RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 170/1

REGULAMENTUL (CE) NR. 718/2007 AL COMISIEI

din 12 iunie 2007

de punere în aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului de instituire a unui instrument de asistenţă pentru preaderare (IPA)

CUPRINS

Partea I Dispoziţii comune

Titlul I Principiile şi cadrul general al asistenţei

Capitolul I Obiect şi principii

Capitolul II Cadrul general al punerii în aplicare

Titlul II Norme comune de punere în aplicare

Capitolul I Principii

Capitolul II Sisteme de gestionare şi control

Secţiunea 1 Gestionarea descentralizată

Secţiunea 2 Alte forme de gestionare

Capitolul III Contribuţia financiară a Comunităţii Europene

Capitolul IV Gestionarea financiară

Secţiunea 1 Angajamente bugetare

Secţiunea 2 Norme privind gestionarea descentralizată

Secţiunea 3 Norme privind gestionarea centralizată şi în comun

Capitolul V Evaluare şi monitorizare

Capitolul VI Publicitate, vizibilitate

Partea II Dispoziţii specifice

Titlul I Componenta „asistenţă pentru tranziţie şi consolidarea instituţiilor”

Capitolul I Obiectul asistenţei şi eligibilitatea

Capitolul II Programare

Capitolul III Punerea în aplicare

Secţiunea 1 Cadrul de punere în aplicare şi principii

Secţiunea 2 Gestionarea financiară

Secţiunea 3 Evaluare şi monitorizare

Titlul II Componenta „cooperare transfrontalieră”

Capitolul I Obiectul asistenţei şi eligibilitatea

Capitolul II Programare

Secţiunea 1 Programe

Secţiunea 2 Operaţiuni

Capitolul III Punerea în aplicare

Secţiunea 1 Dispoziţii generale

Secţiunea 2 Programe transfrontaliere între ţările beneficiare şi statele membre

Secţiunea 3 Programe transfrontaliere între ţările beneficiare

Titlul III Componentele „dezvoltare regională” şi „dezvoltare a resurselor umane”

Capitolul I Obiectul asistenţei şi eligibilitatea

Secţiunea 1 Componenta „dezvoltare regională”

Secţiunea 2 Componenta „dezvoltare a resurselor umane”

Capitolul II Programare

Capitolul III Punerea în aplicare

Secţiunea 1 Norme generale

Secţiunea 2 Gestionarea financiară

Secţiunea 3 Evaluare şi monitorizare

Titlul IV Componenta „dezvoltare rurală”

Capitolul I Obiectul asistenţei şi eligibilitatea

Secţiunea 1 Obiectul asistenţei

Secţiunea 2 Cerinţe generale privind eligibilitatea şi intensitatea ajutorului

Secţiunea 3 Eligibilitatea şi cerinţele specifice pentru asistenţa din cadrul axei prioritare 1

Secţiunea 4 Eligibilitatea şi cerinţele specifice în cadrul axei prioritare 2

Secţiunea 5 Eligibilitatea şi cerinţele specifice în cadrul axei prioritare 3

Secţiunea 6 Asistenţa tehnică

Capitolul II Programare

Capitolul III Punerea în aplicare

Secţiunea 1 Principii şi gestionarea financiară

Secţiunea 2 Evaluare şi monitorizare

Partea III Dispoziţii finale

Anexă Criterii de acreditare

COMISIA COMUNITĂŢILOR EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene,

având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului din 17 iulie 2006 de instituire a unui instrument de asistenţă pentru preaderare (IPA) (1), în special articolul 3 alineatul (3),

întrucât:

(1) Obiectul Regulamentului (CE) nr. 1085/2006 (denumit în continuare „Regulamentul IPA”) este de a furniza asistenţă pentru preaderare ţărilor beneficiare şi de a le sprijini în tranziţia lor de la anexa II la anexa I la regulamentul în cauză şi până la data aderării lor la Uniunea Europeană.

(2) Regulamentul IPA fiind unicul instrument de preaderare pentru perioada 2007-2013, normele pentru programarea şi furnizarea asistenţei în cadrul regulamentului în cauză ar trebui să fie raţionalizate şi reunite într-un singur regulament de punere în aplicare, care să reglementeze toate cele cinci componente stabilite în Regulamentul IPA (denumite în continuare „componentele IPA”).

(3) Pentru asigurarea coerenţei, a coordonării şi a eficienţei, în special în contextul planului de acţiune al Comisiei spre un cadru integrat al controlului intern, sunt necesare norme comune de punere în aplicare a asistenţei acordate în temeiul Regulamentului IPA pentru toate cele cinci componente IPA. Cu toate acestea, trebuie luate în considerare caracteristicile speciale ale componentelor IPA individuale.

(4) De asemenea, trebuie luate în considerare şi diferenţele de la nivelul contextelor socioeconomic, cultural şi politic din ţările beneficiare, deoarece acestea creează necesitatea unei abordări specifice şi a unui sprijin diferenţiat în funcţie de statutul de candidat sau candidat potenţial al unei ţări, de contextul politic şi economic, de nevoi, precum şi de capacităţile de absorbţie şi de gestionare.

(5) Asistenţa furnizată în temeiul Regulamentului IPA trebuie să fie în conformitate cu politicile şi acţiunile comunitare în domeniul asistenţei externe.

(6) Asistenţa trebuie să se încadreze în domeniul de aplicare prevăzut la articolul 2 din Regulamentul IPA. Aceasta ar trebui să fie direcţionată către sprijinirea unei game largi de măsuri de consolidare a instituţiilor în toate ţările beneficiare. Asistenţa ar trebui să consolideze instituţiile democratice şi statul de drept, să reformeze administraţia publică, să realizeze reforme economice, să respecte drepturile omului şi drepturile minorităţilor, să încurajeze egalitatea între sexe şi nediscriminarea, să promoveze drepturile civile şi dezvoltarea societăţii civile, să sprijine intensificarea cooperării regionale, precum şi reconcilierea şi reconstrucţia şi să contribuie la dezvoltarea durabilă, la reducerea sărăciei, precum şi la un nivel înalt de protecţie a mediului în aceste ţări.

(7) În afară de aceasta, asistenţa pentru ţările candidate ar trebui să se axeze asupra adoptării şi a punerii în aplicare a întregului acquis comunitar, precum şi a respectării criteriilor de aderare; ar trebui, de asemenea, să ajute la pregătirea ţărilor candidate pentru programarea, gestionarea şi punerea în aplicare a Fondului European de Dezvoltare Regională, a Fondului de coeziune, a Fondului Social European şi a dezvoltării rurale la care vor avea acces după data aderării.

(8) Asistenţa pentru ţările potenţial candidate ar trebui să promoveze un anumit nivel de aliniere la acquis-ul comunitar şi de apropiere faţă de criteriile de aderare, precum şi operaţiuni similare cu cele care vor deveni disponibile pentru ţările candidate în cadrul componentelor IPA referitoare la dezvoltarea regională, dezvoltarea resurselor umane şi dezvoltarea rurală.

(9) Pentru a garanta consecvenţa, complementaritatea şi concentrarea asistenţei, coerenţa şi coordonarea acţiunilor realizate într-o anumită ţară în cadrul diferitelor componente IPA ar trebui să fie asigurată la nivelul de planificare multianuală prevăzut la articolul 6 din Regulamentul IPA.

(10) Comisia şi ţările beneficiare ar trebui să semneze acorduri-cadru în vederea stabilirii principiilor cooperării lor în cadrul prezentului regulament.

(11) Trebuie să se specifice în mod clar care dintre metodele de gestionare prevăzute în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind Regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (2) se aplică în legătură cu fiecare dintre componente în conformitate cu Regulamentul IPA.

(12) În special, întrucât Regulamentul IPA prevede asistenţă în contextul procesului de preaderare, pentru punerea sa în aplicare trebuie utilizată o gestionare descentralizată a fondurilor, după caz, în scopul de a îmbunătăţi însuşirea gestionării asistenţei de către ţările beneficiare. Cu toate acestea, ar trebui să fie posibilă utilizarea unei gestionări centralizate, în comun şi repartizate atunci când este nevoie.

(13) În situaţia unei gestionări descentralizate, trebuie să fie specificate clar rolurile şi obligaţiile respective ale Comisiei şi ale ţărilor beneficiare. Dispoziţiile privind ţările beneficiare ar trebui să fie incluse în acordurile-cadru, în acordurile sectoriale sau în acordurile de finanţare.

(14) Este necesară stabilirea unor norme detaliate pentru gestionarea financiară a fondurilor în conformitate cu Regulamentul IPA, în funcţie de metoda de gestionare care urmează să fie utilizată pentru punerea în aplicare a asistenţei. Obligaţiile ţărilor beneficiare în această privinţă ar trebui să fie prevăzute în acordurile-cadru, în acordurile sectoriale sau în acordurile de finanţare.

(15) În afară de evaluarea generală a Regulamentului IPA prevăzută la articolul 22 din acesta, asistenţa furnizată în conformitate cu Regulamentul IPA ar trebui să fie monitorizată şi evaluată periodic. În special, programele ar trebui să facă obiectul unei evaluări de către comitete de monitorizare speciale, iar punerea în aplicare generală a asistenţei acordate în temeiul Regulamentului IPA ar trebui să fie controlată în mod periodic.

(16) Vizibilitatea programelor de asistenţă IPA şi efectele lor asupra cetăţenilor ţărilor beneficiare sunt de o importanţă primordială pentru asigurarea unei conştientizări publice a acţiunilor UE şi pentru a crea o imagine consecventă a măsurilor respective în toate ţările beneficiare, în conformitate cu planul de acţiune al Comisiei pentru îmbunătăţirea comunicării privind Europa, Cartea albă a Comisiei privind o politică europeană de comunicare şi strategia de comunicare privind extinderea pentru 2005-2009.

(17) Întrucât Regulamentul IPA se aplică începând cu 1 ianuarie 2007, normele Comisiei pentru punerea în aplicare a regulamentului menţionat anterior trebuie, la rândul lor, să se aplice începând cu aceeaşi dată de 1 ianuarie 2007.

(18) Dispoziţiile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului IPA,

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

PARTEA I

DISPOZIŢII COMUNE

TITLUL I

PRINCIPIILE ŞI CADRUL GENERAL AL ASISTENŢEI

CAPITOLUL I

Obiect şi principii

Articolul 1

Obiectul

Prezentul regulament instituie normele de punere în aplicare ce reglementează furnizarea de către Comunitate a asistenţei de preaderare instituite de Regulamentul (CE) nr. 1085/2006 al Consiliului (IPA), „Regulamentul IPA”.

Articolul 2

Definiţii

În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiţii:

1. „ţară beneficiară”: orice ţară menţionată în anexa I sau anexa II la Regulamentul IPA;

2. „pachetul de extindere”: un set de documente prezentat în fiecare an Consiliului şi Parlamentului European de către Comisie, a cărui parte strategică şi politică cuprinde revizuirile, după caz, ale parteneriatelor de aderare şi ale parteneriatelor europene, rapoartele periodice pentru fiecare ţară şi documentul de strategie al Comisiei. Un cadru financiar indicativ multianual completează pachetul;

3. „acord-cadru”: un acord încheiat între Comisie şi ţara beneficiară şi care se aplică tuturor componentelor IPA, stabilind principiile cooperării între ţara beneficiară şi Comisie în temeiul prezentului regulament;

4. „acord sectorial”: un acord referitor la o anumită componentă IPA, elaborat, după caz, de Comisie şi de ţara beneficiară şi care stabileşte dispoziţiile relevante care trebuie respectate şi care nu sunt cuprinse în acordul-cadru sau acordurile de finanţare aplicabile ţării în cauză;

5. „acord de finanţare”: un acord anual sau multianual încheiat între Comisie şi ţara beneficiară, în urma unei decizii de finanţare din partea Comisiei prin care este aprobată contribuţia comunitară la un program sau o operaţiune care fac parte din domeniul de aplicare a prezentului regulament;

6. „neregulă”: orice încălcare a unei dispoziţii din normele şi contractele aplicabile care decurge dintr-un act sau omisiune a unui operator economic şi care are sau ar avea efectul de a aduce prejudicii bugetului general al Uniunii Europene prin introducerea unei cheltuieli nejustificate în bugetul general;

7. „exerciţiu financiar”: de la 1 ianuarie la 31 decembrie;

8. „beneficiar final”: organismul sau întreprinderea, din sectorul public sau privat, care răspunde de iniţierea sau de iniţierea şi punerea în aplicare a operaţiunilor. În contextul sistemelor de ajutoare, beneficiarii finali sunt întreprinderi publice sau private care realizează un proiect individual şi primesc ajutoare publice;

9. „contribuţie comunitară”: partea din cheltuielile eligibile care este finanţată de către Comunitate;

10. „cont în euro”: cont bancar purtător de dobândă, deschis de fondul naţional la o instituţie financiară sau la o autoritate financiară, în numele ţării beneficiare şi sub responsabilitatea acesteia, în scopul primirii plăţilor efectuate de Comisie;

11. „cheltuieli publice”: orice contribuţie publică la finanţarea operaţiunilor a cărei origine este Comunitatea Europeană sau bugetul autorităţilor publice ale ţării beneficiare şi orice contribuţie la finanţarea operaţiunilor a cărei origine este bugetul organismelor de drept public sau al asociaţiilor alcătuite din una sau mai multe autorităţi regionale sau locale sau organisme de drept public;

12. „cheltuieli totale”: cheltuielile publice şi orice contribuţie privată la finanţarea operaţiunilor.

Articolul 3

Principii ale asistenţei

Comisia asigură aplicarea principiilor următoare în cadrul asistenţei furnizate în temeiul Regulamentului IPA:

— asistenţa furnizată respectă principiile coerenţei, complementarităţii, coordonării, parteneriatului şi concentrării;

— asistenţa este conformă cu politicile UE şi favorizează alinierea la acquis-ul comunitar;

— asistenţa respectă principiile bugetare prevăzute în Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002;

— asistenţa este adaptată nevoilor identificate în procesul de extindere şi capacităţilor de absorbţie ale ţării beneficiare. Aceasta reflectă, de asemenea, experienţa acumulată în trecut;

— se încurajează puternic însuşirea programării şi a punerii în aplicare a asistenţei de către ţara beneficiară şi se asigură o vizibilitate adecvată intervenţiei UE;

— operaţiunile sunt pregătite în mod adecvat, cu obiective clare şi verificabile, care urmează să fie realizate într-o anumită perioadă de timp;

— trebuie prevenită orice discriminare bazată pe sex, rasă sau origine etnică, religie sau convingeri, handicap, vârstă sau orientare sexuală în decursul diferitelor etape ale punerii în aplicare a asistenţei;

— obiectivele asistenţei pentru preaderare sunt urmărite în cadrul dezvoltării durabile şi al promovării, de către Comunitate, a obiectivului de protecţie şi îmbunătăţire a mediului.

Articolul 4

Priorităţi ale asistenţei

Asistenţa pentru o anumită ţară beneficiară se bazează pe priorităţile identificate în documentele următoare, în cazul în care acestea există:

— parteneriatul european;

— parteneriatul pentru aderare;

— programul naţional pentru adoptarea acquis-ului;

— rapoartele şi documentul de strategie incluse în pachetul de extindere anual al Comisiei;

— acordul de stabilizare şi asociere;

— cadrul de negocieri.

Se iau în considerare şi priorităţile prevăzute în strategiile naţionale, atunci când sunt compatibile cu obiectivele de preaderare şi domeniul de aplicare prevăzut în Regulamentul IPA.

CAPITOLUL II

Cadrul general al punerii în aplicare

Articolul 5

Documente indicative de planificare multianuală

(1) Documentul indicativ de planificare multianuală asigură coerenţa şi complementaritatea necesare între componentele IPA într-o anumită ţară beneficiară. Documentul reflectă, în special, principiile prevăzute la articolul 9.

(2) În conformitate cu dispoziţiile articolului 20 alineatul (3) din Regulamentul IPA şi în contextul consultării prevăzute la articolul 6 alineatul (1) din regulamentul menţionat anterior, Comisia depune eforturi pentru a acorda suficient timp părţilor interesate relevante, inclusiv statelor membre, pentru a-şi prezenta observaţiile privind documentul.

(3) Pentru fiecare dintre ţările în cauză, documentele indicative de planificare multianuală cuprind:

(a) un istoric general, inclusiv o scurtă descriere a procesului de consultări cu ţara beneficiară şi în cadrul acesteia;

(b) descriere a obiectivelor de cooperare ale Uniunii Europene în ţara respectivă;

(c) evaluare consolidată a aspectelor problematice, a necesităţilor şi a importanţei relative a priorităţilor asistenţei;

(d) prezentare a cooperării din trecut şi din prezent a Uniunii Europene, care să includă o analiză a necesităţilor şi a capacităţii de absorbţie, şi a lecţiilor învăţate, precum şi a activităţilor relevante ale celorlalţi donatori, atunci când aceste informaţii sunt disponibile;

(e) pentru fiecare componentă, o descriere a modului în care evaluarea consolidată menţionată la litera (c) de mai sus este transpusă în opţiuni strategice, precum şi o descriere a principalelor sectoare din ţara în cauză care au fost alese pentru a primi asistenţă, însoţită de o descriere a rezultatelor preconizate;

(f) alocările financiare indicative pentru principalele domenii de intervenţie din cadrul fiecărei componente IPA.

(4) Programele regionale şi orizontale pot constitui obiectul unor documente separate şi specifice de planificare multianuală indicative, cu mai mulţi beneficiari.

Articolul 6

Programele multianuale sau anuale

(1) Documentele indicative de planificare multianuală sunt puse în aplicare prin programe multianuale sau, în funcţie de componentă, programe anuale, astfel cum se prevede la articolul 7 din Regulamentul IPA.

(2) Programele multianuale sau programele anuale sunt formate din documente înaintate de ţara beneficiară sau elaborate de Comisie în cazul programelor regionale şi orizontale şi adoptate de Comisie. Programele prezintă un ansamblu coerent de axe prioritare, orice măsuri sau operaţiuni adecvate, precum şi o descriere a contribuţiei financiare necesare pentru punerea în aplicare a strategiilor definite în documentele indicative de planificare multianuală.

Programele sunt subîmpărţite în axe prioritare, fiecare dintre acestea definind un obiectiv global care trebuie atins şi care, în funcţie de componenta IPA avută în vedere, trebuie pus în aplicare prin măsuri, care pot să fie subîmpărţite în operaţiuni, sau direct prin operaţiuni.

Operaţiunile cuprind un proiect sau un grup de proiecte pus în aplicare de Comisie, iniţiat sau iniţiat şi pus în aplicare de unul sau mai mulţi beneficiari finali, pe baza cărora se pot îndeplini obiectivele măsurii şi/sau se poate îndeplini axa prioritară la care se raportează.

(3) În conformitate cu articolul 20 din Regulamentul IPA, părţile interesate relevante, inclusiv statele membre, sunt consultate în cursul procesului de programare, conform dispoziţiilor prevăzute în partea II. Comisia şi/sau ţara beneficiară depun eforturi pentru a acorda suficient timp părţilor interesate să îşi prezinte observaţiile în acest context.

Articolul 7

Acorduri-cadru şi acorduri sectoriale

(1) Comisia şi ţara beneficiară încheie un acord-cadru, pentru a stabili şi conveni asupra regulilor de cooperare privind asistenţa financiară acordată de CE ţării beneficiare. După caz, acordul-cadru poate fi completat printr-un acord sectorial sau prin mai multe acorduri sectoriale cu dispoziţii specifice privind anumite componente.

(2) Asistenţa în temeiul Regulamentului IPA poate fi furnizată ţării beneficiare numai după încheierea şi intrarea în vigoare a acordului-cadru prevăzut la alineatul (1).

În cazul în care a fost încheiat un acord sectorial cu ţara beneficiară, asistenţa în temeiul Regulamentului IPA poate fi acordată, în cadrul componentei IPA vizate de acordul sectorial, numai după intrarea în vigoare a acordului-cadru şi a acordului sectorial.

Prin derogare de la primul paragraf, atunci când nu s-a încheiat un acord-cadru sau atunci când acordul-cadru în vigoare, încheiat conform Regulamentelor (CEE) nr. 3906/89 (3), (CE) nr. 1267/1999 (4), (CE) nr. 1268/1999 (5), (CE) nr. 2500/2001 (6) sau (CE) nr. 2666/2000 (7) ale Consiliului, nu prevede dispoziţiile minime menţionate la alineatul (3), aceste dispoziţii minime se stabilesc în acordurile de finanţare.

(3) Acordul-cadru include, în special, dispoziţii privind:

(a) regulile generale în domeniul asistenţei financiare comunitare;

(b) stabilirea structurilor şi a autorităţilor necesare pentru gestionare şi menţionate la articolele 21, 32 şi 33, precum şi orice alte organisme specifice relevante;

(c) responsabilităţile comune ale structurilor, ale autorităţilor şi ale organismelor menţionate anterior, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 22, 23, 24, 25, 26, 28 şi 29;

(d) cerinţele şi condiţiile privind controlul pentru: (i) acreditarea şi monitorizarea acreditării ordonatorului de credite naţional de către responsabilul competent în materie de acreditare, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 12 şi 15; (ii) acreditarea şi monitorizarea acreditării structurii de execuţie de către ordonatorul de credite naţional, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 13 şi 16; (iii) delegarea, de către Comisie, a competenţelor în materie de gestionare, în conformitate cu principiile prevăzute la articolele 11, 14 şi 17;

(e) întocmirea unei declaraţii anuale de asigurare de către ordonatorul de credite naţional, în conformitate cu articolul 27;

(f) norme privind achiziţiile publice, în conformitate cu Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 şi Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002 al Comisiei (8) de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE, Euratom) nr. 1605/2002;

(g) încetarea programelor în conformitate cu articolele 47 şi 56;

(h) definiţiile neregulii, în conformitate cu articolul 2, ale fraudei, precum şi definiţia corupţiei active şi pasive, conform celor prevăzute în legislaţia comunitară; obligaţia ţării beneficiare de a lua măsuri preventive adecvate împotriva corupţiei active şi pasive, măsuri antifraudă şi acţiuni corective; normele privind recuperarea fondurilor în caz de neregulă sau fraudă;

(i) recuperările şi corecţiile şi ajustările financiare, în conformitate cu articolele 49 şi 50;

(j) normele privind supravegherea, controlul şi auditul efectuate de Comisie şi de Curtea Europeană de Conturi;

(k) normele privind taxele, drepturile vamale şi alte taxe fiscale;

(l) cerinţele de informare şi de publicitate.

(4) După caz, poate fi încheiat un acord sectorial referitor la o anumită componentă IPA şi care să completeze acordul-cadru. Fără a aduce atingere dispoziţiilor prevăzute în acordul-cadru, acordul sectorial cuprinde dispoziţii detaliate şi specifice privind gestionarea, evaluarea şi controlul componentei în cauză.

(5) Într-o anumită ţară beneficiară, acordul-cadru este aplicabil tuturor acordurilor de finanţare în conformitate cu dispoziţiile articolului 8.

În cazul în care există, acordul sectorial referitor la o anumită componentă este aplicabil tuturor acordurilor de finanţare încheiate în cadrul componentei în cauză.

Articolul 8

Decizii şi acorduri de finanţare

(1) Deciziile Comisiei de adoptare a unor programe multianuale sau anuale îndeplinesc cerinţele necesare pentru a constitui decizii de finanţare în conformitate cu articolul 75 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(2) Atunci când decizia de finanţare necesită acest lucru, Comisia şi ţara beneficiară în cauză încheie un acord de finanţare. Acordurile de finanţare pot fi încheiate pe o bază anuală sau multianuală în conformitate cu articolul 39.

(3) Fiecare program constituie o parte integrantă a acordului de finanţare.

(4) Acordurile de finanţare prevăd:

(a) dispoziţii prin care ţara beneficiară acceptă asistenţa comunitară şi îşi exprimă acordul cu privire la regulile şi procedurile privind plăţile acordate în cadrul asistenţei respective;

(b) modalităţile de gestionare a asistenţei, inclusiv metodele şi responsabilităţile corespunzătoare punerii în aplicare a programului anual sau multianual şi/sau a operaţiunilor;

(c) dispoziţii privind stabilirea şi actualizarea periodică, de către ţara beneficiară, a unei foi de parcurs cu referinţe şi termene-limită indicative în vederea realizării descentralizării fără controale ex ante de către Comisie, după cum este menţionat la articolele 14 şi 18.

TITLUL II

NORME COMUNE DE PUNERE ÎN APLICARE

CAPITOLUL I

Principii

Articolul 9

Coerenţa punerii în aplicare a asistenţei

(1) Asistenţa în temeiul Regulamentului IPA este coerentă şi coordonată în cadrul fiecărei componente IPA, precum şi între acestea, atât la nivelul planificării, cât şi la cel al programării.

(2) Trebuie evitate orice suprapuneri între acţiuni prevăzute de componente diferite şi nu se finanţează nici o cheltuială în mai mult de o operaţiune.

Articolul 10

Principii generale de punere în aplicare a asistenţei

(1) Cu excepţia cazului în care se dispune altfel la alineatele (2), (3) şi (4), gestionarea descentralizată, prin care Comisia încredinţează gestionarea anumitor acţiuni ţării beneficiare, păstrând însă responsabilitatea finală generală pentru execuţia generală a bugetului în conformitate cu articolul 53c din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 şi cu dispoziţiile relevante din Tratatele CE, se aplică punerii în aplicare a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA.

În sensul asistenţei în temeiul Regulamentului IPA, gestionarea descentralizată cuprinde cel puţin licitaţiile, atribuirea contractelor şi plăţile.

În situaţia unei gestionări descentralizate, operaţiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispoziţiile articolului 53c din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(2) Gestionarea centralizată, conform definiţiei de la articolul 53a din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „asistenţă pentru tranziţie şi consolidarea instituţiilor”, în special pentru programe regionale şi orizontale, precum şi în cadrul componentei „cooperare transfrontalieră”. De asemenea, poate fi utilizată şi pentru asistenţa tehnică din cadrul oricăreia dintre componentele IPA.

În situaţia unei gestionări centralizate, operaţiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispoziţiile articolului 53 litera (a) şi ale articolelor 53a şi 54-57 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(3) Gestionarea în comun, astfel cum este definită la articolul 53d din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „asistenţă pentru tranziţie şi consolidarea instituţiilor”, în special pentru programe regionale şi orizontale şi pentru programe care implică organizaţii internaţionale.

În situaţia unei gestionări în comun cu organizaţii internaţionale, operaţiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispoziţiile articolului 53 litera (c) şi ale articolului 53d din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(4) Gestionarea repartizată, astfel cum este definită la articolul 53b din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, poate fi utilizată în cadrul componentei „cooperare transfrontalieră”, pentru programe transfrontaliere care implică state membre.

În situaţia unei gestionări repartizate cu un stat membru, operaţiunile sunt puse în aplicare în conformitate cu dispoziţiile articolului 53 litera (b), ale articolului 53b şi ale titlului II al părţii II din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

CAPITOLUL II

Sisteme de gestionare şi control

Secţiunea 1

Gestionarea descentralizată

Subsecţiunea 1

Acreditarea şi delegarea competenţelor de gestionare

Articolul 11

Cerinţe comune

(1) Înainte de a lua decizia de a delega unei ţări beneficiare competenţele de gestionare referitoare la o componentă, un program sau o măsură, Comisia se asigură că ţara în cauză îndeplineşte condiţiile menţionate la articolul 56 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, în special cu privire la sistemele de gestionare şi control stabilite, şi că acreditările prevăzute la articolele 12 şi 13 sunt în vigoare.

(2) În acest scop, sistemele de gestionare şi control instituite în ţara beneficiară trebuie să permită efectuarea de controale eficiente cel puţin în domeniile specificate în anexă. Dispoziţiile privind alte domenii prevăzute în acordurile sectoriale sau de finanţare se aplică în mod suplimentar faţă de prezentul regulament.

(3) Atunci când anumitor persoane le-a fost încredinţată responsabilitatea pentru o activitate în legătură cu gestionarea, punerea în aplicare şi controlul programelor, ţara beneficiară permite persoanelor în cauză să exercite sarcinile ce le revin cu privire la responsabilitatea respectivă, inclusiv în cazurile în care nu există o legătură ierarhică între acestea şi organismele care participă la activitatea respectivă. În special, ţara beneficiară acordă acestor persoane autoritatea de a stabili, prin modalităţi de execuţie oficiale între ele şi organismele în cauză:

(a) un sistem adecvat pentru schimbul de informaţii, inclusiv competenţa de a solicita informaţii şi dreptul de acces la documente şi la personal, la faţa locului, dacă acest lucru este necesar;

(b) normele care trebuie respectate;

(c) procedurile care trebuie aplicate.

(4) Orice alte cerinţe specifice aferente componentelor care au fost stabilite în acorduri sectoriale sau acorduri de finanţare se aplică în mod suplimentar faţă de prezentul regulament.

Articolul 12

Acreditarea ordonatorului de credite naţional şi a fondului naţional

(1) Responsabilul competent în materie de acreditare menţionat la articolul 24 este însărcinat cu acreditarea ordonatorului de credite naţional descris la articolul 25, atât în calitatea sa de responsabil al fondului naţional în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) litera (a), cât şi cu privire la capacitatea sa de a îndeplini responsabilităţile prevăzute la articolul 25 alineatul (2) litera (b). Acreditarea ordonatorului de credite naţional include şi fondul naţional descris la articolul 26.

(2) Înainte de acreditarea ordonatorului de credite naţional, responsabilul competent în materie de acreditare se asigură că cerinţele aplicabile prevăzute la articolul 11 sunt îndeplinite, pe baza unui aviz de audit elaborat de un auditor extern, independent din punct de vedere funcţional de toţi actorii din cadrul sistemelor de gestionare şi control. Avizul de audit se bazează pe verificări efectuate în conformitate cu standardele de audit acceptate la nivel internaţional.

(3) Responsabilul competent în materie de acreditare trebuie să notifice Comisiei acreditarea ordonatorului de credite naţional cel târziu la data notificării acreditării primei structuri de execuţie, conform descrierii prevăzute la articolul 13 alineatul (3). Responsabilul competent în materie de acreditare furnizează toate informaţiile suplimentare relevante cerute de Comisie.

(4) Responsabilul competent în materie de acreditare informează de îndată Comisia cu privire la orice modificări privind ordonatorul de credite naţional sau fondul naţional. Atunci când o modificare afectează ordonatorul de credite naţional sau fondul naţional în legătură cu cerinţele aplicabile prevăzute la articolul 11, responsabilul competent în materie de acreditare trimite Comisiei o evaluare a consecinţelor modificării în cauză asupra validităţii acreditării. Atunci când o astfel de modificare este substanţială, responsabilul competent în materie de acreditare notifică, de asemenea, Comisiei decizia sa cu privire la acreditare.

Articolul 13

Acreditarea structurii de execuţie

(1) Ordonatorul de credite naţional este însărcinat cu acreditarea structurilor de execuţie menţionate la articolul 28.

(2) Înainte de a acredita o structură de execuţie, ordonatorul de credite naţional se asigură că cerinţele prevăzute la articolul 11 sunt îndeplinite de structura de execuţie în cauză. Asigurarea menţionată anterior se face pe baza unui aviz de audit elaborat de un auditor extern, independent din punct de vedere funcţional de toţi actorii din cadrul sistemelor de gestionare şi control. Avizul de audit se bazează pe verificări efectuate în conformitate cu standardele de audit acceptate la nivel internaţional.

(3) Ordonatorul de credite naţional trebuie să notifice Comisiei acreditarea structurilor de execuţie şi să furnizeze toate informaţiile suplimentare relevante cerute de Comisie, inclusiv o descriere a sistemelor de gestionare şi control.

Articolul 14

Delegarea de către Comisie a competenţelor în materie de gestionare

(1) Înainte de a delega competenţele în materie de gestionare, Comisia analizează acreditările menţionate la articolele 12 şi 13 şi examinează procedurile şi structurile oricăruia dintre organismele sau autorităţile în cauză din ţara beneficiară. Această procedură poate include verificări la faţa locului efectuate de către serviciile Comisiei sau de către o firmă de audit subcontractantă.

(2) În decizia sa de delegare a competenţelor în materie de gestionare, Comisia poate stabili condiţii suplimentare pentru a se asigura de îndeplinirea cerinţelor menţionate la articolul 11. Aceste condiţii suplimentare trebuie să fie îndeplinite într-o perioadă de timp stabilită de Comisie pentru ca delegarea competenţelor de gestionare să rămână în vigoare.

(3) Decizia Comisiei privind delegarea competenţelor de gestionare prevede lista eventualelor controale ex ante care vor fi efectuate de Comisie în etapa procedurii de licitaţie pentru atribuirea de contracte, a lansării cererilor de propuneri şi a atribuirii contractelor şi subvenţiilor. Lista poate varia în funcţie de componentă sau de program. Controalele ex ante se aplică, în funcţie de componentă sau de program, până când Comisia permite gestionarea descentralizată fără controale ex ante, după cum este menţionat la articolul 18.

(4) Decizia Comisiei poate prevedea dispoziţii privind suspendarea sau retragerea delegării competenţelor în materie de gestionare cu privire la anumite organisme sau autorităţi.

Articolul 15

Retragerea sau suspendarea acreditării ordonatorului de credite naţional şi fondului naţional

(1) După delegarea competenţelor în materie de gestionare de către Comisie, responsabilul competent în materie de acreditare este însărcinat cu monitorizarea îndeplinirii permanente a tuturor condiţiilor de menţinere a acreditării şi informează Comisia despre orice modificare substanţială intervenită cu privire la acestea.

(2) În cazul în care oricare dintre cerinţele prevăzute la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită, responsabilul competent în materie de acreditare suspendă sau retrage acreditarea ordonatorului de credite naţional şi informează de îndată Comisia despre decizia sa şi cu privire la motivele acestei decizii. Responsabilul competent în materie de acreditare se asigură că cerinţele în cauză sunt din nou îndeplinite înainte de a reacorda acreditarea. Această asigurare se bazează pe un aviz de audit elaborat în conformitate cu dispoziţiile articolului 12 alineatul (2).

(3) Atunci când acreditarea ordonatorului de credite naţional este retrasă sau suspendată de către responsabilul competent în materie de acreditare, se aplică dispoziţiile prezentului alineat.

Comisia încetează orice transfer de fonduri către ţara beneficiară în perioada de timp în care acreditarea nu este în vigoare.

Pe perioada în care acreditarea nu este în vigoare toate conturile în euro sau conturile în euro aferente componentelor în cauză se blochează şi nici o plată efectuată de fondul naţional din acele conturi în euro care sunt blocate nu este considerată eligibilă pentru finanţare comunitară.

Fără a aduce atingere oricăror alte corecţii financiare, Comisia poate efectua orice corecţii financiare, astfel cum se prevede la articolul 49, referitor la ţara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerinţelor pentru delegarea de competenţe în materie de gestionare.

Articolul 16

Retragerea sau suspendarea acreditării structurilor de execuţie

(1) După delegarea de competenţe în materie de gestionare de către Comisie, ordonatorul de credite naţional este însărcinat cu monitorizarea îndeplinirii permanente a tuturor condiţiilor de menţinere a acreditării şi informează Comisia şi responsabilul competent în materie de acreditare despre orice modificare substanţială intervenită cu privire la acestea.

(2) În cazul în care oricare dintre cerinţele prevăzute la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită, ordonatorul de credite naţional suspendă sau retrage acreditarea structurii de execuţie în cauză şi informează de îndată Comisia şi responsabilul competent în materie de acreditare cu privire la decizia sa şi la motivele acestei decizii.

Ordonatorul de credite naţional se asigură că cerinţele în cauză sunt, din nou, îndeplinite înainte de a reacorda acreditarea în cauză. Această asigurare se bazează pe un aviz de audit elaborat în conformitate cu dispoziţiile articolului 13 alineatul (2).

(3) Atunci când acreditarea unei structuri de execuţie este retrasă sau suspendată de către ordonatorul de credite naţional, se aplică dispoziţiile prezentului alineat.

Comisia nu efectuează nici un transfer de fonduri către ţara beneficiară, cu privire la programele sau operaţiunile puse în aplicare de structura de execuţie în cauză, în perioada în care acreditarea este suspendată sau retrasă.

Fără a aduce atingere oricăror alte corecţii financiare, Comisia poate efectua corecţii financiare, în conformitate cu dispoziţiile articolului 49, referitor la ţara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerinţelor şi a condiţiilor pentru delegarea competenţelor în materie de gestionare.

Nici un angajament juridic nou-încheiat de structura de execuţie în cauză nu este considerat eligibil în perioada în care acreditarea nu este în vigoare.

Ordonatorul de credite naţional este însărcinat cu adoptarea oricăror măsuri de protecţie adecvate cu privire la plăţile efectuate sau contractele semnate de structura de execuţie în cauză.

Articolul 17

Retragerea sau suspendarea delegării de competenţe în materie de gestionare

(1) Comisia monitorizează îndeplinirea cerinţelor prevăzute la articolul 11.

(2) Indiferent de decizia luată de responsabilul competent în materie de acreditare de a menţine, suspenda sau retrage acreditarea ordonatorului de credite naţional sau de decizia luată de ordonatorul de credite naţional de a menţine, suspenda sau retrage acreditarea structurii de execuţie, Comisia poate retrage sau suspenda delegarea de competenţe în materie de gestionare în orice moment, în special în cazul în care oricare dintre cerinţele stipulate la articolul 11 nu este îndeplinită sau nu mai este îndeplinită.

(3) Atunci când delegarea competenţelor în materie de gestionare este retrasă sau suspendată de către Comisie, se aplică dispoziţiile prezentului alineat.

Comisia încetează efectuarea transferurilor de fonduri către ţara beneficiară.

Fără a aduce atingere oricăror alte corecţii financiare, Comisia poate efectua corecţii financiare, în conformitate cu dispoziţiile articolului 49, referitor la ţara beneficiară cu privire la neîndeplinirea de către aceasta, în trecut, a cerinţelor pentru delegarea competenţelor în materie de gestionare.

Comisia poate stipula alte consecinţe ale unei astfel de suspendări sau retrageri într-o decizie specifică.

Articolul 18

Descentralizarea fără controale ex ante de către Comisie

(1) Descentralizarea fără controale ex ante de către Comisie reprezintă obiectivul pentru punerea în aplicare a tuturor componentelor IPA în care asistenţa este pusă în aplicare pe o bază descentralizată în conformitate cu articolul 10. Termenul necesar pentru îndeplinirea acestui obiectiv poate varia în funcţie de componenta IPA în cauză.

(2) Înainte de eliminarea controalelor ex ante prevăzute în decizia Comisiei privind delegarea competenţelor de gestionare, Comisia se asigură că sistemul de gestionare şi control funcţionează în mod eficace, în conformitate cu normele comunitare şi naţionale relevante.

(3) În special, Comisia monitorizează punerea în aplicare de către ţara beneficiară a foii de parcurs incluse în acordul de finanţare, astfel cum se prevede la articolul 8 alineatul (4) litera (c), care poate prevedea o renunţare progresivă la diferite tipuri de controale ex ante.

(4) Comisia ia în considerare în mod corespunzător rezultatele obţinute de ţara beneficiară în acest context, în special cu privire la furnizarea asistenţei şi la procesul de negociere.

Articolul 19

Măsuri antifraudă

(1) Ţările beneficiare asigură anchetarea şi prelucrarea eficientă a cazurilor în care există suspiciuni de fraudă şi nereguli şi asigură funcţionarea unui mecanism de control şi raportare echivalent celui menţionat în Regulamentul (CE) nr. 1828/2006 al Comisiei (9). În cazul unor suspiciuni de fraudă sau neregulă, Comisia trebuie să fie informată de îndată.

(2) De asemenea, ţările beneficiare iau toate măsurile adecvate pentru a preveni şi a combate orice practici de corupţie activă sau pasivă în price etapă a procedurii de achiziţii publice sau de acordare a subvenţiilor sau pe durata executării contractelor respective.

Articolul 20

Pista de audit

Ordonatorul de credite naţional asigură disponibilitatea informaţiilor relevante în scopul de a asigura, în orice moment, o pistă de audit suficient de detaliată. Aceste informaţii cuprind documente justificative privind autorizarea cererilor de plată, înregistrarea contabilă şi executarea plăţilor aferente cererilor respective, precum şi prelucrarea avansurilor, a garanţiilor şi a datoriilor.

Subsecţiunea 2

Structuri şi autorităţi

Articolul 21

Desemnare

(1) Ţara beneficiară desemnează următoarele organisme şi autorităţi:

(a) un coordonator IPA naţional;

(b) un coordonator strategic pentru componenta „dezvoltare regională” şi pentru componenta „dezvoltare a resurselor umane”;

(c) un responsabil competent în materie de acreditare;

(d) un ordonator de credite naţional;

(e) un fond naţional;

(f) o structură de execuţie pentru fiecare componentă IPA sau program;

(g) o autoritate de audit.

(2) Ţara beneficiară asigură separarea adecvată a funcţiilor organismelor şi ale autorităţilor menţionate la literele (a)-(g) de la alineatul (1), în conformitate cu articolul 56 alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002.

(3) Comisia încredinţează competenţe în materie de gestionare ţării beneficiare, în conformitate cu articolul 14 din prezentul regulament, numai după ce organismele şi autorităţile menţionate la alineatul (1) au fost desemnate şi instituite.

Articolul 22

Funcţiile şi responsabilităţile coordonatorului IPA naţional

(1) Ţara beneficiară numeşte un coordonator IPA naţional. Acesta este un înalt funcţionar din guvernul sau administraţia publică a ţării beneficiare, care asigură coordonarea generală a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA.

(2) Coordonatorul IPA naţional are, în special, următoarele atribuţii:

(a) asigură parteneriatul între Comisie şi ţara beneficiară, precum şi o legătură strânsă între procesul general de aderare şi utilizarea asistenţei în temeiul Regulamentului IPA;

(b) îşi asumă întreaga responsabilitate pentru: — coerenţa şi coordonarea programelor prevăzute în temeiul prezentului regulament; — programarea anuală, la nivel naţional, pentru componenta „asistenţă pentru tranziţie şi consolidarea instituţiilor”; — coordonarea participării ţării beneficiare la programele transfrontaliere relevante, atât împreună cu statele membre, cât şi cu alte ţări beneficiare, precum şi la programe transnaţionale, interregionale sau de bazin maritim în temeiul altor instrumente comunitare. Coordonatorul IPA naţional poate delega sarcinile referitoare la această coordonare unui coordonator de cooperare transfrontalieră;

(c) elaborează şi, după examinarea de către comitetul de monitorizare IPA, înaintează Comisiei rapoartele IPA anuale şi raportul IPA final privind punerea în aplicare, în conformitate cu definiţia de la articolul 61 alineatul (3), înaintând o copie a documentelor menţionate anterior ordonatorului de credite naţional.

Articolul 23

Funcţiile şi responsabilităţile coordonatorului strategic

(1) Ţara beneficiară numeşte un coordonator strategic pentru asigurarea coordonării componentei „dezvoltare regională” şi a componentei „dezvoltare a resurselor umane”, aflat sub responsabilitatea coordonatorului IPA naţional. Coordonatorul strategic este o entitate din cadrul administraţiei publică a ţării beneficiare, fără implicare directă în punerea în aplicare a componentelor în cauză.

(2) Coordonatorul strategic are, în special, următoarele atribuţii:

(a) coordonează asistenţa acordată în cadrul componentei „dezvoltare regională” şi în cadrul componentei „dezvoltare a resurselor umane”;

(b) elaborează cadrul de coerenţă strategică, după cum este definit la articolul 154;

(c) asigură coordonarea între strategiile şi programele sectoriale.

Articolul 24

Atribuţiile responsabilului competent în materie de acreditare

(1) Ţara beneficiară numeşte un responsabil competent în materie de acreditare. Acesta este un înalt funcţionar din guvernul sau administraţia publică a ţării beneficiare.

(2) Responsabilul competent în materie de acreditare este însărcinat cu acordarea, monitorizarea şi suspendarea sau retragerea acreditării ordonatorului de credite naţional şi fondului naţional, în conformitate cu articolele 12 şi 15.

Articolul 25

Funcţiile şi responsabilităţile ordonatorului de credite naţional

(1) Ţara beneficiară numeşte un ordonator de credite naţional. Acesta este un înalt funcţionar din guvernul sau administraţia publică a ţării beneficiare.

(2) Ordonatorul de credite naţional:

(a) în calitate de responsabil al fondului naţional, poartă întreaga responsabilitate pentru gestionarea financiară a fondurilor UE în ţara beneficiară; este responsabil de legalitatea şi regularitatea tranzacţiilor subiacente;

(b) este responsabil de buna funcţionare a sistemelor de gestionare şi control în temeiul Regulamentului IPA.

(3) În sensul alineatului (2) litera (a), ordonatorul de credite naţional are, în special, următoarele atribuţii:

(a) asigură regularitatea şi legalitatea tranzacţiilor subiacente;

(b) elaborează şi înaintează Comisiei declaraţiile certificate de cheltuieli şi cererile de plată; ordonatorul de credite naţional îşi asumă întreaga responsabilitate pentru exactitatea cererii de plată şi pentru transferul fondurilor către structurile de execuţie şi/sau beneficiarii finali;

(c) verifică existenţa şi corectitudinea elementelor de cofinanţare;

(d) asigură identificarea şi comunicarea imediată a oricărei nereguli;

(e) efectuează ajustările financiare necesare în legătură cu neregulile constatate, în conformitate cu dispoziţiile articolului 50;

(f) constituie punctul de contact pentru informaţiile financiare transmise între Comisie şi ţara beneficiară.

(4) În sensul alineatului 2 litera (b), ordonatorul de credite naţional are, în special, următoarele atribuţii:

(a) asigură acordarea, monitorizarea şi suspendarea sau retragerea acreditării structurilor de execuţie;

(b) asigură existenţa şi buna funcţionare a sistemelor de gestionare a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA;

(c) asigură eficacitatea şi eficienţa sistemului de control intern în ceea ce priveşte gestionarea fondurilor;

(d) elaborează rapoarte privind sistemele de gestionare şi control;

(e) asigură funcţionarea unui sistem adecvat de raportare şi informare;

(f) ia măsuri în baza constatărilor din cadrul rapoartelor de audit ale autorităţii de audit, în conformitate cu articolul 30 alineatul (1);

(g) informează de îndată Comisia, trimiţând o copie a notificării către responsabilul competent în materie de acreditare, cu privire la orice modificare semnificativă privind sistemele de gestionare şi control.

(5) În temeiul responsabilităţilor prevăzute la alineatul 2 literele (a) şi (b), ordonatorul de credite naţional elaborează o declaraţie anuală de asigurare, astfel cum este definită la articolul 27.

Articolul 26

Fondul naţional

Fondul naţional este un organism instituit în cadrul unui minister de stat din ţara beneficiară şi care dispune de competenţă bugetară centrală. Fondul naţional funcţionează ca trezorerie centrală şi este însărcinat cu gestionarea financiară a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA, sub responsabilitatea ordonatorului de credite naţional.

Fondul naţional are, în special, sarcina organizării conturilor bancare, a solicitării de fonduri de la Comisie, a autorizării transferului de fonduri primite de la Comisie către structurile de execuţie sau beneficiarii finali, precum şi sarcina raportării financiare către Comisie.

Articolul 27

Declaraţia de asigurare întocmită de ordonatorul de credite naţional

(1) În conformitate cu articolul 25 alineatul (5), ordonatorul de credite naţional emite o declaraţie anuală de gestionare, sub forma unei declaraţii de asigurare care trebuie să fie transmisă Comisiei până la data de 28 februarie a fiecărui an. El înaintează o copie a declaraţiei de asigurare către responsabilul competent în materie de acreditare.

(2) Declaraţia de asigurare este bazată pe supravegherea efectivă, de către ordonatorul de credite naţional, a sistemelor de gestionare şi control de-a lungul întregului exerciţiu financiar.

(3) Declaraţia de asigurare este elaborată conform dispoziţiilor acordului-cadru şi cuprinde:

(a) o confirmare a funcţionării eficace a sistemelor de gestionare şi control;

(b) o confirmare a legalităţii şi a regularităţii tranzacţiilor subiacente;

(c) informaţii cu privire la orice modificări ale sistemelor şi ale controalelor, precum şi elemente de informare relevante privind contabilitatea.

(4) În cazul în care confirmările cerute în conformitate cu literele (a) şi (b) de la alineatul (3) nu sunt disponibile, ordonatorul de credite naţional informează Comisia cu privire la motive şi cu privire la consecinţele posibile, precum şi cu privire la acţiunile întreprinse în vederea remedierii situaţiei şi a protejării intereselor comunitare. El înaintează o copie a acestor informaţii către responsabilul competent în materie de acreditare.

Articolul 28

Funcţiile şi responsabilităţile structurii de execuţie

(1) Pentru fiecare componentă sau program IPA, este stabilită o structură de execuţie în vederea gestionării şi a punerii în aplicare a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA.

Structura de execuţie este un organism sau un grup de organisme din cadrul administraţiei ţării beneficiare.

(2) Structura de execuţie este însărcinată cu gestionarea şi punerea în aplicare a programului (programelor) în cauză în conformitate cu principiul bunei gestionări financiare. În acest sens, ea îndeplineşte o serie de funcţii, care includ:

(a) elaborarea programelor anuale sau multianuale;

(b) monitorizarea punerii în aplicare a programelor şi orientarea activităţii comitetului de monitorizare sectorial, astfel cum este definit la articolul 59, în special prin furnizarea documentelor necesare pentru monitorizarea calităţii punerii în aplicare a programelor;

(c) elaborarea raportului sectorial anual privind punerea în aplicare şi a raportului sectorial final privind punerea în aplicare, astfel cum sunt definite la articolul 61 alineatul (1) şi, după examinarea acestora de către comitetul de monitorizare sectorial, înaintarea lor către Comisie, coordonatorul IPA naţional şi ordonatorul de credite naţional;

(d) asigurarea selecţionării operaţiunilor în vederea finanţării, precum şi a aprobării acestora, în conformitate cu criteriile şi mecanismele aplicabile programelor, şi asigurarea respectării de către acestea a normelor comunitare şi naţionale relevante;

(e) stabilirea unor proceduri de asigurare a păstrării tuturor documentelor necesare pentru asigurarea unei piste de audit adecvate, în conformitate cu articolul 20;

(f) organizarea procedurilor de licitaţie, de acordare a subvenţiilor, de acordare a contractelor, de efectuare a plăţilor către beneficiarul final, precum şi de recuperare a plăţilor de la acesta;

(g) asigurarea faptului că toate organismele implicate în punerea în aplicare a operaţiunilor menţin un sistem contabil separat sau o codificare contabilă separată;

(h) asigurarea primirii, de către fondul naţional şi ordonatorul de credite naţional, a tuturor informaţiilor necesare privind procedurile şi verificările efectuate cu privire la cheltuieli;

(i) instituirea, întreţinerea şi actualizarea sistemului de raportare şi informare;

(j) efectuarea unor verificări pentru a se asigura că cheltuielile declarate au fost efectiv suportate în conformitate cu normele aplicabile, că produsele sau serviciile au fost furnizate în conformitate cu decizia de aprobare şi că cererile de plată emise de beneficiarul final sunt corecte. Aceste verificări cuprind aspectele administrative, financiare, tehnice şi fizice ale operaţiunilor, după caz;

(k) asigurarea auditării interne a diferitelor sale organisme constitutive;

(l) asigurarea raportării neregulilor;

(m) asigurarea respectării cerinţelor de informare şi publicitate.

(3) Persoanele aflate la conducerea organismelor care constituie structura de execuţie sunt numite în mod clar şi sunt responsabile de sarcinile alocate organismelor lor respective, în conformitate cu articolul 11 alineatul (3).

Articolul 29

Funcţiile şi responsabilităţile autorităţii de audit

(1) Ţara beneficiară desemnează o autoritate de audit, independentă din punct de vedere funcţional de toţi actorii din cadrul sistemelor de gestionare şi control şi care respectă standardele de audit acceptate la nivel internaţional. Autoritatea de audit este însărcinată cu verificarea faptului că sistemele de gestionare şi control funcţionează eficace şi bine.

(2) Autoritatea de audit, sub autoritatea persoanei aflate la conducerea sa, are în special următoarele atribuţii:

(a) în decursul fiecărui an, stabileşte şi îndeplineşte un plan de audit anual care cuprinde audituri pentru verificarea următoarelor aspecte: — funcţionarea eficace a sistemelor de gestionare şi control; — fiabilitatea informaţiilor contabile furnizate Comisiei. Activitatea de audit include auditarea unui eşantion adecvat al operaţiunilor sau al tranzacţiilor, precum şi o examinare a procedurilor. Planul de audit anual este transmis ordonatorului de credite naţional şi Comisiei înainte de începutul anului în cauză;

(b) transmite următoarele: — un raport anual privind activitatea de audit, întocmit conform modelului inclus în acordul-cadru, stabilind resursele utilizate de autoritatea de audit şi cuprinzând un rezumat al oricăror vulnerabilităţi constatate cu privire la sistemele de gestionare şi control sau în concluziile referitoare la tranzacţii din auditurile efectuate în conformitate cu planul de audit anual pe parcursul perioadei anterioare de 12 luni, care se încheie la data de 30 septembrie a anului în cauză. Raportul anual privind activitatea de audit este transmis Comisiei, ordonatorului de credite naţional şi responsabilului competent în materie de acreditare până la data de 31 decembrie a fiecărui an. Primul astfel de raport cuprinde perioada de la data intrării în vigoare a prezentului regulament până la data de 30 noiembrie 2007; — un aviz anual, întocmit conform modelului prevăzut în acordul-cadru, privind funcţionarea eficace a sistemelor de gestionare şi control şi conformitatea acestora cu cerinţele prezentului regulament şi/sau orice alte acorduri încheiate între Comisie şi ţara beneficiară. Avizul este transmis Comisiei, ordonatorului de credite naţional şi responsabilului competent în materie de acreditare. Acesta va cuprinde aceeaşi perioadă şi este transmis în acelaşi termen ca şi raportul de audit anual; — un aviz privind orice situaţie finală a cheltuielilor transmisă Comisiei de ordonatorul de credite naţional, pentru încheierea oricărui program sau a oricărei părţi a acestuia. După caz, situaţia finală a cheltuielilor poate include cereri de plată sub formă de conturi transmise anual. Avizul privind orice situaţie finală a cheltuielilor este conform modelului prevăzut în anexa la acordul-cadru. Avizul vizează validitatea cererii de plată finale şi exactitatea informaţiilor financiare şi este însoţit, după caz, de un raport final de audit. Avizul este transmis Comisie şi responsabilului competent în materie de acreditare concomitent cu situaţia finală a cheltuielilor transmisă de ordonatorul de credite naţional sau în cel mult trei luni de la data la care a fost transmisă situaţia finală a cheltuielilor.

Acordurile sectoriale sau de finanţare pot stabili cerinţe specifice suplimentare privind planul de audit anual şi/sau rapoartele şi avizele menţionate la litera (b).

Referitor la metodologia activităţii, a rapoartelor şi a avizelor de audit prevăzute la prezentul articol, autoritatea de audit respectă standardele internaţionale de audit, în special cu privire la domeniile evaluării riscului, materialitatea auditului şi eşantionării. Această metodologie poate fi completată ulterior de orice orientări şi definiţii ale Comisiei, în special cu privire la o abordare generală adecvată a eşantionării, a nivelurilor de încredere şi a materialităţii.

Articolul 30

Consecinţele rapoartelor autorităţii de audit

(1) În urma primirii rapoartelor şi a avizelor menţionate la articolul 29 alineatul (2) litera (b) prima şi a doua liniuţă, ordonatorul de credite naţional:

(a) decide dacă sunt necesare îmbunătăţiri ale sistemelor de gestionare şi control, înregistrează deciziile corespunzătoare şi asigură punerea în aplicare, la timp, a acestor îmbunătăţiri;

(b) efectuează orice ajustări necesare cu privire la cererile de plată adresate Comisiei.

(2) Comisia poate decide fie să acţioneze ea însăşi ca urmare a rapoartelor şi a avizelor, de exemplu, prin iniţierea unei proceduri de corecţie financiară, fie să ceară ţării beneficiare să ia măsuri, informând ordonatorul de credite naţional şi responsabilul competent în materie de acreditare cu privire la decizia sa.

Articolul 31

Organisme specifice

În cadrul general definit de structurile şi autorităţile prevăzute la articolul 21, funcţiile descrise la articolul 28 pot fi grupate şi acordate unor organisme specifice din interiorul sau din exteriorul structurilor de execuţie desemnate iniţial. Gruparea şi acordarea funcţiilor în cauză respectă separarea adecvată a funcţiilor instituită prin Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 şi asigură faptul că responsabilitatea finală pentru funcţiile descrise la articolul menţionat anterior rămâne în sarcina structurii de execuţie desemnate iniţial. Această restructurare este formalizată prin acorduri scrise şi face obiectul unei acreditări de către ordonatorul de credite naţional şi al unei delegări a competenţelor în materie de gestionare de către Comisie.

Secţiunea 2

Alte forme de gestionare

Articolul 32

Structuri şi autorităţi implicate în cazul gestionării centralizate sau în comun

(1) În cazul unei gestionări centralizate sau în comun, ţara beneficiară desemnează un coordonator IPA naţional care acţionează ca reprezentant al ţării beneficiare în relaţia cu Comisia. Acesta asigură menţinerea unei legături strânse între Comisie şi ţara beneficiară, atât cu privire la procesul general de aderare, cât şi la asistenţa UE pentru preaderare în temeiul Regulamentului IPA.

Coordonatorul IPA naţional este însărcinat, de asemenea, cu coordonarea participării ţării beneficiare la programele transfrontaliere relevante, atât împreună cu statele membre, cât şi cu alte ţări beneficiare, precum şi la programe transnaţionale, interregionale sau de bazin maritim în temeiul altor instrumente comunitare. El poate delega sarcinile privind această din urmă responsabilitate unui coordonator de cooperare transfrontalieră.

(2) În cazul componentei „cooperare transfrontalieră”, structurile de execuţie sunt desemnate şi instituite de ţara beneficiară, în conformitate cu dispoziţiile articolului 139.

Articolul 33

Structuri şi autorităţi implicate în cazul gestionării repartizate

În cazul unor programe transfrontaliere puse în aplicare prin gestionare repartizată cu un stat membru, structurile următoare sunt instituite într-unul dintre statele membre care participă la programul transfrontalier, conform dispoziţiilor articolului 102:

— o autoritate de gestionare unică;

— o autoritate de certificare unică;

— o autoritate de audit unică.

CAPITOLUL III

Contribuţia financiară a Comunităţii Europene

Articolul 34

Eligibilitatea cheltuielilor

(1) În cazul unei gestionări descentralizate, fără a aduce atingere acreditărilor acordate de responsabilul competent în materie de acreditare şi de ordonatorul de credite naţional, contractele şi actele adiţionale semnate, cheltuielile suportate şi plăţile efectuate de autorităţile naţionale nu sunt eligibile pentru finanţare în temeiul Regulamentului IPA înainte de delegarea, de către Comisie, a competenţelor de gestionare către structurile şi autorităţile în cauză, cu excepţia cazurilor în care se dispune altfel la alineatul (2).

Data finală pentru eligibilitatea cheltuielilor este prevăzută în partea II sau în acordurile de finanţare, în cazul în care acest lucru este necesar.

(2) Asistenţa tehnică pentru sprijinirea instituirii sistemelor de gestionare şi control poate fi eligibilă înainte de delegarea iniţială a competenţelor de gestionare, pentru cheltuieli suportate după 1 ianuarie 2007.

Lansarea unor cereri de propuneri sau a unor proceduri de licitaţie poate fi, de asemenea, eligibilă înainte de delegarea iniţială a competenţelor de gestionare şi după 1 ianuarie 2007, cu condiţia ca această delegare iniţială a competenţelor să fie în vigoare în cadrul de timp definit într-o clauză de rezervă introdusă în operaţiunile sau cererile de propuneri sau de oferte în cauză şi cu condiţia aprobării prealabile a documentelor în cauză de către Comisie. Cererile de propuneri sau cererile de oferte în cauză pot fi anulate sau modificate în funcţie de decizia privind delegarea competenţelor de gestionare.

(3) Următoarele cheltuieli nu sunt eligibile în temeiul Regulamentului IPA:

(a) impozite, inclusiv taxe pe valoarea adăugată;

(b) taxe vamale, drepturi de import sau orice alte taxe;

(c) achiziţionarea, închirierea sau leasingul terenurilor şi al clădirilor existente;

(d) amenzi, penalităţi financiare şi cheltuieli de contencios;

(e) cheltuieli de exploatare;

(f) echipamente de ocazie;

(g) comisioane bancare, costuri ale garanţiilor şi taxe similare;

(h) costuri de conversie, taxe şi pierderi de schimb asociate cu oricare dintre conturile în euro specifice componentelor, precum şi alte cheltuieli pur financiare;

(i) contribuţii în natură.

(4) Cheltuielile finanţate în temeiul prezentului regulament nu constituie obiectul nici unei alte finanţări de la bugetul comunitar.

Articolul 35

Regimul încasărilor

(1) În scopul prezentului regulament, încasările includ veniturile care rezultă dintr-o operaţiune, în perioada în care este cofinanţată, din vânzări, închirieri, servicii, taxe de înscriere sau alte venituri echivalente, cu excepţia:

(a) încasărilor generate în cursul duratei de viaţă economică a investiţiilor cofinanţate în cazul investiţiilor în întreprinderi;

(b) încasărilor generate în cadrul unei măsuri de inginerie financiară, inclusiv capital de risc şi fonduri de împrumut, fonduri de garanţie, leasing;

(c) dacă este cazul, contribuţiilor sectorului privat la cofinanţarea operaţiunilor, care figurează împreună cu contribuţiile publice în tabelele financiare ale programului.

(2) Încasările definite la alineatul (1) reprezintă venit care este dedus din valoarea cheltuielilor eligibile pentru operaţiunea în cauză. Cel târziu la încheierea programului, aceste încasări sunt deduse din cheltuielile eligibile ale operaţiunii în cauză, în întregime sau proporţional, în funcţie de generarea lor în întregime sau în parte de operaţiunea cofinanţată.

(3) Prezentul articol nu se aplică:

— componentei „dezvoltare rurală”;

— infrastructurilor generatoare de încasări, conform definiţiei de la articolul 150.

Articolul 36

Proprietatea asupra dobânzii

Orice dobândă generată în oricare dintre conturile în euro specifice componentelor rămâne proprietatea ţării beneficiare. Dobânda generată de finanţarea comunitară a unui program este alocată exclusiv programului în cauză, fiind considerată ca o resursă pentru ţara beneficiară sub forma unei contribuţii publice naţionale, şi este declarată Comisiei în momentul încheierii finale a programului.

Articolul 37

Finanţarea comunitară

(1) Contribuţia financiară comunitară pentru cheltuieli din cadrul programelor multianuale sau anuale este determinată în conformitate cu alocările propuse în cadrul financiar indicativ multianual în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul IPA.

(2) Toate operaţiunile care primesc asistenţă în cadrul diferitelor componente IPA necesită contribuţii naţionale şi comunitare.

Articolul 38

Intensitatea ajutorului şi rata contribuţiei comunitare

(1) Contribuţia comunitară se calculează în funcţie de cheltuielile eligibile, astfel cum sunt definite în partea II pentru fiecare componentă IPA.

(2) Deciziile de finanţare de adoptare a programelor anuale sau multianuale pentru fiecare componentă IPA stabilesc valoarea indicativă maximă a contribuţiei comunitare şi rata maximă corespunzătoare fiecărei axe prioritare.

CAPITOLUL IV

Gestionarea financiară

Secţiunea 1

Angajamente bugetare

Articolul 39

Principii

(1) Un angajament bugetar care corespunde valorii angajamentului juridic, sub forma unui acord de finanţare cu ţara beneficiară în cauză, este adoptat pe baza deciziilor de finanţare de adoptare a programelor anuale.

(2) Deciziile de finanţare de adoptare a programelor multianuale pot prevedea încheierea unor angajamente juridice multianuale, sub forma unor acorduri de finanţare cu ţara beneficiară în cauză.

Angajamentul bugetar care corespunde valorii angajamentului juridic poate, în astfel de cazuri, să fie defalcat pe mai mulţi ani în tranşe anuale, atunci când decizia de finanţare prevede acest lucru şi luând în considerare cadrul financiar indicativ multianual. Decizia de finanţare şi acordul de finanţare corespunzătoare stabilesc această defalcare în tabele financiare adecvate.

Secţiunea 2

Norme privind gestionarea descentralizată

Articolul 40

Plăţi

(1) Plata contribuţiei comunitare de către Comisie se efectuează în limita fondurilor disponibile. În cazul programelor multianuale, fiecare plată este alocată celor mai vechi angajamente bugetare deschise ale componentei IPA în cauză.

(2) Plăţile se fac sub forma prefinanţării, a plăţilor intermediare şi a plăţii soldului final.

(3) Până la data de 28 februarie a fiecărui an, ţara beneficiară trimite Comisiei o estimare a cererilor sale de plată probabile pentru exerciţiul financiar în cauză şi pentru exerciţiul financiar următor, în legătură cu fiecare componentă sau program IPA. Comisia poate cere, după caz, o actualizare a estimării.

(4) Schimbul de informaţii privind tranzacţiile financiare între Comisie şi autorităţile şi structurile menţionate la articolul 21 se efectuează, după caz, prin mijloace electronice, pe baza unor proceduri convenite între Comisie şi ţara beneficiară.

(5) Totalul cumulat al prefinanţării şi al plăţilor intermediare nu poate depăşi 95 % din contribuţia comunitară, astfel cum a fost prevăzută în tabelul de finanţare al fiecărui program.

(6) Atunci când plafonul menţionat la alineatul (5) este atins, ordonatorul de credite naţional continuă să transmită Comisiei declaraţiile de cheltuieli certificate, precum şi informaţii cu privire la valorile recuperate.

(7) Valorile prevăzute în programele prezentate de ţara beneficiară, în declaraţiile de cheltuieli certificate, în cererile de plată şi în cheltuielile menţionate în rapoartele de punere în aplicare sunt exprimate în euro. Ţările beneficiare transformă în euro valorile cheltuielilor suportate în monedă naţională, utilizând rata contabilă lunară a monedei euro stabilită de Comisie pentru luna în care s-au înregistrat cheltuielile în conturile structurii de execuţie în cauză.

(8) Plăţile Comisiei către fondul naţional se efectuează în contul în euro, în conformitate cu dispoziţiile articolelor 41, 42, 43, 44 şi 45, precum şi în acordurile-cadru, sectoriale sau de finanţare. Se deschide câte un cont în euro pentru fiecare dintre programele IPA în cauză sau, dacă este cazul, pentru fiecare componentă IPA, şi acest cont este utilizat exclusiv pentru tranzacţii privind programul sau componenta în cauză.

(9) Ţările beneficiare asigură primirea, de către beneficiarii finali, a sumei totale a contribuţiei publice, la timp şi în mod integral. Nu se aplică nici o taxă specială sau o altă taxă cu efect echivalent care ar avea ca rezultat reducerea acestor sume pentru beneficiarii finali.

(10) Cheltuielile pot beneficia de finanţare comunitară numai dacă au fost suportate şi plătite de beneficiarul final. Cheltuielile plătite de beneficiarii finali sunt justificate prin facturi achitate sau documente contabile cu valoare probatorie echivalentă sau alte documente relevante, atunci când, conform programului, asistenţa nu este de natură financiară. Cheltuielile trebuie să fi fost certificate de ordonatorul de credite naţional.

Articolul 41

Condiţii de acceptare a cererilor de plată

Pentru aprobarea de către Comisie a unei cereri de plată este necesară îndeplinirea cerinţelor minime prevăzute la articolul 42 alineatul (1), articolul 43 alineatul (1) şi articolul 45 alineatul (1).

Articolul 42

Prefinanţare

(1) În cazul unei cereri de plată pentru plata unei prefinanţări, cerinţele minime menţionate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite naţional a notificat Comisia cu privire la deschiderea contului în euro în cauză;

(b) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare şi de ordonatorul de credite naţional sunt în vigoare şi delegarea competenţelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă;

(c) acordul de finanţare corespunzător a intrat în vigoare.

(2) Plăţile pentru prefinanţare reprezintă o anumită pondere procentuală din contribuţia comunitară la programul în cauză, astfel cum este specificat în partea II a prezentului regulament. În cazul programelor multianuale, prefinanţarea poate fi fracţionată pe mai multe exerciţii financiare.

(3) Suma totală plătită cu titlu de prefinanţare este rambursată Comisiei în cazul în care nu a fost trimisă nici o cerere de plată pentru programul în cauză în termen de 15 luni de la data efectuării de către Comisie a plăţii primei tranşe de prefinanţare. Contribuţia comunitară la programul în cauză nu este afectată de rambursarea respectivă.

(4) Suma totală pentru prefinanţare este verificată cel târziu la data de încheiere a programului. Pe întreaga durată a programului, ordonatorul de credite naţional utilizează plăţile pentru prefinanţare numai pentru plata contribuţiei comunitare la cheltuielile conforme cu prezentul regulament.

Articolul 43

Plăţi intermediare

(1) În cazul unei cereri de plată pentru o plată intermediară, cerinţele minime menţionate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite naţional a trimis Comisiei o cerere de plată şi o declaraţie de cheltuieli privind plata în cauză; declaraţia de cheltuieli este certificată de ordonatorul de credite naţional;

(b) plafoanele pentru asistenţă comunitară în cadrul fiecărei axe prioritare, astfel cum sunt acestea prevăzute de decizia de finanţare a Comisiei, au fost respectate;

(c) structura de execuţie a trimis Comisiei rapoartele sectoriale anuale privind punerea în aplicare, menţionate la articolul 61 alineatul (1), inclusiv cel mai recent;

(d) autoritatea de audit a trimis Comisiei, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) litera (b) prima şi a doua liniuţă, cel mai recent raport anual privind activitatea de audit şi avizul privind conformitatea sistemelor existente de gestionare şi control cu cerinţele prezentului regulament şi/sau ale oricărui acord încheiat între Comisie şi ţara beneficiară;

(e) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare şi de ordonatorul de credite naţional sunt în vigoare şi delegarea competenţelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă.

Dacă una sau mai multe dintre condiţiile menţionate la prezentul alineat nu sunt îndeplinite, ţara beneficiară ia, la cererea Comisiei şi în cadrul de timp stabilit de Comisie, toate măsurile necesare pentru remedierea situaţiei.

(2) Dacă se constată că normele aplicabile nu au fost respectate sau că fondurile comunitare au fost utilizate în mod abuziv, Comisia poate reduce plăţile intermediare către ţara beneficiară sau le poate suspenda în mod temporar, în conformitate cu dispoziţiile articolului 46. Comisia informează în mod corespunzător ţara beneficiară cu privire la acest lucru.

(3) Suspendarea sau reducerea plăţilor intermediare respectă principiul proporţionalităţii şi nu aduce atingere deciziilor de conformitate, deciziilor de verificare a conturilor şi corecţiilor financiare.

Articolul 44

Calcularea plăţilor

Plăţile sunt calculate pe baza contribuţiei comunitare la finanţarea operaţiunilor în cauză, până la concurenţa sumei obţinute aplicând cheltuielilor eligibile rata de cofinanţare prevăzută de decizia de finanţare pentru fiecare axă prioritară, sub rezerva contribuţiei comunitare maxime aferente fiecărei axe prioritare.

Articolul 45

Plata soldului final

(1) În cazul plăţii soldului final, termenul prevăzut la articolul 166 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 se aplică, şi cerinţele minime menţionate la articolul 41 sunt următoarele:

(a) ordonatorul de credite naţional a trimis Comisiei o cerere de plată finală şi o declaraţie de cheltuieli finală; declaraţia de cheltuieli finală este certificată de ordonatorul de credite naţional;

(b) structura de execuţie a trimis Comisiei rapoartele sectoriale finale pentru programul în cauză, astfel cum sunt menţionate la articolul 61 alineatul (1);

(c) autoritatea de audit a trimis Comisiei, în conformitate cu articolul 29 alineatul (2) litera (b) a treia liniuţă, un aviz privind orice declaraţie de cheltuieli finală, fundamentat de un raport de activitate final;

(d) acreditările acordate de responsabilul competent în materie de acreditare şi de ordonatorul de credite naţional sunt în vigoare, şi delegarea competenţelor de gestionare de către Comisie rămâne valabilă.

(2) Partea din angajamentele bugetare care priveşte programe multianuale încă deschise la 31 decembrie 2017, pentru care documentele menţionate la alineatul (1) nu au fost transmise Comisiei până la data de 31 decembrie 2018, este dezangajată în mod automat.

Articolul 46

Suspendarea plăţilor

(1) Comisia poate suspenda plăţile, integral sau parţial, atunci când:

(a) există o deficienţă gravă a sistemului de gestionare şi control al programului, care afectează fiabilitatea procedurii de certificare a plăţilor şi pentru care nu au fost luate măsuri de remediere; sau

(b) cheltuielile dintr-o declaraţie de cheltuieli certificată sunt legate de o neregulă gravă care nu a fost remediată; sau

(c) sunt necesare clarificări privind informaţiile conţinute în declaraţia de cheltuieli.

(2) Ţării beneficiare i se oferă posibilitatea de a-şi prezenta observaţiile într-un termen de două luni anterior adoptării de către Comisie a deciziei de suspendare în conformitate cu alineatul (1).

(3) Comisia anulează suspendarea atunci când ţara beneficiară a luat măsurile necesare pentru remedierea deficienţei, a neregulii sau a lipsei de claritate menţionate la alineatul (1).

Dacă aceste măsuri nu au fost luate de ţara beneficiară, Comisia poate decide anularea, integrală sau parţială, a contribuţiei comunitare la programul în cauză în conformitate cu articolul 51.

Articolul 47

Încheierea unui program

(1) După primirea de către Comisie a unei cereri de plată finală, un program este considerat încheiat de îndată ce se produce una dintre acţiunile următoare:

— plata soldului final datorat de Comisie;

— emiterea unui ordin de recuperare de către Comisie;

— dezangajarea unor credite de către Comisie.

(2) Încheierea unui program nu aduce atingere dreptului Comisiei de a efectua o corecţie financiară într-o etapă ulterioară.

(3) Încheierea unui program nu afectează obligaţiile ţării beneficiare de a continua să păstreze documentele aferente, în conformitate cu articolul 48.

Articolul 48

Păstrarea documentelor

Toate documentele referitoare la un anumit program sunt păstrate de ţara beneficiară timp de cel puţin trei ani după încheierea programului. Această perioadă este întreruptă în cazul unor proceduri judiciare sau la cererea motivată corespunzător a Comisiei.

Articolul 49

Corecţii financiare

(1) Pentru a asigura utilizarea fondurilor în conformitate cu normele aplicabile, Comisia aplică proceduri de verificare a conturilor sau mecanisme de corecţie financiară în conformitate cu articolul 53b alineatul (4) şi articolul 53c alineatul (2) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 şi conform specificaţiilor acordului-cadru sau ale acordurilor sectoriale, dacă acestea din urmă există.

(2) Corecţia financiară poate fi necesară în cazurile următoare:

(a) identificarea unei anumite nereguli, inclusiv a unei fraude; sau

(b) identificarea unei vulnerabilităţi sau deficienţe în cadrul sistemelor de gestionare şi control ale ţării beneficiare.

(3) În cazul în care Comisia constată că unele cheltuieli din programele reglementate de prezentul regulament au fost suportate într-un mod care încalcă normele aplicabile, Comisia decide sumele ce urmează a fi excluse de la finanţarea comunitară.

(4) Calcularea şi stabilirea acestor corecţii, precum şi recuperările corespunzătoare sunt efectuate de Comisie pe baza criteriilor şi a procedurilor prevăzute la articolele 51, 52 şi 53. Alte dispoziţii privind corecţiile financiare stipulate în acordurile sectoriale sau de finanţare se aplică în plus faţă de dispoziţiile prezentului regulament.

Articolul 50

Ajustări financiare

(1) Ordonatorul de credite naţional, care este însărcinat în primă instanţă cu anchetarea neregulilor, efectuează ajustările financiare în cazurile în care sunt constatate nereguli sau neglijenţă în operaţiuni sau în programele operaţionale, prin anularea, integral sau parţial, a asistenţei comunitare pentru operaţiunile sau programele operaţionale în cauză. Ordonatorul de credite naţional ia în considerare natura şi gravitatea neregulilor, precum şi pierderea financiară înregistrată de asistenţa comunitară.

(2) În cazul unei nereguli, ordonatorul de credite naţional recuperează asistenţa comunitară plătită beneficiarului în conformitate cu procedurile de recuperare naţionale.

Articolul 51

Criterii aplicabile corecţiilor financiare

(1) Comisia poate efectua corecţii financiare prin anularea, integral sau parţial, a contribuţiei comunitare la un program, în situaţiile menţionate la articolul 49 alineatul (2).

(2) Atunci când sunt identificate cazuri individuale de nereguli, Comisia ia în considerare natura sistemică a neregulii pentru a determina dacă trebuie aplicată o corecţie financiară forfetară sau extrapolată.

(3) Atunci când decide valoarea unei corecţii, Comisia ia în considerare natura şi gravitatea neregulii şi/sau dimensiunile şi implicaţiile financiare ale vulnerabilităţilor sau ale deficienţelor constatate în cadrul sistemului de gestionare şi control al programului în cauză.

Articolul 52

Procedura de efectuare a corecţiilor financiare

(1) Înainte de a adopta o decizie privind o corecţie financiară, Comisia informează ordonatorul de credite naţional cu privire la concluziile sale provizorii şi îi cere prezentarea unor observaţii în termen de două luni.

Atunci când Comisia propune o corecţie financiară pe baza unei extrapolări sau a unei rate forfetare, ţării beneficiare i se oferă posibilitatea de a stabili dimensiunile efective ale neregulii, prin examinarea documentelor în cauză. În acord cu Comisia, ţara beneficiară poate limita dimensiunile acestei examinări la o proporţie sau eşantion adecvat al documentelor în cauză. Cu excepţia cazurilor justificate în mod corespunzător, timpul acordat pentru această examinare nu depăşeşte o perioadă de două luni după perioada de două luni menţionată la primul paragraf.

(2) Comisia ia în considerare orice documente justificative furnizate de ţara beneficiară la termenele menţionate la alineatul (1).

(3) Comisia depune eforturi pentru a lua o decizie asupra corecţiei financiare în termen de şase luni după iniţierea procedurii, conform dispoziţiilor alineatului (1).

Articolul 53

Rambursare

(1) Orice rambursare către bugetul general al Uniunii Europene este efectuată înainte de data scadenţei indicate în ordinul de recuperare întocmit în conformitate cu articolul 72 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002. Data scadenţei este ultima zi a celei de-a doua luni următoare lunii în care a fost emis ordinul.

(2) Orice întârziere a rambursării duce la aplicarea unor penalităţi de întârziere, cu începere de la data scadenţei şi până la data rambursării efective. Rata acestor penalităţi este cu un punct procentual şi jumătate mai mare decât rata aplicată de Banca Centrală Europeană principalelor sale operaţiuni de refinanţare în prima zi lucrătoare din luna în care este cuprinsă data scadenţei.

Articolul 54

Reutilizarea contribuţiei comunitare

(1) Resursele din contribuţia comunitară care au fost anulate în conformitate cu articolul 49 sunt vărsate la bugetul comunitar, inclusiv dobânda aferentă acestora.

(2) Contribuţia anulată sau recuperată în conformitate cu articolul 50 nu poate fi reutilizată pentru operaţiunea sau operaţiunile care au constituit obiectul recuperării sau al ajustării şi nici, în cazul în care recuperarea sau ajustarea este efectuată pentru o neregulă sistemică, pentru operaţiunile existente care relevă, integral sau parţial, de axa prioritară în care s-a produs neregula sistemică.

Secţiunea 3

Norme privind gestionarea centralizată şi în comun

Articolul 55

Plăţi

(1) Plata contribuţiei comunitare de către Comisie se efectuează în limita fondurilor disponibile.

(2) În conformitate cu articolul 81 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, plăţile se efectuează pe baza prezentării dovezii că operaţiunea în cauză este în conformitate cu dispoziţiile Regulamentului IPA, ale prezentului regulament, ale contractului sau ale subvenţiei.

(3) Creditele necesare pentru acoperirea cheltuielilor, conform specificaţiilor din programele anuale, sunt puse la dispoziţie prin una sau mai multe dintre acţiunile următoare: plata întregii sume datorate, prefinanţare, una sau mai multe plăţi intermediare şi plata soldului sumelor datorate.

(4) Ori de câte ori este posibil, Comisia efectuează plăţile în euro către un cont în euro.

Articolul 56

Încheierea unui program

(1) Un program este încheiat atunci când toate contractele şi subvenţiile finanţate de acel program au încetat.

(2) După primirea unei cereri de plată finale, se consideră că un contract sau o subvenţie încetează de îndată ce se produce una dintre acţiunile menţionate la articolul 47 alineatul (1).

(3) Încetarea unui contract sau a unei subvenţii nu aduce atingere dreptului Comisiei de a efectua o corecţie financiară într-o etapă ulterioară.

CAPITOLUL V

Evaluare şi monitorizare

Articolul 57

Evaluare

(1) Evaluările au scopul de a îmbunătăţi calitatea, eficienţa şi coerenţa asistenţei furnizate din fondurile comunitare, precum şi strategia şi punerea în aplicare a programelor.

(2) Documentele indicative de planificare multianuală, astfel cum sunt descrise la articolul 5, fac obiectul unei evaluări periodice ex ante, efectuată de Comisie.

(3) Comisia poate efectua şi evaluări strategice.

(4) Programele fac obiectul unor evaluări ex ante, precum şi al unor evaluări intermediare şi, după caz, ex post, în conformitate cu dispoziţiile specifice prevăzute în cadrul fiecărei componente IPA în partea II şi la articolul 21 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 2342/2002.

(5) În timpul perioadei de punere în aplicare a unui program este efectuată cel puţin o evaluare intermediară, în special atunci când monitorizarea programului indică o abatere semnificativă de la obiectivele stabilite iniţial.

(6) Evaluarea ex post a punerii în aplicare a asistenţei este de competenţa Comisiei. Evaluarea ex post cuprinde rezultate identificabile specifice pentru componentele IPA. În cazul gestionării în comun, evaluarea ex post poate fi realizată în comun cu alţi donatori.

(7) Rezultatele evaluării ex ante şi intermediare sunt luate în considerare în ciclul de programare şi punere în aplicare.

(8) Comisia elaborează metode de evaluare care includ standarde de calitate şi utilizează indicatori obiectivi şi măsurabili.

Articolul 58

Monitorizarea în cazul gestionării descentralizate

(1) În cazul gestionării decentralizate, în termen de şase luni după intrarea în vigoare a prezentului regulament, ţara beneficiară stabileşte un comitet de monitorizare IPA, de comun acord cu coordonatorul IPA naţional şi cu Comisia, pentru a garanta coerenţa şi coordonarea punerii în aplicare a componentelor IPA.

(2) Comitetul de monitorizare IPA se asigură de eficacitatea, calitatea şi coerenţa generale ale punerii în aplicare a tuturor programelor şi operaţiunilor, în vederea îndeplinirii obiectivelor prevăzute în acordurile de finanţare şi în documentele indicative de planificare multianuală. În acest scop, se bazează pe elementele furnizate de comitetele de monitorizare sectoriale, conform dispoziţiilor articolului 59 alineatul (3).

(3) Comitetul de monitorizare IPA poate face propuneri Comisiei, coordonatorului IPA naţional şi ordonatorului de credite naţional privind orice acţiuni de asigurare a coerenţei şi a coordonării între programele şi operaţiunile puse în aplicare în cadrul diferitelor componente, precum şi privind orice măsuri corective aplicabile mai multor componente, necesare pentru a asigura îndeplinirea obiectivelor globale ale asistenţei furnizate şi îmbunătăţirea eficacităţii sale generale. El poate, de asemenea, să facă propuneri comitetului (comitetelor) de monitorizare sectoriale în cauză privind decizii referitoare la orice măsuri corective, în scopul de a asigura îndeplinirea obiectivelor programului şi de a îmbunătăţi eficacitatea asistenţei furnizate în cadrul programelor sau al componentei (componentelor) IPA în cauză.

(4) Comitetul de monitorizare IPA îşi stabileşte regulamentul de procedură în conformitate cu un mandat al comitetului de monitorizare stabilit de Comisie şi în cadrul instituţional, juridic şi financiar al ţării beneficiare în cauză.

(5) Cu excepţia cazului în care se prevede altfel în mandatul comitetului de monitorizare, stabilit de Comisie, se aplică dispoziţiile prezentului alineat.

Printre membrii comitetului de monitorizare IPA se numără reprezentanţi ai Comisiei, coordonatorul IPA naţional, ordonatorul de credite naţional, reprezentanţi ai structurilor de execuţie şi coordonatorul strategic.

Un reprezentant al Comisiei şi coordonatorul IPA naţional prezidează împreună reuniunile comitetului de monitorizare IPA.

Comitetul de monitorizare IPA se întruneşte cel puţin o dată pe an. Pot fi convocate şi reuniuni intermediare, în special pe o bază tematică.

Articolul 59

Comitetele de monitorizare sectoriale în cazul gestionării descentralizate

(1) Comitetul de monitorizare IPA este asistat de comitete de monitorizare sectoriale instituite în cadrul componentelor IPA în termen de şase luni de la intrarea în vigoare a prezentului regulament, în conformitate cu dispoziţiile specifice prevăzute în partea II. Comitetele de monitorizare sectoriale corespund unor programe sau componente. Din acestea pot face parte reprezentanţi ai societăţii civile, după caz.

(2) Fiecare comitet de monitorizare sectorială se asigură de eficacitatea şi calitatea punerii în aplicare a programelor şi a operaţiunilor în cauză, în conformitate cu dispoziţiile specifice prevăzute pentru fiecare componentă în partea II, precum şi pentru acordurile sectoriale şi/sau de finanţare în cauză. El poate face propuneri Comisiei şi coordonatorului IPA naţional, adresând o copie a acestora ordonatorului de credite naţional, privind decizii referitoare la orice măsuri corective menite să asigure îndeplinirea obiectivelor programului şi îmbunătăţirea eficienţei asistenţei acordate.

(3) Comitetele de monitorizare sectorială răspund de activitatea desfăşurată în faţa comitetului de monitorizare IPA. În special, ele furnizează comitetului de monitorizare IPA informaţii cu privire la:

(a) progresele realizate în cadrul punerii în aplicare a programelor, pe axe prioritare şi, după caz, pe măsuri sau operaţiuni; acest lucru include rezultatele obţinute, indicatorii de execuţie financiară şi alţi factori, în vederea îmbunătăţirii punerii în aplicare a programelor;

(b) orice aspecte ale funcţionării sistemelor de gestionare şi control menţionate de autoritatea de audit, ordonatorul de credite naţional sau responsabilul competent în materie de acreditare.

Articolul 60

Monitorizarea în cazul gestionării centralizate şi în comun

În cazul unei gestionări centralizate şi în comun, Comisia poate întreprinde orice acţiuni pe care le consideră necesare pentru a monitoriza programele în cauză. În cazul gestionării în comun, aceste acţiuni pot fi îndeplinite în comun cu organizaţia (organizaţiile) internaţională (internaţionale) în cauză.

Articolul 61

Rapoartele anuale şi finale privind punerea în aplicare

(1) Structurile de execuţie elaborează un raport sectorial anual şi un raport sectorial final privind punerea în aplicare a programelor de care răspund, în conformitate cu procedurile definite în partea II pentru fiecare componentă IPA.

Rapoartele sectoriale anuale privind punerea în aplicare acoperă exerciţiul financiar. Rapoartele sectoriale finale acoperă întreaga perioadă de punere în aplicare şi pot include ultimul raport anual sectorial.

(2) Rapoartele menţionate la alineatul (1) sunt trimise coordonatorului IPA naţional, ordonatorului de credite naţional şi Comisiei, după examinarea lor de către comitetele de monitorizare sectoriale.

(3) Pe baza rapoartelor menţionate la alineatul (1), coordonatorul IPA naţional trimite Comisiei şi ordonatorului de credite naţional, după examinarea lor de către comitetul de monitorizare IPA, raportul anual şi raportul final privind punerea în aplicare a asistenţei în temeiul Regulamentului IPA.

(4) Raportul anual privind punerea în aplicare menţionat la alineatul (3), care este transmis până la data de 31 august a fiecărui an şi pentru prima dată în 2008, sintetizează diferitele rapoarte anuale sectoriale elaborate pentru diferitele componente şi include informaţii cu privire la:

(a) progresele realizate în cadrul punerii în aplicare a asistenţei comunitare, referitor la priorităţile stabilite în documentul indicativ de planificare multianuală şi diferitele programe;

(b) execuţia financiară a asistenţei comunitare.

(5) Raportul final privind punerea în aplicare, menţionat la alineatul (3), acoperă întreaga perioadă de punere în aplicare şi poate include ultimul raport anual menţionat la alineatul (4).

CAPITOLUL VI

Publicitate, vizibilitate

Articolul 62

Informare şi publicitate

(1) În cazul gestionării centralizate şi în comun, informaţiile cu privire la programe şi operaţiuni sunt furnizate de Comisie, cu asistenţa coordonatorului IPA naţional, după caz. În cazul gestionării descentralizate şi în toate cazurile în ceea ce priveşte programele sau părţi de programe din cadrul componentei „cooperare transfrontalieră” care nu este pusă în aplicare prin gestionare repartizată, ţara beneficiară şi coordonatorul IPA naţional furnizează informaţii privind programele şi operaţiunile şi asigură publicitatea acestora. În cazul gestionării repartizate, statele membre, ţările beneficiare şi autoritatea de gestionare menţionată la articolul 103 furnizează informaţii privind programele şi operaţiunile şi asigură publicitatea acestora. Informaţiile sunt destinate cetăţenilor şi beneficiarilor, în scopul evidenţierii rolului Comunităţii şi al asigurării transparenţei.

(2) În cazul gestionării descentralizate, structurile de execuţie sunt însărcinate cu organizarea publicării listei beneficiarilor finali, denumirilor operaţiunilor şi valorii fondurilor comunitare alocate operaţiunilor. Ele se asigură că beneficiarii finali sunt informaţi de faptul că acceptarea finanţării constituie şi o acceptare a includerii lor pe lista beneficiarilor destinată publicării. Toate datele personale incluse pe listă sunt prelucrate în conformitate cu cerinţele Regulamentului (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European şi al Consiliului (10).

(3) În conformitate cu articolul 90 din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002, Comisia publică informaţiile relevante cu privire la contracte. Comisia publică rezultatele procedurii de licitaţie în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene, pe site-ul EuropeAid şi prin orice alte mijloace de informare adecvate, în conformitate cu procedurile contractuale aplicabile acţiunilor externe ale Comunităţii.

Articolul 63

Vizibilitate

(1) Comisia şi autorităţile naţionale, regionale sau locale competente ale ţărilor beneficiare convin o serie coerentă de activităţi pentru punerea la dispoziţie şi publicarea, în ţările beneficiare, a informaţiilor cu privire la asistenţa acordată în temeiul Regulamentului IPA.

Procedurile pentru punerea în aplicare a acestor activităţi sunt specificate în acordurile sectoriale sau de finanţare.

(2) Punerea în aplicare a activităţilor menţionate la alineatul (1) constituie responsabilitatea beneficiarilor finali şi este finanţată din fondurile alocate programelor sau operaţiunilor în cauză.

PARTEA II

DISPOZIŢII SPECIFICE

TITLUL I

COMPONENTA „ASISTENŢĂ PENTRU TRANZIŢIE ŞI CONSOLIDAREA INSTITUŢIILOR”

CAPITOLUL I

Obiectul asistenţei şi eligibilitatea

Articolul 64

Domenii de asistenţă

(1) Asistenţa din cadrul acestei componente poate fi acordată ţărilor beneficiare, în special în următoarele domenii:

(a) consolidarea instituţiilor democratice şi a statului de drept;

(b) promovarea şi protecţia drepturilor şi a libertăţilor fundamentale cuprinse în Carta europeană a drepturilor fundamentale;

(c) reforma administraţiei publice;

(d) realizarea reformelor în domeniul justiţiei şi al afacerilor interne, precum reforma sistemului juridic, a poliţiei, a procuraturii, a aparatului judiciar, a sistemului penitenciarelor, precum şi a vămilor şi a controalelor la frontieră, acordând o atenţie deosebită combaterii mai eficiente a corupţiei, a criminalităţii organizate, a terorismului şi a imigraţiei ilegale, dar şi instituirii unor sisteme informatice în aceste domenii;

(e) modernizarea cadrului normativ, inclusiv prin sprijinirea investiţiilor în vederea dotării corespunzătoare a instituţiilor esenţiale, a căror infrastructură sau capacitate de monitorizare şi punere în aplicare a legislaţiei trebuie consolidată;

(f) crearea sau consolidarea sistemelor de control financiar;

(g) consolidarea economiei de piaţă, în special prin sprijinirea eforturilor de organizare internă ale actorilor economici şi prin sprijinirea directă a activităţilor economice, inclusiv prin acordarea de asistenţă sectorului privat şi de ajutor pentru restructurarea industrială, precum şi prin diversificarea economiei, modernizarea sectoarelor cheie şi îmbunătăţirea anumitor domenii;

(h) dezvoltarea societăţii civile şi a dialogului între organismele guvernamentale şi neguvernamentale, în scopul promovării democraţiei, a statului de drept, a drepturilor omului, a respectării şi a protejării minorităţilor, precum şi a dialogului cu societatea civilă;

(i) iniţierea dialogului social ca element al bunei guvernări şi în vederea promovării unor condiţii de muncă corecte şi echitabile;

(j) promovarea de măsuri vizând integrarea, reconcilierea şi întărirea încrederii minorităţilor, la toate nivelurile societăţii;

(k) politica de mediu, bazată pe un nivel ridicat de protecţie, pe promovarea principiului „cine poluează plăteşte”, utilizarea durabilă a resurselor naturale, eficienţa energetică, surse regenerabile şi adoptarea progresivă a politicii comunitare în toate domeniile care includ schimbări climatice;

(l) îmbunătăţirea accesului întreprinderilor mici şi mijlocii şi al administraţiilor publice la diferite mecanisme financiare;

(m) consolidarea capacităţilor instituţionale în domeniul siguranţei nucleare, al gestionării deşeurilor radioactive şi al protecţiei împotriva radiaţiilor, în conformitate cu acquis-ul comunitar şi cele mai bune practici ale Uniunii Europene;

(n) sprijinirea participării la programele comunitare, în special la cele al căror obiectiv este creşterea gradului de conştientizare a cetăţeniei europene, şi pregătirea în vederea participării în cadrul agenţiilor comunitare.

(2) În afară de domeniile acoperite la alineatul (1), se poate acorda asistenţă, în cadrul acestei componente, ţărilor beneficiare enumerate în anexa II la Regulamentul IPA, pentru următoarele domenii:

(a) în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) litera (b) din Regulamentul IPA, dezvoltare socială, economică şi teritorială, cuprinzând, inter alia, investiţii în favoarea dezvoltării regionale, a dezvoltării resurselor umane şi a dezvoltării rurale;

(b) eliminarea obstacolelor din calea incluziunii sociale şi sprijinirea unor pieţe ale muncii inclusive, în special prin acţiuni menite să îmbunătăţească nivelul de viaţă, combaterea şomajului şi potenţarea resurselor umane;

(c) sprijin pentru sectoare şi servicii productive, precum şi pentru îmbunătăţirea infrastructurilor legate de întreprinderi;

(d) adaptarea, reforma sau, după caz, instituirea unor sisteme educaţionale şi a unor sisteme de formare profesională;

(e) îmbunătăţirea accesului la reţelele de transport, informaţii, energie şi la alte reţele, precum şi a interconectării acestora;

(f) reforma sistemelor de asistenţă medicală;

(g) îmbunătăţirea sistemelor de informaţii şi comunicaţii.

Articolul 65

Forme de asistenţă

(1) Asistenţa din cadrul acestei componente poate fi acordată, în special, prin:

(a) măsuri de cooperare administrativă în scopul formării şi al schimbului de informaţii, care implică participarea experţilor din sectorul public trimişi de statele membre sau de organizaţii internaţionale, în special prin intermediul proiectelor de înfrăţire instituţională („twinning”), al proiectelor de înfrăţire instituţională parţială („twinning light”) şi al TAIEX;

(b) asistenţă tehnică;

(c) investiţii în infrastructura de reglementare, inclusiv în favoarea instituţiilor multilaterale externe independente, în special în vederea sprijinirii alinierii cu normele şi standardele Uniunii Europene. Aceste investiţii sunt destinate principalelor instituţii de reglementare şi au la bază o strategie clară de reformă a administraţiei publice şi de aliniere cu acquis-ul;

(d) programe de subvenţionare;

(e) mecanisme financiare pentru pregătirea proiectelor;

(f) punerea în aplicare a mecanismelor de finanţare în cooperare cu instituţiile financiare;

(g) sprijin bugetar, în conformitate cu dispoziţiile articolului 15 alineatul (1) din Regulamentul IPA.

(2) Pentru ţările beneficiare enumerate în anexa II la Regulamentul IPA, asistenţa din cadrul acestei componente poate fi, de asemenea, acordată prin măsuri şi acţiuni similare cu cele prevăzute pentru componentele „dezvoltare regională”, „dezvoltare a resurselor umane” şi „dezvoltare rurală”, inclusiv prin operaţiuni de tip investiţii.

(3) Asistenţa poate fi utilizată şi pentru acoperirea costurilor contribuţiei comunitare la misiunile, iniţiativele sau organizaţiile internaţionale care acţionează în interesul ţării beneficiare, inclusiv a costurilor administrative.

Articolul 66

Eligibilitatea cheltuielilor

(1) Cheltuielile din cadrul acestei componente sunt eligibile în cazul în care au fost suportate ulterior semnării contractelor de achiziţii publice, a contractelor