3.

Creanțele financiare se clasifică în negociabile și nenegociabile. O creanță este negociabilă în cazul în care proprietatea asupra ei poate fi ușor transferată de la o unitate la alta prin livrare sau andosare sau poate fi ușor compensată în cazul instrumentelor financiare derivate. În timp ce orice instrument financiar poate fi tranzacționat, instrumentele negociabile sunt concepute pentru a fi tranzacționate în cadrul unei burse organizate sau extrabursier, deși tranzacționarea efectivă nu este o condiție necesară pentru negociabilitate. Tabel Categorii de instrumente CATEGORII DE ACTIVE Categoria Descrierea caracteristicilor principale 1. Numerar Dețineri de bancnote și monede metalice în euro și alte monede aflate în circulație care sunt folosite în mod obișnuit pentru efectuarea plăților 2. Credite cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la cinci ani inclusiv/peste cinci ani Dețineri de active financiare create atunci când creditorii împrumută fonduri debitorilor, care nu sunt dovedite prin documente sau care sunt dovedite prin documente nenegociabile. Acest post include și active sub formă de depozite constituite de agenți raportori. BCN pot solicita, de asemenea, defalcarea totală în funcție de sector pentru acest post. 1. Acest post include: (a) credite acordate gospodăriilor populației și instituțiilor fără scop lucrativ în serviciul gospodăriilor populației, defalcate în: (i) credite pentru consum (credite acordate pentru finanțarea în special a consumului personal de bunuri și servicii). Creditul pentru consum acordat întreprinderilor individuale/asociațiilor de persoane fără personalitate juridică se include în această categorie dacă IFM raportoare știe că împrumutul este utilizat cu preponderență pentru consumul personal; (ii) credite pentru locuințe (credite acordate în scopul investirii în locuințe pentru utilizare proprie sau pentru închiriere, inclusiv în scopul construirii sau în scopul renovării locuințelor). Acestea cuprind credite garantate cu proprietăți rezidențiale care sunt folosite în scopul achiziționării de locuințe, precum și alte credite pentru achiziționarea de locuințe efectuată pe baza unei garanții personale sau garantate cu alte forme de active. Creditele pentru locuințe acordate întreprinderilor individuale/asociațiilor de persoane fără personalitate juridică sunt incluse în această categorie, cu excepția cazului în care IFM raportoare știe că locuința este utilizată cu preponderență pentru dezvoltarea afacerilor, caz în care se raportează ca „alte credite din care, acordate întreprinderilor individuale/asociațiilor de persoane fără personalitate juridică”; (iii) altele (credite acordate cu alte destinații decât pentru consum sau pentru locuințe, cum ar fi pentru dezvoltarea afacerilor, consolidarea datoriilor, finanțarea educației etc.). Această categorie poate include creditele pentru consum acordate întreprinderilor individuale/asociațiilor de persoane fără personalitate juridică (a se vedea anexa II partea 3) dacă nu sunt raportate la categoria „credite pentru consum”. În afară de cazul în care se aplică condițiile de raportare redusă, o poziție de tipul „din care” trebuie raportată, identificând separat în cadrul acestei categorii creditele acordate întreprinderilor individuale (a se vedea anexa II partea 3); (b) creanțe aferente cardurilor de credit În sensul prezentului regulament, această categorie cuprinde creditele acordate gospodăriilor populației sau societăților nefinanciare fie prin intermediul cardurilor cu debit amânat, și anume carduri pentru credite de oportunitate, astfel cum sunt definite mai jos, fie prin intermediul cardurilor de credit, și anume carduri pentru credite de oportunitate și pentru credite extinse. Creanțele aferente cardurilor de credit sunt înregistrate în conturi de card speciale și, prin urmare, nu sunt evidențiate în conturile curente sau cele cu facilitate de descoperit de cont. Creditul de oportunitate este definit ca fiind creditul acordat cu o dobândă de 0 % în perioada dintre data tranzacțiilor de plată efectuate cu cardul pe parcursul unui ciclu de facturare și data la care soldurile debitoare din cadrul acestui ciclu de facturare specific devin exigibile. Creditul extins este definit ca fiind creditul acordat după datele închiderii ciclurilor de facturare anterioare, adică sumele debitelor din conturile de card care nu au fost decontate atunci când acest lucru a fost posibil pentru prima dată, pentru care se percep rate ale dobânzii sau rate ale dobânzii ierarhizate de regulă mai mari de 0 %. Deseori, trebuie plătite rate minime lunare pentru rambursarea, cel puțin parțială, a creditului extins. Contrapartida acestor forme de credit este entitatea responsabilă în final de rambursarea sumelor neachitate în conformitate cu acordul contractual, care coincide cu titularul cardului, în cazul cardurilor pentru uz personal, dar nu și în cazul cardurilor utilizate de societățile comerciale; (c) Credite reînnoibile automat (revolving) și credite acordate pe descoperit de cont (overdrafts) Creditele reînnoibile automat au toate caracteristicile următoare: (i) debitorul poate utiliza sau retrage fonduri într-o limită de credit anterior aprobată, fără a notifica în prealabil creditorul; (ii) valoarea creditului disponibil poate crește și descrește pe măsură ce fondurile sunt împrumutate și rambursate; (iii) creditul poate fi utilizat în mod repetat; (iv) nu există obligația rambursării regulate a fondurilor. Creditele reînnoibile automat includ sumele obținute printr-o linie de credit și nerambursate încă (sumele neachitate). O linie de credit este un acord între un creditor și un debitor care permite debitorului să ia avansuri, pe parcursul unei perioade definite și într-o anumită limită, și să le ramburseze oricând înainte de o dată stabilită. Sumele disponibile printr-o linie de credit care nu au fost trase sau care au fost deja rambursate nu trebuie încadrate la niciuna din categoriile de posturi din bilanț. Descoperitul de cont reprezintă un sold debitor al unui cont curent. Atât creditele reînnoibile automat, cât și creditele acordate pe descoperit de cont exclud creditele acordate prin intermediul cardurilor de credit. Suma totală datorată de către debitor trebuie raportată, indiferent dacă aceasta se încadrează sau nu în limita convenită în prealabil între creditor și debitor cu privire la valoarea și/sau perioada maximă a creditului; (d) credite sindicalizate (contracte de credit individuale, la care participă mai multe instituții în calitate de creditori). Creditele sindicalizate acoperă numai cazurile în care debitorul știe, din contractul de credit, că acesta este acordat de mai mulți creditori. În scopuri statistice, numai sumele acordate efectiv de creditori (nu neapărat liniile de credit în totalitate) sunt considerate credite sindicalizate. Creditul sindicalizat este de obicei aranjat și coordonat de o instituție (deseori denumită „manager principal”) și este de fapt acordat de diferiții participanți la sindicat. Toți participanții, inclusiv instituția manager principal, raportează partea lor din creditul acordat debitorului, și nu instituției manager principal, în activele bilanțiere; (e) depozite, astfel cum sunt definite la categoria 9 de pasiv; (f) leasing financiar acordat terților Leasingul financiar reprezintă un contract prin care proprietarul unui bun de folosință îndelungată (denumit în continuare „locatorul”) împrumută acest activ unui terț (denumit în continuare „locatar”) pentru mare parte sau chiar pentru întreaga durată de viață economică a activului în schimbul unor rate regulate care corespund prețului bunului, la care se adaugă o dobândă. Se presupune că în fapt locatarul beneficiază de toate avantajele care decurg din folosirea bunului și suportă toate costurile și riscurile asociate proprietății. În scopuri statistice, leasingul financiar este considerat ca fiind un credit acordat de locator locatarului care permite locatarului să achiziționeze bunul de folosință îndelungată. Activele (bunurile de folosință îndelungată) care au fost împrumutate locatarului nu se înregistrează în bilanț; (g) credite neperformante care nu au fost încă rambursate sau scoase din evidențele contabile Valoarea totală a creditelor care nu au fost plătite la scadență sau care au fost identificate în orice alt fel ca fiind compromise parțial sau total, în conformitate cu definiția „stării de nerambursare” de la articolul 178 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (h) deținerile de titluri de valoare nenegociabile Dețineri de titluri de natura datoriei care nu sunt negociabile și care nu pot fi tranzacționate pe piețele secundare; (i) credite tranzacționate Creditele care au devenit de facto negociabile sunt clasificate la postul de activ „credite”, cu condiția să nu existe o dovadă a tranzacționării pe piața secundară. În caz contrar, acestea trebuie clasificate ca titluri de natura datoriei (categoria 3); (j) creanțe subordonate sub formă de depozite sau credite Creanțele subordonate conferă o creanță subsidiară asupra instituției emitente, care poate fi exercitată numai după satisfacerea tuturor celorlalte creanțe care au un grad de prioritate mai înalt, de exemplu, depozite/credite, atribuindu-le anumite caracteristici ale titlurilor de participație. În scopuri statistice, creanțele subordonate se clasifică fie la „credite”, fie la „titluri de natura datoriei” conform naturii instrumentului financiar. Având în vedere că deținerile IFM care constau în toate formele de creanțe subordonate sunt, în prezent, grupate într-o singură cifră în scopuri statistice, această cifră trebuie să fie încadrată la postul de active „titluri de natura datoriei” deoarece creanțele subordonate sunt constituite în principal sub forma titlurilor de valoare și mai puțin sub forma creditelor; (k) creanțe în temeiul contractelor de deport (reverse repo) sau de împrumut de titluri de valoare garantate cu numerar Contrapartida numerarului plătit în schimbul titlurilor de valoare achiziționate de agenții raportori la un anumit preț cu angajamentul ferm de a revinde aceleași titluri de valoare sau titluri de valoare similare la un preț stabilit la o dată ulterioară prestabilită, sau împrumutul de titluri de valoare garantat cu numerar (a se vedea categoria de pasive 9.4). În sensul acestui sistem de raportare, defalcarea creditelor în funcție de garanțiile reale imobiliare include valoarea totală a creditelor în curs care sunt colateralizate în conformitate cu articolul 199 alineatele (2)-(4) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, cu o rată a creditelor în curs/garanțiilor egală cu 1 sau mai mică de 1. Dacă agenții raportori nu aplică aceste reguli, determinarea creditelor care se includ în această defalcare se bazează pe abordarea aleasă pentru respectarea cerințelor de capital. 2. Următorul post nu este considerat a fi credit: Credite acordate în contul unor terți Creditele acordate în contul unor terți, și anume creditele acordate în contul terților sau creditele fiduciare sunt creditele acordate în numele unei părți (denumită în continuare „mandatar”) în contul unui terț (denumit în continuare „mandant”). În scopuri statistice, creditele acordate în contul terților nu trebuie să fie înregistrate în bilanțul mandatarului atunci când riscurile și beneficiile asociate proprietății asupra fondurilor revin mandantului. Mandantul suportă riscurile și păstrează beneficiile asociate proprietății atunci când: (a) mandantul își asumă riscul de credit aferent creditului, adică mandatarul este responsabil numai de gestionarea administrativă a creditului; sau (b) investiția mandantului este garantată împotriva pierderilor, în cazul în care mandatarul ar intra în lichidare, adică creditul acordat în contul terților nu face parte din activele mandatarului care pot fi distribuite în caz de faliment. 3. Titluri de natura datoriei Titlurile de natura datoriei, care sunt instrumente financiare negociabile care servesc drept dovadă a existenței datoriei, sunt tranzacționate în mod obișnuit pe piețele secundare sau pot fi compensate pe piață și nu conferă deținătorului niciun drept de proprietate asupra instituției emitente. Acest post include: (a) titluri de valoare care conferă deținătorului dreptul necondiționat la un venit fix sau determinat prin contract sub formă de plăți de cupoane și/sau a unei sume fixe stabilite la o anumită dată sau date sau începând de la data definită la momentul emisiunii; (b) creditele care au devenit negociabile pe o piață organizată, și anume creditele tranzacționate, cu condiția să existe dovezi de tranzacționare pe piața secundară, incluzând existența formatorilor de piață, precum și cotarea frecventă a activului financiar, după cum se poate constata din diferența dintre prețul oferit la cumpărare și cel oferit la vânzare. În caz contrar, acestea trebuie clasificate la postul de active „credite” [a se vedea, de asemenea, „credite tranzacționate” la categoria 2 subpunctul (i)]; (c) creanțe subordonate sub formă de titluri de natura datoriei (a se vedea, de asemenea, „creanțe subordonate sub formă de depozite sau credite” la categoria 2j). Titlurile de valoare împrumutate în cadrul operațiunilor de împrumut de titluri de valoare sau vândute în cadrul unui contract de report rămân înregistrate în bilanțul proprietarului inițial (și nu sunt înregistrate în bilanțul achizitorului temporar) atunci când există un angajament ferm de răscumpărare a titlurilor, și nu doar opțiunea de a face acest lucru. Atunci când achizitorul temporar vinde titlurile de valoare primite, această vânzare trebuie să fie înregistrată ca tranzacție cu titluri de valoare simplă (outright transaction) și trebuie evidențiată în bilanțul achizitorului temporar ca o poziție negativă în portofoliul de titluri de valoare. 3a/3b/3c Titlurile de natura datoriei cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani Aceste posturi includ: (a) titluri de natura datoriei negociabile cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; (b) credite care au devenit negociabile pe o piață organizată, și anume creditele tranzacționate care sunt clasificate ca titluri de natura datoriei, cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; (c) creanțe subordonate sub formă de titluri de natura datoriei cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani. 4. Participații Participațiile reprezintă drepturi de proprietate asupra societăților sau cvasisocietăților; acestea sunt creanțe asupra valorii reziduale după ce toate celelalte creanțe au fost plătite. Acest post include acțiuni cotate și necotate și alte participații. 5. Acțiuni/unități ale fondurilor de investiții Acțiunile sau unitățile de fond emise de fondurile de investiții, care sunt organisme de plasament colectiv care investesc în active financiare și/sau nefinanciare, în măsura în care obiectivul acestora constă în investirea capitalului colectat de la public. Acest post include acțiuni/unități de fond ale FPM emise de FPM în temeiul articolului 2 din prezentul regulament și acțiuni/unități emise de fonduri de investiții non-FPM [astfel cum sunt definite la articolul 1 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 1073/2013 (BCE/2013/38). 6. Active nefinanciare (inclusiv active fixe) Active corporale sau necorporale, altele decât activele financiare. Acest post include locuințe, alte clădiri și construcții civile, mașini și echipamente, obiecte de valoare și produse de proprietate intelectuală precum software pentru computere și baze de date. 7. Alte active Postul „alte active” reprezintă postul rezidual în activul bilanțier, fiind definit ca „active care nu sunt incluse în altă parte”. BCN pot solicita raportarea subpozițiilor specifice incluse în acest post. Alte active pot cuprinde: (a) poziții de instrumente financiare derivate cu valoare de piață pozitivă brută În scopuri statistice, aici sunt incluse instrumentele financiare derivate care trebuie să fie înregistrate în bilanț și care trebuie raportate într-un post separat de tip „din care” cu o defalcare în funcție de sector (FMP/Non-FPM) și cu o defalcare din punct de vedere geografic (teritoriul național/zona euro exclusiv teritoriul național/restul lumii); (b) sume brute de primit cu privire la posturile în curs de lămurire Posturile în curs de lămurire sunt solduri de active din bilanțul IFM care nu sunt înregistrate în numele clienților, dar care au totuși legături cu fondurile clienților, de exemplu, fonduri aflate în așteptarea plasamentului, transferului sau decontării; (c) sume brute de primit cu privire la posturile de tranzit Posturile de tranzit reprezintă fonduri, de obicei aparținând clienților, care sunt în curs de a fi transferate între IFM. Acestea cuprind cecuri și alte forme de plată care au fost trimise în vederea încasării la alte IFM; (d) dobândă acumulată de primit aferentă creditelor În conformitate cu principiul general al contabilității de angajament, dobânda de primit aferentă creditelor se înregistrează în bilanț pe măsură ce se acumulează, adică pe bază de angajament, și nu atunci când este efectiv încasată, adică pe bază de numerar. Dobânda acumulată aferentă creditelor se înregistrează la valoarea brută în categoria „alte active”. Dobânda acumulată se exclude din valoarea depozitului la care se referă și trebuie raportată ca un post separat de tipul „din care”; (e) dobânda acumulată aferentă deținerilor de titluri de natura datoriei; (f) dividende de primit; (g) sume de primit care nu au legătură cu activitatea principală a IFM; (h) contrapartidă de activ a monedelor metalice emise de stat (numai bilanțurile BCN). „Alte active” exclud instrumentele financiare care iau forma unor active financiare (incluse în cadrul altor posturi din bilanț), anumite instrumente financiare care nu iau forma activelor financiare, precum garanțiile, angajamentele, creditele administrate și creditele acordate în contul terților (înregistrate în afara bilanțului), și activele nefinanciare (incluse în categoria 6).

CATEGORII DE PASIVE Categoria Descrierea caracteristicilor principale 8. Bancnote și monede metalice aflate în circulație Categoria de pasiv „bancnote și monede metalice aflate în circulație” reprezintă „bancnote și monede metalice aflate în circulație” emise sau autorizate de autoritățile monetare. Această categorie include bancnotele emise de BCE și BCN. Monedele metalice aflate în circulație nu reprezintă un element de pasiv al IFM din statele membre din zona euro, ci un element de pasiv al administrației centrale. Cu toate acestea, monedele metalice fac parte din agregatele monetare și, în consecință, sunt înregistrate la categoria „bancnote și monede metalice aflate în circulație”. Contrapartida acestui element de pasiv trebuie să fie inclusă la „alte active”. 9. Depozite Sumele (acțiuni, depozite sau altele) datorate creditorilor de agenții raportori și care îndeplinesc caracteristicile descrise în anexa I partea 1 secțiunea 1, cu excepția celor care provin din emisiunea de titluri de valoare negociabile sau de acțiuni/unități de fond ale FPM. În sensul sistemului de raportare, această categorie este defalcată în depozite overnight, depozite la termen, depozite rambursabile după notificare și contracte de report: (a) depozite și credite „Depozitele” includ și „creditele” ca elemente de pasiv ale IFM. În termeni conceptuali, creditele reprezintă sumele primite de IFM care nu sunt structurate sub formă de „depozite”. SEC 2010 face distincția între „credite” și „depozite” în funcție de partea care ia inițiativa și anume, dacă este debitorul, reprezintă un credit, iar dacă este creditorul, reprezintă un depozit. În cadrul sistemului de raportare, „creditele” nu sunt recunoscute ca o categorie separată în pasivul bilanțier. În schimb, soldurile care sunt considerate „credite” trebuie să fie înregistrate, fără a se face o diferențiere, la postul „pasive sub formă de depozite”, cu excepția cazului în care sunt reprezentate de instrumente negociabile. Acest lucru este conform cu definiția pentru „pasive sub formă de depozite” menționată anterior. Creditele către IFM care sunt înregistrate ca „pasive sub formă de depozite” trebuie să fie defalcate în funcție de cerințele sistemului de raportare, adică în funcție de sector, de instrument, de monedă și de scadență. Creditele sindicalizate primite de agenții raportori intră în această categorie; (b) instrumente de natura datoriei nenegociabile Instrumentele de natura datoriei nenegociabile emise de agenții raportori sunt în general înregistrate ca „pasive sub formă de depozite”. Instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori, care ulterior devin negociabile și pot fi tranzacționate pe piețele secundare, ar trebui să fie reclasificate ca „titluri de natura datoriei”; (c) depozite de garanție (marje) Depozitele de garanție (marje) efectuate în cadrul contractelor privind instrumente financiare derivate ar trebui înregistrate ca „pasive sub formă de depozite” dacă reprezintă garanții în numerar depuse la IFM și dacă acestea rămân în proprietatea deponentului și sunt rambursabile acestuia la încetarea contractului. În principiu, marjele primite de agentul raportor trebuie să fie înregistrate numai ca „pasive sub formă de depozite” în măsura în care IFM primesc fonduri disponibile liber pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase; dacă o parte a marjei primite de IFM trebuie să fie transferată altui participant la piața de instrumente derivate, de exemplu, casei de compensare, numai partea care rămâne la dispoziția IFM ar trebui să fie înregistrată, în principiu, ca „pasive sub formă de depozite”. Practicile de piață curente complexe pot face dificilă identificarea marjelor efectiv rambursabile, deoarece diferitele tipuri de marje sunt înregistrate în același cont fără a se face o diferențiere între acestea, sau a marjelor care oferă IFM resurse pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. În aceste cazuri, se acceptă înregistrarea acestor marje la „alte pasive” sau la „pasive sub formă de depozite”; (d) solduri alocate În funcție de practica națională, „soldurile alocate” referitoare la, de exemplu, contractele de leasing sunt înregistrate ca pasive sub formă de depozite la „depozite la termen” sau la „depozite rambursabile după notificare” în funcție de scadență/dispozițiile din contractul de bază; (e) acțiuni emise de IFM Acțiunile emise de IFM se clasifică ca depozite, în loc de capital și rezerve, în cazul în care: (i) există o relație economică de tip debitor-creditor între IFM emitentă și deținător, indiferent de orice drepturi de proprietate asupra acestor acțiuni; și (ii) acțiunile pot fi transformate în numerar sau rambursate fără restricții sau penalități semnificative. O perioadă notificată nu este considerată o restricție semnificativă. În plus, aceste acțiuni trebuie să respecte următoarele condiții: — reglementările naționale aplicabile nu conferă IFM emitente niciun drept necondiționat de a refuza rambursarea acțiunilor sale; — acțiunile au „valoare certă”, adică, în condiții normale, acestea vor fi rambursate la valoarea lor nominală; — în cazul insolvenței IFM, deținătorii acțiunilor acesteia nu sunt supuși din punct de vedere juridic nici obligației de a acoperi obligațiile exigibile în plus față de valoarea nominală a acțiunilor, adică participarea acționarilor la capitalul subscris, nici altor obligații oneroase suplimentare. Subordonarea acțiunilor față de oricare alt instrument emis de IFM nu poate fi calificată drept obligație oneroasă suplimentară. Perioadele notificate pentru conversia acestor acțiuni în numerar se utilizează pentru a clasifica aceste acțiuni în conformitate cu defalcarea în funcție de perioada notificată în cadrul categoriei de instrumente „depozite”. Aceste perioade notificate se aplică, de asemenea, la determinarea ratei rezervelor minime obligatorii în conformitate cu articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 1745/2003 (BCE/2003/9). Orice acțiuni alocate în legătură cu creditele acordate IFM trebuie clasificate ca pasive sub formă de depozite, având aceeași defalcare în funcție de scadența inițială ca și creditul de bază, și anume ca „depozite la termen” sau „depozite rambursabile după notificare”, în funcție de dispozițiile privind scadența din contractul de creditare de bază. Când sunt deținute de IFM, aceste acțiuni emise de IFM și clasificate ca depozite în loc de capital și rezerve se clasifică de către IFM care le deține drept credite, în activul bilanțier; (f) pasive din securitizare Contrapartida creditelor și/sau altor active care au făcut obiectul unei securitizări, dar care sunt încă recunoscute în bilanțul statistic. Următorul post nu este tratat ca un depozit: Fondurile (depozitele) primite în contul unor terți nu se înregistrează în bilanțul statistic al IFM (a se vedea „credite acordate în contul unor terți” la categoria 2). 9.1. Depozite overnight Depozitele convertibile în numerar și/sau transferabile la cerere prin cec, ordin bancar, debitare sau prin mijloace similare, fără întârzieri, restricții sau penalități semnificative. Acest post include: (a) solduri (purtătoare sau nepurtătoare de dobândă) care pot fi transformate imediat în numerar, la cerere sau la încheierea activității în ziua următoare celei în care a fost făcută cererea, fără restricții sau penalități semnificative, dar care nu sunt transferabile; (b) solduri (purtătoare sau nepurtătoare de dobândă) reprezentând sume preplătite în contextul monedei electronice „pe suport material” (de tip hardware) sau al monedei electronice de tip software, de exemplu, carduri preplătite; (c) credite de rambursat până la încheierea activității în ziua următoare celei în care s-a acordat creditul. 9.1a Depozite transferabile Depozitele transferabile sunt acele depozite din categoria „depozite overnight” care sunt direct transferabile la cerere pentru efectuarea de plăți către agenții economici prin mijloace de plată folosite în mod obișnuit, precum transfer credit și debitare directă, posibil și prin card de credit sau card de debit, tranzacții cu monedă electronică, cecuri sau prin mijloace similare, fără întârzieri, restricții sau penalități semnificative. Depozitele transferabile nu includ depozitele care pot fi folosite numai pentru retrageri de numerar și/sau depozitele ale căror fonduri pot fi retrase sau transferate numai prin intermediul unui alt cont al aceluiași proprietar. 9.2. Depozite la termen Depozitele netransferabile care nu pot fi transformate în numerar înainte de un termen fix prestabilit sau care pot fi transformate în numerar înainte de termenul convenit numai dacă deținătorul plătește penalități. Sunt incluse, de asemenea, depozite de economii cu dobândă reglementată pentru care criteriul legat de scadență nu este important; acestea trebuie clasificate la banda de scadență „peste doi ani”. Produsele financiare care sunt reînnoite automat la scadență trebuie să fie clasificate în funcție de scadența cea mai apropiată în timp. Deși depozitele la termen pot prezenta posibilitatea de a fi rambursate înainte de termen în urma unei notificări prealabile sau pot fi rambursate la cerere sub rezerva plății unor penalități, aceste caracteristici nu sunt considerate importante din punctul de vedere al clasificării. 9.2a/9.2b/9.2c Depozite la termen cu scadența până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani Aceste posturi includ pentru fiecare defalcare în funcție de durată: (a) solduri plasate la termen cu scadența până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani care nu sunt transferabile și nu pot fi transformate în numerar înainte de scadență; (b) solduri plasate la termen cu scadența până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate înainte de termen în urma unei notificări prealabile; dacă notificarea a fost făcută, aceste solduri trebuie să fie clasificate la 9.3a sau la 9.3b, după caz; (c) solduri plasate la termen cu scadența până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate la cerere sub rezerva plății unor penalități; (d) plăți în marjă efectuate în cadrul contractelor privind instrumente financiare derivate care încetează în termen de un an/între un an și doi ani/mai mare de doi ani, reprezentând garanții în numerar plasate în vederea protejării împotriva riscului de credit, dar rămase în proprietatea deponentului și rambursabile acestuia la încetarea contractului; (e) credite, care fie sunt dovedite prin documente nenegociabile, fie nu sunt dovedite prin documente, cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; (f) titluri de natura datoriei nenegociabile emise de IFM cu o scadență inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; (g) creanțe subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; (h) pasive din securitizare Contrapartida creditelor și/sau altor active care au făcut obiectul unei securitizări, dar care sunt încă recunoscute în bilanțul statistic. Prin convenție, aceste pasive sunt alocate defalcării în funcție de scadența „cu scadența inițială peste doi ani”. În plus, depozitele cu scadența inițială la peste doi ani includ: solduri (indiferent de scadență) pentru care ratele dobânzii și/sau termenii și condițiile sunt specificate în legislația națională și care sunt concepute spre a fi deținute în scopuri specifice, de exemplu, finanțare pentru locuințe, care intervin după o perioadă de doi ani chiar dacă, din punct de vedere tehnic, pot fi rambursate la cerere. 9.3. Depozite rambursabile după notificare Depozite netransferabile, fără termen, care nu pot fi transformate în numerar decât după expirarea unei perioade notificate; înainte de expirarea perioadei notificate transformarea în numerar nu este posibilă sau este posibilă numai cu plata unor penalități. Acestea includ depozite care, deși din punct de vedere legal pot să fie lichidate la cerere, sunt supuse unor penalități și restricții în conformitate cu practicile naționale (clasificate la banda de scadență „până la trei luni inclusiv”) și conturi de investiții fără perioadă notificată sau scadență convenită, dar care prevăd condiții de retragere restrictive (clasificate la banda de scadență „peste trei luni”). 9.3a/9.3b Depozite rambursabile după notificare la cel mult trei luni de la notificare/la mai mult de trei luni de la notificare, din care, la mai mult de doi de la notificare Aceste posturi includ: (a) solduri plasate fără scadență convenită, care pot fi retrase numai în urma unei perioade notificate de până la trei luni inclusiv/de mai mult de trei luni, din care mai mult de doi ani; dacă este posibilă rambursarea înainte de expirarea acelei perioade notificate (sau chiar la cerere), aceasta implică plata unei penalități; și (b) solduri plasate la termen, netransferabile, dar care presupun o notificare de până la trei luni/de mai mult de trei luni, din care mai mult de doi ani, pentru a putea fi rambursate anticipat. În plus, depozitele rambursabile după notificare la cel mult trei luni de la notificare inclusiv cuprind depozite de economii la vedere netransferabile și alte depozite bancare de tip retail care, deși din punct de vedere legal pot fi rambursate la cerere, sunt supuse unor penalități semnificative. Depozitele rambursabile după notificare la peste trei luni de la notificare, din care la mai mult de doi ani de la notificare (dacă este cazul) includ conturi de investiții fără perioadă notificată sau scadență convenită, dar care cuprind dispoziții de retragere restrictive. 9.4. Contracte de report (repo) Contrapartida numerarului primit în schimbul titlurilor de valoare vândute de agenții raportori la un anumit preț, cu angajamentul ferm de răscumpărare a acelorași titluri de valoare sau a unor titluri de valoare similare la un preț stabilit la o dată ulterioară prestabilită. Sumele primite de agenții raportori în schimbul titlurilor de valoare transferate unui terț, și anume achizitorului temporar, sunt clasificate la „contracte de report” dacă există un angajament ferm de răscumpărare a titlurilor de valoare, și nu doar opțiunea de a face acest lucru. Aceasta înseamnă că agenții raportori păstrează toate riscurile și beneficiile asociate titlurilor de valoare suport al operațiunii, pe parcursul desfășurării acesteia. Următoarele variante de operațiuni de tip repo sunt clasificate la „contracte de report”: (a) sume primite în schimbul titlurilor de valoare transferate temporar unui terț sub forma unor împrumuturi de titluri de valoare garantate cu numerar; și (b) sume primite în schimbul titlurilor de valoare transferate temporar unui terț sub forma unui contract de vânzare/răscumpărare (sale/buy-back). Titlurile de valoare suport al operațiunilor de tip repo se înregistrează conform regulii de la postul 3 de activ „titluri de natura datoriei”. Operațiunile care implică transferul temporar de aur, garantate cu numerar, se regăsesc, de asemenea, incluse la acest post. 10. Acțiuni/unități de fond ale FPM Acțiuni sau unități de fond emise de FPM. A se vedea definiția din anexa I partea 1 secțiunea 2. 11. Titluri de natura datoriei emise Titluri de valoare, altele decât titlurile de participație, emise de agenții raportori, care sunt, în mod obișnuit, instrumente negociabile și tranzacționate pe piețele secundare sau care pot fi compensate pe piață și care nu conferă deținătorului vreun drept de proprietate asupra instituției emitente. Acest post include: (a) titluri de valoare care conferă deținătorului dreptul necondiționat la un venit fix sau determinat prin contract sub forma plății de cupoane și/sau a unei sume fixe stabilite la o anumită dată (sau date) sau începând de la o dată definită la momentul emisiunii; (b) instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori care, ulterior, devin negociabile, trebuie să fie reclasificate ca „titluri de natura datoriei” (a se vedea și categoria 9); (c) creanțele subordonate emise de IFM sunt tratate în același mod ca și alte datorii ale IFM în scopul statisticilor monetare și financiare. Prin urmare, creanțele subordonate emise sub forma titlurilor de valoare trebuie să fie clasificate ca „titluri de natura datoriei emise”, în timp ce creanțele subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite trebuie să fie clasificate la „pasive sub formă de depozite”. Dacă toate creanțele subordonate emise de IFM sunt identificate ca o singură sumă în scopuri statistice, această sumă trebuie să fie clasificată la poziția „titluri de natura datoriei emise” deoarece creanțele subordonate sunt constituite în principal din titluri de valoare, și nu din credite. Creanțele subordonate nu trebuie să fie clasificate la postul de pasiv „capital și rezerve”; (d) instrumente hibride. Sunt instrumente negociabile cu elemente combinate de datorii și instrumente derivate, incluzând: (i) instrumente de natura datoriei negociabile care conțin instrumente financiare derivate ca parte integrantă a acestora; (ii) instrumente negociabile a căror valoare de răscumpărare și/sau cupon este legată de evoluția unui activ suport de referință, de prețul activului sau de un alt indicator de referință pe toată durata instrumentului. 11a/11b/11c Titluri de natura datoriei cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani Aceste posturi includ pentru fiecare defalcare în funcție de durată: (a) titluri de natura datoriei negociabile emise de IFM cu o scadență inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani; și (b) creanțe subordonate emise de IFM sub formă de titluri de natura datoriei cu scadența inițială până la un an inclusiv/peste un an și până la doi ani inclusiv/peste doi ani. 11d Din care titluri de natura datoriei cu scadența inițială de până la doi ani și cu garanția de recuperare la răscumpărare a capitalului investit mai mică de 100 % Instrumentele hibride emise de IFM cu scadența inițială de până la doi ani și care la scadență pot avea o valoare de răscumpărare contractuală exprimată în moneda în care au fost emise mai mică decât suma investită inițial datorită combinației între datorie și instrumente financiare derivate. 12. Capital și rezerve În sensul sistemului de raportare, această categorie cuprinde sumele aferente emisiunii de titluri de capital de către agenții raportori către acționari sau alți proprietari, conferind deținătorului drepturi de proprietate asupra IFM și, în general, dreptul asupra unei părți din profituri și asupra unei părți din fondurile proprii în caz de lichidare. De asemenea, sunt incluse profitul (sau pierderile), astfel cum sunt înregistrate în contul de profit și pierderi, fondurile provenite din venitul nerepartizat acționarilor sau fondurile păstrate de agenții raportori în anticiparea unor eventuale plăți și obligații viitoare. În detaliu, această categorie ar include, în principiu: (a) capitalul social atras, inclusiv primele de emisiuni; (b) profitul (sau pierderile) astfel cum este înregistrat în contul de profit și pierderi; (c) venitul și cheltuielile recunoscute direct în participații; (d) fondurile provenite din venitul nerepartizat acționarilor; (e) provizioanele specifice și generale constituite pentru acoperirea creditelor, a titlurilor de valoare și a altor tipuri de active, de exemplu deducerile pentru deprecieri și pierderile din credite (pot fi înregistrate în conformitate cu normele contabile). 13. Alte pasive Postul „alte pasive” reprezintă postul rezidual al pasivului bilanțier, definită ca „pasive care nu sunt incluse în altă parte”. BCN pot solicita raportarea subpozițiilor specifice incluse în acest post. Alte pasive pot cuprinde: (a) poziții de instrumente financiare derivate cu valori de piață brute negative În scopuri statistice, instrumentele financiare derivate care trebuie să fie înregistrate în bilanț trebuie incluse aici și trebuie raportate ca un post separat de tipul „din care” cu o defalcare în funcție de sector (IFM/non-IFM) și cu o defalcare din punct de vedere geografic (teritoriul național/zona euro exclusiv teritoriul național/restul lumii); (b) sumele brute de plătit cu privire la posturile în curs de lămurire Posturile în curs de lămurire sunt solduri din bilanțul IFM care nu sunt înregistrate în numele clienților, dar care au totuși legături cu fondurile clienților, de exemplu, fonduri aflate în așteptarea plasamentului, transferului sau decontării; (c) sumele brute de plătit cu privire la posturile de tranzit Posturile de tranzit reprezintă fonduri, de obicei aparținând clienților, care sunt în curs de a fi transferate între IFM. Acestea cuprind transferuri de sume debitate din conturile clienților și alte elemente pentru care nu s-au efectuat încă plățile corespunzătoare de către agenții raportori; (d) dobânda acumulată de plătit aferentă depozitelor În conformitate cu principiul general al contabilității de angajament, dobânda de plătit aferentă depozitelor se înregistrează în bilanț pe măsură ce se acumulează, adică pe bază de angajament, și nu atunci când este efectiv plătită, adică pe bază de numerar. Dobânda acumulată aferentă depozitelor se înregistrează la valoarea brută la categoria „alte pasive”. Dobânda acumulată se exclude din valoarea depozitului la care se referă și trebuie raportată ca un post separat de tip „din care”; (e) dobânda acumulată aferentă titlurilor de natura datoriei (f) dividende de plătit; sume de plătit care nu au legătură cu activitatea principală a IFM, de exemplu sume datorate furnizorilor, impozite, salarii, contribuții sociale etc.; (g) provizioane care reprezintă obligații față de terți, de exemplu pensii și dividende; (h) plăți în marjă efectuate în cadrul contractelor privind instrumente financiare derivate Plățile în marjă (marjele) efectuate în cadrul contractelor privind instrumente financiare derivate se clasifică în mod obișnuit la „pasive sub formă de depozite” (a se vedea categoria 9). Practicile de piață curente complexe pot face dificilă identificarea marjelor efectiv rambursabile, deoarece diferitele tipuri de marje sunt înregistrate în același cont fără a se face o diferențiere între acestea, sau a marjelor care oferă IFM resurse pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. În aceste cazuri, se acceptă înregistrarea acestor marje la „alte pasive” sau la „pasive sub formă de depozite”, în funcție de practica națională; (i) sume nete de plătit în cadrul decontării ulterioare a tranzacțiilor cu titluri de valoare sau a operațiunilor de schimb valutar. „Alte pasive” pot exclude aproape toate instrumentele financiare care iau forma pasivelor financiare (incluse în cadrul altor posturi din bilanț), instrumentele financiare care nu iau forma pasivelor financiare, precum garanțiile, angajamentele, creditele administrate și creditele acordate în contul terților (înregistrate în afara bilanțului) și pasivele nefinanciare, precum elemente de capital evidențiate la pasiv (incluse la „capital și rezerve”).