (1) literele (a), (b) și (g), ele se aplică în toate statele membre. Atunci când se acordă simplificările prevăzute în alineatul (1) literele (c), (d) și (e), ele nu se aplică decât operațiunilor de tranzit comunitar care încep în statul membru în care a fost acordată autorizația. Atunci când se acordă simplificarea prevăzută în alineatul (1) litera (f), ea nu se aplică decât în statul membru în care a fost acordată autorizația. Articolul 373 (1) Autorizația prevăzută la articolul 372 alineatul (1) nu se acordă decât persoanelor care: (a) sunt stabilite în Comunitate; totuși, autorizația de utilizare a unei garanții globale nu poate fi acordată decât persoanelor stabilite în statul membru în care s-a constituit garanția; (b) recurg frecvent la regimul de tranzit comunitar sau ale căror autorități vamale știu că ele sunt în măsură să îndeplinească obligațiile legate de acest regim sau, atunci când este vorba de simplificarea prevăzută la articolul 372 alineatul (1) litera (f), primesc frecvent mărfuri plasate sub regimul de tranzit comunitar și (c) nu au comis infracțiuni grave sau repetate împotriva legislației vamale sau fiscale. (2) Pentru a garanta gestionarea corectă a simplificărilor, autorizația nu se acordă decât în cazul în care: (a) autoritățile vamale pot asigura supravegherea și controlul regimului vamal fără a fi necesară crearea unui dispozitiv administrativ disproporționat în raport cu nevoile persoanelor respective și (b) persoanele păstrează evidențe care permit autorităților să efectueze un control eficient. Articolul 374 (1) Cererea de autorizare a folosirii simplificărilor, denumită în continuare «cerere», se întocmește în scris. Ea este datată și semnată. (2) Cererea trebuie să cuprindă elemente care să permită autorităților vamale să se asigure de respectarea condițiilor de acordare a simplificărilor solicitate. Articolul 375 (1) Cererea se depune la autoritățile vamale ale statului membru în care este stabilit solicitantul. (2) Autorizația este eliberată sau cererea este respinsă în termen de cel mult trei luni de la data primirii cererii de către autoritățile vamale. Articolul 376 (1) Originalul datat și semnat al autorizației și una sau mai multe copii sunt înmânate titularului. (2) Autorizația precizează condițiile în care se folosesc simplificările și stabilește modalitățile de funcționare și control. Ea intră în vigoare la data eliberării. (3) În cazul simplificărilor prevăzute la articolul 372 alineatul (1) literele (c), (d) și (g), se prezintă autorizația la orice solicitare a biroului de plecare. Articolul 377 (1) Titularul autorizației este obligat să informeze autoritățile vamale despre orice eveniment intervenit după acordarea autorizației și care poate avea impact asupra menținerii sale sau a conținutului. (2) Data intrării în vigoare trebuie indicată pe decizia de revocare sau de modificare a autorizației. Articolul 378 (1) Autoritățile vamale păstrează cererile și documentele anexate acestora, precum și o copie a autorizațiilor eliberate. (2) În cazul în care o cerere este respinsă sau o autorizație este anulată sau revocată, cererea și, după caz, decizia de anulare a cererii sau de anulare sau de revocare și diferitele documente care sunt anexate se păstrează timp de cel puțin trei ani de la încheierea anului calendaristic în care a fost respinsă cererea sau autorizația a fost anulată sau revocată. Subsecțiunea 2 Garanția globală și dispensa de garanție Articolul 379 (1) Principalul obligat folosește garanția globală sau dispensa de garanție în limita unei valori de referință. (2) Valoarea de referință corespunde valorii datoriei vamale care ar putea apărea cu privire la mărfurile plasate de principalul obligat sub regimul de tranzit comunitar pe o perioadă de cel puțin o săptămână. Aceasta este stabilită de biroul de garanție împreună cu partea interesată pe baza datelor referitoare la mărfurile transportate în trecut și a unei estimări a volumului operațiunilor de tranzit comunitar care trebuie efectuate, care rezultă în special din documentația comercială și contabilă a părții interesate. Pentru stabilirea valorii de referință se iau în calcul ratele cele mai ridicate aferente mărfurilor în statul membru al biroului de garanție. (3) Biroul de garanție efectuează o verificare anuală a valorii de referință, în special în funcție de informațiile obținute de la biroul (birourile) de plecare și, dacă este cazul, modifică această valoare. (4) Principalul obligat se asigură că valoarea angajată, ținând seama de operațiunile pentru care regimul nu s-a încheiat, nu depășește valoarea de referință. Principalul obligat trebuie să informeze biroul de garanție atunci când valoarea de referință se dovedește insuficientă pentru a acoperi operațiile de tranzit comunitar. Articolul 380 (1) Valoarea care trebuie acoperită prin garanția globală este egală cu valoarea de referință prevăzută la articolul 379. (2) Valoarea garanției globale poate fi redusă: (a) la 50 % din valoarea de referință când principalul obligat demonstrează că are o situație financiară sigură și că are o experiență suficientă în utilizarea regimului de tranzit comunitar; (b) la 30 % din valoarea de referință când principalul obligat demonstrează că are o situație financiară sigură, că are o experiență suficientă în utilizarea regimului de tranzit comunitar și că a ajuns la un nivel ridicat de cooperare cu autoritățile vamale. (3) Se poate acorda o dispensă de garanție atunci când principalul obligat demonstrează că respectă regulile de fiabilitate menționate în alineatul (2) litera (b), că are controlul operațiilor de transport și că are o bună capacitate financiară, suficientă pentru a-și îndeplini obligațiile. (4) În vederea aplicării alineatelor (2) și (3), statele membre iau în considerare criteriile enunțate în anexa 46b. Articolul 381 (1) În cazul mărfurilor prevăzute în anexa 44c, pentru a fi autorizat să furnizeze o garanție globală, principalul obligat trebuie să demonstreze, în afară de faptul că îndeplinește condițiile din articolul 373, că beneficiază de o situație financiară sigură, că posedă o experiență suficientă în utilizarea regimului de tranzit comunitar și fie că a ajuns la un nivel ridicat de cooperare cu autoritățile vamale, fie că are controlul operațiilor de transport. (2) Valoarea garanției globale prevăzute în alineatul (1) poate fi redusă: (a) la 50 % din valoarea de referință atunci când principalul obligat demonstrează că a ajuns la un nivel ridicat de cooperare cu autoritățile vamale și că are controlul operațiilor de transport; (b) la 30 % din valoarea de referință atunci când principalul obligat demonstrează că a ajuns la un nivel ridicat de cooperare cu autoritățile vamale, că are controlul operațiilor de transport și că are o bună capacitate financiară, suficientă pentru a-și îndeplini obligațiile. (3) În vederea aplicării alineatelor (1) și (2), autoritățile vamale iau în considerare criteriile enunțate în anexa 46b. (4) Modalitățile de aplicare referitoare la interdicția temporară de utilizare a garanției globale cu o valoare redusă sau a garanției globale prevăzute la articolul 94 alineatele (6) și (7) din Cod figurează în anexa 47a. Articolul 382 Garanția globală se constituie de un garant. Ea trebuie să facă obiectul unui act de cauțiune în conformitate cu modelul din anexa 48. Dispozițiile articolului 346 alineatul (2) se aplică mutatis mutandis. Articolul 383 (1) Pe baza autorizației, autoritățile vamale eliberează principalului obligat unul sau mai multe certificate de garanție globală sau de dispensă de garanție, denumite în continuare certificate, întocmite pe un formular în conformitate cu modelul din anexa 51 sau din anexa 51a, după caz, și completat în conformitate cu anexa 51b, care îi permit să facă dovada fie a unei garanții globale, fie a unei dispense de garanție. (2) Certificatul trebuie să fie prezentat biroului de plecare. Declarația de tranzit trebuie să facă trimitere la certificat. (3) Durata de valabilitate a unui certificat este limitată la doi ani. Această durată poate totuși beneficia de o singură prelungire din partea biroului de garanție, prelungire care nu va depăși doi ani. Articolul 384 (1) Articolul 348 alineatele (1) și (2) primul paragraf se aplică mutatis mutandis revocării și rezilierii garanției globale. (2) Începând cu data de intrare în vigoare a revocării autorizației de garanție globală sau de dispensă de garanție de către autoritățile vamale sau a revocării deciziei prin care biroul de garanție a acceptat angajamentul garantului sau a rezilierii angajamentului de către garant, certificatele emise anterior nu mai pot fi folosite pentru plasarea mărfurilor sub regimul de tranzit comunitar și trebuie să fie restituite imediat biroului de garanție de către principalul obligat. (3) Fiecare stat membru comunică Comisiei elementele de identificare a certificatelor în curs de valabilitate care nu au fost restituite. Comisia informează celelalte state cu privire la aceasta. (4) Alineatul (3) se aplică de asemenea certificatelor care au fost declarate furate, pierdute sau falsificate. Subsecțiunea 3 Listele speciale de încărcare Articolul 385 (1) Autoritățile vamale pot autoriza principalul obligat să utilizeze, ca liste de încărcare, liste care nu îndeplinesc toate condițiile din anexele 44a și 45. Utilizarea acestor liste nu este autorizată decât dacă acestea: (a) sunt întocmite de întreprinderi ale căror evidențe se bazează pe un sistem integrat de prelucrare electronică sau automată a datelor; (b) sunt concepute și completate astfel încât să poată fi folosite fără dificultate de autoritățile vamale; (c) menționează, pentru fiecare articol, informațiile solicitate în conformitate cu anexa 44a. (2) Se poate de asemenea autoriza folosirea, ca liste de încărcare prevăzute în alineatul (1), de liste descriptive care sunt întocmite în scopul îndeplinirii formalităților de expediere/export, chiar dacă aceste liste sunt întocmite de întreprinderi ale căror evidențe nu se bazează pe un sistem integrat de prelucrare electronică sau automată a datelor. (3) Întreprinderile ale căror evidențe se bazează pe un sistem integrat de prelucrare electronică sau automată a datelor și care, în conformitate cu alineatele (1) și (2), sunt deja autorizate să folosească liste de un tip special, pot fi autorizate să folosească și aceste liste pentru operațiile de tranzit comunitar referitoare la un singur fel de mărfuri, în măsura în care această facilitate este necesară ținând seama de programele informatice ale respectivelor întreprinderi. Subsecțiunea 4 Utilizarea sigiliilor speciale Articolul 386 (1) Autoritățile vamale pot autoriza principalul obligat să folosească sigilii speciale pentru mijloacele de transport sau colete, cu condiția ca aceste sigilii să fie acceptate de autoritățile vamale ca îndeplinind caracteristicile menționate în anexa 46a. (2) Principalul obligat indică în caseta «D. Control efectuat de biroul de plecare» din declarația de tranzit, de la rubrica «Sigilii aplicate», felul, numărul și mărcile de sigilii aplicate. El aplică sigiliile până la acordarea liberului de vamă pentru mărfuri. Subsecțiunea 5 Scutirea de itinerar obligatoriu Articolul 387 (1) Autoritățile vamale pot acorda o scutire de itinerar obligatoriu principalului obligat care ia măsuri care să permită autorităților vamale să se asigure în orice moment de locul unde se găsește transportul. (2) Titularul acestei scutiri înscrie în caseta 44 din declarația de tranzit una dintre următoarele informații: — Dispensa de itinerario obligatorio — fritaget for bindende transportrute — Befreiung von der verbindlichen Beförderungsroute — Απαλλαγή από την υποχρέωση τήρησης συγκεκριμένης διαδρομής — Prescribed itinerary waived — Dispense d'itinéraire contraignant — Dispensa dall'itinerario vincolante — Geen verplichte route — Dispensa de itinerário vinculativo — Vapautettu sitovan kuljetusreitin noudattamisesta — Befrielse från bindande färdväg.”