REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2019/159 AL COMISIEI

din 31 ianuarie 2019

de instituire a unor măsuri de salvgardare definitive împotriva importurilor de anumite produse siderurgice

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

având în vedere Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului din 11 martie 2015 privind regimul comun aplicabil importurilor (1), în special articolul 16,

având în vedere Regulamentul (UE) 2015/755 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2015 privind regimul comun aplicabil importurilor din anumite țări terțe (2), în special articolul 13,

întrucât:

1. PROCEDURA

1.1. Măsuri provizorii

(1) La 18 iulie 2018, Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/1013 al Comisiei (3) a instituit măsuri de salvgardare provizorii cu privire la importurile de anumite produse siderurgice („regulamentul provizoriu”).

(2) Ancheta a fost deschisă din oficiu la 26 martie 2018 („avizul de deschidere”) (4) în 26 de categorii diferite de produse siderurgice, în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (UE) 2015/478 al Parlamentului European și al Consiliului și cu articolul 3 din Regulamentul (UE) 2015/755 al Parlamentului European și al Consiliului.

(3) La 28 iunie 2018, Comisia a extins gama de produse vizate de ancheta de salvgardare la două categorii suplimentare („avizul de extindere”) (5).

(4) După cum se menționează în considerentul 20 din regulamentul provizoriu, ancheta a acoperit perioada 2013-2017 (denumită în continuare „perioada examinată”).

1.2. Respectarea garanțiilor procedurale

(5) În cadrul acestei anchete, Comisia a primit 452 de răspunsuri la chestionar de la părțile interesate.

(6) Comisia a primit, de asemenea, un număr mare de observații scrise cu privire la constatările din regulamentul provizoriu, formulate de producători, producători-exportatori, importatori, utilizatori, asociații din Uniune și de autorități din țări terțe.

(7) În urma adoptării măsurilor provizorii, Comisia s-a angajat să verifice mai în detaliu informațiile (inclusiv cele mai recente date) furnizate de producătorii din Uniune în scopul determinării finale. Având în vedere numărul mare de producători cooperanți din UE, a fost imposibil din punct de vedere material să se efectueze vizite de verificare la sediile fiecărui producător din Uniune. În consecință, Comisia a optat pentru verificarea calității și fiabilității datelor prin controlarea datelor unui anumit număr de producători care au fost selectați pentru a acoperi un volum de producție suficient de mare și o gamă cât mai largă de categorii de produse care fac obiectul anchetei. Pe această bază, Comisia a verificat răspunsurile la chestionar la sediile a zece producători din Uniune, care reprezentau peste 15 % din totalul vânzărilor de produs care face obiectul anchetei din Uniune în 2017.

(8) În perioada iunie-septembrie 2018, s-au efectuat vizite de verificare la sediile următorilor producători din Uniune: — ArcelorMittal Poland S.A., Polonia; — Compañía Española de Laminación, S.L (CELSA), Spania; — Mannesmann Precision Tubes GmbH, (Salzgitter Group), Germania; — Mannesmann Stainless Tubes GmbH, (Salzgitter Group), Germania; — Marcegaglia Carbon steel Spa, Italia; — Marcegaglia Specialties Spa, Italia; — Riva Stahl GmbH, Germania; — SIJ Acroni d.o.o., Slovenia; — U. S. Steel Košice, s.r.o., Slovacia; precum și — Ugitech SA, Franța.

(9) Pentru a obține cele mai recente informații pentru determinările sale finale, la 7 septembrie 2018, Comisia a solicitat asociațiilor de producători din Uniune să prezinte un set actualizat de date privind categoriile de produse care fac obiectul anchetei.

(10) În temeiul articolului 5 din Regulamentul (UE) 2015/478 și al articolului 3 din Regulamentul (UE) 2015/755, au fost audiate toate părțile interesate care au depus în termenul limită o solicitare în acest sens în cadrul acestei audieri. La 12, 13 și 14 septembrie și la 1 octombrie 2018, Comisia a organizat 93 de sesiuni individuale de audiere, în cadrul cărora 150 de părți interesate și-au exprimat punctul de vedere.

(11) Observațiile transmise în termenele stabilite de părțile interesate, în scris sau oral, în timpul sesiunilor de audiere au fost analizate în mod corespunzător și luate în considerare, după caz.

2. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR SAU DIRECT CONCURENT

(12) Produsul în cauză este reprezentat de anumite produse siderurgice aparținând celor 28 de categorii de produse siderurgice definite în avizul de deschidere menționat anterior, astfel cum a fost modificat prin avizul de extindere, luate împreună. Aceste categorii de produse fac obiectul măsurilor tarifare impuse de SUA în temeiul secțiunii 232 din Legea privind extinderea comerțului din 1962 (denumite în continuare „măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232”).

2.1. O definiție a unui singur grup

(13) Comisia a stabilit definiția produsului care face obiectul anchetei de salvgardare în considerentele 11-17 din regulamentul provizoriu, în care a prezentat o motivare detaliată în sprijinul analizei globale, având în vedere relațiile strânse dintre toate categoriile de produse care fac obiectul anchetei.

(14) După publicarea regulamentului provizoriu, mai multe părți interesate au susținut că nu există un singur produs în cauză, ci mai multe produse în cauză. Aceste părți au observat că avizul de deschidere nu se referă la un singur produs în cauză, ci utilizează, în unele pasaje, pluralul și se referă la „produsele în cauză”.

(15) Aceleași părți au susținut că abordarea urmată de Comisie în cadrul anchetei actuale este contrară hotărârii Organului de apel (Appellate Body -„AB”) în ceea ce privește cauza SUA - măsuri de salvgardare pentru industria siderurgică (6). În acest caz, AB a hotărât că aplicarea unei abordări globale pentru calcularea „evoluțiilor neprevăzute” ar putea duce la aplicarea „măsurilor de salvgardare unei categorii largi de produse, chiar dacă importurile unuia sau mai multora dintre aceste produse nu au crescut și nu au fost cauzate de «evoluțiile neprevăzute»” și nu ar îndeplini cerința de la articolul XIX din GATT. Aceste părți au susținut, de asemenea, că, în cadrul anchetei de salvgardare din 2002 privind anumite produse siderurgice (7), Comisia a efectuat o analiză separată pentru fiecare categorie de produse, motiv pentru care ar trebui să se efectueze aceeași evaluare individuală și în cazul de față.

(16) În cele din urmă, mai multe părți interesate au contestat relațiile și interconexiunile dintre categoriile de produse pe care Comisia le-a prezentat pentru a-și justifica analiza unică. Deși respectivele părți recunosc că astfel de legături există între anumite categorii de produse, au fost de părere că nu sunt prezente în toate categoriile, de exemplu între categoriile de oțel carbon și de oțel inoxidabil sau între produse plate, produse lungi și țevi.

(17) Comisia a analizat aceste afirmații și le-a respins pe baza elementelor prezentate în continuare. În primul rând, avizul de deschidere specifică repetat în mod clar și fără îndoială că cele 28 de categorii de produse care fac obiectul anchetei au fost tratate ca un singur grup de produse în scopul de a analiza dacă sunt întrunite condițiile pentru adoptarea salvgardării. De fapt, regulamentul provizoriu se referă la cele 28 de categorii de produse ca „produsul în cauză” sau „categoriile de produse în cauză” (a se vedea considerentul 11 din regulamentul provizoriu), iar analiza pe care o realizează se bazează pe cele 28 de categorii de produse în cauză luate împreună (a se vedea considerentul 22 din regulamentul provizoriu). Prin urmare, trimiterea la „produsele în cauză” ar trebui înțeleasă ca făcând referire la categoriile de produse examinate împreună ca făcând parte dintr-un singur produs în cauză.

(18) În al doilea rând, Acordul OMC privind măsurile de salvgardare nu impune nicio obligație specifică în ceea ce privește definiția sau domeniul de aplicare al produsului care face obiectul anchetei și nu conține nicio indicație cu privire la acest aspect, astfel cum a fost confirmat de către un grup special al OMC. Într-adevăr, o măsură de salvgardare poate fi aplicată unui produs ale cărui importuri au crescut; cu toate acestea, nu este necesară o analiză dezagregată pentru toate cazurile în care definiția produsului care face obiectul anchetei cuprinde mai mult de un singur produs. În consecință, autoritatea responsabilă cu ancheta este cea care definește produsul care face obiectul anchetei, precum și modul în care datele relevante ar trebui să fie analizate în cadrul anchetei (8). În plus, nu s-a formulat nicio observație în care să se explice modul în care, în circumstanțele prezentului caz, examinarea în comun a categoriilor de produse ar fi putut afecta analiza efectuată de Comisie și/sau ar fi condus la o determinare necorespunzătoare a creșterii importurilor pe parcursul perioadei de anchetă. În cele din urmă și pe plan secundar, Comisia remarcă, de asemenea, că hotărârea Organului de apel menționată de părți privește analiza unei evoluții neprevăzute și nu chestiunea permiterii unei analize globale în temeiul Acordului OMC privind măsurile de salvgardare.

(19) În al treilea rând, deși Comisia a reiterat și a confirmat în determinările sale finale necesitatea de a realiza în cazul de față o analiză generală a condițiilor necesare pentru a institui măsuri de salvgardare, pentru a examina în continuare legătura dintre anumite categorii, astfel cum au susținut unele părți interesate, Comisia a decis, de asemenea, să examineze cele 28 de categorii de produse care fac obiectul anchetei, care sunt tratate în mod formal ca un singur grup, tot ca trei „familii de produse” siderurgice. Această decizie a fost luată pentru a se examina, în plus, dacă constatările pentru singurul grup se confirmă la nivel mai detaliat și pentru a înlătura orice îndoieli cu privire la fiabilitatea concluziilor la care s-a ajuns la nivel global. Cele trei familii de produse siderurgice regrupează anumite categorii de produse care prezintă și mai multe puncte comune între ele.

(20) Într-adevăr, industria siderurgică utilizează frecvent trei familii de produse siderurgice, și anume: produse plate, produse lungi și tuburi. În prezenta anchetă de salvgardare, se consideră că, în cadrul fiecăreia dintre aceste familii, produsele prezintă caracteristici similare, folosesc frecvent aceleași procese de producție, sunt adesea folosite pentru alte produse din aval din cadrul aceleiași familii, au utilizatori sau clienți comuni din lanțul de aprovizionare, motiv pentru care oferta și substituibilitatea lor la nivelul cererii, precum și concurența în interiorul aceleiași „familii” sunt mai accentuate decât în cazul în care toate categoriile de produse siderurgice ar fi luate împreună într-un singur grup.

(21) Cele trei „familii de produse” sunt definite după cum urmează: Tabelul 1 Familiile de produse Familia de produse Categoria de produse 1. Produse plate 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11 2. Produse lungi 12,13,14,15,16,17,18,19,27,28 3. Tuburi 20,21,22,23,24,25,26

(22) În consecință, Comisia va aborda observațiile formulate de anumite părți interesate în ceea ce privește definiția largă a produsului în cauză, completând evaluarea globală a celor 28 de categorii de produse care fac obiectul anchetei, cu o analiză pentru fiecare familie de produse, astfel cum este definită mai sus.

2.2. Cereri privind categorii specifice de produse

(23) Mai multe părți interesate au susținut că anumite categorii de produse specifice ar trebui să fie excluse din definiția produsului în cauză, din cauza unei presupuse lipse sau disponibilități limitate a producției Uniunii. Aceste afirmații se referă în special la următoarele categorii de produse: — tole electrotehnice fără grăunți orientați, utilizate în fabricarea de motoare și generatoare (care se încadrează în categoria de produse 3); — componente din oțel utilizate ca factori de producție în industria autovehiculelor (care se încadrează în categoria de produse 4); — produse de oțelărie (care se încadrează în categoria de produse 6).

(24) Comisia a analizat cu atenție aceste afirmații și a ajuns la concluzia că industria din Uniune produce de fapt în Uniune categorii de produse similare sau direct concurente. În plus, după cum se va prezenta în continuare în secțiunea privind interesul Uniunii, Comisia a elaborat măsurile de salvgardare astfel încât să se asigure că perturbarea importurilor este redusă la minimum și că sunt menținute nivelurile tradiționale de import ale partenerilor comerciali. Prin urmare, presupusa probabilitate a unei penurii de anumite categorii de produse este nejustificată, având în vedere, de asemenea, ajustările și considerațiile prevăzute în analiza interesului Uniunii.

(25) Prin urmare, Comisia a concluzionat că cererea de excludere a anumitor categorii de produse ar trebui să fie respinsă.

(26) În absența oricăror observații suplimentare referitoare la produsul în cauză și la produsul similar sau direct concurent, se confirmă concluziile formulate în considerentele 11-17 din regulamentul provizoriu.

3. CREȘTEREA IMPORTURILOR

(27) În considerentele 20-29 din regulamentul provizoriu, Comisia a efectuat o analiză globală a creșterii importurilor pentru cele 28 de categorii de produse în cauză în perioada 2013-2017. Această analiză globală a exclus deja categoriile de produse care nu au prezentat o creștere a importurilor la nivel individual.

(28) În vederea determinărilor finale, Comisia a urmat aceeași abordare, dar, astfel cum s-a explicat anterior, a completat analiza sa prin examinarea evoluției importurilor pentru fiecare dintre cele trei familii de produse identificate în secțiunea 2.2, pentru a confirma fiabilitatea concluziilor globale la care a ajuns.

(29) În analiza sa, Comisia a utilizat cele mai recente statistici, și anume datele privind importurile din prima jumătate a anului 2018. Pentru a asigura comparabilitatea datelor cu perioadele anterioare acoperind un an întreg, Comisia a stabilit o perioadă suplimentară ad-hoc de 12 luni, compusă din ultimele 6 luni din 2017 și primele 6 luni ale anului 2018 (denumită în continuare „perioada cea mai recentă” sau „PMR”). De asemenea, Comisia a corectat unele erori de redactare minore în datele utilizate în etapa provizorie.

(30) În plus, în evaluarea sa privind evoluția importurilor, Comisia nu a luat în considerare volumul importurilor dintr-o serie de țări care ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al măsurilor definitive, și anume: țările din Spațiul Economic European (SEE) și anumite țări cu care Uniunea a semnat un acord de parteneriat economic care este în prezent în vigoare și care prevede în mod specific excluderea din domeniul de aplicare al măsurilor de salvgardare multilaterale (9).

(31) În timp ce, în etapa provizorie, s-a constatat că importurile nu au crescut pentru 5 categorii de produse (10), examinarea celor mai recente date privind importurile arată că doar 2 dintre cele 28 de categorii de produse nu au făcut obiectul unei creșteri a importurilor, și anume categoria de produse 11 și categoria de produse 23. Prin urmare, Comisia a decis să excludă aceste două categorii de produse din domeniul de aplicare al analizei sale finale. Evoluția individuală a importurilor pentru fiecare categorie de produse este inclusă în anexa II.

(32) În ceea ce privește analiza importurilor globale, importurile celorlalte 26 de categorii de produse evaluate prezintă următoarele evoluții: Tabelul 2 Volumul importurilor (după excluderea anumitor țări și produse) și cota de piață 2013 2014 2015 2016 2017 PMR Importuri (în mii de tone) 18 329 21 868 26 552 29 141 30 094 31 314 Indice 2013 = 100 100 119 145 159 164 171 Cota de piață 12,7 % 14,4 % 16,9 % 17,9 % 18,1 % 18,8 % Sursă: Eurostat și răspunsurile la chestionar ale industriei din Uniune.

(33) Importurile au crescut în termeni absoluți cu 71 % în cursul perioadei de analiză și, în termeni relativi, cu cote de piață care au crescut de la 12,7 % la 18,8 %. Cea mai importantă creștere a avut loc în perioada 2013-2016. Ulterior, importurile au continuat să crească într-un ritm mai lent înainte de a crește din nou în PMR, odată cu intrarea în vigoare a măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232. Tendința menționată mai sus este confirmată, de asemenea, de marea majoritate a răspunsurilor la chestionar primite de la producători din principalele țări exportatoare (11).

(34) Pentru a completa analiza globală a importurilor, Comisia a analizat evoluția importurilor pentru fiecare dintre cele trei familii de produse identificate mai sus: produse plate, produse lungi și tuburi. Pe această bază, volumele importurilor și cotele de piață aferente au evoluat după cum urmează: Tabelul 3 Volumul importurilor (după excluderea anumitor țări și produse) și cota de piață – pe familie de produse 2013 2014 2015 2016 2017 PMR Produse plate Importuri (în mii de tone) 12 327 14 215 18 391 20 281 20 299 20 202 Indice 2013 = 100 100 115 149 164 164 164 Cota de piață 14,2 % 15,8 % 19,4 % 20,7 % 20,9 % 20,9 % Produse lungi Importuri (în mii de tone) 4 001 5 258 6 028 6 550 6 465 7 901 Indice 2013 = 100 100 131 151 164 162 197 Cota de piață 8,6 % 10,6 % 11,8 % 12,4 % 11,8 % 14,0 % Tuburi Importuri (în mii de tone) 2 001 2 396 2 134 2 310 3 330 3 212 Indice 2013 = 100 100 120 107 115 166 160 Cota de piață 20,4 % 20,8 % 19,9 % 20,1 % 25,3 % 25,7 % Sursă: Eurostat și răspunsurile la chestionar ale industriei din Uniune.

(35) Statisticile arată că toate cele trei familii de produse (produse plate, produse lungi și tuburi) au crescut în termeni absoluți cu 64 %, 97 % și, respectiv, 60 % în perioada 2013-PMR. În aceeași perioadă, importurile au crescut și în termeni relativi, cu cote de piață care au crescut de la 14,2 % la 20,9 %; 8,6 % – 14,0 % și 20,4 % – 25,7 %.

(36) Cea mai semnificativă creștere pentru produsele plate, atât în termeni absoluți, cât și relativi, a avut loc în perioada 2013-2016. Ulterior, importurile au rămas relativ stabile, dar la un nivel mult mai ridicat decât în perioada 2013-2015. Pentru produsele lungi, cea mai semnificativă creștere, atât în termeni absoluți, cât și relativi, a avut loc în perioada 2013-2016, înainte de a ajunge la o creștere accentuată a PMR. În ceea ce privește tuburile, importurile au crescut progresiv în perioada 2013-2016, înainte de a crește accentuat, atât în termeni absoluți, cât și relativi, în perioada 2016-PMR.

(37) În ceea ce privește observațiile primite de Comisie, o parte interesată a susținut că două categorii de produse dintre cele cinci care fuseseră excluse din domeniul de aplicare al măsurilor provizorii, și anume categoriile de produse 10 și 19, ar trebui să facă obiectul măsurilor definitive, deoarece statisticile recente arată o creștere a importurilor. O altă parte a formulat o observație similară în ceea ce privește categoria de produse 24. Aceste afirmații au fost acceptate deoarece, astfel cum s-a explicat anterior, statisticile privind importurile categoriilor de produse 10, 19 și 24 au arătat, de fapt, o creștere globală a importurilor în perioada 2013-PMR. În plus, volumul importurilor pentru aceste trei categorii de produse a crescut, de asemenea, în perioada 2017-PMR. În plus, astfel cum s-a elaborat în considerentul 34, aceste produse aparțin unor familii de produse care prezintă, de asemenea, o creștere în perioada 2013-PMR.

(38) Mai multe părți interesate au susținut că nu a existat o creștere bruscă, puternică, semnificativă și recentă a importurilor și a făcut trimitere la raportul Organului de apel al OMC privind Argentina – încălțăminte (12) și la alte cauze de pe rolul OMC, cum ar fi SUA – gluten de grâu (13), Ucraina – autovehicule (14), SUA – măsuri de salvgardare pentru industria siderurgică (15). Pe scurt, această jurisprudență prevede că nu este suficient ca o anchetă să demonstreze doar că importurile au crescut pe o perioadă de cinci ani. Creșterea trebuie să fie suficient de recentă, bruscă și semnificativă atât din punct de vedere cantitativ, cât și calitativ, pentru a provoca sau amenința să cauzeze un prejudiciu grav. Această jurisprudență a clarificat, de asemenea, semnificația termenului „puternică” („care implică o schimbare bruscă de direcție; abruptă, accentuată”) și a termenului „bruscă” („care se produce sau apare fără avertisment; neașteptată” sau „abruptă, puternică”. De asemenea, alte părți au susținut că creșterea importurilor a fost constantă sau că importurile au crescut până în 2015, fără să prezinte o creștere puternică, bruscă sau semnificativă de atunci.

(39) În această privință, se reamintește în primul rând faptul că Comisia a efectuat o analiză aprofundată a volumelor de import pentru cele 28 de categorii de produse în perioada 2013-2017 (ținând seama de tendința importurilor pe parcursul perioadei de anchetă, nu doar comparând punctele finale) și a analizat, de asemenea, evoluția importurilor în cadrul PMR. Pe această bază, a exclus de la început anumite categorii de produse care nu au înregistrat o creștere în perioada 2013-PMR. În plus, astfel cum s-a explicat în considerentele 33, 35 și, 36, Comisia a concluzionat că importurile au crescut în termeni absoluți cu 71 % la nivel global și cu 60 %-97 % atunci când au fost grupate în familii de produse în perioada 2013-PMR. În plus, statisticile Eurostat arată, de asemenea, că importurile au crescut cu 45 % între 2013 și 2015 și că această creștere puternică a continuat până când PMR a ajuns la 71 % în total. O tendință similară se observă și în ceea ce privește creșterea relativă a importurilor. Pe această bază, se confirmă caracterul puternic și brusc al creșterii importurilor, astfel cum a clarificat jurisprudența. Având în vedere amploarea creșterii, se confirmă, de asemenea, că această creștere a fost semnificativă. În ceea ce privește caracterul recent, Comisia constată că nu există jurisprudență specifică referitoare la modul în care termenul „recent” ar trebui interpretat. Organul de apel doar a interpretat cerința potrivit căreia un membru poate aplica o măsură de salvgardare numai în cazul în care un produs „este importat” în cantități mai mari, ca însemnând că creșterea importurilor trebuie să fie suficient de „recentă” pentru a cauza sau amenința să cauzeze un prejudiciu grav (16). Comisia a confirmat că, având în vedere evoluțiile înregistrate în perioada 2013-PMR și chiar în perioada 2015-PMR, creșterea importurilor a fost destul de recentă pentru a provoca sau amenința să cauzeze un prejudiciu grav. În consecință, Comisia a respins afirmațiile menționate anterior cu privire la lipsa unei creșteri a importurilor care îndeplinește condițiile necesare.

(40) Mai multe părți interesate au susținut că analiza Comisiei comparând situația de la începutul perioadei cu cea de la finalul ei, la un nivel agregat, a fost insuficientă și că Comisia ar fi trebuit, de asemenea, să analizeze evoluțiile observate în perioada 2013-2017, în conformitate cu jurisprudența OMC, cum ar fi SUA – măsuri de salvgardare pentru industria siderurgică (17) și Ucraina – autoturismele (18). În conformitate cu această jurisprudență, analiza nu se poate baza pe o comparație a situației de la începutul perioadei de analiză cu cea de la finalul ei, deoarece aceasta ar putea duce la rezultate manipulate în cazurile în care nu există o tendință ascendentă clară și neîntreruptă a volumului importurilor. Jurisprudența prevede, de asemenea, că autoritatea responsabilă cu ancheta trebuie să stabilească o explicație motivată și adecvată privind evoluția importurilor între situația de la începutul perioadei și cea de la finalul ei.

(41) Comisia consideră că nu a făcut doar o analiză comparând situația de la începutul perioadei cu cea de la finalul ei, întrucât, după cum s-a arătat în considerentele 33-36 de mai sus, Comisia a analizat, de asemenea, evoluțiile apărute și a efectuat o analiză adecvată și motivată a evoluțiilor importurilor. Prin urmare, afirmațiile respective au fost respinse.

(42) Anumite părți interesate au indicat faptul că analiza evoluției importurilor în perioada 2013-2017 a fost înșelătoare, întrucât nivelul importurilor a fost anormal de scăzut în 2013 ca urmare a crizei economice mondiale, iar creșterea din perioada ulterioară a reprezentat doar o redresare la o situație normală.

(43) În această privință, Comisia a considerat că luarea anului 2013 ca punct de plecare pentru analiză nu a denaturat analiza. Deși consumul de oțel din UE a crescut, într-adevăr, cu 14 % în perioada 2013-2017 (a se vedea tabelul 4 de mai jos), această creștere a fost realizată în mod progresiv pe parcursul întregii perioade. În schimb, importurile au crescut semnificativ mai mult decât cererea din UE, și anume cu 64 % în aceeași perioadă și într-un ritm mult mai rapid decât consumul UE. Prin urmare, cota de piață a importurilor a crescut cu 5,4 % (de la 12,7 % la 18,1 %) în perioada 2013-2017. Pe această bază, respectiva afirmație a fost respinsă.

(44) Mai multe părți interesate au susținut că importurile industriei din Uniune ar fi trebuit să fie excluse din analiza volumelor de import. În această privință, ar trebui remarcat faptul că nu există nicio cerință juridică pentru a face o astfel de excludere. În orice caz, pe baza răspunsurilor la chestionar primite de la producătorii din Uniune, aceste importuri au rămas stabile în perioada 2013-2017 și au reprezentat doar o parte marginală din totalul importurilor (variind între 0,3 % și 0,7 % din totalul importurilor). Prin urmare, afirmația de mai sus a fost respinsă.

(45) O parte interesată a susținut că importurile pe baza regimului de perfecționare activă ar fi trebuit să fie excluse din analiza volumelor de import în general și din categoria de produse 25 în particular. În această privință, trebuie remarcat faptul că, pentru toate categoriile de produse, cu excepția celor din categoria de produse 25, evoluția volumului de importuri observată nu se modifică în cazul în care perfecționarea activă este exclusă din analiză. În cazul particular al categoriei de produse 25, o vânzare a unui producător din Uniune a fost pierdută în beneficiul unui producător-exportator de pe o piață dintr-o țară terță. În consecință, s-a considerat adecvată includerea unor astfel de volume în evaluarea creșterii importurilor pentru a reflecta impactul deplin al importurilor din țări terțe. Pe această bază, respectiva afirmație a fost respinsă.

(46) Anumite părți interesate au susținut că volumul importurilor și cota de piață corespunzătoare pentru categoriile de produse 1, 6, 7, 17 și 28 au scăzut în perioada 2016-2017. În această privință, Comisia constată că, în determinările sale finale, a luat în considerare inclusiv evoluția importurilor pe parcursul celei mai recente perioade și, pe această bază, importurile au crescut pentru toate aceste categorii, cu excepția categoriei 7. Cu toate acestea, chiar și pentru această categorie, importurile în cadrul PMR au fost semnificativ mai mari decât în perioada 2013-2014. În plus, Comisia a efectuat o analiză globală pentru toate produsele siderurgice și individual pentru fiecare dintre cele trei familii identificate și a concluzionat că, per ansamblu, importurile au crescut pe întreaga perioadă analizată. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.

(47) În consecință, Comisia concluzionează că a existat o creștere bruscă, accentuată și semnificativă a importurilor, atât în termeni absoluți, cât și relativi, pentru produsul în cauză care face obiectul evaluării. Această constatare este confirmată și de datele la nivelul fiecăreia dintre cele trei familii de produse evaluate.

4. EVOLUȚII NEPREVĂZUTE

(48) Astfel cum s-a explicat în detaliu în considerentele 30-36 din regulamentul provizoriu, Comisia a concluzionat, cu titlu preliminar, că creșterea menționată mai sus a importurilor de anumite produse siderurgice în Uniune a fost rezultatul unor evoluții neprevăzute, care și-au găsit sursa într-o serie de factori care determină și agravează dezechilibrele în comerțul internațional cu produsul în cauză.

(49) Acești factori au constat într-o capacitate excedentară de producție a oțelului fără precedent care persistă, în pofida numărului important de măsuri adoptate la nivel mondial pentru reducerea acesteia, accentuată de subvențiile care denaturează concurența și de măsurile de sprijin guvernamental, ducând la scăderea prețurilor, la utilizarea sporită a practicilor comerciale restrictive, a instrumentelor de protecție comercială și a măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232 adoptate în martie 2018.

(50) Mai multe părți interesate au susținut că ar trebui demonstrate evoluții neprevăzute pentru fiecare categorie de produse. Comisia nu este de acord cu aceste puncte de vedere și consideră că, având în vedere strânsa legătură și interconexiunea dintre categoriile de produse, astfel cum se explică în secțiunea 2.1, este suficient să se demonstreze existența unor evoluții neprevăzute la nivel global. Pe această bază, această afirmație a fost respinsă.

(51) În ceea ce privește supracapacitatea, mai multe părți interesate au susținut că supracapacitatea este bine cunoscută Comisiei și nu poate fi considerată o evoluție neprevăzută. Acestea au susținut, de asemenea, că Comisia a corelat anterior prejudiciul suferit de industria din Uniune cu importurile care au făcut obiectul unui dumping sau al unor subvenții și că nu a fost stabilită legătura dintre creșterea importurilor și evoluția neprevăzută a capacității excedentare de producție a oțelului.

(52) În acest sens, ar trebui remarcat în primul rând faptul că, astfel cum se prevede în figura 2.3 din Raportul privind sistemul de alertă pentru comerț global „Going Spare: Steel, Excess Capacity, and Protectionism” (19), capacitatea excedentară mondială de oțel brut a scăzut din 2009 până în 2011, înainte de a se înregistra o tendință inversă din 2011 până în 2016. Având în vedere că supracapacitatea totală de producție de oțel brut din 2011 era deja cu mult peste producția totală din anul respectiv, se preconiza că totalul capacității de producție de oțel brut ar scădea sau cel puțin ar rămâne stabil pentru a îmbunătăți gradul de utilizare a capacității de producție și eficiența din punctul de vedere al costurilor. Cu toate acestea, capacitatea totală de producție de oțel brut a continuat în mod neașteptat să crească după 2011, generând o capacitate excedentară suplimentară la nivel mondial, după cum a confirmat Comisia în comunicarea sa intitulată „Siderurgia: păstrarea locurilor de muncă și a creșterii economice durabile în Europa” (20). Având în vedere calendarul evenimentelor descrise mai sus și, mai precis, faptul că supracapacitatea de producție a crescut într-un moment în care era de așteptat din punct de vedere economic să scadă, se concluzionează că supracapacitatea de producție a oțelului ar trebui considerată o evoluție neprevăzută.

(53) În ceea ce privește legătura de cauzalitate stabilită în cadrul anchetelor anterioare referitoare la practicile comerciale neloiale, se face trimitere la comunicarea menționată mai sus, care prevede că astfel de investigații sunt recunoscute ca „măsuri menite să atenueze efectele supracapacității”. Pe această bază, este clar că supracapacitatea este inerent strâns legată de importurile care fac obiectul unui dumping sau unor subvenții. Cu toate acestea, în ancheta antidumping și antisubvenție, supracapacitatea din sectorul siderurgic nu este examinată ca o evoluție neprevăzută, deoarece această cerință nu este prezentă într-o evaluare care a stat la baza instituirii instrumentelor de apărare comercială respective.

(54) În ceea ce privește legătura dintre evoluția neprevăzută a supracapacității de producție a oțelului și creșterea importurilor, este evident că producătorii-exportatori au interesul de a-și maximiza propriul grad de utilizare a capacității de producție. În situațiile în care capacitatea neutilizată este disponibilă după acoperirea cererii de pe piața internă, producătorii-exportatori vor căuta alte oportunități de afaceri pe piețele de export și, prin urmare, vor genera o creștere a volumului importurilor pe astfel de piețe. Din acest motiv, afirmațiile de mai sus trebuie să fie respinse.

(55) În ceea ce privește creșterea bruscă a adoptării de măsuri comerciale restrictive, mai multe părți au afirmat că acestea nu au putut fi recunoscute ca evoluții neprevăzute, întrucât sunt excepții recunoscute de la normele generale ale OMC și că numărul de măsuri privind instrumentele de apărare comercială instituite în 2017 a scăzut. Acestea au susținut, de asemenea, că nu a fost stabilită legătura dintre creșterea importurilor și evoluția neprevăzută a măsurilor comerciale restrictive.

(56) Comisia nu este de acord cu astfel de afirmații, deoarece faptul că măsurile comerciale restrictive sunt luate în cadrul normelor OMC nu înseamnă că acestea nu pot fi considerate o evoluție neprevăzută. Comisia nu contestă dreptul țărilor de a lua măsuri antidumping sau antisubvenție în conformitate cu normele relevante ale OMC. Cu toate acestea, chestiunea în discuție este numărul fără precedent și crescut al acestor măsuri luate de țări terțe, care au creat o reorientare a fluxurilor comerciale, ceea ce a dus la creșterea importurilor în UE. Se reamintește că, în considerentul 34 din regulamentul provizoriu, Comisia a observat că, pe baza statisticilor OMC, față de perioada 2011-2013, când au fost inițiate în medie 77 de anchete legate de oțel pe an, această medie a crescut la 117 în perioada 2015-2016. Nicio parte nu a pus sub semnul întrebării aceste cifre care indică o evoluție neprevăzută, ducând la creșterea importurilor stabilită mai sus. Prin urmare, plângerile de mai sus au fost respinse.

(57) În ceea ce privește măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232, mai multe părți interesate au susținut că aceste măsuri nu pot fi considerate o evoluție neprevăzută care a declanșat o creștere a importurilor, deoarece au fost instituite după perioada 2013-2017. Alte părți interesate au indicat faptul că nici măcar importurile care au avut loc în perioada ianuarie 2018-martie 2018 nu sunt afectate de măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232.

(58) În această privință, ar trebui remarcat în primul rând faptul că, în timp ce măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232 au fost introduse efectiv la 8 martie 2018, ancheta care a dus la adoptarea acestora fusese deja deschisă în aprilie 2017, iar raportul pe baza căruia au fost decise a fost emis la 11 ianuarie 2018. Chiar dacă, posibil, măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232 nu ar fi putut avea un impact asupra importurilor înainte de adoptarea lor, simpla deschidere a anchetei a creat, fără îndoială, incertitudine pe piață și a cauzat efecte asupra fluxurilor comerciale din industria siderurgică. În plus, după cum se confirmă mai jos, de la adoptarea măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232, Comisia a considerat că reorientarea fluxurilor comerciale se desfășura deja în ceea ce privește anumite categorii de produse.

(59) De asemenea, ar trebui remarcat, în acest sens, că măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232 au accelerat creșterea importurilor prin adăugarea de noi fluxuri de reorientare a fluxurilor comerciale în cadrul tendinței anterioare predominant de creștere. Astfel cum s-a raportat în tabelul 14, statisticile disponibile arată că, exceptând luna aprilie 2018, importurile lunare de oțel în SUA au fost în mod constant inferioare față de volumul lor corespunzător din 2017. Acest lucru coincide cu o tendință opusă, de creștere, a importurilor observată în Uniune, unde, după cum se menționează în tabelul 12, volumele lunare de importuri au fost în mod constant la un nivel mai mare decât în anul anterior.

(60) Alte părți interesate au indicat faptul că impactul măsurilor în temeiul secțiunii 232 ar trebui să nu fie luat în considerare sau să nu fie supraestimat, deoarece acestea funcționează pe baza multor excluderi de produse. În același context, s-a afirmat că exporturile coreene sunt o problemă diferită, întrucât Coreea a obținut un volum suficient al contingentului de export din partea administrației SUA.

(61) În această privință, ar trebui remarcat faptul că numai Australia a fost scutită în mod necondiționat de la măsurile în temeiul secțiunii 232 și că importurile sale de produse în cauză au reprezentat aproximativ 1 % din totalul importurilor SUA în 2017 (21). Alte țări, cum ar fi Coreea de Sud, Argentina și Brazilia, au beneficiat de un contingent tarifar scutit de taxe, dar nu au fost scutite de măsuri. În cazul acestor țări, ar trebui remarcat faptul că un număr mai mare de contingente au fost stabilite la zero și că numeroase contingente erau fost deja epuizate în momentul alocării (22). Pe această bază, se consideră că contingentele alocate nu oferă nicio garanție că respectivul contingent alocat ar fi suficient pentru a preveni reorientarea fluxurilor comerciale. În plus, pe baza statisticilor disponibile, se pare că aceste trei țări au reprezentat mai puțin de 20 % din totalul importurilor din 2017. Prin urmare, afirmațiile respective privind contingentele au fost respinse.

(62) Având în vedere cele de mai sus, se confirmă faptul că evoluțiile neprevăzute descrise în considerentul 49 au dus și vor duce în continuare la o creștere clară a importurilor de produse siderurgice în Uniune.

5. AMENINȚARE DE PRODUCERE A UNUI PREJUDICIU GRAV

(63) În conformitate cu abordarea globală a definiției produsului, stabilită în prezenta anchetă, în etapa provizorie, analiza prejudiciului a fost, de asemenea, realizată la nivel global. Ocazional, regulamentul provizoriu a ilustrat faptul că concluziile privind prejudiciul în cadrul analizei globale au fost coroborate și la nivel de categorie de produse, cu titlu de exemplu.

(64) De asemenea, evaluarea prejudiciului în etapa definitivă a fost realizată la nivel global, și anume pentru produsul în cauză care face obiectul evaluării, incluzând astfel cele 26 de categorii de produse în cazul cărora Comisia a constatat o creștere a importurilor. Cu toate acestea, ca și în cazul evoluției importurilor, Comisia și-a completat analiza cu o evaluare pentru fiecare dintre cele trei familii de produse menționate în considerentul 21 de mai sus.

(65) Analiza prejudiciului de mai jos se bazează pe răspunsurile la chestionar transmise de industria din Uniune. În urma primirii unor informații mai actualizate și a verificării datelor, indicatorii de prejudiciu descriși în etapa provizorie au fost actualizați, după caz, pentru a include cele mai recente date (2018).

5.1. Evoluția globală a situației industriei siderurgice din Uniune

5.1.1. Consumul, vânzările pe piața internă și cotele de piață

(66) Comisia a stabilit consumul la nivelul Uniunii prin adăugarea la vânzările în Uniune ale producătorilor din Uniune, a importurilor din toate țările, cu excepția importurilor din țările membre ale SEE și din anumite țări cu care Uniunea a semnat un acord de parteneriat economic care este în prezent în vigoare (a se vedea considerentul 30 de mai sus).

(67) Pe această bază, consumul Uniunii, vânzările producătorilor din Uniune și cota de piață aferentă au evoluat după cum urmează: Tabelul 4 Consumul la nivelul Uniunii, vânzările pe piața internă și cota de piață (mii de tone) 2013 2014 2015 2016 2017 Consum (total) 148 455 155 730 160 742 166 375 169 350 Indice 2013 = 100 100 105 108 112 114 Vânzări interne (total) 129 592 133 285 133 575 136 586 138 636 Indice 2013 = 100 100 103 103 105 107 Cotă de piață (total) 87,3 % 85,6 % 83,1 % 82,1 % 81,9 % Sursă: Eurostat și date furnizate de industrie.

(68) Consumul global al celor 26 de categorii relevante de produse a crescut în mod constant în perioada 2013-2017, cu o creștere totală de 14 %. În această perioadă, volumul vânzărilor producătorilor din industria din Uniune a crescut, dar într-o măsură mult mai mică decât consumul din Uniune, și anume cu doar 7 %. Prin urmare, cota de piață globală a industriei din Uniune a scăzut în mod constant în cursul perioadei examinate, cu 5,4 puncte procentuale.

5.1.2. Producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție și stocurile

(69) Producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție și stocurile au evoluat după cum urmează: Tabelul 5 Producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție, stocurile (mii de tone) 2013 2014 2015 2016 2017 Producție (total) 243 945 249 855 248 763 249 204 254 925 Indice 2013 = 100 100 102 102 102 105 Capacitatea de producție (total) 337 010 334 545 332 427 333 179 335 358 Indice 2013 = 100 100 99 99 99 100 Gradul de utilizare a capacității de producție (total) 72 % 75 % 75 % 75 % 76 % Stocuri (total) 11 883 12 734 13 159 12 974 14 140 Indice 2013 = 100 100 107 111 109 119 Sursă: Datele din industrie și răspunsurile la chestionar.

(70) Volumul de producție pentru produsul în cauză care face obiectul evaluării a crescut, în ansamblu, cu 5 % în cursul perioadei examinate. Capacitatea de producție a rămas stabilă și, prin urmare, gradul de utilizare a capacității de producție a crescut în ansamblu cu 4 puncte procentuale în perioada 2013-2017. Stocurile deținute de producătorii cooperanți din industria din Uniune au crescut în ansamblu cu 19 % în perioada 2013-2017.

5.1.3. Prețurile unitare de vânzare, rentabilitatea și fluxul de numerar

(71) Prețurile unitare de vânzare, rentabilitatea și fluxul de numerar au evoluat după cum urmează: Tabelul 6 Prețul unitar de vânzare, rentabilitatea, fluxul de numerar 2013 2014 2015 2016 2017 Prețul de vânzare unitar (EUR/tonă) 693,6 673,4 636,6 591,0 697,7 Indice 2013 = 100 100 97 92 85 101 Rentabilitatea (% din cifra de afaceri) – 0,9 % 0,8 % 0,6 % 2,1 % 5,6 % Fluxul de lichidități (milioane EUR) 3 721 4 975 6 461 5 508 6 201 Indice 2013 = 100 100 134 174 148 167 Sursă: Răspunsurile la chestionar.

(72) Cifrele verificate și actualizate confirmă evoluția stabilită în regulamentul provizoriu. Pentru toate produsele, a existat o depreciere semnificativă a prețurilor pe piața Uniunii până în 2016. Ulterior, prețurile au revenit la nivelul înregistrat în 2013. În ansamblu și în pofida unei scăderi semnificative a prețurilor, industria din Uniune și-a putut reduce costul de producție pentru a realiza un nivel de profit marginal în 2016 și să îl mărească la un nivel mai sustenabil în 2017 (5,6 %). Poziția globală a industriei Uniunii în ceea ce privește fluxurile de numerar a crescut cu 67 % din 2013 până în 2017.

5.1.4. Ocuparea forței de muncă

(73) În ceea ce privește ocuparea forței de muncă, industria din Uniune a pierdut 9 208 de locuri de muncă în perioada 2013-2017, după cum se arată în tabelul de mai jos. Tabelul 7 Ocuparea forței de muncă (ENI) 2013 2014 2015 2016 2017 Locuri de muncă (toate) 225 607 220 429 218 010 217 460 216 399 Indice 2013 = 100 100 98 97 96 96 Sursă: Datele furnizate de industrie și răspunsurile la chestionar.

5.2. Analiza situației industriei siderurgice din Uniune pentru cele trei familii de produse

5.2.1. Consumul, vânzările pe piața internă și cotele de piață

(74) Pentru fiecare dintre cele trei familii de produse, consumul, vânzările pe piața internă și cotele de piață au evoluat după cum urmează: Tabelul 8 Consumul, vânzările pe piața internă, cota de piață per familie de produse (mii de tone) 2013 2014 2015 2016 2017 Consum (produse plate) 87 679 90 729 95 598 98 749 98 124 Indice 2013 = 100 100 103 109 113 112 Consum (produse lungi) 50 829 53 333 54 160 55 890 57 921 Indice 2013 = 100 100 105 107 110 114 Consum (tuburi) 9 947 11 667 10 985 11 735 13 305 Indice 2013 = 100 100 117 110 118 134 Vânzări interne (produse plate) 75 212 76 365 77 020 78 274 77 601 Indice 2013 = 100 100 102 102 104 103 Vânzări interne (produse lungi) 46 461 47 679 47 757 48 935 51 095 Indice 2013 = 100 100 103 103 105 110 Vânzări interne (tuburi) 7 920 9 241 8 799 9 377 9 940 Indice 2013 = 100 100 117 111 118 126 Cotă de piață (produse plate) 86 % 84 % 81 % 79 % 79 % Cotă de piață (produse lungi) 91 % 89 % 88 % 88 % 88 % Cotă de piață (tuburi) 80 % 79 % 80 % 80 % 75 % Sursă: Eurostat și date furnizate de industrie.

(75) Consumul pentru produsele plate a atins nivelul maxim în 2016, apoi a scăzut ușor în 2017, înregistrând o creștere totală de 12 %. Consumul pentru produsele lungi și tuburi a crescut în mod constant până la sfârșitul anului 2017, ceea ce a dus la o creștere globală cu 14 % și, respectiv, 34 %.

(76) Vânzările pentru toate produsele siderurgice au crescut în ansamblu cu 7 % în perioada 2013-2017. În aceeași perioadă s-a observat o creștere similară, dar mai puțin pronunțată decât creșterea consumului, în cadrul celor trei familii de produse: vânzările de produse plate ale producătorilor din industria din Uniune au crescut cu 3 %, vânzările de produse lungi cu 10 % și vânzările de tuburi cu 26 %.

(77) Tendința pieței globale a industriei din Uniune (minus 5 puncte procentuale) a fost confirmată atunci când s-au analizat separat produsele plate (minus 7 puncte procentuale), produsele lungi (minus 3 puncte procentuale) și tuburile (minus 5 puncte procentuale).

5.2.2. Producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție și stocurile

(78) Pentru fiecare dintre cele trei familii de produse, producția, capacitatea de producție și gradul de utilizare a capacității de producție și stocurile au evoluat după cum urmează: Tabelul 9 Producția, capacitatea de producție, gradul de utilizare a capacității de producție, stocurile per familie de produse (mii de tone) 2013 2014 2015 2016 2017 Producția (produse plate) 172 873 177 224 176 567 177 247 180 986 Indice 2013 = 100 100 103 102 103 105 Producția (produse lungi) 59 082 59 535 60 079 59 706 60 572 Indice 2013 = 100 100 101 102 101 103 Producția (tuburi) 11 991 13 096 12 116 12 251 13 366 Indice 2013 = 100 100 109 101 102 111 Capacitatea de producție (produse plate) 234 615 233 689 230 216 230 921 232 220 Indice 2013 = 100 100 100 98 98 99 Capacitatea de producție (produse lungi) 80 833 78 244 79 455 79 736 81 806 Indice 2013 = 100 100 97 98 99 101 Capacitatea de producție (tuburi) 24 053 25 482 27 721 27 255 24 224 Indice 2013 = 100 100 106 115 113 101 Gradul de utilizare a capacității de producție (produse plate) 74 % 76 % 77 % 77 % 78 % Gradul de utilizare a capacității de producție (produse lungi) 73 % 76 % 76 % 75 % 74 % Gradul de utilizare a capacității de producție (tuburi) 50 % 51 % 44 % 45 % 55 % Stocuri (produse plate) 7 573 8 171 8 386 8 098 8 623 Indice 2013 = 100 100 108 111 107 114 Stocuri (produse lungi) 3 449 3 430 3 722 3 740 3 877 Indice 2013 = 100 100 99 108 108 112 Stocuri (tuburi) 861 1 132 1 050 1 137 1 639 Indice 2013 = 100 100 132 122 132 190 Sursă: Datele furnizate de industrie și răspunsurile la chestionar.

(79) Evoluția producției a fost diferită pentru cele trei familii de produse. În cursul întregii perioade examinate, producția a crescut cu 5 % pentru produsele plate și cu 3 % pentru produsele lungi și a scăzut cu 11 % pentru tuburi. În orice caz, variația din punctul de vedere al producției poate fi considerată mai degrabă stabilă.

(80) Capacitatea totală de producție a rămas stabilă. Această tendință a fost confirmată în mod constant în analiza fiecărei familii de produse: pentru produsele plate (scădere cu 1 %), produsele lungi (scădere cu 1 %) și tuburile (creștere cu 1 %) în perioada examinată. Gradul de utilizare a capacității de producție a crescut, în general, pentru fiecare familie de produse (produse plate: plus 4 puncte procentuale, produse lungi: plus 1 punct procentual și tuburi plus 5 puncte procentuale).

(81) Stocurile de produse plate și de produse lungi au crescut la un nivel similar în perioada 2013-2017, în timp ce, în cazul tuburilor, acestea aproape s-au dublat. Prin urmare, cifrele verificate și actualizate confirmă evoluția stabilită în regulamentul provizoriu.

5.2.3. Prețurile unitare de vânzare, rentabilitatea și fluxul de numerar

(82) Pentru fiecare dintre cele trei familii de produse, prețurile unitare de vânzare, rentabilitatea și fluxul de numerar au evoluat după cum urmează: Tabelul 10 Prețul unitar de vânzare, rentabilitatea, fluxul de numerar per familie de produse (EUR/tonă) 2013 2014 2015 2016 2017 Prețul de vânzare unitar (EUR/tonă, produse plate) 711,3 689,3 659,8 612,8 744,3 Indice 2013 = 100 100 97 93 86 105 Prețul de vânzare unitar (EUR/tonă, produse lungi) 607,0 591,3 546,4 509,1 584,4 Indice 2013 = 100 100 97 90 84 96 Prețul de vânzare unitar (EUR/tonă, tuburi) 1 093,9 1 063,5 1 013,9 913,2 949,3 Indice 2013 = 100 100 97 93 83 87 Rentabilitatea (% din cifra de afaceri, produse plate) – 1,9 % 0,2 % 0,5 % 2,5 % 7,7 % Rentabilitatea (% din cifra de afaceri, produse lungi) 0,7 % 2,1 % 1,7 % 2,1 % 3,1 % Rentabilitatea (% din cifra de afaceri, tuburi) 1,3 % 0,4 % – 3,4 % – 1,2 % – 1,7 % Fluxul de lichidități (milioane EUR, plat) 2 309 3 997 5 209 4 235 5 177 Indice 2013 = 100 100 173 226 183 224 Fluxul de lichidități (milioane EUR, produse lungi) 820 1 156 1 534 1 473 1 159 Indice 2013 = 100 100 141 187 180 141 Fluxul de lichidități (milioane EUR, tuburi) 592 – 178 – 283 – 200 – 135 Indice 2013 = 100 100 – 30 – 48 – 34 – 23 Sursă: Răspunsurile la chestionar.

(83) Prețurile de vânzare pentru produsele plate au scăzut cu 14 % până în 2016, iar apoi s-au redresat în 2017, atingând un nivel mai mare decât în 2013 (+ 5 %). De asemenea, prețul unitar de vânzare pentru produsele lungi și tuburi a scăzut semnificativ până în 2016 (cu 16 % și, respectiv, 17 %) și apoi a crescut ușor din nou în 2017. În ansamblu, prețurile pentru aceste produse au scăzut cu 4 % și, respectiv, cu 13 %.

(84) În ceea ce privește rentabilitatea, (i) industria din Uniune a reușit să atingă un nivel de profit marginal pentru produsele plate în 2016 (după pierderi și situații la pragul de rentabilitate în anii precedenți) și a înregistrat o creștere a rentabilității până la 7,7 % în 2017; (ii) rentabilitatea produselor lungi a ajuns la 2,1 % în 2014 și a rămas aproximativ la același nivel până în 2017, când a crescut până la 3,1 %; (iii) rentabilitatea tuburilor a scăzut în mod semnificativ din 2013 (1,3 %) la – 3,4 % în 2015 și a rămas negativă în 2016 și 2017 (– 1,2 % și, respectiv, – 1,7 %).

(85) Poziția fluxurilor de numerar pentru produsele plate și lungi s-a îmbunătățit (aceasta a crescut cu 124 % în cazul produselor plate și într-o măsură mult mai mică în cazul produselor lungi, și anume cu doar 41 %), în timp ce fluxul de numerar în cazul tuburilor a scăzut în mod semnificativ, cu 130 % în 2014, și a rămas negativ până la sfârșitul anului 2017.

5.2.4. Ocuparea forței de muncă

(86) În ceea ce privește ocuparea forței de muncă, producătorii de produse plate au fost afectați în mod special, întrucât aceștia au pierdut aproape 8 600 de locuri de muncă în perioada respectivă. În termeni procentuali, cea mai gravă situație a fost cea a industriei producătoare de tuburi, unde pierderile de locuri de muncă s-au ridicat la 12 % în cursul perioadei examinate. Tabelul 11 Ocuparea forței de muncă per familie de produse (ENI) 2013 2014 2015 2016 2017 Locuri de muncă (produse plate) 134 720 129 256 127 743 126 300 126 124 Indice 2013 = 100 100 96 95 94 94 Locuri de muncă (produse lungi) 49 545 49 662 51 288 53 946 53 943 Indice 2013 = 100 100 100 104 109 109 Locuri de muncă (tuburi) 41 342 41 511 38 978 37 214 36 333 Indice 2013 = 100 100 100 94 90 88 Sursă: Datele furnizate de industrie și răspunsurile la chestionar.

5.3. Concluzia privind situația industriei din Uniune și cele mai recente evoluții

(87) Analiza de mai sus a arătat că industria din Uniune – atât la nivel global, cât și pentru fiecare dintre cele trei familii de produse – s-a aflat într-o situație economică dificilă până în 2016, redresându-se doar parțial în 2017. Prin urmare, industria se află încă într-o situație fragilă și vulnerabilă.

(88) În septembrie 2018, Comisia a solicitat asociațiilor industriei din Uniune să furnizeze date economice pentru primul semestru al anului 2018, pentru a examina modul în care situația a evoluat după perioada de anchetă, care a cuprins anii 2013-2017.

(89) Informațiile obținute de Comisie nu au putut fi verificate. În plus, întrucât nu dispunea de datele corespunzătoare primului semestru al anului 2017 (informațiile au fost furnizate pe baza întregului an 2017), Comisia nu a putut ajunge la o concluzie fiabilă pe baza situației industriei din primul semestru al anului 2018. Cu toate acestea, pe baza acestor date din 2018, s-ar putea confirma evoluția din 2017, și anume redresarea parțială a industriei. Cu toate acestea, ar trebui remarcat faptul că, astfel cum se indică în tabelul 12 de mai jos, importurile lunare în Uniune au început să crească în special din iunie 2018. În plus, prețurile oțelului din Uniune au început să urmeze o tendință descrescătoare începând cu al treilea trimestru al anului 2018. Prin urmare, nu este posibil să se observe efectele acestor importuri și ale evoluției prețurilor asupra situației industriei din Uniune în cursul primului semestru al anului 2018. Astfel, datele recente au confirmat situația delicată a industriei din Uniune și amenințarea reprezentată de cea mai recentă creștere a importurilor.

5.4. Amenințarea producerii unui prejudiciu grav

(90) În regulamentul provizoriu, Comisia a concluzionat că situația industriei din Uniune s-a deteriorat semnificativ în perioada 2013-2016 și s-a redresat parțial în 2017. Cu toate acestea, Comisia a considerat că industria din Uniune, în pofida îmbunătățirii temporare, se afla încă într-o situație fragilă și sub amenințarea unui prejudiciu grav în cazul în care tendința de creștere a importurilor ar continua, atrăgând cu sine scăderea bruscă a prețurilor și scăderea rentabilității sub nivelurile sustenabile.

(91) Această constatare provizorie poate fi, de asemenea, confirmată în etapa definitivă, având în vedere analiza actualizată menționată mai sus a evoluției indicatorilor de prejudiciu, atât la nivel global, cât și la nivelul celor trei familii de produse (produse plate, produse lungi și tuburi).

(92) Indicatorii de prejudiciu actualizați includ date privind trei categorii de produse care fuseseră anterior excluse din definiție în etapa provizorie. Atunci când au fost disponibile, cele mai recente date au fost analizate, iar această analiză cuprinzătoare a confirmat principalele constatări din etapa provizorie.

(93) În etapa provizorie, un element esențial în stabilirea amenințării unui prejudiciu a fost faptul că creșterea semnificativă a importurilor observată începând din 2013 nu s-ar fi oprit, ci ar fi crescut și ar fi ajuns la niveluri prejudiciabile grave în absența unor măsuri de remediere. Această tendință preconizată are deja loc, după cum arată cea mai recentă serie de date prezentate (a se vedea secțiunea 5.6 de mai jos).

5.5. Observații primite după adoptarea măsurilor provizorii

(94) Mai multe părți interesate au susținut că industria din Uniune nu este într-o poziție vulnerabilă sau fragilă, deoarece majoritatea indicatorilor s-au îmbunătățit în cursul perioadei examinate, de exemplu, aceasta a realizat într-adevăr o rentabilitate de 6,2 % în 2017 (astfel cum se menționează în regulamentul provizoriu), iar prețurile de vânzare au crescut cu aproape 20 % între 2016 și 2017. S-a menționat, de asemenea, că Eurofer a anunțat că perspectiva pentru industria din Uniune este una pozitivă. În aceeași ordine de idei, aceste părți au susținut, de asemenea, că standardul de stabilire a prejudiciului grav este foarte ridicat și cu mult peste standardul prejudiciului material din Acordul antidumping și din Acordul SMC, deoarece prejudiciul grav trebuie să fie în mod clar iminent și pe punctul de a se produce.

(95) În regulamentul provizoriu, Comisia a concluzionat că industria din Uniune se afla într-o situație fragilă, redresându-se după o perioadă în care situația sa s-a deteriorat semnificativ. Această redresare a fost atribuită, printre altele, eficacității diferitelor măsuri de protecție comercială care au fost adoptate, în special începând cu 2016. Întrucât Comisia nu a putut stabili existența unui prejudiciu grav, aceasta a evaluat amenințarea producerii unui prejudiciu grav. În acest context, Comisia a confirmat că redresarea provizorie în curs ar putea fi inversată rapid în cazul în care ar avea loc o nouă creștere a importurilor. După cum s-a stabilit mai sus, este probabil ca o astfel de creștere suplimentară a importurilor să fie exacerbată ca urmare a măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232. Prin urmare, Comisia a concluzionat că îmbunătățirea înregistrată de industria din Uniune în 2017 față de anii anteriori nu a împiedicat constatările privind existența unei amenințări de producere a unui prejudiciu grav. Aceste constatări au fost confirmate în analiza de mai sus și, prin urmare, afirmația este respinsă.

(96) În ceea ce privește nivelul de rentabilitate al industriei din Uniune, mai multe părți interesate au susținut că, într-o serie de cazuri de protecție comercială în sectorul siderurgic, Comisia a considerat că o marjă de profit cuprinsă între 3 % și 7 % ar putea fi considerată adecvată. Prin urmare, o rentabilitate globală de 6,2 %, astfel cum a fost stabilită provizoriu, ar trebui să fie suficientă pentru ca industria din Uniune să rămână viabilă și foarte competitivă.

(97) Astfel cum s-a explicat în considerentele 90-93, în pofida faptului că, în 2017, nivelurile de rentabilitate s-au îmbunătățit semnificativ față de anii precedenți (când industria din Uniune fie a înregistrat pierderi, fie a atins pragul de rentabilitate), această situație ar putea fi inversată rapid în cazul în care importurile ar continua să crească (sau să crească vertiginos ca urmare, printre altele, a măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232). De fapt, într-o situație de amenințare de producere a unui prejudiciu grav, analiza trebuie să conțină în mod necesar elemente de perspectivă. În acest context, riscul stabilit de reorientare a fluxurilor comerciale ar fi un element-cheie care ar afecta în mod negativ situația economică actuală a industriei din Uniune în cazul în care măsurile nu sunt adoptate. În consecință, nivelurile de rentabilitate atinse de industrie în 2017 nu pot fi luate în considerare în mod izolat și nu anulează constatarea unei amenințări de producere a unui prejudiciu grav. Prin urmare, această afirmație este respinsă.

5.6. Analiza datelor după 2017

(98) În contextul analizei amenințării de producere a unui prejudiciu grav, este necesar să se efectueze un exercițiu de perspectivă, dat fiind faptul că, pentru perioada analizată, situația nu a fost considerată ca implicând un prejudiciu grav. În special, articolul 9 alineatul (2) din Regulamentul (UE) 2015/478 și articolul 6 alineatul (3) din Regulamentul (UE) 2015/755 impun, în cazurile de amenințare de producere a unui prejudiciu, examinarea ratei de creștere a exporturilor către Uniune și a probabilității de a se utiliza capacitatea disponibilă pentru a exporta în Uniune.

(99) În timp ce rata de creștere a exporturilor a fost deja examinată mai sus, Comisia a efectuat o analiză mai precisă a probabilității creșterii în continuare a exporturilor pe baza unei analize a celor mai recente date disponibile, și anume perioada ianuarie-septembrie 2018. Acest set de date actualizat a permis Comisiei să confirme constatările făcute în etapa provizorie, în special în ceea ce privește evoluția importurilor și riscul de reorientare a fluxurilor comerciale.

(100) După cum arată statisticile din tabelele de mai jos, evoluția ascendentă a importurilor a continuat, iar primele semne ale reorientării fluxurilor comerciale au fost deja observate în lunile care au urmat intrării în vigoare a măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232, importurile în SUA scăzând treptat, iar importurile în Uniune crescând (23). În opinia Comisiei, din motivele prezentate în continuare, această tendință crescătoare va deveni mai pronunțată în viitor, dacă nu se adoptă măsuri definitive.

5.6.1. Evoluția importurilor în Uniune

(101) Perioada analizată pentru evoluția importurilor a fost prelungită prin adăugarea primului semestru al anului 2018. Această analiză actualizată arată că, în general, importurile produsului care face obiectul evaluării au crescut în fiecare an. Creșterea importurilor în perioada iulie 2017-iunie 2018, comparativ cu perioada ianuarie 2017-decembrie 2017, se explică prin nivelul relativ ridicat al importurilor în primul semestru al anului 2018, când volumul total al importurilor de produse evaluate s-a ridicat la 17,4 milioane de tone, comparativ cu 15,4 milioane de tone în primul semestru al anului 2017 și cu 14,5 milioane de tone în al doilea semestru al anului 2017. Prin urmare, aceste date mai recente confirmă evaluarea Comisiei din etapa provizorie, potrivit căreia este probabil ca importurile să crească în continuare după 2017.

(102) Măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232 au fost instituite la 8 martie 2018. Prin urmare, este relevant să se evalueze lunar volumul importurilor efectuate în 2018, comparându-le cu aceeași perioadă a anului precedent (2017). Această comparație demonstrează că, pentru fiecare lună din 2018, volumul importurilor în Uniune în 2018 a fost mai mare decât volumul importurilor în 2017. Diferențele au fost mai substanțiale în iunie și iulie 2018, la câteva luni după instituirea măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232. În lunile august și septembrie 2018, creșterea era încă semnificativă, dar mai puțin pronunțată decât în cele două luni precedente, probabil având în vedere că măsurile de salvgardare provizorii au fost instituite la 18 iulie 2018.

(103) Ambele analize indică o tendință clară de creștere continuă a importurilor în Uniune, confirmând astfel evaluarea Comisiei din etapa provizorie. Tabelul 12 Importurile lunare în Uniune UE (mii de tone) Ian. Febr. Mart. Apr. Mai Iun. Iul. Aug. Sept. Importuri 2017 (toate) 2 737 2 464 2 914 2 648 2 984 2 512 2 315 2 308 2 339 Importuri 2018 (toate) 3 080 2 490 2 934 3 033 2 999 2 940 2 828 2 414 2 587 Creștere în 2018 față de 2017 + 13 % + 1 % + 1 % + 15 % + 1 % + 17 % + 22 % + 5 % + 11 % Sursă: Eurostat.

5.6.2. Evoluția importurilor în SUA

(104) În cursul audierilor menționate în considerentul 10, mai multe părți interesate au susținut că prețurile de import în SUA au crescut puternic de la instituirea măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232, la un nivel care, în pofida taxei de 25 %, ar permite acestor societăți să realizeze profit. Prin urmare, având în vedere această situație, nu ar exista niciun stimulent pentru a-și redirecționa orice procent din vânzările lor din SUA către alte piețe precum Uniunea. De asemenea, s-a afirmat că, în consecință, nivelul importurilor în SUA a fost puțin afectat de măsurile respective.

(105) Comisia a colectat lunar date statistice cu privire la importurile în SUA de produse supuse evaluării în 2018: Tabelul 13 Importurile lunare în SUA în 2018 Ian. Febr. Mart. Apr. Mai Iun. Iul. Aug. Sept. Volumul importurilor (total) (mii de tone) 2 087 1 800 2 218 2 585 2 192 1 666 1 969 1 848 1 689 Indice ian. 2018 = 100 100 86 106 124 105 80 94 89 81 Sursă: Statistici naționale din SUA.

(106) Datele arată că importurile în SUA în ceea ce privește cele 26 de produse evaluate au scăzut puternic, în special după instituirea măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232. În septembrie 2018, nivelul importurilor a fost cu 35 % mai mic decât nivelul importurilor din aprilie 2018. În ansamblu, scăderea importurilor din ianuarie până în septembrie 2018 a fost de 19 %.

(107) De asemenea, ar trebui remarcat faptul că, în 2018, un număr mare de producători americani de produse care fac obiectul măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232 au anunțat planuri importante de creștere a producției (24). Întrucât, pe termen scurt, este posibil să nu existe sau să existe puține surse alternative în afara produselor importate, este clar că industria din SUA se pregătește să aprovizioneze piața din SUA pe o scară mult mai mare pe termen mediu, în detrimentul importurilor. În consecință, piața americană nu va mai fi capabilă să absoarbă o producție internă mai mare și același nivel al importurilor ca și înainte. În consecință, producătorii-exportatori vor trebui să caute piețe alternative, iar piața Uniunii este, având în vedere dimensiunea sa, o piață alternativă ideală. Tendința de creștere a importurilor în Uniune, determinată parțial de impactul măsurilor din SUA în temeiul secțiunii 232, a început deja, astfel cum se descrie în capitolul 5.6.1 de mai sus. Prin urmare, această tendință va fi și mai pronunțată în viitorul apropiat dacă nu se iau măsuri.

(108) De asemenea, Comisia a analizat lunar volumul importurilor în SUA în 2018, comparativ cu aceeași perioadă a anului 2017.

(109) Tabelul 14 confirmă tendința prezentată în tabelul din considerentul 105 de mai sus. Tabelul 14 Importurile lunare în SUA (mii de tone) Ian. Febr. Mart. Apr. Mai Iun. Iul. Aug. Sept. Importuri 2017 (toate) 2 088 1 893 2 284 2 259 2 345 2 684 2 614 2 220 2 259 Importuri 2018 (toate) 2 087 1 800 2 218 2 585 2 192 1 666 1 969 1 848 1 689 Scădere în 2018 față de 2017 0 % – 5 % – 3 % 14 % – 7 % – 38 % – 25 % – 17 % – 25 % Sursă: Statistici naționale din SUA. Prin urmare, importurile în SUA, indiferent de tipul de comparație realizat, arată în mod constant că a existat o tendință clară și constantă de scădere a importurilor în SUA. Această scădere progresivă cauzează deja și va genera în continuare o reorientare a fluxurilor comerciale care este susceptibilă să accelereze tendința de creștere a importurilor în Uniune.

5.7. Concluzie

(110) În consecință, în vederea unei analize actualizate a situației industriei din Uniune, o analiză detaliată a observațiilor primite după comunicarea constatărilor cu privire la măsurile provizorii și pe parcursul audierilor, precum și o analiză detaliată a celor mai recente date statistice, Comisia a concluzionat că industria siderurgică din Uniune se află într-o situație de amenințare de producere a unui prejudiciu grav pentru produsul în cauză, inclusiv pentru cele 26 categorii de produse care fac obiectul evaluării. Prin urmare, considerentele 58-69 din regulamentul provizoriu se confirmă.

6. LEGĂTURA DE CAUZALITATE

(111) În considerentele 70-77 din regulamentul provizoriu, Comisia a concluzionat că există o legătură de cauzalitate între creșterea importurilor de produs care face obiectul evaluării și situația vulnerabilă a industriei din Uniune și amenințarea de producere a unui prejudiciu grav pentru aceasta, deoarece produsele siderurgice fabricate de producătorii din Uniune sunt în mod obișnuit similare sau direct concurente cu produsele siderurgice în cauză.

6.1. Observații primite după adoptarea măsurilor provizorii

(112) Mai multe părți interesate au susținut că nu există nicio legătură de cauzalitate între o creștere a importurilor și situația industriei din Uniune, întrucât creșterea importurilor în cursul perioadei examinate a avut loc în paralel cu o creștere a rentabilității și a producției și a volumelor de vânzări.

(113) Ca punct preliminar, Comisia dorește să clarifice faptul că a stabilit o amenințare de producere a unui prejudiciu grav în cazul în care importurile continuă să crească. Aceasta nu a stabilit un prejudiciu în cursul anchetei din cauza creșterii importurilor în cursul perioadei examinate.

(114) Pe fond, în ceea ce privește această afirmație, este important să se sublinieze faptul că industria din Uniune a atins, într-adevăr, niveluri de producție profitabile în cursul anului 2017, care a fost în mod clar mai ridicată decât producția obținută în toți ceilalți ani din perioada examinată, când era doar aproape de pragul de rentabilitate. Cu toate acestea, în ansamblu, cea mai mare creștere a importurilor în această perioadă s-a înregistrat între 2014 și 2015 (a se vedea tabelul 2 de mai sus) și scăderea rentabilității în paralel în aceeași perioadă (în scădere de la 0,8 % la 0,6 %, a se vedea tabelul 6 de mai sus) demonstrează că există fără îndoială o legătură între creșterea importurilor și situația industriei din Uniune. În plus, astfel cum se explică în considerentul 45 din regulamentul provizoriu, rentabilitatea obținută în 2017 ar trebui să fie considerată temporară în condițiile actuale de creștere continuă a importurilor și de prețuri de vânzare excepțional de favorabile pe piață în perioada respectivă. Cu toate acestea, chiar și un nivel de profit de 5,6 % este scăzut în această industrie cu utilizare intensivă a capitalului. De fapt, acesta se situează sub nivelul țintă de profit minim reglementat, pentru toate sectoarele industriale, în cadrul anchetelor de apărare comercială desfășurate de Comisie (25). În consecință, Comisia a considerat că industria din Uniune se va afla într-o situație vulnerabilă și critică în cazul în care importurile continuă să crească. Prin urmare, acest argument se respinge.

(115) Mai multe părți interesate au afirmat, de asemenea, că, în anchetele anterioare antidumping și antisubvenție privind aceleași produse, Comisia a afirmat că dumpingul sau subvenționarea presupusă – și nu o simplă creștere a importurilor – au cauzat o depreciere a prețurilor și un prejudiciu. Potrivit acestor părți interesate, importurile care au făcut obiectul unui dumping sau al unor subvenții au fost deja tratate cu succes prin adoptarea de măsuri antidumping și antisubvenție la încheierea anchetelor respective, motiv pentru care Comisia nu ar trebui să susțină în prezent că același prejudiciu a fost cauzat de altceva, și anume de creșterea importurilor.

(116) În ceea ce privește această afirmație, este important să se sublinieze faptul că măsurile antidumping și antisubvenție nu urmează aceeași logică ca măsurile de salvgardare. De fapt, ele au obiective diferite. Pentru a menționa unele dintre cele mai importante și mai relevante diferențe, atât măsurile antidumping cât și cele antisubvenție sunt specifice unei definiții limitate a produselor și abordează problema concurenței neloiale, prin dumping sau subvenționare, în ceea ce privește importurile dintr-o anumită (țară de) origine, în timp ce, de regulă, se aplică timp de cinci ani, cu posibilitatea prelungirii acestei perioade în cazul în care sunt îndeplinite anumite condiții. În schimb, măsurile de salvgardare vizează o creștere globală a importurilor, fără nicio distincție în ceea ce privește natura concurenței sau a originii (și anume, nu sunt aplicate „sui generis” unui anumit tip de importuri) și sunt în mod normal limitate ca durată. În plus și mai precis, măsurile antidumping și antisubvenție la care se face referire prin această afirmație se referă doar la câteva dintre categoriile de produse care fac obiectul prezentei anchete și doar la cele cu anumite origini. Cu toate acestea, în pofida acestor măsuri, Comisia a constatat o creștere globală semnificativă, bruscă și puternică a importurilor și a stabilit existența unei amenințări de producere a unui prejudiciu. Prin urmare, această afirmație se respinge.

(117) Mai multe părți interesate au susținut că Comisia nu a efectuat o analiză de neatribuire pentru a aborda alți factori care ar fi putut cauza prejudiciul, în special în ceea ce privește evoluția costurilor materiilor prime, scăderea rezultatelor la export și importurile efectuate de producătorii din Uniune. Comisia dorește să clarifice faptul că, într-adevăr, în etapa provizorie, nu a evaluat toți factorii care ar putea contribui la prejudiciul grav pe care industria din Uniune l-ar suferi dacă nu se iau măsuri, deoarece, din cauza circumstanțelor critice, trebuie adoptate și instituite fără întârziere măsuri provizorii. După instituirea măsurilor provizorii, Comisia a evaluat impactul acestor trei factori asupra situației industriei din Uniune și, prin urmare, posibila contribuție a acestora la amenințarea producerii unui prejudiciu grav.

(118) În ceea ce privește evoluția costurilor materiilor prime, mai multe părți au observat, în general, că acest element ar trebui analizat de către Comisie, în timp ce o parte interesată a susținut că situația conjuncturală de pe piață, legată de materiile prime mai ieftine din întreaga lume, a cauzat dificultățile „invocate” de către Comisie.

(119) Datele furnizate de industria din Uniune demonstrează că costul de producție pentru produsul în cauză a evoluat după cum urmează: Tabelul 15 Costul de producție 2013 2014 2015 2016 2017 Costul de producție (EUR/tonă) 700 668 633 579 661 Indice 2013 = 100 100 95 90 83 94 Sursă: Răspunsurile la chestionar.

(120) Tendința ilustrată mai sus este similară cu tendința prețurilor de vânzare, astfel cum s-a descris în considerentul 5.1.3 de mai sus, cu excepția anului 2017, când, așa cum s-a explicat, prețurile de vânzare au fost excepțional de favorabile în comparație cu costurile, ceea ce a avut drept rezultat un profit relativ ridicat (deși s-a situat încă sub nivelul profitului). Această tendință nu indică nicio legătură specială între costul materiilor prime și evoluția rentabilității, cu excepția faptului că în anul în care profitul industriei din Uniune a scăzut cel mai puternic comparativ cu anul precedent, și anume în 2015 (în scădere cu 25 %), costul său de producție a scăzut în mod semnificativ. Prin urmare, nu există motive pentru a concluziona că evoluția prețurilor materiilor prime, fie în creștere, fie în scădere, reprezintă o amenințare de producere a unui prejudiciu. Prin urmare, respectiva afirmație a fost respinsă.

(121) De asemenea, părțile interesate au adus în discuție afirmația conform căreia performanța la export a industriei din Uniune a fost în scădere. Acestea și-au bazat afirmațiile pe declarațiile făcute de Eurofer, precum și pe ipoteza sau probabilitatea ca exporturile către SUA și Turcia să scadă, având în vedere măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232 și ancheta de salvgardare a Turciei.

(122) S-a efectuat o analiză a rezultatelor la export ale industriei din Uniune în ceea ce privește produsul în cauză pe baza datelor Eurostat: Tabelul 16 Exporturile industriei din Uniune 2013 2014 2015 2016 2017 Volumul exporturilor (mii de tone) 31 181 31 599 29 449 27 578 27 603 Indice 2013 = 100 100 101 94 88 89 Preț de export (EUR/tonă) 962 931 934 850 953 Indice 2013 = 100 100 97 97 88 99 Sursă: Eurostat.

(123) Tabelul de mai sus demonstrează două lucruri. În primul rând, volumele exportate de industria din Uniune pe parcursul perioadei examinate sunt relativ mici în comparație cu volumele vândute pe piața Uniunii – acestea au reprezentat, în funcție de an, numai 17 %-19 % din volumul vânzărilor industriei din Uniune. În al doilea rând, evoluția prețului de export a fost destul de stabilă în cursul perioadei examinate, cu excepția anului 2016, când prețurile de export au fost, în general, semnificativ mai scăzute decât în ceilalți ani (costul de producție a înregistrat, de asemenea, un nivel scăzut în 2016). Pe baza volumelor de vânzări la export, a evoluției acestor volume în cursul perioadei examinate și a prețurilor de vânzare la export, Comisia nu a găsit niciun motiv pentru care să presupună că performanța industriei din Uniune în ceea ce privește vânzările la export reprezintă o amenințare majoră de producere a unui prejudiciu grav pentru industria din Uniune.

(124) În ceea ce privește rolul importurilor realizate de producătorii din Uniune sau de comercianții/distribuitorii care sunt afiliați cu aceștia, astfel cum s-a descris în considerentul 44 de mai sus, aceste importuri au fost marginale și relativ stabile în cursul perioadei examinate, reprezentând între 0,3 % și 0,7 % din importurile totale, în funcție de an. Aceste importuri nu au afectat tendințele importurilor și, prin urmare, afirmația a fost respinsă.

(125) Potrivit afirmațiilor mai multor părți interesate, Comisia nu a evaluat condițiile de concurență între produsele importate și produsele naționale, deoarece aceste părți pretind că nu ar fi ținut cont de amploarea și eterogenitatea diferitelor categorii de produse care fac obiectul anchetei de salvgardare și a ajuns la concluziile sale doar în ceea ce privește toate categoriile de produse luate în ansamblul lor. În aceeași ordine de idei, mai multe părți interesate au susținut că, pentru fiecare categorie de produse, Comisia ar fi trebuit să efectueze o analiză separată a legăturii de cauzalitate.

(126) Astfel cum s-a explicat în secțiunea 2.1, Comisia a considerat că, având în vedere gradul ridicat de corelare între categoriile de produse care alcătuiesc produsul în cauză, produsul importat și produsul din Uniune sunt „similare sau direct concurente”. Recunoașterea faptului că se justifică o analiză globală date fiind corelațiile puternice dintre toate categoriile de produse care fac obiectul anchetei implică, de asemenea, premisa că modul cel mai potrivit de a efectua analiza legăturii de cauzalitate este prin agregarea celor trei familii de produse, care au fost examinate separat în anumite părți ale analizei globale. În consecință, afirmația a fost respinsă.

6.2. Concluzie

(127) Analiza atribuirii cumulative a celorlalți factori din considerentele 79 și 80 din regulamentul provizoriu și din secțiunea 6.1 de mai sus a arătat că ceilalți factori, atât separat, cât și luați împreună, nu au atenuat legătura de cauzalitate dintre creșterea importurilor și amenințarea de producere unui prejudiciu grav pentru industria din Uniune. În lipsa altor observații, se confirmă considerentele 70-81 din regulamentul provizoriu.

7. INTERESUL UNIUNII

(128) Scopul măsurilor de salvgardare este de a remedia sau de a preveni un prejudiciu grav care a avut loc ca urmare a creșterii importurilor. În conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) 2015/478, Comisia a examinat, de asemenea, dacă există motive economice imperative care ar putea duce la concluzia că nu este în interesul Uniunii să se instituie măsuri.

(129) În acest sens, au fost luate în considerare, pe baza dovezilor disponibile, impactul măsurilor posibile asupra tuturor producătorilor, importatorilor și utilizatorilor din Uniune ai produsului în cauză și posibilele consecințe ale adoptării sau ale neadoptării măsurilor. Pentru eventualitatea în care ar fi necesar, Comisia a conceput un mecanism care ar împiedica producerea unui prejudiciu grav, permițând în același timp fluxurile comerciale tradiționale într-un mod compatibil cu o funcționare competitivă continuă a pieței siderurgice.

7.1. Interesul producătorilor din Uniune

(130) S-a concluzionat în mod provizoriu că instituirea unor măsuri de salvgardare ar fi în interesul producătorilor din Uniune, deoarece ar preveni orice prejudiciu grav cauzat de o creștere suplimentară semnificativă a importurilor. După instituirea măsurilor provizorii, Comisia nu a primit nicio observație din partea producătorilor din Uniune care să contrazică această opinie. Prin urmare, concluziile provizorii au fost confirmate.

7.2. Interesul importatorilor și al utilizatorilor din Uniune

(131) Comisia a transmis chestionare importatorilor și utilizatorilor cunoscuți pentru a evalua interesul acestora.

(132) Comisia a primit 61 de răspunsuri din partea importatorilor și 70 de răspunsuri din partea altor utilizatori decât cei afiliați importatorilor. La rândul lor, importatorii și utilizatorii și-au făcut cunoscute punctele de vedere atât oral, cât și în scris.

(133) Mai mulți importatori și utilizatori din Uniune au susținut că instituirea măsurilor de salvgardare nu ar fi în interesul Uniunii, deoarece ar crește prețurile de import și ar limita concurența pe piața Uniunii. Ei au susținut, de asemenea, că instituirea de măsuri ar duce la deficite de aprovizionare deoarece, conform afirmațiilor acestora, producătorii din Uniune nu produc toate tipurile de produse siderurgice sau nu le produc în cantități suficiente pentru a satisface cererea de pe piața Uniunii. Acest lucru este, conform afirmațiilor importatorilor și ale utilizatorilor respectivi, agravat de faptul că disponibilitatea anumitor produse în Uniune este restricționată deoarece acestea fac obiectul unor măsuri antidumping sau antisubvenție.

(134) După instituirea măsurilor provizorii, mai mulți utilizatori și importatori din Uniune au susținut că, în cazul în care ar fi luate măsuri definitive, ar trebui să fie avute în vedere următoarele elemente: — Un nivel al contingentelor stabilit pe baza mediei din ultimii trei ani ar trebui să fie majorat cu 10 %, astfel cum s-a procedat în 2002 în ceea ce privește măsurile de salvgardare vizând industria siderurgică din Uniune, pentru a ține seama de creșterea probabilă a cererii în sectoarele din aval. — Orice contingent ar trebui alocat fiecărei țări furnizoare în parte în locul unei alocări de tipul „primul venit, primul servit”, pentru a menține fluxurile comerciale tradiționale și pentru a evita ca anumite țări furnizoare să profite de poziția lor geografică sau de capacitățile lor de export pentru a completa rapid contingentul și pentru a înlătura alte țări furnizoare tradiționale. — Ar trebui asigurată securitatea economică prin stabilirea unui sistem de cote bazat pe licențe. Acest lucru ar asigura continuitatea aprovizionării și ar garanta că transporturile trec prin contingentul tarifar scutit de taxe atunci când părăsesc țara exportatoare. În mod alternativ, s-a afirmat că ar trebui să se stabilească trimestrial un contingent anual pentru a se evita importurile masive la începutul anului, ceea ce ar fi în detrimentul utilizatorilor care nu sunt în măsură să constituie stocuri și care trebuie să se aprovizioneze în mod stabil pe tot parcursul anului. — Anumite tipuri de produse ar trebui să facă obiectul unor contingente separate, pe baza specificităților lor în comparație cu alte tipuri de produse din aceeași categorie. Pentru aceste produse, contingentele ar trebui să fie majorate în mod regulat pentru a reflecta creșterea semnificativă preconizată a cererii pe piața Uniunii în următorii ani.

(135) Comisia a examinat în detaliu aceste afirmații și a ajuns la următoarele concluzii.

(136) În primul rând, astfel cum s-a stabilit deja în regulamentul provizoriu, Comisia este de acord cu faptul că fluxurile comerciale tradiționale ar trebui menținute în măsura în care este posibil. Pe baza concluziilor de mai sus privind existența unei amenințări de producere a unui prejudiciu grav, numai importurile care depășesc aceste fluxuri comerciale tradiționale ar cauza un prejudiciu grav industriei din Uniune. În cazul măsurilor de salvgardare instituite sub forma unui contingent tarifar, Comisia consideră că se va menține concurența efectivă între importuri și industria din Uniune și că riscul unei creșteri generale a prețurilor și al oricărei penurii este puțin probabil. Într-adevăr, cu astfel de măsuri, se preconizează că importurile vor continua la niveluri tradiționale neprejudiciabile, iar măsurile de salvgardare s-ar aplica numai dacă și când nivelul contingentului este atins, iar amenințarea se materializează.

(137) În plus, industria din Uniune a susținut că este în măsură să fabrice toate tipurile de produse siderurgice. În orice caz, importurile vor fi menținute, fără măsuri, la nivelurile lor tradiționale și sunt posibile și peste contingent, deși ar face obiectul unor măsuri de salvgardare.

(138) În ceea ce privește existența măsurilor antidumping sau antisubvenție, obiectivul acestora este de a remedia practicile comerciale neloiale. Deși aceste măsuri pot avea, într-adevăr, un impact asupra nivelului exporturilor din unele țări furnizoare, acest lucru nu afectează nivelul importurilor la prețuri echitabile care ar fi intrat pe piața Uniunii în absența dumpingului prejudiciabil sau a practicilor de subvenționare. Acest aspect, în special cumulul de măsuri de salvgardare cu cele antidumping sau antisubvenție, este luat în considerare în considerentul 186.

(139) Din motivele menționate anterior, se resping afirmațiile formulate de către părți, astfel cum se subliniază în considerentul 133.

(140) În ceea ce privește afirmațiile referitoare la forma și nivelul măsurilor, Comisia a luat în considerare următoarele elemente.

Nivelul contingentului tarifar

(141) În timp ce utilizatorii și importatorii consideră că orice contingent tarifar ar trebui stabilit la un nivel de 10 % peste media importurilor din ultimii trei ani, deoarece este probabil ca consumul de oțel din Uniune din anumite categorii de produse să înregistreze rate de creștere la nivel de două cifre, producătorii din Uniune au susținut că consumul de oțel din Uniune va rămâne relativ liniar în următorii ani.

(142) În conformitate cu articolul 15 alineatul (3) din Regulamentul 2015/478, orice contingent se stabilește, în principiu, la nivelul mediu al importurilor din ultimii trei ani reprezentativi. Cu toate acestea, această dispoziție se aplică în cazul în care măsurile iau forma unui contingent. Astfel cum a fost confirmat în jurisprudența relevantă (26), un contingent tarifar nu este o restricție cantitativă în temeiul Acordului OMC privind măsurile de salvgardare și, prin urmare, Comisia nu este obligată să stabilească nivelul contingentului tarifar în acest caz particular la un nivel strict corespunzător importurilor medii din ultimii trei ani.

(143) Având în vedere argumentele prezentate în considerentul 141 de mai sus și în conformitate cu ampla putere discreționară economică, politică și juridică acordată Comisiei în temeiul articolului 16 din Regulamentul (UE) 2015/478 și al articolului 13 din Regulamentul (UE) 2015/755, Comisia a considerat necesar să moduleze nivelul contingentului tarifar peste media nivelului importurilor din ultimii trei ani, pentru a ține seama de interesele concurente dintre utilizatori și importatori, pe de o parte, și de industria din Uniune, pe de altă parte. În acest sens, după cum s-a arătat în considerentul 32, Comisia constată că importurile categoriilor de produse în cauză au crescut cu 4 % din 2017 până la PMR, fără să provoace un prejudiciu grav. Perspectivele de viitor ale ratei de creștere a importurilor, deși mai liniare, în condiții normale de piață, împreună cu interesele economice și politice ale industriei din Uniune în general, ar justifica, în consecință, instituirea unui nivel cantitativ al contingentului tarifar cu puțin peste media nivelului mediu de import pentru perioada 2017-PMR.

(144) Pe această bază și pentru a limita creșterea importurilor la un nivel care este puțin probabil să cauzeze un prejudiciu grav industriei din Uniune, garantând, în același timp, menținerea fluxurilor comerciale tradiționale și acordarea unui sprijin suficient industriei existente și utilizatorilor existenți, Comisia consideră că nivelul cantitativ al contingentului tarifar ar trebui să se bazeze pe importurile medii din perioada 2015-2017 plus 5 %.

Alocarea contingentelor tarifare

(145) Aproape toate părțile interesate, inclusiv industria din Uniune, au pledat în favoarea unei alocări a contingentelor tarifare către anumite țări furnizoare în locul unui sistem de contingente globale, astfel cum a fost stabilit în etapa provizorie.

(146) Comisia este de acord că un sistem de contingente tarifare specifice unei țări este într-adevăr cel mai adecvat sistem pentru a asigura fluxurile comerciale tradiționale. Totuși, acest sistem prezintă unele limitări. În primul rând, numărul țărilor furnizoare este semnificativ pentru fiecare categorie de produse. Nu este posibil să se aloce câte un contingent tarifar pentru fiecare dintre acestea. În al doilea rând, Comisia consideră că este necesar, pentru o alocare adecvată a contingentelor tarifare, să se ia în considerare factorii speciali care vor afecta comerțul cu produsele în cauză. Într-adevăr, pentru o serie de produse care intră în domeniul de aplicare al prezentei anchete, Uniunea a instituit recent măsuri antidumping/compensatorii pentru anumite țări exportatoare. Acest lucru a condus adesea la o scădere semnificativă a importurilor din aceste țări în cel mai recent an și va continua să o facă în cursul perioadei de aplicare a acestor măsuri. Prin urmare, un contingent tarifar specific fiecăreia dintre aceste țări va fi utilizat, foarte probabil, doar marginal, deoarece nivelul contingentului tarifar se bazează pe nivelul mediu al importurilor din perioada 2015-2017, adică incluzând o perioadă în care măsurile antidumping/compensatorii nu erau încă în vigoare, iar nivelul importurilor a fost semnificativ din cauza practicilor comerciale neloiale. Prin urmare, nu ar fi în interesul Uniunii să se aloce un contingent tarifar specific fiecărei țări în aceste circumstanțe, deoarece nivelul viitoarelor importuri ar fi în mod inevitabil sub nivelul lor comercial tradițional.

(147) Comisia a concluzionat că, având în vedere circumstanțele de mai sus, o abordare mixtă ar fi cea mai adecvată. În primul rând, ar trebui să se aloce un contingent tarifar specific fiecărei țări dintre cele care au un interes semnificativ de furnizare, pe baza importurilor lor din ultimii 3 ani. În sensul prezentului regulament, se consideră că țările cu o cotă mai mare de 5 % din importurile pentru categoria de produse în cauză au un interes semnificativ de furnizare. Un contingent tarifar global („contingentul rezidual”) pe baza mediei importurilor rămase din ultimii trei ani ar trebui alocat tuturor celorlalte țări furnizoare.

(148) Cu toate acestea, nu ar trebui să se aloce un contingent tarifar specific țărilor al căror nivel de export – pentru fiecare categorie de produse în cauză – a scăzut în mod substanțial în trecutul recent, din cauza măsurilor antidumping/compensatorii în vigoare din motivele menționate mai sus. Aceste țări ar trebui să se încadreze în contingentul tarifar rezidual.

(149) În cazul specific al categoriei de produse 1 (rulouri laminate la cald), întrucât aproape 60 % din importuri fac în prezent obiectul unor măsuri antidumping, Comisia consideră că cea mai adecvată soluție este un contingent global și nicio alocare specifică fiecărei țări.

(150) În cele din urmă, Comisia consideră că este, de asemenea, în interesul Uniunii ca, atunci când o țară furnizoare a epuizat contingentul tarifar care îi revine, să i se permită să aibă acces la contingentul tarifar rezidual. Cu toate acestea, această posibilitate ar trebui aplicată numai în ultimul trimestru al perioadei, pentru a se ajunge la un echilibru între interesele țărilor care beneficiază de un contingent tarifar specific țării și țările care beneficiază de contingentul tarifar global. Acest lucru nu numai că ar asigura menținerea fluxurilor comerciale tradiționale, dar și, după caz, ar evita posibilitatea ca anumite părți din contingentul tarifar rezidual să rămână neutilizate.

Previzibilitatea în timp a nivelului contingentului tarifar

(151) Comisia consideră că introducerea unui sistem de acordare a licențelor nu este necesară pentru a asigura previzibilitatea.

(152) În primul rând, datele referitoare la evoluția importurilor în cadrul contingentului tarifar și la utilizarea contingentului scutit de taxe vamale sunt disponibile public și actualizate zilnic. Datele privind utilizarea contingentelor tarifare pot fi găsite la următoarea adresă de internet: http://ec.europa.eu/taxation_customs/dds2/taric/quota_consultation.jsp

(153) În plus, o alocare specifică fiecărei țări ar trebui să asigure, de asemenea, un nivel suplimentar de previzibilitate pentru furnizorii și utilizatorii tradiționali. Mai mult, atunci când un contingent tarifar specific unei țări este epuizat, țara în cauză va fi în măsură să exporte prin intermediul contingentului rezidual disponibil, deși numai în ultimul trimestru al perioadei, care este perioada cea mai critică în ceea ce privește disponibilitatea contingentelor.

(154) În cele din urmă, Comisia consideră că contingentul tarifar rezidual ar trebui să fie împărțit trimestrial pentru a se asigura că importurile sunt distribuite uniform pe parcursul anului și pentru a preveni posibilitatea stocării unui volum semnificativ de importuri și de produse standard la începutul perioadei în scopul evitării eventualelor taxe. Alocările de contingente tarifare trimestriale neutilizate ar fi, de asemenea, transferate automat în perioada următoare.

Clasificarea produsului

(155) Comisia a examinat afirmațiile utilizatorilor și importatorilor de a crea subcategorii specifice pentru produsele lor. În special, Comisia a constatat că două categorii de produse, și anume categoriile 3 și 4, prezintă caracteristici distincte pentru care afirmațiile pot fi acceptate.

(156) Categoria 4 – foi rezistente la coroziune – include atât produse care sunt fabricate special pentru industria autovehiculelor, pe baza unor specificații precise ale produsului, și care fac obiectul unor contracte pe termen lung, cât și alte produse standard. Pentru primele produse menționate, furnizorii trebuie mai întâi să obțină o certificare necesară pentru aprovizionarea industriei pe o perioadă lungă de timp, pe baza unui sistem „exact la timp”. Pentru această categorie de produse, Comisia recunoaște că există riscul ca anumite tipuri de produse specifice să fie excluse din contingentul scutit de taxe vamale de produsele standard care pot fi furnizate masiv și depozitate la începutul anului.

(157) În plus, tipurile standard de produse din această categorie fac în prezent obiectul unor taxe antidumping, care au, de asemenea, un impact asupra evoluțiilor viitoare ale importurilor, precum și asupra alocării contingentelor, pe baza celor explicate mai sus. Faptul că aceste produse mai specializate nu au fost incluse în cererea de măsuri antidumping a industriei este, la rândul său, un indiciu că aceste produse ar trebui să fie tratate separat de tipurile de produse standard.

(158) În ceea ce privește categoria 3 – foi de tablă electrotehnică – industria relevantă care utilizează aceste produse a susținut, de asemenea, că unele produse specializate, cum ar fi foile de tablă electrotehnică fără grăunți orientați (27), ar trebui separate de alte produse din această categorie. Această afirmație se bazează pe faptul că aceste tipuri de produse sunt strategice pentru economia Uniunii, întrucât sunt utilizate în noile sectoare energetice/de mobilitate (de exemplu, noile vehicule energetice, turbinele eoliene). Utilizatorii și importatorii susțin că aceste produse sunt unele de specialitate, cu valoare ridicată, care riscă să fie excluse de către produsele standard incluse în aceeași categorie de produse. În plus, utilizatorii au afirmat, de asemenea, că este probabil ca cererea Uniunii să crească semnificativ în viitorul apropiat și că, în viitor, contingentul specific ar trebui să crească în mod corespunzător. Deși această din urmă afirmație nu a putut fi susținută în mod adecvat prin niciun element de probă, un contingent separat pentru aceste produse ar permite examinarea în viitor a unor cereri justificate în mod corespunzător.

(159) De asemenea, Comisia consideră că, fără a aduce atingere efectului corectiv al măsurii, este posibil să se creeze subseturi de produse în cadrul acestor două categorii de produse existente, cărora li s-ar aloca un contingent propriu în mod corespunzător.

(160) Pe baza celor de mai sus, Comisia a acceptat aceste afirmații prin care se solicită divizarea în două subcategorii a categoriei de produse 4 (foi cu învelișuri metalice) și a categoriei de produse 3 [foi de tablă electrotehnică (altele decât tolele GOES)].

Clauza de reexaminare

(161) În cele din urmă, Comisia consideră că, pe baza interesului Uniunii, ar putea fi necesar să se ajusteze nivelul sau alocarea contingentului tarifar, astfel cum se prevede în anexele IV.1 și IV.2, în cazul unor modificări ale circumstanțelor în perioada de instituire a măsurilor. O astfel de revizuire ar putea viza orice categorie de produse care face obiectul măsurilor, inclusiv (fără a se limita la) categoriile de produse 3, 4, 6 și 16, care au făcut obiectul unor observații detaliate și justificate în cursul anchetei, precum și în contextul consultărilor bilaterale organizate de Comisie. Modificarea circumstanțelor ar putea, de exemplu, să se materializeze în cazul unei creșteri sau scăderi globale a cererii la nivelul Uniunii pentru anumite categorii de produse care ar necesita o reevaluare a nivelului contingentului tarifar, instituirea de măsuri antidumping sau antisubvenție care ar putea afecta în mod semnificativ viitoarele evoluții ale importurilor sau chiar orice evoluție în ceea ce privește măsurile din SUA în temeiul secțiunii 232, care ar putea avea un impact direct asupra concluziilor prezentei anchete, și anume în ceea ce privește reorientarea fluxurilor comerciale. Comisia poate, de asemenea, să analizeze dacă aplicarea măsurilor ar putea avea efecte negative în ceea ce privește realizarea obiectivelor de integrare urmărite cu partenerii comerciali preferențiali, cum ar fi riscul mare în ceea ce privește stabilitatea sau dezvoltarea lor economică. Comisia va efectua o evaluare a situației în mod regulat și va avea în vedere o reexaminare cel puțin la sfârșitul fiecărui an de aplicare a măsurilor. Comisia deschide prima anchetă de reexaminare cel târziu la 1 iulie 2019.

7.3. Concluzie privind interesul Uniunii

(162) Pe baza considerațiilor de mai sus și a unei examinări atente a diferitelor interese aflate în joc, Comisia concluzionează că interesul Uniunii impune adoptarea unor măsuri definitive de salvgardare sub forma unui contingent tarifar, pentru a preveni deteriorarea în continuare a situației producătorilor din Uniune.

8. CONSIDERAȚII FINALE

(163) S-a concluzionat că industria siderurgică a Uniunii este într-o situație de amenințare de producere a unui prejudiciu grav în cazul a 26 de categorii de produse și că această situație este susceptibilă de a se transforma într-un prejudiciu grav real în viitorul apropiat, în lipsa unor măsuri de salvgardare. De asemenea, se concluzionează că ar fi în interesul Uniunii să se adopte măsuri adecvate pentru a se evita o nouă creștere a importurilor.

8.1. Forma și nivelul măsurilor

(164) În etapa provizorie, Comisia a constatat că o măsură sub forma unui contingent tarifar era cea mai bună modalitate de a reconcilia interesele producătorilor de oțel și ale utilizatorilor din Uniune. O astfel de măsură, dacă este elaborată în mod corespunzător, ar permite aducerea temporară a creșterii importurilor la un nivel neprejudiciabil pentru industria siderurgică din Uniune, menținând, în același timp, o gamă adecvată de surse de aprovizionare disponibile pentru clienții săi, într-un mod care să fie compatibil cu o funcționare competitivă continuă a pieței siderurgice.

(165) Pe baza analizei interesului Uniunii menționate mai sus, Comisia consideră că un contingent tarifar este într-adevăr cea mai bună formă de măsură pentru a echilibra diferitele interese aflate în joc, și anume prevenirea unui prejudiciu grav și asigurarea menținerii fluxurilor comerciale tradiționale.

(166) În observațiile primite de Comisie în urma măsurilor provizorii, deși majoritatea utilizatorilor de oțel au contestat adoptarea lor, aceștia au furnizat, de asemenea, sugestii utile pentru a le modula și a reduce la minimum impactul lor negativ asupra pieței.

(167) Printre observațiile primite, foarte puține se refereau la simulări microeconomice și la modelul macroeconomic prezentat de Comisie pentru a verifica proporționalitatea nivelului taxelor din afara contingentului tarifar.

(168) În ceea ce privește modelul macroeconomic, o asociație de exportatori dintr-o țară terță a criticat faptul că elasticitățile utilizate în modelul Armington pe