(269)

Dimpotrivă, în ceea ce privește veniturile potențiale rezultate din lichidare (120), acestea au fost subestimate de către creditorii de stat atunci când au aprobat planul de reorganizare bazându-se pe rapoartele R/BDO, ca urmare a următoarelor elemente: (a) Un operator economic privat în economia de piață nu ar fi luat în considerare doar cazul unei lichidări ex situ (141 de milioane EUR din recuperările preconizate pentru creditori (121)); de asemenea, acesta ar fi evaluat rezultatul potențial al unei vânzări in situ sau al unei situații intermediare în care o mare parte din active ar fi fost cumpărate ca un grup funcțional (a se vedea considerentul 11 din anexa tehnică). (b) R/BDO a declarat că obligațiile de mediu nu au fost incluse integral în estimarea valorii de lichidare de către Winterhill. Cu toate acestea, obligațiile de mediu în valoare de 464 de milioane EUR calculate de Oltchim și luate în considerare de administratorii judiciari în raportul lor pentru susținerea planului de reorganizare în locul lichidării societății Oltchim sunt exagerate: o mare parte din active erau susceptibile de a fi cumpărate de un cumpărător care desfășoară activități industriale pe amplasamentul Oltchim, evitând astfel demolarea integrală a amplasamentului presupusă prin această estimare. Valoarea centrală a obligațiilor de mediu luată în considerare în scenariul de lichidare ar fi trebuit astfel să fie mult mai mică decât valoarea estimată de Oltchim, de 464 de milioane EUR, astfel cum a fost susținută de PCC, care este activă, de asemenea, în sectorul petrochimic: înlocuirea completă a solului contaminat al Oltchim cu sol vegetal sau dezafectarea structurilor din beton ale combinatului (care implică o sumă totală de aproximativ 420 de milioane EUR din estimarea Oltchim de 464 de milioane EUR) nu ar fi fost necesară, de exemplu, în cazul preluării parțiale a activelor Oltchim. (c) În plus, un operator economic privat în economia de piață nu s-ar fi bazat pe o estimare a debitorului, care este interesat direct de propria sa supraviețuire (discreditând astfel scenariul de lichidare), ci pe rapoarte externe și independente. (d) Comisia consideră că obligațiile de mediu ar fi fost neutralizate și considerate ca având un impact egal asupra perspectivelor de recuperare de către un creditor privat din economia de piață atunci când se compară veniturile pe care le preconizează în urma unei proceduri de lichidare și veniturile din planul de reorganizare propus, din următoarele motive: 1. Potrivit României (122), repartizarea veniturilor cu sau fără deducerea prealabilă a costurilor de mediu ar corespunde tipului de vânzare: active in situ sau ex situ. O vânzare in situ ar putea fi rezultatul posibil al unei lichidări pe baza observațiilor R/BDO (a se vedea considerentul 10 din anexa tehnică). În acest context, aceasta ar însemna recunoașterea de facto pentru autoritățile române că obligațiile de mediu nu erau datorate în toate rezultatele posibile ale procedurii de lichidare. 2. Obligațiile de mediu, astfel cum au fost estimate de Oltchim în scenariul de lichidare, ar fi fost, de asemenea, luate în considerare cu prudență de către cumpărătorul potențial al Oltchim SPV. 3. În cazul în care acestea ar fi transferate cumpărătorului societății Oltchim SPV, chiar dacă ar fi actualizate prin aplicarea unei valori temporale corespunzătoare, valoarea agregată a acestor obligații ar fi fost de aceeași amploare precum scenariul de lichidare, întrucât costurile aferente restabilirii amplasamentului Oltchim ar fi crescut în timp (în special din cauza inflației). 4. În plus, un cumpărător al Oltchim SPV fie ar fi luat în considerare obligațiile respective în ofertă, fie ar fi solicitat vânzătorului să le păstreze și să plătească pentru acestea, astfel cum ilustrează cazul privatizării societății Petrom, unde OMV a păstrat o condiție prealabilă pentru tranzacție, și anume faptul că Petrom (prin intermediul acționarului său) a păstrat obligațiile de mediu legate de închiderea Arpechim Pitești (estimată la un cost de aproximativ 600 de milioane EUR pentru statul român (123)). 5. În plus, în cazul în care obligațiile ar fi fost transferate cumpărătorului, aceasta din urmă ar fi putut fi obligat de autoritățile de mediu să constituie o garanție pentru a acoperi costurile aferente unor astfel de obligații; un creditor din economia de piață s-ar fi așteptat ca un cumpărător să se confrunte cu dificultăți în a găsi un garant/o bancă în situația în care rentabilitatea societății Oltchim SA era scăzută în comparație cu obligațiile potențial ridicate în cauză. 6. Prin urmare, este foarte probabil că Oltchim SA ar fi fost obligat de către potențialii cumpărători să suporte costul aferent obligațiilor de mediu. Acest aspect este susținut de explicațiile furnizate de autoritățile române, potrivit cărora obligațiile de mediu au fost în cea mai mare parte (dacă nu toate) păstrate de Oltchim; potrivit României, în procesul de privatizare întreprinderile poluante sunt preluate împreună cu toate obligațiile lor (inclusiv obligațiile de mediu anterioare), în timp ce, în cazul Oltchim SPV, acestea urmau să rămână la vânzător din cauza stabilirii unei tentative de vânzare a activelor principale ale Oltchim într-un singur pachet de active prin intermediul Oltchim SPV. 7. În consecință, un creditor din economia de piață ar fi considerat, în mod rezonabil, că aceste obligații ar fi fost deduse din veniturile obținute din vânzarea societății Oltchim SPV în mod similar celor susținute de România în cazul unui scenariu de lichidare. A existat într-adevăr o probabilitate ridicată ca obligațiile de mediu să fie deduse în prealabil din veniturile obținute în urma vânzării Oltchim SPV (în cazul în care acestea nu ar fi fost transferate) înainte de efectuarea plății către creditori (în contextul în care Oltchim SA ar fi trebuit să fie lichidată imediat după vânzarea Oltchim SPV): în caz contrar, s-ar fi putut ajunge la o eludare a principiului „poluatorul plătește” în cadrul UE, prin intermediul unei instituiri complexe a SPV. 8. Faptul că obligațiile de mediu trebuie să fie plătite într-un scenariu de lichidare nu poate fi un argument pentru amânarea la nesfârșit a lichidării unei întreprinderi nesustenabile: din cauza eșecului numeroaselor tentative de privatizare anterioare, un operator economic privat în economia de piață ar fi considerat că planul de reorganizare, astfel cum a fost conceput în 2014, era susceptibil să eșueze și că obligațiile de mediu ar trebui oricum să fie plătite într-o etapă ulterioară, când Oltchim ar fi fost cel mai probabil lichidată după eșuarea planului (datoria actuală suplimentară ulterioară insolvenței urmând să fie dedusă, de asemenea, din veniturile obținute în urma lichidării). 9. În cele din urmă, România nu a prezentat niciun exemplu de lichidare a societăților în care obligațiile de mediu au fost deduse în prealabil din veniturile rezultate din procedura de lichidare înainte de efectuarea plății către creditori. Acest lucru confirmă, de asemenea, că un operator economic privat în economia de piață nu ar fi putut considera că, în etapa de lichidare, obligațiile de mediu ar fi fost deduse în prealabil din veniturile obținute din vânzarea activelor, în timp ce, în procedura de reorganizare, obligațiile respective ar fi fost plătite din veniturile prevăzute în plan după efectuarea plății către creditori. 10. Astfel, obligațiile respective aveau să fie neutralizate de un creditor din economia de piață al Oltchim care compară planul de reorganizare cu un scenariu de lichidare. 11. În timp ce se observă că AAAS, în evaluarea sa economică, critică valoarea ridicată presupusă de Oltchim (124), Comisia constată că România nu a prezentat dovezi care să ateste că AAAS sau alți creditori de stat au efectuat propriile estimări ale obiectivelor de mediu, pe baza acestei observații. De asemenea, aceștia nu au reușit să neutralizeze elementul respectiv între scenariul de lichidare și scenariul de reorganizare. (e) În sfârșit, R/BDO (125) a declarat că, în caz de lichidare, numai creditorii garantați ar fi primit sumele din vânzarea activelor. Prin urmare, acestea recunosc că au existat perspective de recuperare pentru creditorii garantați în scenariul de lichidare, ceea ce înseamnă că valoarea estimată a obiectivelor de mediu de către Oltchim (a se vedea considerentul 102) nu ar fi trebuit luată în considerare de către creditori. Ulterior, România a susținut că majoritatea creditorilor garantați au votat în favoarea planului deoarece erau convinși că nu vor obține o sumă care „să acopere integral” propriile creanțe în scenariul de lichidare, fără a nega astfel posibilitatea unei recuperări parțiale pentru creditorii garantați.