ANEXE

Pentru sistemele de informații și divertisment (infotainment, de exemplu, sistemele de navigație, telefoanele) se poate folosi și o interfață ethernet, prin cablu serial sau rețea locală (LAN), precum și medii alternative, cum ar fi compact-discurile (CD), discurile digitale versatile (DVD) sau memoriile în stare solidă, însă cu condiția să nu fie necesară utilizarea unui software de comunicare (de exemplu, drivere sau plug-in-uri) și a unui echipament care fac obiectul unor drepturi de proprietate intelectuală. Pentru validarea compatibilității aplicației specifice a producătorului cu interfețele de comunicare ale vehiculului (VCI) conforme cu standardele ISO 22900-2, SAE J2534 sau TMC RP1210B, producătorul oferă fie validarea unor VCI care au fost dezvoltate în mod independent, fie informațiile și, sub formă de împrumut, orice hardware special de care are nevoie producătorul de VCI pentru a realiza el însuși această validare. Taxelor percepute pentru o astfel de validare sau pentru informații și hardware li se aplică condițiile de la articolul 55 din Regulamentul (UE) nr. 167/2013.

Poate fi necesară ancorarea părții frontale a tractorului în timpul efectuării încercării în partea din spate. Se plasează suporți sub osii, astfel încât pneurile să nu suporte forța de strivire. Traversa utilizată are o lățime de aproximativ 250 mm și trebuie să fie conectată la mecanismul de aplicare a sarcinii prin îmbinări universale (figura 3.5).

în timpul încercării (sub sarcină): 10° deasupra și 20° sub orizontală.

3.3.2. Ansamblul trebuie fixat de așa manieră pe bancul de probă încât, sub sarcină, elementele care leagă ansamblul de bancul de probă să nu sufere decât deformări minime în raport cu structura de protecție. Ansamblul nu trebuie să primească niciun sprijin sub sarcină în afara celui oferit de fixarea inițială.

ANEXA IX

Cerințe cu privire la structurile de protecție în caz de răsturnare (structuri de protecție în caz de răsturnare montate în față pe tractoare cu ecartament îngust)

A. DISPOZIȚII GENERALE

1. Cerințele Uniunii aplicabile structurilor de protecție în caz de răsturnare (structuri de protecție în caz de răsturnare montate în față pe tractoare cu ecartament îngust) sunt stabilite la punctul B.

2. Încercările se pot realiza conform procedurilor pentru încercarea statică sau pentru încercarea dinamică, astfel cum sunt prevăzute în secțiunile B1 și B2. Cele două metode sunt considerate echivalente.

3. În plus față de cerințele prevăzute la punctul 2., trebuie îndeplinite cerințele referitoare la performanța ROPS pliabile prevăzute în secțiunile B3.

4. În secțiunea B4 este prezentat programul informatic pentru determinarea comportamentului la rostogolire continuă sau întreruptă care se folosește pentru încercarea virtuală.

B. CERINȚE CU PRIVIRE LA STRUCTURILE DE PROTECȚIE ÎN CAZ DE RĂSTURNARE (STRUCTURI DE PROTECȚIE ÎN CAZ DE RĂSTURNARE MONTATE ÎN FAȚĂ PE TRACTOARE CU ECARTAMENT ÎNGUST)(1)

1. Definiții

1.1. [Nu se aplică]

1.2. Structură de protecție în caz de răsturnare (ROPS)

Prin structură de protecție în caz de răsturnare (cabină sau cadru de protecție), denumită în continuare „structură de protecție”, se înțelege structura prevăzută pe un tractor cu scopul esențial de a evita sau de a limita riscurile la care se expune conducătorul în cazul răsturnării tractorului în timpul utilizării normale a acestuia.

Dispozitivul de protecție în caz de răsturnare se caracterizează prin crearea unui spațiu pentru o zonă tampon (un spațiu liber) suficient de mare pentru a proteja conducătorul atunci când persoana respectivă este așezată fie în interiorul structurii dispozitivului, fie într-un spațiu delimitat de către o serie de linii drepte orientate dinspre marginile exterioare ale dispozitivului către orice parte a tractorului care ar putea veni în contact cu solul și care este în măsură să sprijine tractorul în poziția respectivă dacă acesta se răstoarnă.

1.3. Ecartament

1.3.1. Definiție preliminară: planul median al roții

Planul median al roții este echidistant față de cele două plane care conțin periferia jantelor la marginile lor exterioare.

1.3.2. Definiția ecartamentului

Planul vertical care trece prin axa roții intersectează planul său median de-a lungul unei linii drepte care întâlnește, la un moment dat, suprafața de susținere. Dacă A și B sunt cele două puncte astfel definite pentru roțile de pe aceeași osie a tractorului, lățimea ecartamentului este distanța dintre punctele A și B. Astfel, ecartamentul poate fi definit atât pentru roțile anterioare, cât și pentru cele posterioare. Acolo unde există roți duble, ecartamentul este distanța dintre două plane, fiecare dintre acestea fiind planul median al perechilor de roți.

1.3.3. Definiție suplimentară: planul median al tractorului

Se iau pozițiile extreme ale punctelor A și B pentru osia posterioară a tractorului, ceea ce permite aflarea valorii maxime posibile pentru ecartament. Planul vertical care formează unghiuri drepte cu segmentul AB în punctul său central este planul median al tractorului.

1.4. Ampatament

Distanța dintre planele verticale care trec prin cele două linii AB astfel cum au fost definite anterior, una pentru roțile anterioare și una pentru roțile posterioare.

1.5. Determinarea punctului index al scaunului; poziția și reglarea scaunului pentru încercare

1.5.1. Punct index al scaunului (PPS)(2)

Punctul index al scaunului se stabilește în conformitate cu standardul ISO 5353:1995

1.5.2. Poziția scaunului și reglarea pentru încercare

1.5.2.1. Dacă scaunul este reglabil, trebuie adus în poziția cea mai înaltă și cât mai în spate posibil;

1.5.2.2. În cazul în care înclinarea spătarului este reglabilă, aceasta trebuie ajustată în poziția medie;

1.5.2.3. În cazul în care scaunul are un sistem de suspensie, acesta trebuie blocat la jumătate, cu excepția cazului în care există instrucțiuni contrare specificate explicit de către producătorul scaunului;

1.5.2.4. În cazul în care poziția scaunului este reglabilă numai în lungime și pe verticală, axa longitudinală care trece prin punctul index al scaunului trebuie să fie paralelă cu planul vertical longitudinal al tractorului care trece prin centrul volanului, cu o toleranță admisă de cel mult 100 mm față de acel plan.

1.6. Spațiu liber

1.6.1. Planul vertical de referință și linia de referință

Spațiul liber (figura 6.1) se definește pe baza unui plan vertical de referință și a unei linii de referință:

1.6.1.1. Planul de referință este un plan vertical, în general longitudinal în raport cu tractorul și trecând prin punctul index al scaunului și prin centrul volanului. În mod normal, planul de referință coincide cu planul longitudinal median al tractorului. Se consideră că acest plan de referință se deplasează orizontal cu scaunul și volanul în timpul încărcării, dar rămâne perpendicular pe tractor sau pe podeaua structurii de protecție în caz de răsturnare.

1.6.1.2. Linia de referință este linia cuprinsă în planul de referință care trece printr-un punct aflat la 140 + ah în spate și la 90 – av sub punctul index al scaunului și prin primul punct în care această linie intersectează coroana volanului atunci când este adusă la orizontală.

1.6.2. Stabilirea spațiului liber pentru tractoare cu scaune care nu sunt reversibile

Spațiul liber pentru tractoarele cu scaun nereversibil este definit la punctele 1.6.2.1. - 1.6.2.11. de mai jos și este limitat de următoarele plane, tractorul aflându-se pe o suprafață orizontală, scaunul fiind ajustat și poziționat astfel cum este precizat la punctele 1.5.2.1. – 1.5.2.4.(3), iar volanul, când este reglabil, fiind ajustat în poziția medie pentru un conducător așezat pe scaun:

1.6.2.1. două plane verticale situate la 250 mm de o parte și de alta ale planului de referință, limitate în sus la 300 mm de planul definit la punctul 1.6.2.8. de mai jos și longitudinal la cel puțin 550 mm în fața planului vertical perpendicular pe planul de referință ce trece la o distanță de (210 – a h ) mm în fața punctului index al scaunului;

1.6.2.2. două plane verticale situate la 200 mm de ambele părți ale planului de referință, limitate deasupra la 300 mm de planul definit la punctul 1.6.2.8. de mai jos și longitudinal față de suprafața definită la punctul 1.6.2.11. de mai jos la planul vertical perpendicular pe planul de referință ce trece la (210 – a h ) mm în fața punctului index al scaunului;

1.6.2.3. un plan înclinat perpendicular pe planul de referință, situat la 400 mm deasupra liniei de referință și paralel cu aceasta, prelungindu-se în spate spre punctul în care intersectează planul vertical perpendicular pe planul de referință și trecând printr-un punct (140 + a h ) mm în spatele punctului index al scaunului;

1.6.2.4. un plan înclinat, perpendicular pe planul de referință care secționează planul definit la punctul 1.6.2.3 de mai sus în extremitatea sa situată cel mai în spate și se sprijină pe capătul de sus al spătarului scaunului;

1.6.2.5. un plan vertical perpendicular pe planul de referință, trecând la o distanță de cel puțin 40 mm în fața volanului și de cel puțin 760 – a h în fața punctului index al scaunului;

1.6.2.6. o suprafață cilindrică, a cărei axă este perpendiculară pe planul de referință, cu o rază de 150 mm și care este tangentă la planele definite la punctele 1.6.2.3. și 1.6.2.5.;

1.6.2.7. două plane înclinate paralele care trec prin extremitățile superioare ale planelor definite la punctul 1.6.2.1. de mai sus, planul înclinat situat pe partea supusă impactului fiind situat la cel puțin 100 mm de planul de referință de deasupra spațiului liber;

1.6.2.8. un plan orizontal care trece printr-un punct situat la o distanță de 90 – a v sub punctul index al scaunului;

1.6.2.9. două porțiuni ale planului vertical perpendicular pe planul de referință care trece la 210 – a h în fața punctului index al scaunului, aceste două semiplane unind extremitățile din spate ale planelor definite la punctul 1.6.2.1. de mai sus și, respectiv, extremitățile anterioare ale planelor definite la punctul 1.6.2.2. de mai sus;

1.6.2.10. două porțiuni ale planului orizontal care trece la o distanță de 300 mm deasupra planului definit la punctul 1.6.2.8. de mai sus, aceste două semiplane unind extremitățile superioare ale planelor verticale definite la punctul 1.6.2.2. de mai sus și, respectiv, extremitățile inferioare ale planelor înclinate definite la punctul 1.6.2.7. de mai sus;

1.6.2.11. o suprafață, curbă în cazul în care este necesar, a cărei linie generatoare este perpendiculară pe planul de referință și se sprijină pe partea din spate a spătarului scaunului.

1.6.3. Stabilirea spațiului liber pentru tractoare cu post de conducere reversibil

Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), spațiul liber este ansamblul celor două spații libere definite de cele două poziții diferite ale volanului și scaunului. Pentru fiecare poziție a volanului și a scaunului, spațiul liber se definește în conformitate cu punctele 1.6.1. și 1.6.2.de mai sus pentru postura conducătorului auto în poziție normală, respectiv în conformitate cu punctele 1.6.1. și 1.6.2. din anexa X pentru postura conducătorului auto în poziția inversă (a se vedea figura 6.2.).

1.6.4. Scaune opționale

1.6.4.1. În cazul tractoarelor care ar putea fi echipate cu scaune opționale, în timpul încercărilor se utilizează spațiul care conține punctele index ale scaunului pentru toate opțiunile oferite. Dispozitivul de protecție nu trebuie să intre în spațiul liber mai mare care ține seama de aceste diverse puncte index ale scaunului.

1.6.4.2. În cazul în care, după efectuarea încercării, se oferă o nouă opțiune pentru scaun, trebuie să se facă o verificare pentru a stabili dacă spațiul liber din jurul noului punct index al scaunului (PIS) se situează în interiorul spațiului determinat anterior. Dacă acest lucru nu are loc, trebuie efectuată o nouă încercare.

1.6.4.3. Scaunul opțional nu poate fi un scaun destinat unei alte persoane în afară de conducătorul auto și de unde tractorul nu poate fi controlat. PIS nu este determinat deoarece definiția spațiului liber este legată de scaunul conducătorului auto.

1.7. Masă

1.7.1. Masa fără lest/fără încărcătură

Este masa tractorului exclusiv accesoriile opționale, însă inclusiv apa de răcire, lubrifianții, combustibilul și utilajele plus dispozitivul de protecție. Nu se iau în considerare masele opționale din față sau din spate, lestul pneurilor, instrumentele și echipamentele montate sau orice componente speciale;

1.7.2. Masa maximă tehnic admisă

Masa maximă a tractorului declarată de producător ca fiind tehnic admisă și declarată pe plăcuța de identificare a vehiculului și/sau a manualului operatorului;

1.7.3. Masa de referință

Masa specificată de producător și utilizată în formulele de calcul al înălțimii de cădere a ciocanului pendul, al aporturilor de energie și al forțelor de strivire care sunt utilizate în cadrul încercărilor. Masa de referință nu trebuie să fie mai mică decât masa fără lest și trebuie să fie suficient de mare pentru a se garanta că raportul maselor nu depășește valoarea 1,75 (a se vedea punctele 1.7.4. și 2.1.3.);

1.7.4. Raportul maselor

Raportul Acesta nu trebuie să fie mai mare decât 1,75.

1.8. Toleranțele admise la măsurare

Dimensiuni liniare: ± 3 mm cu excepția următoarelor elemente: - deformarea pneurilor: ± 1 mm - deformarea dispozitivului în timpul aplicării sarcinilor orizontale: ± 1 mm - înălțimea de cădere a ciocanului pendul: ± 1 mm Mase: ± 0,2 % (din întreaga scală a senzorului) Forțe: ± 0,1 % (din întreaga scală) Unghiuri: ± 0,1°

1.9. Simboluri

ah (mm) Jumătate din reglajul orizontal al scaunului av (mm) Jumătate din reglajul vertical al scaunului B (mm) Lățimea minimă totală a tractorului; Bb (mm) Lățimea maximă exterioară a structurii de protecție; D (mm) Deformarea structurii în punctul de impact (încercări dinamice) sau în punctul și în axul de aplicare a sarcinii (încercări statice); D' (mm) Deformarea structurii pentru energia calculată cerută; Ea (J) Energia de deformare absorbită în locul în care este suprimată sarcina. Zonă înscrisă în interiorul curbei F-D; Ei (J) Energia de deformare absorbită. Zonă situată sub curba F-D; E'i (J) Energia de deformare absorbită după aplicarea sarcinii suplimentare în urma unei rupturi sau fisuri; E''i (J) Energia de deformare absorbită în timpul încercării de suprasarcină în cazul în care sarcina a fost suprimată înainte de începerea acestei încercări de suprasarcină. Zonă situată sub curba F-D; Eil (J) Energia care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii longitudinale; Eis (J) Energia care trebuie absorbită în timpul aplicării sarcinii laterale; F (N) Forța de sarcină statică; F' (N) Forța de sarcină pentru energia calculată cerută, corespunzătoare E'i; F-D Diagrama forță/deformare; Fi (N) Forță aplicată elementului rigid din spate; Fmax (N) Forța de sarcină statică maximă care apare în cursul aplicării sarcinii, cu excepția suprasarcinii; Fv (N) Forța de strivire verticală; H (mm) Înălțimea de cădere a ciocanului pendul (încercări dinamice); H’ (mm) Înălțimea de cădere a ciocanului pendul pentru încercarea suplimentară (încercări dinamice); I (kg.m2) Momentul de inerție de referință al tractorului în raport cu linia centrală a roților posterioare, indiferent de valoarea masei acestor roți posterioare; L (mm) Ampatamentul de referință al tractorului; M (kg) Masa de referință a tractorului în timpul încercărilor de rezistență.

2. Domeniul de aplicare

2.1. Prezenta anexă se aplică tractoarelor având următoarele caracteristici: 2.1.1. gardă la sol de maximum 600 mm sub punctul cel mai de jos al osiilor din față și din spate, luând în considerare diferențialul; 2.1.2. ecartament minim fix sau reglabil mai mic de 1 150 în cazul osiei echipate cu pneuri de dimensiuni mai mari; Se consideră că osia echipată cu pneurile mai largi este reglată pentru un ecartament de maximum 1 150 mm. Trebuie să fie posibil să se regleze ecartamentul celeilalte osii astfel încât marginile exterioare ale pneurilor celor mai înguste să nu depășească marginile exterioare ale pneurilor celeilalte osii. În cazul în care cele două osii sunt echipate cu jante și pneuri de aceleași dimensiuni, ecartamentul fix sau reglabil al celor două osii trebuie să măsoare mai puțin de 1 150 mm; 2.1.3. masă mai mare de 400 kg, dar mai mică de 3 500 kg, corespunzătoare masei fără încărcătură a tractorului, care include structura de protecție în caz de răsturnare și pneurile cu cea mai mare dimensiune recomandată de constructor. Masa maximă admisă nu trebuie să depășească 5 250 kg, iar raportul de masă (masa maximă admisă/masa de referință) nu trebuie să fie mai mare de 1,75; 2.1.4. și care sunt dotate cu structuri de protecție în caz de răsturnare de tipul celor cu doi montanți fixați în partea din față a scaunului conducătorului și caracterizați printr-un spațiu liber redus având în vedere limitele de gabarit ale tractorului, de unde rezultă că este util ca accesul la locul de conducere al tractorului să fie liber, indiferent de circumstanțe, și ca aceste structuri (pliabile sau nu) să poată fi mereu simplu de utilizat;

2.2. Este recunoscut faptul că pot exista modele de tractoare, de exemplu, mașini forestiere speciale, precum expeditorii și mașinile tip skidders, pentru care prezenta anexă nu se aplică.

B1. PROCEDURA DE ÎNCERCARE STATICĂ

3. Reglementări și instrucțiuni

3.1. Condiții prealabile pentru încercările de rezistență

3.1.1. Finalizarea a două încercări preliminare

Structura de protecție poate fi supusă încercărilor de rezistență doar dacă atât încercarea de stabilitate laterală, cât și cea de rostogolire discontinuă au fost finalizate în mod satisfăcător (a se vedea diagrama răsturnării, ca în figura 6.3.).

3.1.2. Pregătirea pentru încercările preliminare

3.1.2.1. Tractorul trebuie să fie echipat cu structura de protecție în poziția de siguranță.

3.1.2.2. Tractorul trebuie să fie echipat cu pneuri care au diametrul maxim indicat de către constructor și cea mai mică secțiune transversală pentru pneuri de diametrul respectiv. Pneurile trebuie să nu conțină niciun lest lichid și să fie umflate la presiunea recomandată pentru lucrări agricole.

3.1.2.3. Roțile posterioare trebuie să fie reglate la cel mai îngust ecartament; roțile anterioare trebuie să fie reglate cât mai precis posibil față de același ecartament. Dacă există două posibilități de reglaj al ecartamentului anterior care se îndepărtează la fel de mult față de reglajul cel mai îngust al ecartamentului posterior, trebuie ales reglajul corespunzător ecartamentului anterior cel mai larg.

3.1.2.4. Toate rezervoarele tractorului trebuie umplute sau trebuie înlocuite lichidele printr-o masă echivalentă dispusă în poziția corespunzătoare.

3.1.2.5. Toate anexele utilizate în cadrul producției în serie trebuie fixate pe tractor în poziția normală.

3.1.3. Încercarea de stabilitate laterală

3.1.3.1. Tractorul, pregătit după indicațiile de mai sus, se plasează pe un plan orizontal astfel încât pivotul osiei anterioare sau, în cazul unui tractor articulat, pivotul orizontal aflat între cele două osii să se poată mișca liber.

3.1.3.2. Se înclină cu ajutorul unui cric sau troliu partea tractorului legată rigid de osia care suportă peste 50 % din masa tractorului, măsurând permanent unghiul de înclinare. Acest unghi trebuie să atingă o valoare minimă de 38° în momentul în care tractorul este în echilibru instabil pe roțile care ating solul. Încercarea se execută odată cu volanul rotit total dreapta și odată cu volanul rotit total stânga.

3.1.4. Încercarea de rostogolire discontinuă

3.1.4.1. Observații generale

Încercarea de rostogolire discontinuă are scopul de a verifica dacă un dispozitiv, fixat la tractor și destinat protecției conducătorului, este în măsură să împiedice în mod eficient tractorul să se rostogolească în cazul unei răsturnări laterale pe o pantă cu înclinarea de 1/1,5 (figura 6.4.).

Rostogolirea discontinuă poate fi demonstrată prin una dintre cele două metode descrise la punctele 3.1.4.2. și 3.1.4.3.

3.1.4.2. Demonstrarea caracteristicilor rostogolirii discontinue prin intermediul încercării de răsturnare

3.1.4.2.1. Încercarea de răsturnare trebuie să se realizeze pe un plan înclinat experimental de cel puțin 4 m lungime (a se vedea figura 6.4.). Suprafața trebuie să fie acoperită cu un strat de 18 cm de materie care, măsurată în conformitate cu standardele ASAE S313.3 FEB1999 și ASAE EP542 FEB1999 privind penetrometrul conului în raport cu solul, are un indice de penetrare cu conul de: sau de:

3.1.4.2.2. Tractorul (pregătit după descrierea de la punctul 3.1.2.) este înclinat lateral cu o viteză inițială nulă. În acest scop, el este plasat în vârful planului înclinat experimental, astfel încât roțile situate pe partea înclinării să stea pe pantă, iar planul median al tractorului să fie paralel cu curbele de nivel. Atunci când a atins suprafața planului înclinat experimental, tractorul se poate ridica pivotând în jurul muchiei superioare a structurii de protecție, dar nu trebuie să se răstoarne. El trebuie să revină pe partea care a atins prima dată panta.

3.1.4.3. Demonstrația matematică a caracteristicilor rostogolirii discontinue

3.1.4.3.1. Pentru verificarea matematică a caracteristicilor rostogolirii discontinue, trebuie să se determine următoarele date caracteristice privind tractorul (a se vedea figura 6.5.): B0 (m) Lățimea pneurilor de la roțile posterioare; B6 (m) Lățimea structurii de protecție dintre punctele de impact din dreapta și din stânga; B7 (m) Lățimea capotei; D0 (rad) Unghiul de oscilație al osiei anterioare, de la poziția zero la maxim; D2 (m) Înălțimea pneurilor anterioare sub sarcina osiei complete; D3 (m) Înălțimea pneurilor posterioare sub sarcina osiei complete; H0 (m) Înălțimea pivotului osiei anterioare; H1 (m) Înălțimea centrului de greutate; H6 (m) Înălțimea la punctul de impact; H7 (m) Înălțimea capotei; L2 (m) Distanța orizontală dintre centrul de greutate și osia anterioară; L3 (m) Distanța orizontală dintre centrul de greutate și osia posterioară; L6 (m) Distanța orizontală dintre centrul de greutate și punctul de intersecție frontal al structurii de protecție (a se indica negativ dacă punctul frontal este situat în fața planului centrului de greutate); L7 (m) Distanța orizontală dintre centrul de greutate și muchia frontală a capotei; Mc (kg) Masa tractorului utilizată pentru calcul; Q (kgm2) Momentul de inerție la nivelul axului longitudinal care trece prin centrul de greutate; S (m) Ecartamentul osiei posterioare. Suma dintre ecartamentul (S) și lățimea pneurilor (B0) trebuie să fie superioară lățimii B6 a structurii de protecție.

3.1.4.3.2. În scopul efectuării calculelor, se pot emite următoarele ipoteze simplificatoare: 3.1.4.3.2.1. tractorul oprit se răstoarnă pe planul înclinat cu panta de 1/1,5 cu osia anterioară oscilând din momentul în care centrul de greutate se situează vertical deasupra axei de rotație; 3.1.4.3.2.2. axa de rotație este paralelă cu axul longitudinal al tractorului și trece prin centrul suprafețelor de contact ale roților anterioare și posterioare situate în partea din jos a pantei; 3.1.4.3.2.3. tractorul nu alunecă pe pantă; 3.1.4.3.2.4. impactul pe planul înclinat este parțial elastic, cu un coeficient de elasticitate de: 3.1.4.3.2.5. adâncimea penetrării pe planul înclinat și deformarea structurii de protecție dau un total de: 3.1.4.3.2.6. în planul înclinat nu pătrund alte componente ale tractorului.

3.1.4.3.3. Programul informatic (BASIC(4)) pentru stabilirea caracteristicilor rostogolirii continue sau întrerupte a unui tractor cu ecartament îngust care se răstoarnă lateral și care are o structură de protecție în caz de răsturnare montată în partea din față este prezentat la punctul B4 (exemplele 6.1. - 6.11.)

3.1.5. Metode de măsurare

3.1.5.1. Distanțele orizontale dintre centrul de greutate și osia posterioară (L3) sau anterioară (L2)

Distanțele dintre osiile posterioare și anterioare de pe ambele părți ale tractorului trebuie măsurate în scopul de a verifica dacă nu există unghi de virare.

Distanțele dintre centrul de greutate și osia posterioară (L3) sau din față (L2) trebuie să se calculeze pornind de la distribuirea masei tractorului între roțile posterioare și anterioare.

3.1.5.2. Înălțimile pneurilor posterioare (D3) și anterioare (D2)

Se măsoară distanța de la cel mai înalt punct al pneului până la planul solului (figura 6.5.) și se utilizează aceeași metodă pentru pneurile anterioare și posterioare.

3.1.5.3. Distanța orizontală dintre centrul de greutate și punctul de intersecție frontal al structurii de protecție (L6)

Se măsoară distanța dintre centrul de greutate și punctul de intersecție frontal al structurii de protecție (figurile 6.6.a, 6.6.b și 6.6.c). Dacă structura de protecție este situată în fața planului centrului de greutate, măsura înregistrată va fi indicată negativ (-L6).

3.1.5.4. Lățimea structurii de protecție (B6)

Se măsoară distanța dintre punctele de impact din dreapta și din stânga ale celor două elemente verticale ale structurii.

Punctul de impact se definește prin planul tangent la structura de protecție care trece prin linia realizată de punctele exterioare superioare ale pneurilor anterioare și posterioare (figura 6.7.).

3.1.5.5. Lățimea structurii de protecție (H6)

Se măsoară distanța verticală de la punctul de impact al structurii la planul solului.

3.1.5.6. Înălțimea capotei (H7)

Se măsoară distanța verticală de la punctul de impact al capotei la planul solului.

Punctul de impact se definește prin planul tangent la capotă și la structura de protecție care trece prin punctele exterioare superioare ale pneului anterior (figura 6.7.). Măsurarea se efectuează pe ambele părți ale capotei.

3.1.5.7. Lățimea capotei (B7)

Se măsoară distanța dintre cele două puncte de impact al capotei, astfel cum s-a definit anterior.

3.1.5.8. Distanța orizontală dintre centrul de greutate și muchia frontală a capotei (L7)

Se măsoară distanța de la punctul de impact al capotei, astfel cum s-a definit anterior, la centrul de greutate.

3.1.5.9. Înălțimea pivotului osiei anterioare (H0)

Distanța verticală dintre centrul pivotului osiei anterioare și centrul osiei pneurilor anterioare (H01) trebuie inclusă în raportul tehnic al producătorului și verificată.

Se măsoară distanța verticală de la centrul osiei pneurilor anterioare la planul solului (H02) (figura 6.8.).

Înălțimea pivotului osiei anterioare (H0) este suma celor două valori anterioare.

3.1.5.10. Ecartamentul osiei posterioare (S)

Se măsoară ecartamentul minim al osiei posterioare prevăzute cu pneuri de cea mai mare mărime, astfel cum a fost specificat de către constructor (figura 6.9.).

3.1.5.11. Lățimea pneului anterior (B0)

Se măsoară distanța dintre planele verticale exterioare și interioare ale unui pneu posterior în partea sa superioară (figura 6.9.).

3.1.5.12. Unghiul de oscilație al osiei anterioare (D0)

Unghiul cel mai mare definit de oscilația osiei anterioare de la poziția orizontală la deformarea maximă trebuie măsurat de ambele părți ale osiei, ținând cont de orice element care neutralizează impacturile care se găsește la capătul cursei. Trebuie utilizat unghiul maxim măsurat.

3.1.5.13. Masa tractorului

Masa tractorului trebuie stabilită în conformitate cu condițiile specificate la punctul 1.7.1.

3.2. Condiții pentru încercarea privind rezistența structurilor de protecție și a elementelor de fixare a acestora pe tractoare

3.2.1. Cerințe generale

3.2.1.1. Scopul încercărilor

Încercările efectuate cu dispozitive speciale sunt destinate simulării sarcinilor preluate de către structura de protecție în caz de răsturnare a tractorului. Prin aceste încercări se poate constata rezistența structurii de protecție și a elementelor de fixare a acesteia pe tractor, precum și a oricăror părți ale tractorului care transmit sarcina de încercare.

3.2.1.2. Metode de încercare

Încercările se pot realiza conform procedurii statice sau dinamice ( a se vedea anexa A). Cele două metode sunt considerate echivalente.

3.2.1.3. Dispoziții generale aplicabile pregătirii încercărilor

3.2.1.3.1. Structura de protecție trebuie să fie conformă cu indicațiile privind producția în serie. Aceasta trebuie fixată, conform metodei recomandate de către producător, la unul dintre tractoarele pentru care este concepută. Notă: Nu este necesar un tractor complet pentru încercarea statică de rezistență; cu toate acestea, structura de protecție și părțile tractorului pe care este fixată această structură reprezintă o instalație funcțională, denumită în continuare „ansamblul”.

3.2.1.3.2. Atât pentru încercarea statică, cât și pentru cea dinamică, tractorul, astfel cum a fost asamblat, (sau ansamblul) trebuie să fie echipat cu toate elementele producției de serie care pot avea o influență asupra rezistenței structurii de protecție sau care pot fi necesare pentru încercarea de rezistență. Componentele care pot genera riscuri în spațiul liber trebuie, de asemenea, să fie prezente pe tractor (sau pe ansamblu) pentru a putea fi examinate, pentru a verifica dacă sunt întrunite cerințele condițiilor de acceptare de la punctul 3.2.3. Toate componentele tractorului sau ale structurii de protecție, inclusiv structurile de protecție împotriva intemperiilor, trebuie să fie furnizate sau descrise în desene.

3.2.1.3.3. Pentru încercările de rezistență, trebuie îndepărtate toate panourile și componentele mobile nestructurale, astfel încât acestea să nu poată contribui la întărirea structurii de protecție.

3.2.1.3.4. Ecartamentul trebuie reglat astfel încât, în măsura posibilului, structura de protecție să nu fie sprijinită de pneuri în timpul încercărilor de rezistență. Dacă aceste încercări sunt realizate conform procedurii statice, roțile pot fi demontate.

3.2.2. Încercări

3.2.2.1. Succesiunea încercărilor conform procedurii statice

Fără a aduce atingere încercărilor suplimentare menționate la punctele 3.3.1.6. și 3.3.1.7., succesiunea încercărilor este următoarea:

(1) sarcina în partea posterioară a structurii (a se vedea punctul 3.3.1.1.);

(2) încercare la strivire în partea posterioară (a se vedea punctul 3.3.1.4.);

(3) sarcina în partea anterioară a structurii (a se vedea punctul 3.3.1.2.);

(4) sarcina în partea laterală a structurii (a se vedea punctul 3.3.1.3.);

(5) strivirea în partea anterioară a structurii a se vedea punctul 3.3.1.5.);

3.2.2.2. Cerințe generale

3.2.2.2.1. În cazul în care, pe parcursul încercării, unul sau mai multe elemente ale echipamentului de fixare a tractorului se defectează sau se deplasează, încercarea trebuie reluată.

3.2.2.2.2. Nu se admit reparații sau reglaje ale tractorului sau ale structurii de protecție în cursul încercărilor.

3.2.2.2.3. În timpul încercărilor, cutia de viteze a tractorului trebuie să fie în poziție neutră, iar frânele nu trebuie să fie utilizate.

3.2.2.2.4. Dacă tractorul este echipat cu un sistem de suspensie între șasiu și roți, acesta trebuie blocat în cursul încercărilor.

3.2.2.2.5. Latura aleasă pentru aplicarea primei sarcini în partea posterioară a structurii trebuie să fie cea care, după părerea autorităților responsabile cu încercările, va avea drept rezultat aplicarea seriei de sarcini în cele mai defavorabile condiții pentru structură. Sarcina în partea laterală și sarcina în partea posterioară trebuie să se aplice de o parte și de alta a planului longitudinal median al structurii de protecție. Sarcina în partea anterioară trebuie să se aplice pe aceeași parte a planului median longitudinal al structurii de protecție ca sarcina în partea laterală.

3.2.3. Condiții de acceptare

3.2.3.1. O structură de protecție este considerată satisfăcătoare din punctul de vedere al cerințelor privind rezistența dacă îndeplinește următoarele condiții:

3.2.3.1.1. După fiecare încercare parțială, nu trebuie să prezinte fisuri sau rupturi în sensul punctului 3.3.2.1. sau

3.2.3.1.2. În cazul în care, pe durata uneia dintre încercările la strivire, apar fisuri sau rupturi importante, trebuie efectuată o încercare suplimentară, în conformitate cu punctul 3.3.1.7., imediat după strivirea care a determinat apariția acestor fisuri sau rupturi;

3.2.3.1.3. în timpul încercărilor, altele decât încercarea la suprasarcină, nicio parte a structurii de protecție nu trebuie să intre în spațiul liber astfel cum acesta este definit la punctul 1.6.;

3.2.3.1.4. în cursul încercărilor, altele decât încercarea la suprasarcină, toate părțile spațiului liber trebuie protejate de către structură, în conformitate cu punctul 3.3.2.2.;

3.2.3.1.5. în cursul încercărilor, structura de protecție nu trebuie să exercite niciun fel de forță asupra structurii scaunului;

3.2.3.1.6. deformarea elastică, măsurată în conformitate cu punctul 3.3.2.4., trebuie să fie mai mică de 250 mm.

3.2.3.2. Nu trebuie să existe accesorii care să prezinte un pericol pentru conducător. Nu trebuie să existe accesorii sau elemente proeminente care pot răni conducătorul în caz de răsturnare a tractorului, nici accesorii sau elemente care îl pot bloca, prinzându-i gamba sau laba piciorului, de exemplu, ca urmare a deformării structurii.

3.2.4. [Nu se aplică]

3.2.5. Aparatură și echipament de încercare

3.2.5.1. Dispozitivul pentru încercarea statică

3.2.5.1.1. Dispozitivul pentru încercarea statică trebuie să fie conceput astfel încât să permită aplicarea unor lovituri sau a unor sarcini asupra structurii de protecție.

3.2.5.1.2. Trebuie să se procedeze în așa fel încât sarcina să fie distribuită uniform și perpendicular pe direcția în care aceasta se aplică, de-a lungul unei bârne cu o lungime egală cu unul dintre multiplii exacți ai lui 50, cuprinși între 250 și 700 mm. Dimensiunea verticală a extremității bârnei rigide trebuie să fie de 150 mm. Extremitățile bârnei aflate în contact cu structura de protecție trebuie să fie curbate, cu o rază maximă a curburii de 50 mm.

3.2.5.1.3. Suportul trebuie să poată fi adaptat la orice unghi în raport cu direcția sarcinii, pentru a putea urmări variațiile unghiulare ale suprafeței structurii care suportă sarcina pe măsură ce structura se deformează.

3.2.5.1.4. Direcția forței (abatere față de orizontală și verticală): — la începutul încercării, cu sarcină zero: ± 2°; — în timpul încercării, sub sarcină: 10° deasupra orizontalei și 20° sub orizontală. Aceste variații trebuie să fie reduse la minimum.

3.2.5.1.5. Viteza de deformare trebuie să fie suficient de lentă, sub 5 mm/s, pentru ca sarcina să poată fi considerată în orice moment statică.

3.2.5.2. Aparatură de măsură a energiei absorbite de structură

3.2.5.2.1. Trebuie trasată curba forță/deformare pentru a determina energia absorbită de structură. Nu este necesară măsurarea forței și a deformării în punctul de aplicare al sarcinii pe structură; cu toate acestea, forța și deformarea trebuie să fie măsurate simultan și coliniar.

3.2.5.2.2. Punctul de origine al măsurărilor deformării trebuie să fie ales astfel încât să se ia în considerare numai energia absorbită de către structură și/sau deformarea anumitor părți ale tractorului. Energia absorbită prin deformarea și/sau derapajul dispozitivului de fixare nu trebuie să fie luată în considerare.

3.2.5.3. Mijloace de fixare a tractorului la sol

3.2.5.3.1. Șinele de fixare, prezentând ecartamentul cerut și acoperind suprafața necesară pentru fixarea tractorului în toate cazurile ilustrate, trebuie să fie fixate rigid pe un soclu rezistent aflat în apropierea dispozitivului de încercare.

3.2.5.3.2. Tractorul trebuie să fie ancorat de șine prin orice mijloc adecvat (plăci, cale, cabluri, suporturi etc.), astfel încât să nu se poată mișca în timpul încercărilor. Imobilitatea tractorului trebuie verificată pe perioada desfășurării încercării, cu ajutorul dispozitivelor obișnuite de măsurare a lungimii. Dacă tractorul se deplasează, trebuie reluată încercarea în totalitate, excepție făcând cazul în care sistemul de măsurare a deformării utilizat pentru trasarea curbei forță/deformare este cuplat la tractor.

3.2.5.4. Dispozitiv de strivire

Pe structura de protecție trebuie să poată fi exercitată o forță descendentă de către un dispozitiv, ilustrat în figura 6.10., prin intermediul unei bârne rigide cu o lățime de aproximativ 250 mm, legată de mecanismul de aplicare a sarcinii prin îmbinări universale. Sub osii trebuie prevăzute suporturi corespunzătoare, astfel încât pneurile tractorului să nu preia forța de strivire.

3.2.5.5. Alte aparate de măsură

Sunt necesare, de asemenea, următoarele dispozitive de măsură:

3.2.5.5.1. Un dispozitiv pentru măsurarea deformării elastice (diferența dintre deformarea instantanee maximă și deformarea permanentă) (a se vedea figura 6.11.);

3.2.5.5.2. Un dispozitiv cu ajutorul căruia să se verifice dacă structura de protecție nu a intrat în spațiul liber și dacă spațiul liber a rămas în interiorul structurii de protecție în timpul încercării (a se vedea punctul 3.3.2.2.).

3.3. Procedura de încercare statică

3.3.1. Încercări de sarcină și la strivire

3.3.1.1. Sarcina posterioară

3.3.1.1.1. Sarcina trebuie să se aplice orizontal, într-un plan vertical paralel cu planul median al tractorului. Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecție în caz de răsturnare care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări în spate a tractorului, adică în mod normal marginea superioară. Planul vertical în care se aplică sarcina este situat la o distanță egală cu 1/6 din lățimea vârfului structurii de protecție, în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea exterioară a vârfului structurii de protecție. Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru a se putea aplica sarcina, fără ca acest lucru să implice o consolidare a structurii.

3.3.1.1.2. Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.6.3.

3.3.1.1.3. Energia absorbită de structura de protecție în cursul încercării trebuie să fie cel puțin egală cu:

3.3.1.1.4. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), trebuie aplicată aceeași formulă.

3.3.1.2. Sarcina din față

3.3.1.2.1 Sarcina se aplică orizontal, într-un plan vertical paralel cu planul median al tractorului și este situată la o distanță de 1/6 din lățimea vârfului structurii de protecție, în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea exterioară a vârfului structurii de protecție. Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecție împotriva răsturnării care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului în timp ce se mișcă în față, adică în mod normal latura superioară. Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru a se putea aplica sarcina, fără ca acest lucru să implice o consolidare a structurii.

3.3.1.2.2. Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.5.3.

3.3.1.2.3. Energia absorbită de structura de protecție în cursul încercării trebuie să fie cel puțin egală cu:

3.3.1.2.4. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), energia trebuie să fie cea mai mare dintre valorile de mai sus sau oricare dintre următoarele, astfel cum au fost selectate: sau

3.3.1.3. Sarcina laterală

3.3.1.3.1. Sarcina laterală trebuie să se aplice orizontal, într-un plan vertical perpendicular pe planul median al tractorului. Punctul de aplicare a sarcinii trebuie să fie acea parte a structurii de protecție în caz de răsturnare care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului, adică în mod normal marginea superioară.

3.3.1.3.2. Ansamblul trebuie să fie fixat la sol, în conformitate cu descrierea de la punctul 3.2.5.3.

3.3.1.3.3 Energia absorbită de structura de protecție în cursul încercării trebuie să fie cel puțin egală cu:

3.3.1.3.4. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), energia trebuie să fie cea mai mare dintre valorile calculate cu formula de mai sus sau cu următoarea:

3.3.1.4. Strivire în partea posterioară

Bârna trebuie plasată pe traversa (traversele) cea (cele) mai înaltă (înalte) situată (situate) în partea din spate a structurii de protecție, iar rezultanta forțelor de strivire trebuie să se situeze în planul median al tractorului. Trebuie aplicată o forță Fv, conform formulei următoare:

Această forță Fv trebuie menținută timp de cinci secunde după încetarea oricărei mișcări care poate fi percepută vizual a structurii de protecție.

Atunci când partea din spate a acoperișului structurii de protecție nu poate suporta toată forța de strivire, această forță trebuie aplicată până când acoperișul va fi atât de deformat, încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecție cu partea din spate a tractorului capabilă să suporte tractorul în caz de răsturnare.

Forța trebuie apoi să fie eliminată, iar bârna de strivire reașezată pe acea parte a structurii de protecție care ar suporta tractorul complet răsturnat. Apoi forța de strivire Fv trebuie aplicată din nou.

3.3.1.5. Strivire în partea anterioară

Bârna trebuie plasată de-a lungul traversei (traverselor) celei (celor) mai înalte situate în partea din față a structurii de protecție, iar rezultanta forțelor de strivire trebuie să se situeze în planul median al tractorului. Trebuie aplicată o forță Fv, conform formulei următoare:

Această forță Fv trebuie menținută timp de cinci secunde după încetarea oricărei mișcări care poate fi percepută vizual a structurii de protecție.

Atunci când partea din față a acoperișului structurii de protecție nu poate suporta toată forța de strivire, trebuie aplicată această forță până când acoperișul va fi atât de deformat, încât va coincide cu planul care leagă partea superioară a structurii de protecție cu partea din față a tractorului capabilă să suporte tractorul în caz de răsturnare.

Forța trebuie apoi să fie eliminată, iar bârna de strivire reașezată pe acea parte a structurii de protecție care ar suporta tractorul complet răsturnat. Apoi forța de strivire Fv trebuie aplicată din nou.

3.3.1.6. Încercare suplimentară de suprasarcină (figurile 6.14. - 6.16.)

Trebuie să se efectueze o încercare de suprasarcină în toate cazurile în care forța descrește cu mai mult de 3% în timpul ultimelor 5% din deformarea constatată atunci când energia cerută este absorbită de structură (a se vedea figura 6.15.).

Încercarea de suprasarcină presupune creșterea treptată a sarcinii orizontale cu valori succesive de câte 5 % din energia inițială cerută până la un prag maxim de 20 % din energia adăugată (a se vedea figura 6.16.).

Încercarea de suprasarcină este satisfăcătoare dacă, după fiecare creștere cu 5, 10 sau 15 % a energiei cerute, forța descrește cu mai puțin de 3 % pentru o creștere de 5 % a energiei și rămâne mai mare de 0,8 Fmax.

Încercarea de suprasarcină este satisfăcătoare dacă, după ce structura a absorbit 20% din energia adăugată, forța este mai mare de 0,8 Fmax.

Fisurile sau rupturile suplimentare și/sau pătrunderea în spațiul liber sau absența protecției în această zonă ca urmare a unei deformări elastice sunt permise în timpul încercării de suprasarcină. Cu toate acestea, după ce sarcina a fost îndepărtată, structura nu trebuie să pătrundă în spațiul liber, care trebuie să fie protejat în întregime.

3.3.1.7. Încercări suplimentare la strivire

Dacă în cursul unei încercări prin strivire apar fisuri sau rupturi care nu pot fi neglijate, trebuie efectuată o a doua încercare prin strivire, similară, dar cu o forță de 1,2 Fv, imediat după încercarea prin strivire care a dus la apariția fisurilor sau rupturilor respective.

3.3.2. Măsurătorile care trebuie efectuate

3.3.2.1. Rupturi și fisuri

După fiecare încercare, toate elementele structurale, îmbinările și dispozitivele de fixare trebuie să fie examinate vizual pentru a descoperi rupturile și fisurile; nu se iau în considerare eventualele fisuri mici apărute la elementele fără importanță.

3.3.2.2. Pătrunderea în spațiul liber

În timpul fiecărei încercări, trebuie să se verifice dacă vreo parte a structurii de protecție a pătruns în spațiul liber, astfel cum aceasta este definită la punctul 1.6 de mai sus.

În plus, spațiul liber trebuie să fie protejat de structura de protecție. În acest scop, trebuie să se considere ca fiind neprotejată de structură orice parte a acesteia care ar veni în contact cu solul dacă tractorul s-ar răsturna pe partea dinspre care este aplicată sarcina de încercare. Pentru a estima acest fapt, pneurile anterioare și posterioare, precum și ecartamentul trebuie să prezinte dimensiunile minime specificate de către producător.

3.3.2.3. Încercări ale elementului rigid din spate

Dacă tractorul este echipat cu o piesă rigidă, cu un carter sau cu orice element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului, trebuie să se considere că acest element constituie un punct de sprijin în caz de răsturnare în spate sau pe lateral. Acest element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului trebuie să poată suporta, fără a rupe sau a intra în spațiul liber, o forță descendentă Fi, unde:

aplicată perpendicular pe vârful cadrului, în planul central al tractorului. Unghiul inițial sub care se aplică forței este de 40°, calculat pornind de la o paralelă la sol, astfel cum se arată în figura 6.12. Lățimea minimă a acestei piese rigide trebuie să fie de 500 mm (a se vedea figura 6.13.).

În plus, aceasta trebuie să fie suficient de rigidă și ferm fixată în spatele tractorului.

3.3.2.4. Deformarea elastică sub sarcină laterală

Deformarea elastică trebuie să fie măsurată la (810 + av) mm deasupra punctului index al scaunului, în planul vertical în care este aplicată sarcina. Această măsurătoare trebuie efectuată cu ajutorul oricărui aparat similar celui ilustrat în figura 6.11.

3.3.2.5. Deformarea permanentă

După ultima încercare la strivire, trebuie înregistrată deformarea permanentă a structurii de protecție. În acest scop, trebuie să se înregistreze, înaintea începerii încercării, poziția principalelor elemente ale structurii de protecție în caz de răsturnare în raport cu punctul index al scaunului.

3.4. Extinderea la alte modele de tractoare

3.4.1. [Nu se aplică]

3.4.2. Extinderea tehnică

Când au loc modificări tehnice ale tractorului, ale structurii de protecție sau legate de metoda de fixare a structurii de protecție la tractor, centrul de încercări care a efectuat încercarea inițială poate elibera un „raport de extindere tehnică” în cazul în care tractorul și structura de protecție au îndeplinit condițiile încercărilor preliminare de stabilitate laterală și de rostogolire discontinuă, astfel cum au fost definite la punctele 3.1.3. și 3.1.4., și dacă elementul rigid posterior, astfel cum a fost descris la punctul 3.3.2.3., când există, a fost supus încercării în conformitate cu procedura descrisă la prezentul punct (cu excepția punctului 3.4.2.2.4.) în următoarele cazuri:

3.4.2.1. Extinderea rezultatelor încercării structurii la alte modele de tractoare

Încercările la impact sau la sarcină și la strivire nu trebuie neapărat efectuate asupra fiecărui model de tractor, cu condiția ca structura de protecție și tractorul să îndeplinească condițiile menționate la punctele 3.4.2.1.1. - 3.4.2.1.5. de mai jos.

3.4.2.1.1. Structura (inclusiv elementul rigid posterior) trebuie să fie identică cu cea supusă încercării.

3.4.2.1.2. Energia necesară nu trebuie să depășească cu mai mult de 5 % energia calculată pentru încercarea inițială.

3.4.2.1.3. Metoda de fixare și componentele tractorului pe care se realizează fixarea trebuie să fie identice.

3.4.2.1.4. Toate componentele care pot servi drept suport pentru structura de protecție, cum sunt aripile și capota, trebuie să fie identice.

3.4.2.1.5. Poziția și dimensiunile critice ale scaunului din structura de protecție și poziția acesteia în funcție de tractor trebuie să fie astfel încât spațiul liber să rămână protejat de structura deformată pe durata tuturor încercărilor (verificarea trebuie efectuată utilizând aceeași referință a spațiului liber ca și în raportul încercării inițiale, și anume punctul de referință al scaunului sau punctul index al scaunului).

3.4.2.2. Extinderea rezultatelor încercării structurii la modele modificate ale structurii de protecție

Această procedură trebuie urmată atunci când dispozițiile punctului 3.4.2.1. nu sunt îndeplinite. Ea nu se poate utiliza atunci când principiul metodei de fixare a structurii de protecție la tractor se modifică (de exemplu, suporturi de cauciuc înlocuite cu un dispozitiv de suspensie):

3.4.2.2.1. Modificările care nu afectează rezultatele încercării inițiale (de exemplu fixarea prin sudare a plăcii de montare a unui accesoriu într-un loc al structurii care nu este critic), adăugarea de scaune care au o poziție diferită a PIS în structura de protecție [sub rezerva verificării faptului că noul (noile) spațiu (spații) liber(e) rămâne (rămân) protejat(e) de către structura deformată pe durata tuturor încercărilor].

3.4.2.2.2. Modificări care pot afecta rezultatele încercării inițiale fără a pune sub semnul întrebării acceptabilitatea structurii de protecție (de exemplu, modificarea unei componente structurale, modificarea metodei de fixare a structurii de protecție pe tractor). Se poate efectua o încercare de validare, ale cărui rezultate vor fi consemnate în cadrul raportului de extindere. Se fixează următoarele limite pentru această extindere de tip: 3.4.2.2.2.1. nu se pot accepta mai mult de cinci extinderi fără o încercare de validare; 3.4.2.2.2.2. rezultatele încercării de validare vor fi acceptate pentru extindere dacă toate condițiile de acceptare din prezenta anexă sunt îndeplinite și: — dacă deformarea măsurată după fiecare încercare la impact nu prezintă, față de deformarea măsurată după fiecare încercare la impact din cadrul raportului încercării inițiale, o diferență mai mare de ±7 % (în cazul încercărilor dinamice); — dacă forța măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul diverselor încercări de sarcină orizontală nu prezintă, față de forța măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul încercării inițiale, o diferență mai mare de ± 7%, iar deformarea măsurată(4) atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul diverselor încercări la sarcină orizontală nu prezintă, față de deformarea măsurată atunci când s-a atins nivelul de energie necesar în cadrul raportului încercării inițiale, o diferență mai mare de ±7% (în cazul încercărilor statice). 3.4.2.2.2.3. același raport de extindere poate include mai multe modificări ale unei structuri de protecție dacă acestea reprezintă opțiuni diferite ale aceleiași structuri de protecție, însă nu se poate accepta decât o încercare de validare pentru fiecare raport de extindere. Opțiunile care nu au fost verificate trebuie descrise într-o secțiune specifică a raportului de extindere.

3.4.2.2.3. Creșterea masei de referință declarată de producător pentru o structură de protecție deja supusă încercărilor. Dacă producătorul intenționează să păstreze același număr de omologare, este posibil să se elibereze un raport de extindere, după efectuarea unei încercări de validare (limitările la ± 7 % specificate la punctul 3.4.2.2.2.2. nu se aplică în acest caz).

3.4.2.2.4. Modificarea elementului rigid din spate sau adăugarea unui nou element rigid în spate. Trebuie să se verifice dacă spațiul liber rămâne protejat de structura deformată pe durata tuturor fazelor încercării, luând în considerare noul element rigid posterior sau pe cel modificat. Trebuie să se efectueze o validare a elementului rigid din spate, sub forma încercării descrise la punctul 3.3.2.3., iar rezultatele încercării vor fi consemnate în raportul de extindere.

3.5. [Nu se aplică]

3.6. Funcționarea pe vreme rece a structurilor de protecție

3.6.1. Dacă este precizat că structura de protecție rezistă la friabilitatea cauzată de temperaturile scăzute, producătorul trebuie să furnizeze informații care trebuie incluse în raport.

3.6.2. Cerințele și procedurile descrise mai jos au drept scop să consolideze și să ofere rezistență împotriva fracturilor cauzate de friabilitatea la temperaturi scăzute. Se sugerează îndeplinirea următoarelor cerințe minime, referitoare la materialele utilizate, pentru a evalua adaptarea structurii de protecție la temperaturi de funcționare reduse, în acele țări care necesită această protecție suplimentară.

3.6.2.1. Buloanele și piulițele utilizate pentru a fixa structura de protecție pe tractor și pentru a conecta părțile structurale ale structurii de protecție trebuie să prezinte proprietăți corespunzătoare de rezistență la temperaturi reduse, iar aceste proprietăți trebuie controlate.

3.6.2.2. Toți electrozii de sudură utilizați la fabricarea elementelor structurale și la fixarea tractorului trebuie să fie compatibili cu materialele utilizate pentru structura de protecție, astfel cum se indică la punctul 3.6.2.3. de mai jos.

3.6.2.3. Materialele din oțel utilizate pentru elementele structurale ale structurii de protecție trebuie să fie supuse unui control de duritate, materialul trebuind să respecte nivelul minim prescris de energie de impact, în sensul încercării prin metoda Charpy cu crestătură în V, în conformitate cu indicațiile din tabelul 6.1. Calitatea și clasa oțelului trebuie specificate în conformitate cu standardul ISO 630:1995.

Se consideră că oțelul cu o grosime brută de laminaj mai mică de 2,5 mm și cu un conținut de carbon mai mic de 0,2 % îndeplinește această cerință.

Elementele structurale ale structurii de protecție realizate din alte materiale decât oțelul trebuie să aibă o rezistență echivalentă la impactul la temperatură redusă.

3.6.2.4. Atunci când se verifică cerințele privind energia de impact, în sensul încercării prin metoda Charpy cu crestătură în V, dimensiunea epruvetei nu trebuie să fie mai mică decât cea mai mare dintre dimensiunile enumerate în tabelul 6.1. pe care o permite materialul.

3.6.2.5. Încercările prin metoda Charpy cu crestătură în V se realizează în conformitate cu procedura descrisă în ASTM A 370-1979, cu excepția dimensiunilor epruvetelor care trebuie să fie în conformitate cu dimensiunile indicate în tabelul 6.1.

3.6.2.6. Utilizarea tipurilor de oțel calmat sau necalmat pentru care trebuie să se furnizeze o specificare corespunzătoare reprezintă o alternativă la această procedură. Calitatea și clasa oțelului trebuie specificate în conformitate cu standardul ISO 630:1995, Amd 1:2003.

3.6.2.7. Epruvetele trebuie să fie prelevate longitudinal, din laminate plate, secțiuni tubulare sau structurale, înainte de formare sau de sudare, pentru a fi utilizate în structura de protecție. Epruvetele din secțiuni tubulare sau structurale trebuie prelevate din mijlocul părții cu dimensiunea cea mai mare și trebuie să nu includă suduri.

Tabelul 6.1

Nivel minim prescris de energie de impact, în sensul încercării prin metoda Charpy cu crestătură în V

Dimensiunea epruvetei Energia la Energia la – 30 °C – 20 °C mm J J (2) 10 × 10 (1) 11 27,5 10 × 9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 (1) 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 (1) 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 (1) 5,5 14

3.7. [Nu se aplică]

Figura 6.1

Spațiu liber

Dimensiuni în mm

Figura 6.1.a Vedere laterală Secțiune transversală prin planul de referință Figura 6.1.b Vedere din spate Figura 6.1.c Vedere de deasupra

1– Linia de referință

2– Punctul index al scaunului

3– Plan de referință

Figura 6.2

Spațiul liber pentru tractoarele cu scaun și volan reversibile

Figura 6.3

Diagrama răsturnării pentru stabilirea caracteristicilor rostogolirii continue a unui tractor care se răstoarnă lateral și are montată în partea din față o structură de protecție în caz de răsturnare

Versiunea B1: Punctul de impact al structurii de protecție în caz de răsturnare situat în spatele punctului de echilibru longitudinal instabil

Versiunea B2: Punctul de impact al structurii de protecție în caz de răsturnare situat lângă punctul de echilibru longitudinal instabil

Versiunea B3: Punctul de impact al structurii de protecție în caz de răsturnare situat în fața punctului de echilibru longitudinal instabil

Figura 6.4

Dispozitiv pentru verificarea proprietăților în caz de răsturnare pe un plan înclinat cu panta de 1/ 1,5

Figura 6.5

Date necesare pentru a calcula răsturnarea unui tractor cu caracteristici triaxiale ale rostogolirii

Figurile 6.6.a, 6.6.b, 6.6.c

Distanța orizontală dintre centrul de greutate și punctul de intersecție frontal al structurii de protecție (L6)

Figura 6.7

Stabilirea punctelor de impact pentru măsurarea lățimii structurii de protecție (B6) și a înălțimii capotei motorului (H7)

Figura 6.8

Înălțimea pivotului osiei anterioare (H0)

Figura 6.9

Ecartamentul osiei spate (S) și lățimea pneurilor roților posterioare (B0)

Figura 6.10

Exemplu de dispozitiv de strivire al tractorului

Figura 6.11

Exemplu de aparatură pentru măsurarea deformării elastice

1– Deformarea permanentă

2– Deformarea elastică

3– Deformarea totală (permanentă plus elastică)

Figura 6.12

Linie simulată a solului

Figura 6.13

Lățimea minimă a elementului rigid din spate

Figura 6.14

Curba forță/deformare

Încercarea la suprasarcină nu este necesară

Observații:

1. A se localiza Fa în raport cu 0,95 D'

2. Încercarea la suprasarcină nu este necesară deoarece Fa ≤ 1,03 F'

Figura 6.15

Curba forță/deformare

Încercarea la suprasarcină este necesară

Observații:

1. A se localiza Fa în raport cu 0,95 D'

2. Încercarea la suprasarcină este necesară deoarece Fa > 1,03 F'

3. Rezultatul încercării la suprasarcină este satisfăcător deoarece Fb > 0,97 F' și Fb > 0,8Fmax.

Figura 6.16

Curba forță/deformare

Încercarea la suprasarcină urmează să fie continuată

Observații:

1. A se localiza Fa în raport cu 0,95 D'

2. Încercarea de suprasarcină este necesară deoarece Fa > 1,03 F'

3. Fb < 0,97 F', prin urmare este necesară o suprasarcină suplimentară

4. Fb < 0,97 F', prin urmare încercarea la suprasarcină este necesară în continuare

5. Fb < 0,97 F', prin urmare încercarea la suprasarcină este necesară în continuare

6. Rezultatul încercării la suprasarcină este satisfăcător dacă Fe > 0,8 Fmax

7. Rezultate nesatisfăcătoare în toate etapele dacă sarcina scade sub 0,8 Fmax

B2. PROCEDURA DE ÎNCERCARE ALTERNATIVĂ „DINAMICĂ”

Prezenta secțiune stabilește procedura de încercare dinamică alternativă la procedura de încercare statică prevăzută la punctul B1.

4. Reglementări Și instrucȚiuni

4.1. Condiții prealabile pentru încercările de rezistență

A se vedea cerințele prevăzute pentru încercări statice.

4.2. Condiții pentru încercarea privind rezistența structurilor de protecție și a elementelor de fixare a acestora pe tractoare

4.2.1. Cerințe generale

A se vedea cerințele prevăzute pentru încercări statice.

4.2.2. Încercări

4.2.2.1. Succesiunea încercărilor conform procedurii dinamice

Fără a aduce atingere încercărilor suplimentare menționate la punctele 4.3.1.6. și 4.3.1.7., succesiunea încercărilor este următoarea:

(1) impact în partea posterioară a structurii (a se vedea punctul 4.3.1.1.);

(2) încercare la strivire în partea posterioară (a se vedea punctul 4.3.1.4.);

(3) impact în partea anterioară a structurii (a se vedea punctul 4.3.1.2.);

(4) impact în partea laterală a structurii (a se vedea punctul 4.3.1.3.);

(5) strivirea în partea anterioară a structurii a se vedea punctul 4.3.1.5.);

4.2.2.2. Cerințe generale

4.2.2.2.1. În cazul în care, pe parcursul încercării, unul sau mai multe elemente ale echipamentului de fixare a tractorului se defectează sau se deplasează, încercarea trebuie reluată.

4.2.2.2.2. Nu se admit reparații sau reglaje ale tractorului sau ale structurii de protecție în cursul încercărilor.

4.2.2.2.3. În timpul încercărilor, cutia de viteze a tractorului trebuie să fie în poziție neutră, iar frânele nu trebuie să fie utilizate.

4.2.2.2.4. Dacă tractorul este echipat cu un sistem de suspensie între șasiu și roți, acesta trebuie blocat în cursul încercărilor.

4.2.2.2.5. Latura aleasă pentru aplicarea primului impact în partea posterioară a structurii trebuie să fie cea care, după părerea autorităților responsabile cu încercările, va avea drept rezultat aplicarea seriei de impacturi sau sarcini în cele mai defavorabile condiții pentru structură. Impactul lateral și impactul în partea posterioară trebuie să se aplice de o parte și de alta a planului longitudinal median al structurii de protecție. Impactul în partea anterioară trebuie să se aplice pe aceeași parte a planului median longitudinal al structurii de protecție ca impactul în partea laterală.

4.2.3. Condiții de acceptare

4.2.3.1. O structură de protecție este considerată satisfăcătoare din punctul de vedere al cerințelor privind rezistența dacă îndeplinește următoarele condiții:

4.2.3.1.1. După fiecare încercare parțială, nu trebuie să prezinte fisuri sau rupturi în sensul punctului 4.3.2.1. sau

4.2.3.1.2. În cazul în care, pe durata uneia dintre încercări, apar fisuri sau rupturi importante, trebuie să se efectueze o încercare suplimentară, astfel cum este definit în secțiunile 4.3.1.6 sau 4.3.1.7, imediat după încercarea la impact sau de strivire care a determinat apariția acestor fisuri sau rupturi;

4.2.3.1.3. în timpul încercărilor, altele decât încercarea la suprasarcină, nicio parte a structurii de protecție nu trebuie să intre în spațiul liber astfel cum acesta este definit la punctul 1.6.;

4.2.3.1.4. în cursul încercărilor, altele decât încercarea de suprasarcină, toate părțile spațiului liber trebuie protejate de către structură, în conformitate cu punctul 4.3.2.2.;

4.2.3.1.5. în cursul încercărilor, structura de protecție nu trebuie să exercite niciun fel de forță asupra structurii scaunului;

4.2.3.1.6. deformarea elastică, măsurată în conformitate cu punctul 4.3.2.4., trebuie să fie mai mică de 250 mm.

4.2.3.2. Nu trebuie să existe accesorii care să prezinte un pericol pentru conducător. Nu trebuie să existe accesorii sau elemente proeminente care pot răni conducătorul în caz de răsturnare a tractorului, nici accesorii sau elemente care îl pot bloca, prinzându-i gamba sau laba piciorului, de exemplu, ca urmare a deformării structurii.

4.2.4. [Nu se aplică]

4.2.5. Aparatura și echipamentul pentru încercările dinamice

4.2.5.1. Ciocanul pendul

4.2.5.1.1. Un ciocan care acționează ca un pendul trebuie suspendat, cu ajutorul a două lanțuri sau cabluri, de pivoți situați la cel puțin 6 m deasupra solului. Trebuie să existe o modalitate de a regla separat înălțimea la care este suspendat ciocanul și unghiul dintre ciocan și lanțuri sau cabluri.

4.2.5.1.2. Masa ciocanului pendul trebuie să fie de 2 000 ± 20 kg, excluzând masa lanțurilor sau a cablurilor, care nu trebuie să depășească 100 kg. Lungimea laturilor suprafeței de impact trebuie să fie de 680 ± 20 mm (a se vedea figura 6.26.). Ciocanul trebuie să fie construit astfel încât poziția centrului său de greutate să fie constantă și să coincidă cu centrul geometric al paralelipipedului.

4.2.5.1.3. Paralelipipedul trebuie să fie legat la sistemul care îl trage în spate printr-un mecanism de eliberare instantanee conceput și amplasat astfel încât să lanseze ciocanul pendul fără să provoace oscilații ale paralelipipedului față de axul său orizontal perpendicular pe planul de oscilație al pendulului.

4.2.5.2. Dispozitive de susținere a pendulului

Pivoții pendulului trebuie să fie fixați rigid astfel încât deplasarea lor în orice direcție să nu depășească 1% din înălțimea de cădere.

4.2.5.3. Cabluri de fixare

4.2.5.3.1. Șinele de fixare, care au ecartamentul cerut și care acoperă suprafața necesară pentru a permite fixarea tractorului în toate cazurile ilustrate (a se vedea figurile 6.23, 6.24 și 6.25), trebuie să fie fixate rigid de o bază rezistentă situată sub pendul.

4.2.5.3.2. Tractorul trebuie fixat pe șine cu ajutorul unui cablu de oțel 6 × 19 cu toroane rotunde și miez de fibră, în conformitate cu standardul ISO 2408:2004 și cu un diametru nominal de 13 mm. Toroanele metalice trebuie să aibă o rezistență la rupere de 1 770 MPa.

4.2.5.3.3. Pivotul central al unui tractor articulat trebuie să fie susținut și fixat la sol într-un mod adecvat pentru toate încercările. Pentru încercarea la impact în partea laterală, pivotul trebuie să fie fixat și în partea opusă impactului. Roțile anterioare și posterioare nu trebuie să fie neapărat aliniate, dacă acest lucru facilitează fixarea adecvată a cablurilor.

4.2.5.4. Cala de roți și bârna

4.2.5.4.1. O bârnă de lemn de esență moale cu secțiunea de 150 mm trebuie să caleze roțile în timpul încercărilor prin impact (a se vedea figurile 6.27, 6.28 și 6.29).

4.2.5.4.2. În timpul încercărilor la impact în partea laterală, la sol trebuie să fie fixată o bârnă de lemn de esență moale pentru a bloca janta roții în partea opusă impactului (a se vedea figura 6.29).

4.2.5.5. Cale și cabluri de fixare pentru tractoarele articulate

4.2.5.5.1. Trebuie utilizate cale și cabluri de fixare suplimentare pentru tractoarele articulate. Acestea au drept scop să asigure, pentru partea tractorului care poartă structura de protecție, o rigiditate echivalentă cu cea a unui tractor nearticulat.

4.2.5.5.2. Pentru încercările la impact și la strivire, se furnizează detalii specifice suplimentare la punctul 4.3.1.

4.2.5.6. Presiunea și deformarea pneurilor

4.2.5.6.1. Pneurile tractorului nu trebuie să conțină lest lichid și trebuie umflate la presiunea indicată pentru muncile agricole de către producătorul tractorului.

4.2.5.6.2. Cablurile de fixare trebuie să fie întinse în fiecare caz în parte astfel încât pneurile să suporte o deformare egală cu 12 % din înălțimea peretelui lor (distanța dintre sol și cel mai de jos punct al jantei) înaintea tensionării cablurilor.

4.2.5.7. Dispozitiv de strivire

Pe structura de protecție trebuie să poată fi exercitată o forță descendentă de către un dispozitiv, ilustrat în figura 6.10., prin intermediul unei bârne rigide cu o lățime de aproximativ 250 mm, legată de mecanismul de aplicare a sarcinii prin îmbinări universale. Sub osii trebuie prevăzute suporturi corespunzătoare, astfel încât pneurile tractorului să nu preia forța de strivire.

4.2.5.8. Aparatură de măsură

Sunt necesare următoarele dispozitive de măsură:

4.2.5.8.1. dispozitiv pentru măsurarea deformării elastice (diferența dintre deformarea instantanee maximă și deformarea permanentă) (a se vedea figura 6.11);

4.2.5.8.2. dispozitiv cu care să se verifice dacă structura de protecție nu a intrat în spațiul liber și dacă spațiul liber a rămas în interiorul structurii de protecție în timpul încercării (a se vedea punctul 4.3.2.2.).

4.3. Procedura de încercare dinamică

4.3.1. Încercări la impact și la strivire

4.3.1.1. Impact în partea din spate

4.3.1.1.1. Poziția tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecție în momentul în care suprafața de impact, precum și lanțurile sau cablurile de suspensie formează cu planul vertical un unghi A egal cu M/100, cu un maxim de 20°, cu excepția cazului în care, în punctul de contact, structura de protecție formează, în timpul deformării, un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, trebuie ca suprafața de impact a ciocanului să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecție în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanțurile sau cablurile de suspensie formând același unghi indicat mai sus. Trebuie reglată înălțimea de suspensie a ciocanului și trebuie luate măsurile necesare pentru a împiedica ciocanul să se rotească în jurul punctului de impact. Punctul de impact este pe acea parte a structurii de protecție care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări a tractorului în spate, adică în mod normal pe latura superioară. Poziția centrului de greutate a ciocanului este situată la 1/6 din lățimea vârfului structurii de protecție în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea superioară a vârfului structurii de protecție. Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru ca impactul să aibă loc în acest punct, fără ca acest lucru să implice consolidarea structurii.

4.3.1.1.2. Tractorul trebuie să fie fixat la sol cu ajutorul a patru cabluri, dispuse la fiecare dintre extremitățile celor două osii, în conformitate cu indicațiile din figura 6.27. Punctele de fixare din față și din spate trebuie să fie situate la o distanță care să permită cablurilor să formeze cu solul un unghi mai mic de 30°. În plus, punctele de fixare din spate trebuie să fie plasate astfel încât punctul de intersecție al celor două cabluri să fie situat în planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al ciocanului pendul. Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 4.2.5.6.2. Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie sprijinită solid de roțile posterioare, în fața acestora, apoi fixată pe sol.

4.3.1.1.3. Dacă tractorul este de tip articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, să fie susținut printr-o bucată de lemn cu secțiunea de cel puțin 100 mm, care este ferm fixată la sol.

4.3.1.1.4. Ciocanul pendul trebuie tras în spate, astfel încât înălțimea centrului său de greutate care o depășește pe cea pe care o va avea în punctul de impact să aibă o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcție de masa de referință a ansamblului supus încercărilor: pentru tractoarele cu o masă de referință mai mică de 2 000 kg; pentru tractoarele cu o masă de referință mai mare de 2 000 kg. Se lasă apoi liber ciocanul pendul, iar acesta lovește structura de protecție.

4.3.1.1.5. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), trebuie aplicate aceleași formule.

4.3.1.2. Impact în partea din față

4.3.1.2.1. Poziția tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecție în momentul în care suprafața de impact, precum și lanțurile sau cablurile de suspensie formează cu planul vertical un unghi A egal cu M/100, cu un maxim de 20°, cu excepția cazului în care, în punctul de contact, structura de protecție formează, în timpul deformării, un unghi mai mare față de verticală. În acest caz, trebuie ca suprafața de impact a ciocanului să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecție în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanțurile sau cablurile de suspensie formând același unghi indicat mai sus. Trebuie reglată înălțimea de suspensie a ciocanului pendul și trebuie luate măsurile necesare pentru a împiedica răsucirea pendulului în jurul punctului de impact. Punctul de impact este acea parte a structurii de protecție care este probabil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului în timp ce se mișcă în față, adică în mod normal latura superioară. Poziția centrului de greutate a ciocanului este situată la 1/6 din lățimea vârfului structurii de protecție în interiorul unui plan vertical paralel cu planul median al tractorului care atinge extremitatea superioară a vârfului structurii de protecție. Dacă structura este curbă sau proeminentă în acest punct, trebuie adăugate cale pentru ca impactul să aibă loc în acest punct, fără ca acest lucru să implice consolidarea structurii.

4.3.1.2.2. Tractorul trebuie să fie fixat la sol cu ajutorul a patru cabluri, dispuse la fiecare dintre extremitățile celor două osii, în conformitate cu indicațiile din figura 6.28. Punctele de fixare din față și din spate trebuie să fie situate la o distanță care să permită cablurilor să formeze cu solul un unghi mai mic de 30°. În plus, punctele de fixare din spate se aleg astfel încât punctul de intersecție al celor două cabluri să fie situat în planul vertical în care se deplasează centrul de greutate al ciocanului pendul. Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 4.2.5.6.2. Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie sprijinită ferm în spatele roților posterioare, apoi fixată pe sol.

4.3.1.2.3. Dacă tractorul este de tip articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, să fie susținut printr-o bucată de lemn cu secțiunea de cel puțin 100 mm, care este ferm fixată la sol.

4.3.1.2.4. Ciocanul pendul trebuie tras în spate, astfel încât înălțimea centrului său de greutate care o depășește pe cea pe care o va avea în punctul de impact să aibă o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcție de masa de referință a ansamblului supus încercărilor: pentru tractoarele cu o masă de referință mai mică de 2 000 kg; pentru tractoarele cu o masă de referință mai mare de 2 000 kg. Se lasă apoi liber ciocanul pendul, iar acesta lovește structura de protecție.

4.3.1.2.5. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), înălțimea trebuie să fie cea mai mare dintre valorile obținute aplicând formula de mai sus și formula aleasă dintre cele de mai jos: sau

4.3.1.3. Impact în partea laterală

4.3.1.3.1. Poziția tractorului în raport cu ciocanul pendul trebuie să fie astfel încât acesta din urmă să lovească structura de protecție în momentul în care suprafața de impact a pendulului și lanțurile sau cablurile de suspensie sunt verticale, cu excepția cazului în care, în punctul de contact, structura de protecție formează, în timpul deformării, un unghi mai mic de 20° cu axa verticală. În acest caz, suprafața de impact a ciocanului pendul trebuie să fie ajustată cu ajutorul unui dispozitiv suplimentar, astfel încât să fie paralelă cu structura de protecție în punctul de impact, în momentul de deformare maximă, lanțurile sau cablurile de suspensie rămânând verticale în punctul de impact. Trebuie reglată înălțimea de suspensie a ciocanului pendul și trebuie luate măsurile necesare pentru a-l împiedica să se rotească în jurul punctului de impact. Punctul de impact este situat pe acea parte a structurii de protecție care este susceptibil să atingă prima solul în cazul unei răsturnări laterale a tractorului.

4.3.1.3.2. Roțile tractorului situate pe partea impactului trebuie să fie fixate la sol cu ajutorul unor cabluri care trec pe deasupra extremităților corespunzătoare ale osiilor anterioară și posterioară. Cablurile trebuie să fie tensionate astfel încât să supună pneurile deformărilor indicate la punctul 4.2.5.6.2. Atunci când cablurile sunt tensionate, bârna de calaj trebuie pusă pe sol, împinsă în pneurile situate pe latura opusă impactului, apoi fixată pe sol. Utilizarea a două bârne sau cale poate fi necesară în cazul în care marginile exterioare ale pneurilor anterioare și posterioare nu sunt situate în același plan vertical. În acest caz, cala trebuie plasată, în conformitate cu indicațiile din figura 6.29, pe janta roții care suportă cea mai mare încărcătură situată în punctul opus celui de impact, împinsă ferm către jantă, apoi fixată la baza acesteia. Cala trebuie să aibă o lungime care să-i permită să formeze un unghi de 30 ± 3° cu solul atunci când este sprijinită de jantă. În plus, dacă este posibil, grosimea acesteia trebuie să fie de 20 până la 25 de ori mai mică decât lungimea și de două până la trei ori mai mică decât lățimea. Forma extremității bârnelor trebuie să fie în conformitate cu planul de detaliu din figura 6.29.

4.3.1.3.3. Dacă tractorul este de tip articulat, punctul de articulare trebuie, în plus, sprijinit cu o bucată de lemn de cel puțin 100 mm în secțiune și susținut lateral de un dispozitiv asemănător calei sprijinite pe roata din spate, ca la punctul 4.3.1.3.2. Punctul de articulare trebuie apoi fixat ferm la sol.

4.3.1.3.4. Ciocanul pendul trebuie tras în spate, astfel încât înălțimea centrului său de greutate care o depășește pe cea pe care o va avea în punctul de impact să aibă o valoare dată de una dintre următoarele două formule, care se alege în funcție de masa de referință a ansamblului supus încercărilor: pentru tractoarele cu o masă de referință mai mică de 2 000 kg; pentru tractoarele cu o masă de referință mai mare de 2 000 kg.

4.3.1.3.5. Pentru tractoarele cu post de conducere reversibil (cu scaun și volan reversibile), înălțimea trebuie să fie cel mai mare dintre rezultatele obținute prin formula de mai sus și cea de mai jos aplicabile: pentru tractoarele cu o masă de referință mai mică de 2 000 kg; pentru tractoarele cu o masă de referință mai mare de 2 000 kg. Se lasă apoi liber ciocanul pendul, iar acesta lovește structura de protecție.

4.3.1.4. Strivire în partea posterioară

Toate dispozițiile sunt identice cu cele de la punctul 3.3.1.4 din secțiunea B1.

4.3.1.5. Strivire în partea anterioară

Toate dispozițiile sunt identice cu cele de la punctul 3.3.1.5 din secțiunea B1.

4.3.1.6. Încercări suplimentare la impact

În cazul apariției unor fisuri sau rupturi care nu pot fi considerate neglijabile în timpul unei încercări la impact, trebuie să se efectueze o a doua încercare similară, însă alegând o înălțime de cădere egală cu:

imediat după încercările la impact care au produs apariția acestor rupturi sau fisuri, „a” fiind raportul dintre deformarea permanentă (Dp) și deformarea elastică (De):

astfel cum este măsurată la punctul de impact; Deformarea permanentă suplimentară cauzată de cel de-al doilea impact nu trebuie să depășească 30 % din deformarea permanentă cauzată de primul impact.

Pentru a putea efectua încercarea suplimentară, este necesară măsurarea deformării elastice pe durata tuturor încercărilor la impact.

4.3.1.7. Încercări suplimentare la strivire

În cazul în care, pe durata unei încercări prin strivire, apar fisuri sau rupturi importante, trebuie să se efectueze o a doua încercare similară la strivire, însă cu o forță egală cu 1.2 Fv, imediat după încercările la strivire care au condus la apariția acestor fisuri sau rupturi.

4.3.2. Măsurătorile care trebuie efectuate

4.3.2.1. Rupturi și fisuri

După fiecare încercare, toate elementele structurale, îmbinările și dispozitivele de fixare trebuie să fie examinate vizual pentru a descoperi rupturile și fisurile; nu se iau în considerare eventualele fisuri mici apărute la elementele fără importanță.

Nu se iau în considerare eventualele rupturi provocate de muchiile ciocanului.

4.3.2.2. Pătrunderea în spațiul liber

În timpul fiecărei încercări, trebuie să se verifice dacă vreo parte a structurii de protecție a pătruns în spațiul liber din jurul scaunului conducătorului, în conformitate cu definiția de la punctul 1.6.

În plus, spațiul liber trebuie să fie protejat de structura de protecție. În acest scop, trebuie să se considere ca fiind neprotejată de structură orice parte a acesteia care ar veni în contact cu solul dacă tractorul s-ar răsturna pe partea dinspre care este aplicată sarcina de încercare. Pentru a estima acest fapt, pneurile anterioare și posterioare, precum și ecartamentul trebuie să prezinte dimensiunile minime specificate de către producător.

4.3.2.3. Încercări ale elementului rigid din spate

Dacă tractorul este echipat cu o piesă rigidă, cu un carter sau cu orice element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului, trebuie să se considere că acest element constituie un punct de sprijin în caz de răsturnare în spate sau pe lateral. Acest element rigid plasat în spatele scaunului conducătorului trebuie să poată suporta, fără a rupe sau a intra în spațiul liber, o forță descendentă Fi, dată de formula următoare:

aplicată perpendicular pe vârful cadrului, în planul central al tractorului. Unghiul inițial sub care se aplică forței este de 40°, calculat pornind de la o paralelă la sol, astfel cum se arată în figura 6.12. Lățimea minimă a acestei piese rigide trebuie să fie de 500 mm (a se vedea figura 6.13.).

În plus, aceasta trebuie să fie suficient de rigidă și ferm fixată în spatele tractorului.

4.3.2.4. Deformarea elastică (la impact lateral)

Deformarea elastică este măsurată la o distanță de (810 + av ) mm deasupra punctului de poziționare al scaunului, în planul vertical care trece prin punctul de impact. Această măsurătoare trebuie efectuată cu ajutorul unui aparat similar celui ilustrat în figura 6.11.

4.3.2.5. Deformarea permanentă

După ultima încercare la strivire, se înregistrează deformarea permanentă a structurii de protecție. În acest scop, înainte de debutul încercării se utilizează poziția în raport cu punctul inde× al scaunului a principalelor elemente ale structurii de protecție în caz de răsturnare.

4.4. Extinderea la alte modele de tractoare

Toate dispozițiile sunt identice cu cele de la punctul 3.4. din secțiunea B1 din prezenta anexă.

4.5. [Nu se aplică]

4.6. Funcționarea pe vreme rece a structurilor de protecție

Toate dispozițiile sunt identice cu cele de la punctul 3.6. din secțiunea B1 din prezenta anexă.

4.7. [Nu se aplică]

Figura 6.26

Ciocanul pendul și lanțurile sau cablurile sale de suspensie

Figura 6.27

Exemplu de fixare a tractorului (impact în partea posterioară)

Figura 6.28

Exemplu de fixare a tractorului (impact în partea anterioară)

Figura 6.29

Exemplu de fixare a tractorului (impact în partea laterală)

B3. CERINȚE PRIVIND PERFORMANȚA STRUCTURILOR DE PROTECȚIE (ROPS) ÎN CAZ DE RĂSTURNARE PLIABILE

5.1. Domeniu de aplicare

Această procedură prevede cerințe minime de performanță și de încercare pentru structurile de protecție în caz de răsturnare pliabile montate în față

5.2. Explicarea termenilor utilizați în încercările de performanță:

5.2.1. Structura de protecție în caz de răsturnare (ROPS) manuală pliabilă este o structură de protecție montată în față pe doi montanți și ridicată/coborâtă manual de operator (cu sau fără asistență parțială).

5.2.2. Structura de protecție în caz de răsturnare (ROPS) automată pliabilă este o structură de protecție montată în față pe doi montanți, operațiunile de ridicare/coborâre ale acesteia fiind asistate în totalitate.

5.2.3. Sistemul de blocare este un dispozitiv montat în scopul blocării, manuale sau automate, a ROPS în poziția ridicat sau coborât.

5.2.4. Zona de prindere este definită de producător ca o porțiune a ROPS și/sau a mânerului suplimentar montat pe ROPS în care operatorul este autorizat să efectueze operațiunile de ridicare/coborâre.

5.2.5. Partea accesibilă a zonei de prindere înseamnă zona în care ROPS este manipulată de operator în timpul operațiilor de ridicare/coborâre. Această zonă este definită în raport cu centrul geometric al secțiunilor transversale ale zonei de prindere.

5.2.6. Punct cu risc de înțepare este un punct periculos în care unele piese se mișcă una în funcție de cealaltă sau de alte piese fixe și prezintă risc de înțepare pentru persoane sau părți ale corpului acestora.

5.2.7. Punct cu risc de retezare este un punct periculos în care unele piese se deplasează una de-a lungul celeilalte sau de-a lungul altor piese și prezintă risc de înțepături sau retezări pentru persoane sau părți ale corpului acestora.

5.3. ROPS pliabile operate manual

5.3.1. Condiții prealabile pentru încercare

Manipularea se efectuează prin apucarea unică sau repetată a barei de siguranță din zona de prindere de către un operator aflat în poziția în picioare. Această zonă trebuie proiectată fără margini ascuțite, unghiuri ascuțite și suprafețe rugoase susceptibile să cauzeze vătămarea operatorului.

Zona de prindere trebuie să fie identificată în mod clar și permanent (figura 6.20).

Această zonă ar putea fi pe una sau pe ambele părți ale tractorului și ar putea consta într-o parte structurală a barei de siguranță sau în mânere suplimentare. În această zonă de prindere, deplasarea manuală efectuată pentru a ridica sau coborî bara de siguranță nu trebuie să ducă la riscuri de înțepare, de retezare sau de mișcări necontrolate pentru operator (cerință suplimentară).

Trei zone accesibile cu valori diferite ale forței admisibile sunt definite în raport cu planul orizontal al solului și cu planele verticale tangente la părțile exterioare ale tractorului care limitează poziția sau deplasarea operatorului (figura 6.21).

Zona I: zona de confort

Zona II: zona accesibilă fără înclinarea înainte a corpului

Zona II: zona accesibilă prin înclinarea înainte a corpului

Poziția și mișcările operatorului sunt limitate de obstacole. Acestea sunt componente ale tractorului și sunt definite de planele verticale tangente la marginile externe ale obstacolului.

Dacă operatorul trebuie să își miște picioarele în timpul manipulării manuale a barei de siguranță, o deplasare este permisă fie într-un plan paralel la traiectoria barei de siguranță, fie doar în încă un plan paralel la cel anterior pentru a depăși un obstacol. Deplasarea totală este considerată ca o combinație de linii drepte paralele perpendiculare pe traiectoria barei de siguranță. O deplasare perpendiculare este acceptată cu condiția ca operatorul să se apropie de bara de siguranță. Zona accesibilă este considerată ca fiind înfășurătoarea diferitelor zone accesibile (figura 6.22).

Tractorul trebuie să fie echipat cu pneuri care au diametrul maxim indicat de către producător și cea mai mică secțiune transversală pentru pneurile de diametrul respectiv. Pneurile trebuie să fie umflate la presiunea recomandată pentru lucrări agricole.

Roțile posterioare trebuie să fie reglate la cel mai îngust ecartament; roțile anterioare trebuie să fie reglate cât mai precis posibil față de același ecartament. Dacă există două posibilități de reglaj al ecartamentului anterior care se îndepărtează la fel de mult față de reglajul cel mai îngust al ecartamentului posterior, trebuie ales reglajul corespunzător ecartamentului anterior cel mai larg.

5.3.2. Procedura de încercare

Scopul încercării este de a măsura forța necesară pentru a ridica sau coborî bara de siguranță. Încercarea se efectuează în condiții statice, adică fără nicio deplasare inițială a barei de siguranță. Fiecare măsurare a forței necesare pentru a ridica sau coborî bara de siguranță se efectuează într-o direcție tangentă la traiectoria barei de siguranță și care trece prin centrul geometric al secțiunilor transversale ale zonei de prindere.

Zona de prindere este considerată accesibilă atunci când este situată în zonele accesibile sau în înfășurătoarea diferitelor zone accesibile (figura 6.23).

Forța necesară pentru ridicarea și coborârea barei de siguranță se măsoară în diferite puncte situate în partea accesibilă a zonei de prindere (figura 6.24).

Prima măsurătoare se efectuează la extremitatea părții accesibile a zonei de prindere atunci când bara de siguranță este complet coborâtă (punctul A). A doua este definită în raport cu poziția punctului A după rotația barei de siguranță până la limita superioară a părții accesibile a zonei de prindere (punctul A').

În cazul în care la cea de a doua măsurătoare, bara de siguranță nu este complet ridicată, se efectuează o măsurătoare suplimentară la extremitatea părții accesibile a zonei de prindere atunci când bara de siguranță este complet ridicată (punctul B).

Dacă între primele două măsurători traiectoria primului punct depășește limita dintre zona I și zona II, se efectuează o măsurătoare la acest punct de intersecție (punctul A'').

Pentru a măsura forța în punctele necesare, este posibilă fie măsurarea directă a valorii, fie măsurarea cuplului necesar pentru ridicarea sau coborârea barei de siguranță pentru a calcula astfel forța.

5.3.3. Condiție de acceptare

5.3.3.1. Cerința privind forța

Forța acceptabilă pentru acționarea ROPS depinde de zona accesibilă, astfel cum se arată în tabelul 6.2.

Tabelul 6.2

Forțe permise

Zonă I II III Forța acceptabilă (N) 100 75 50

Atunci când bara de siguranță este complet coborâtă sau complet ridicată, este permisă o creștere cu cel mult 25% a acestor forțe acceptabile.

În timpul operației de coborâre, este permisă o creștere cu cel mult 50 % a acestor forțe acceptabile.

5.3.3.2. Cerință suplimentară

Operarea manuală pentru ridicarea și coborârea barei de siguranță nu trebuie să comporte riscuri de înțepare, de retezare sau de mișcări necontrolate pentru operator.

Un punct de înțepare nu este considerat periculos pentru zona mâinilor operatorului dacă în zona de prindere distanțele dintre bara de siguranță și părțile fixe ale tractorului sunt de cel puțin 100 mm pentru mână, încheietură, pumn, respectiv de 25 mm pentru deget (ISO 13854:1996) Distanțele de siguranță se verifică în raport cu modul de manipulare prevăzut de producător în manualul de utilizare.

5.4. Sistemul manual de blocare

Dispozitivul montat pentru blocarea ROPS în poziția ridicat/coborât trebuie să fie proiectat:

— pentru a fi operat de un operator aflat în picioare și situat într-una din zonele accesibile;

— pentru a fi separat de ROPS cu dificultate (de exemplu, fixat cu bolțuri captive, precum bolțurile de blocare și bolțurile de reținere;

— pentru a evita orice confuzie în timpul operației de blocare (trebuie indicat amplasamentul exact al bolțurilor);

— pentru a evita înlăturarea accidentală sau pierderea părților componente.

Dacă dispozitivele utilizate pentru blocarea ROPS în poziția ridicat/coborât sunt bolțuri, acestea trebuie să poată fi introduse sau înlăturate în mod liber. Dacă pentru a efectua această operațiune este necesară aplicarea unei forțe pe bara de siguranță, aceasta trebuie să respecte cerințele de la punctele A și B (a se vedea punctul 5.3).

În ceea ce privește toate celelalte dispozitive de blocare, ele trebuie fabricate ținând seama de aspectul ergonomic legat de formă și de forță, evitând în special riscurile de înțepare sau retezare.

5.5. Încercarea preliminară a sistemului de blocare automată

Un sistem de blocare automată montat pe o ROPS pliabilă operată manual este supus unei încercări preliminare înainte de efectuarea încercării de rezistență a ROPS.

Bara de siguranță este deplasată din poziția coborât în poziția ridicat blocată și înapoi în poziția coborât. Aceste operații corespund unui ciclu. Trebuie efectuate 500 de cicluri.

Acestea pot fi efectuate manual sau cu utilizarea energiei externe (dispozitive de acționare hidraulice, pneumatice sau electrice). În ambele cazuri, forța se aplică într-un plan paralel cu traiectoria barei de siguranță și care trece prin zona de prindere, viteza unghiulară a barei de siguranță fiind aproximativ constantă și mai mică de 20 grade/s.

După cele 500 de cicluri, forța aplicată atunci când bara de siguranță este în poziția ridicat nu depășește cu mai mult de 50% forța admisă (tabelul 6.2).

Deblocarea barei de siguranță este efectuată conform manualului de utilizare.

După finalizarea celor 500 de cicluri, nu se efectuează nicio operațiune de întreținere sau reglare a sistemului de blocare.

Nota 1: Încercarea preliminară ar putea fi efectuată, de asemenea, asupra sistemelor ROPS pliabile automate. Încercarea ar trebui efectuată înainte de încercarea de rezistență a ROPS.

Nota 2: Încercarea preliminară ar putea fi efectuată de către producător. În acest caz, producătorul pune la dispoziția centrului de încercări un certificat prin care se confirmă că încercarea a fost efectuată în conformitate cu procedura pentru încercări și că nu s-au efectuat operațiuni de întreținere sau reglare a sistemului de blocare după terminarea celor 500 de cicluri. Centrul de încercări va verifica performanța dispozitivului în cadrul unui ciclu, de la poziția coborât la poziția ridicat și înapoi.

Figura 6.20

Zonă de prindere

Figura 6.21

Zone accesibile

(Dimensiuni în mm)

Figura 6.22

Înfășurătoarea zonei accesibile

(Dimensiuni în mm)

Figura 6.23

Parte accesibilă a zonei de prindere

Figura 6.24

Punctele în care trebuie verificată cerința privind forța

B4. CERINȚE PENTRU ÎNCERCAREA VIRTUALĂ

Program informatic(3) (BASIC) pentru stabilirea caracteristicilor rostogolirii continue sau întrerupte în cazul unui tractor cu ecartament îngust care se răstoarnă lateral și are un cadru de protecție montat în fața scaunului conducătorului auto

Notă preliminară:

Următorul program este valabil pentru metodele sale de calcul. Prezentarea textului imprimat în forma propusă (limba engleză și structura) este indicativă; utilizatorul va adapta programul la condițiile de imprimare disponibile și la alte cerințe specifice privind centrul de încercare.

10 CLS

20 REM REFERENCE OF THE PROGRAM COD6ABAS.BAS 08/02/96

30 FOR I = 1 TO 10: LOCATE I, 1, 0: NEXT I

40 COLOR 14, 8, 4

50 PRINT "************************************************************************************"

60 PRINT "* CALCULATION FOR DETERMINING THE NON-CONTINUOUS ROLLING BEHAVIOUR *"

70 PRINT "*OF A LATERAL OVERTURNING NARROW TRACTOR WITH A ROLL-OVER PROTECTIVE *"

80 PRINT "* STRUCTURE MOUNTED IN FRONT OF THE DRIVER'S SEAT *"

90 PRINT "************************************************************************************"

100 A$ = INKEY$: IF A$ = "" THEN 100

110 COLOR 10, 1, 4

120 DIM F(25), C(25), CAMPO$(25), LON(25), B$(25), C$(25), X(6, 7), Y(6, 7), Z(6, 7)

130 DATA 6,10,10,14,14,17,19,21,11,11,12,12,13,13,14,14,15,15,16,16,17,17,18,18,19

140 DATA 54,8,47,8,47,12,8,12,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29,71,29

150 DATA 12,30,31,30,31,25,25,25,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9,9

160 FOR I = 1 TO 25: READ F(I): NEXT

170 FOR I = 1 TO 25: READ C(I): NEXT

180 FOR I = 1 TO 25: READ LON(I): NEXT

190 CLS

200 FOR I = 1 TO 5: LOCATE I, 1, 0: NEXT I

210 PRINT "In case of misprint, push on the enter key up to the last field"

220 PRINT :LOCATE 6, 44: PRINT " TEST NR: ": PRINT

230 LOCATE 8, 29: PRINT " FRONT MOUNTED- PROTECTIVE STRUCTURE:": PRINT

240 PRINT " MAKE: ": LOCATE 10, 40: PRINT " TYPE: ": PRINT

250 LOCATE 12, 29: PRINT " TRACTOR :": PRINT: PRINT " MAKE:"

260 LOCATE 14, 40: PRINT " TYPE: ": PRINT: PRINT

270 PRINT " LOCATION: ": PRINT

280 PRINT " DATE: ": PRINT: PRINT " ENGINEER:"

290 NC = 1: GOSUB 4400

300 PRINT: PRINT: PRINT " In case of misprint, it is possible to acquire the data again"

310 PRINT: INPUT " Do you wish to acquire again the data ? (Y/N)"; Z$

320 IF Z$ = "Y" OR Z$ = "y" THEN 190

330 IF Z$ = "N" OR Z$ = "n" THEN 340

340 FOR I=1 TO 3:LPRINT: NEXT: LPRINT; " TEST NR: "; TAB(10); CAMPO$(1)

350 LPRINT: LPRINT TAB(24); " FRONT MOUNTED PROTECTIVE STRUCTURE:"

360 LL = LEN(CAMPO$(2) + CAMPO$(3))

370 LPRINT TAB(36 - LL / 2); CAMPO$(2) + " - " + CAMPO$(3): LPRINT

380 LPRINT TAB(32); " OF THE NARROW TRACTOR": LL = LEN(CAMPO$(4) + CAMPO$(5))

390 LPRINT TAB(36 - LL / 2); CAMPO$(4) + " - " + CAMPO$(5): LPRINT

400 CLS

410 PRINT "In case of mistype, push on the enter key up to the last field"

420 PRINT

430 FOR I = 1 TO 7: LOCATE I, 1, 0: NEXT

440 LOCATE 8, 1: PRINT " CHARACTERISTIC UNITS:"

450 LOCATE 8, 29: PRINT "LINEAR (m): MASS (kg):MOMENT OF INERTIA (kg×m2):"

460 LOCATE 9, 1: PRINT " ANGLE (radian)"

470 LPRINT: PRINT

480 PRINT "HEIGHT OF COG H1=": LOCATE 11, 29: PRINT " "

490 LOCATE 11, 40: PRINT "H. DIST. COG-REAR AXLE L3="

500 LOCATE 11, 71: PRINT " "

510 PRINT "H. DIST. COG-FRT AXLE L2=": LOCATE 12, 29: PRINT " "

520 LOCATE 12, 40: PRINT "HEIGHT OF THE REAR TYRES D3="

530 LOCATE 12, 71: PRINT " "

540 PRINT "HEIGHT OF THE FRT TYRES D2=": LOCATE 13, 29: PRINT " "

550 LOCATE 13, 40: PRINT "OVERALL HEIGHT(PT IMPACT) H6="

560 LOCATE 13, 71: PRINT " "

570 PRINT "H.DIST.COG-LEAD.PT INTER.L6=": LOCATE 14, 29: PRINT " "

580 LOCATE 14, 40: PRINT "PROTECTIVE STRUCT. WIDTH B6="

590 LOCATE 14, 71: PRINT " "

600 PRINT "HEIGHT OF THE ENG.B. H7=": LOCATE 15, 29: PRINT " "

605 LOCATE 15, 40: PRINT "WIDTH OF THE ENG. B. B7="

610 LOCATE 15, 71: PRINT " "

615 PRINT "H.DIST.COG-FRT COR.ENG.B.L7=": LOCATE 16, 29: PRINT " "

620 LOCATE 16, 40: PRINT "HEIGHT FRT AXLE PIVOT PT H0="

630 LOCATE 16, 71: PRINT " "

640 PRINT "REAR TRACK WIDTH S =": LOCATE 17, 29: PRINT " "

650 LOCATE 17, 40: PRINT "REAR TYRE WIDTH B0="

660 LOCATE 17, 71: PRINT " "

670 PRINT "FRT AXLE SWING ANGLE D0=": LOCATE 18, 29: PRINT " "

680 LOCATE 18, 40: PRINT "TRACTOR MASS Mc ="

690 LOCATE 18, 71: PRINT " "

700 PRINT "MOMENT OF INERTIA Q =": LOCATE 19, 29: PRINT " "

710 LOCATE 19, 40: PRINT " "

720 LOCATE 19, 71: PRINT " ": PRINT: PRINT

730 H1 = 0: L3 = 0: L2 = 0: D3 = 0: D2 = 0: H6 = 0: L6 = 0: B6 = 0

740 H7 = 0: B7 = 0: L7 = 0: H0 = 0: S = 0: B0 = 0: D = 0: Mc = 0: Q = 0

750 NC = 9: GOSUB 4400

760 FOR I = 1 TO 3: PRINT "": NEXT

770 H1 = VAL(CAMPO$(9)): L3 = VAL(CAMPO$(10)): L2 = VAL(CAMPO$(11))

780 D3 = VAL(CAMPO$(12)): D2 = VAL(CAMPO$(13)): H6 = VAL(CAMPO$(14))

790 L6 = VAL(CAMPO$(15)): B6 = VAL(CAMPO$(16)): H7 = VAL(CAMPO$(17))

800 B7 = VAL(CAMPO$(18)): L7 = VAL(CAMPO$(19)): H0 = VAL(CAMPO$(20))

810 S = VAL(CAMPO$(21)): B0 = VAL(CAMPO$(22)): D0 = VAL(CAMPO$(23))

820 Mc = VAL(CAMPO$(24)): Q = VAL(CAMPO$(25)): PRINT: PRINT

830 PRINT "In case of mistype, it is possible to acquire again the data": PRINT

840 INPUT " Do you wish to acquire again the data ? (Y/N)"; X$

850 IF X$ = "Y" OR X$ = "y" THEN 400

860 IF X$ = "n" OR X$ = "N" THEN 870

870 FOR I = 1 TO 3: LPRINT: NEXT

880 LPRINT TAB(20); "CHARACTERISTIC UNITS :": LOCATE 8, 29

890 LPRINT "LINEAR (m): MASS (kg): MOMENT OF INERTIA (kg×m2): ANGLE (radian)"

900 LPRINT

910 LPRINT "HEIGHT OF THE COG H1=";

920 LPRINT USING "####.####"; H1;

930 LPRINT TAB(40); "H. DIST. COG-REAR AXLE L3=";

940 LPRINT USING "####.####"; L3

950 LPRINT "H.DIST. COG-FRT AXLE L2=";

960 LPRINT USING "####.####"; L2;

970 LPRINT TAB(40); "HEIGHT OF THE REAR TYRES D3=";

975 LPRINT USING "####.####"; D3

980 LPRINT "HEIGHT OF THE FRT TYRES D2=";

990 LPRINT USING "####.####"; D2;

1000 LPRINT TAB(40); "OVERALL HEIGHT(PT IMPACT)H6=";

1010 LPRINT USING "####.####"; H6

1020 LPRINT "H.DIST.COG-LEAD PT INTER.L6=";

1030 LPRINT USING "####.####"; L6;

1040 LPRINT TAB(40); "PROTECTIVE STRUCT. WIDTH B6=";

1050 LPRINT USING "####.####"; B6

1060 LPRINT "HEIGHT OF THE ENG.B. H7=";

1070 LPRINT USING "####.####"; H7;

1080 LPRINT TAB(40); "WIDTH OF THE ENG. B. B7=";

1090 LPRINT USING "####.####"; B7

1100 LPRINT "H.DIST.COG-FRT COR.ENG.B.L7=";

1110 LPRINT USING "####.####"; L7;

1120 LPRINT TAB(40); "HEIGHT FRT AXLE PIVOT PT H0=";

1130 LPRINT USING "####.####"; H0

1140 LPRINT "REAR TRACK WIDTH S =";

1150 LPRINT USING "####.####"; S;

1160 LPRINT TAB(40); "REAR TYRE WIDTH B0=";

1170 LPRINT USING "####.####"; B0

1180 LPRINT "FRT AXLE SWING ANGLE D0=";

1185 LPRINT USING "####.####"; D0;

1190 LPRINT TAB(40); "TRACTOR MASS Mc = ";

1200 LPRINT USING "####.###"; Mc

1210 LPRINT "MOMENT OF INERTIA Q =";

1215 LPRINT USING "####.####"; Q

1220 FOR I = 1 TO 10: LPRINT: NEXT

1230 A0 = .588: U = .2: T = .2: GOSUB 4860

1240 REM * THE SIGN OF L6 IS MINUS IF THE POINT LIES IN FRONT

1250 REM * OF THE PLANE OF THE CENTRE OF GRAVITY.

1260 IF B6 > S + B0 THEN 3715

1265 IF B7 > S + B0 THEN 3715

1270 G = 9.8

1280 REM ***************************************************************************

1290 REM *B2 VERSION (POINT OF IMPACT OF THE ROPS NEAR OF EQUILIBRIUM POINT)*

1300 REM ***************************************************************************

1310 B = B6: H = H6

1320 REM POSITION OF CENTER OF GRAVITY IN TILTED POSITION

1330 R2 = SQR(H1 * H1 + L3 * L3)

1340 C1 = ATN(H1 / L3)

1350 L0 = L3 + L2

1360 L9 = ATN(H0 / L0)

1370 H9 = R2 * SIN(C1 - L9)

1380 W1 = H9 / TAN(C1 - L9)

139