(21)

Sistemul fiscal belgian este caracterizat de o sarcină fiscală asupra veniturilor salariale ridicată, cu rate de impozitare relativ ridicate și tranșe de impozitare restrânse. Acest lucru limitează progresivitatea reală a sistemului fiscal și slăbește și mai mult participarea pe piața muncii. Chiar dacă reforma fiscală din 2016 a redus sarcina fiscală asupra veniturilor salariale pentru persoanele cu veniturile cele mai mici, sarcina fiscală asupra costului forței de muncă rămâne cea mai ridicată din Uniune pentru cei care câștigă salariul mediu. O impozitare ridicată a veniturilor salariale poate descuraja, de asemenea, participarea la învățarea pe tot parcursul vieții. În plus, unele caracteristici de concepere ale sistemului de indemnizații de șomaj riscă să submineze stimulentele pentru a lucra pentru persoanele aflate în căutarea unui loc de muncă și pot reduce eficacitatea politicilor de activare. Complexitatea sprijinului social și posibilitățile limitate de combinare a veniturilor din muncă cu prestațiile sociale pot fi, de asemenea, factori disuasivi pentru acceptarea unui loc de muncă, în special în cazul persoanelor cu potențial de realizare a unor venituri mici. În plus, parțial pentru a atenua ratele ridicate de impozitare, bazele de impozitare sunt erodate de numeroase scutiri, deduceri și rate reduse, care generează pierderi de eficiență și introduc denaturări. Unele caracteristici ale sistemului fiscal contribuie la denaturarea opțiunilor de investiții și conduc la investiții excesive în anumite active. De exemplu, chiriile din bunuri imobile sunt subimpozitate, iar dobânzile aferente creditelor pentru locuințe pentru reședințele secundare sunt deductibile fiscal. În plus, stimulentele fiscale pentru realizarea de economii și structura rigidă a normelor fiscale aplicabile sistemelor de economii pe termen lung și de pensii creează obstacole în calea unei mai bune alocări a capitalului. Impozitul pe conturile de titluri de valoare, introdus prin legea din 17 februarie 2021, acționează, de asemenea, ca un factor de descurajare a investițiilor în instrumente financiare. În plus, taxele de mediu ar putea fi optimizate prin reducerea subvențiilor pentru combustibilii fosili și prin încurajarea investițiilor în economia cu emisii scăzute de dioxid de carbon. De exemplu, revizuirea accizelor la combustibilii fosili utilizați pentru încălzire (cum ar fi motorina și gazele naturale), care sunt mici în comparație cu accizele pe energia electrică, ar încuraja investițiile în soluții de încălzire cu emisii scăzute de dioxid de carbon. O serie de opțiuni de politică precum introducerea taxării rutiere pentru vehiculele private (la fel ca în cazul camioanelor), asigurând în același timp un nivel suficient de transport public, ar putea fi utilizate pentru a soluționa congestionarea traficului (numărul mediu de ore pe an petrecute în ambuteiaje este printre cele mai ridicate din Uniune). Acestea ar putea contribui și la reducerea emisiilor de gaze cu efect de seră care nu sunt acoperite de sistemele de comercializare a certificatelor de emisii. Combinarea reorientării fiscale pentru a reduce povara fiscalității asupra lucrătorilor cu lărgirea bazei de impozitare ar putea îmbunătăți echitatea sistemului fiscal, ar putea stimula ocuparea forței de muncă și ar putea promova obiectivele sociale și de mediu.