10.

Se introduce următoarea secțiune: „SECȚIUNEA 2a Cerințe pentru securitizările înscrise în bilanț simple, transparente și standardizate Articolul 26a Securitizări înscrise în bilanț simple, transparente și standardizate (1) Securitizările sintetice care îndeplinesc cerințele prevăzute la articolele 26b-26e sunt considerare securitizări STS înscrise în bilanț. (2) ABE, în strânsă cooperare cu ESMA și EIOPA, poate adopta, în conformitate cu articolul 16 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010, ghiduri și recomandări privind interpretarea și aplicarea armonizată a cerințelor prevăzute la articolele 26b-26e din prezentul regulament. Articolul 26b Cerințe privind simplitatea (1) Un inițiator este o entitate care deține o autorizație sau o licență de funcționare în Uniune. Un inițiator care cumpără expunerile unei părți terțe în cont propriu și apoi le securitizează aplică în cazul acestor expuneri politici referitoare la credit, colectare, restructurarea datoriilor și administrarea creditelor care nu sunt mai puțin stricte decât politicile pe care inițiatorul le aplică expunerilor comparabile care nu au fost cumpărate. (2) Expunerile-suport sunt inițiate ca parte a activității de bază a inițiatorului. (3) La încheierea tranzacției, expunerile-suport se păstrează în bilanțul inițiatorului sau al unei entități care face parte din același grup ca și inițiatorul. În sensul prezentului alineat, un grup este: (a) fie un grup de entități juridice care fac obiectul consolidării prudențiale în conformitate cu partea întâi titlul II capitolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (b) fie un grup, astfel cum este definit la articolul 212 alineatul (1) litera (c) din Directiva 2009/138/CE. (4) Inițiatorul nu prevede o protecție pentru expunerea sa la riscul de credit al expunerilor-suport ale securitizării dincolo de protecția asigurată de contractul de protecție a creditului. (5) Contractul de protecție a creditului trebuie să respecte normele privind diminuarea riscului de credit prevăzute la articolul 249 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 sau, atunci când articolul respectiv nu este aplicabil, cerințe care nu sunt mai puțin stricte decât cerințele prevăzute la articolul menționat. (6) Inițiatorul prezintă declarații și garanții care să ateste îndeplinirea următoarelor cerințe: (a) inițiatorul sau o entitate din grupul din care face parte inițiatorul are dreptul de proprietate deplin, legal și valabil asupra expunerilor-suport și asupra drepturilor accesorii asociate acestora; (b) în cazul în care inițiatorul este o instituție de credit, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, sau o întreprindere de asigurare, astfel cum este definită la articolul 13 punctul 1 din Directiva 2009/138/CE, inițiatorul sau o entitate care este inclusă în sfera de supraveghere pe bază consolidată reține în bilanțul său riscul de credit al expunerilor-suport; (c) fiecare expunere-suport respectă, la data la care este inclusă în portofoliul securitizat, criteriile de eligibilitate și toate condițiile, altele decât producerea unui eveniment de credit de tipul celor menționate la articolul 26e alineatul (1), pentru plata pentru protecția creditului în conformitate cu contractul de protecție a creditului ce face parte din documentele securitizării; (d) potrivit informațiilor deținute de inițiator, contractul pentru fiecare expunere-suport conține o obligație juridică, valabilă, imperativă și executorie față de debitor de a plăti sumele de bani specificate în contractul respectiv; (e) expunerile-suport respectă criterii de subscriere care nu sunt mai puțin stricte decât criteriile standard de subscriere pe care inițiatorul le aplică expunerilor similare care nu sunt securitizate; (f) potrivit informațiilor deținute de inițiator, niciunul dintre debitori nu se află într-o situație în care își încalcă în mod semnificativ sau nu își îndeplinește obligațiile legate de o expunere-suport, la data la care respectiva expunere-suport este inclusă în portofoliul securitizat; (g) potrivit informațiilor deținute de inițiator, documentele aferente tranzacției nu conțin nicio informație falsă cu privire la detaliile expunerilor-suport; (h) la încheierea tranzacției sau în momentul în care o expunere-suport este inclusă în portofoliul securitizat, contractul dintre debitor și creditorul inițial referitor la respectiva expunere-suport nu a suferit modificări care să fi afectat caracterul executoriu sau posibilitățile de colectare a respectivei expuneri-suport. (7) Expunerile-suport îndeplinesc criterii de eligibilitate prestabilite, clare și documentate, care să nu permită administrarea activă a portofoliului în mod discreționar în ceea ce privește expunerile respective. În sensul prezentului alineat, nu se consideră că substituirea expunerilor care încalcă declarațiile ori garanțiile sau, atunci când securitizarea include o perioadă de reconstituire, adăugarea de expuneri care îndeplinesc condițiile de reconstituire definite fac parte din administrarea activă a portofoliului. Orice expunere adăugată după data încheierii tranzacției îndeplinește criterii de eligibilitate care să nu fie mai puțin stricte decât cele aplicate în cursul selecției inițiale a expunerilor-suport. O expunere-suport poate fi eliminată din tranzacție atunci când expunerea-suport: (a) a fost rambursată integral sau a ajuns la scadență în alt mod; (b) a fost vândută în cursul desfășurării normale a activității inițiatorului, cu condiția ca această vânzare să nu constituie suport implicit, astfel cum se menționează la articolul 250 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (c) face obiectul unei modificări care nu este determinată de situația creditelor, cum ar fi refinanțarea sau restructurarea datoriei, și care intervine în cursul obișnuit al administrării respectivei expuneri-suport; sau (d) nu îndeplinea criteriile de eligibilitate în momentul în care a fost inclusă în tranzacție. (8) Securitizarea se garantează cu un portofoliu de expuneri-suport care sunt omogene din punctul de vedere al tipului de active, ținând cont de caracteristicile specifice legate de fluxurile de numerar ale tipului de active, inclusiv de caracteristicile contractuale în materie de risc de credit și de plată în avans ale acestora. Un portofoliu de expuneri-suport cuprinde un singur tip de active. Expunerile-suport menționate la primul paragraf conțin obligații contractuale cu caracter imperativ și executoriu, cu drept de regres deplin împotriva debitorilor și, după caz, a garanților. Expunerile-suport menționate la primul paragraf conțin fluxuri de plăți periodice definite, ale căror tranșe pot diferi ca valoare, legate de plata chiriei, a principalului sau a dobânzilor sau de orice alt drept de a primi venituri din activele-suport pentru astfel de plăți. Expunerile-suport pot, de asemenea, să genereze încasări din vânzarea oricăror active finanțate sau în sistem de leasing. Expunerile-suport menționate la primul paragraf al prezentului alineat nu trebuie să includă valori mobiliare, astfel cum sunt definite la articolul 4 alineatul (1) punctul 44 din Directiva 2014/65/UE, altele decât obligațiunile corporative care nu sunt cotate într-un loc de tranzacționare. (9) Expunerile-suport nu includ nicio poziție din securitizare. (10) Standardele de subscriere în temeiul cărora sunt inițiate expunerile-suport, precum și orice modificare semnificativă față de standardele anterioare de subscriere se comunică integral fără întârzieri nejustificate investitorilor potențiali. Expunerile-suport sunt subscrise cu drept de regres deplin împotriva unui debitor care nu este o SSPE. Nicio parte terță nu poate fi implicată în deciziile de creditare sau de subscriere referitoare la expunerile-suport. În cazul securitizărilor în care expunerile-suport sunt împrumuturi locative, portofoliul de împrumuturi nu include niciun împrumut care a fost comercializat și subscris pe baza premisei că s-a adus la cunoștința solicitantului împrumutului sau, după caz, intermediarilor, faptul că este posibil ca informațiile furnizate să nu fi fost verificate de către creditor. Evaluarea bonității debitorului îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 8 din Directiva 2008/48/CE sau la articolul 18 alineatele (1)-(4), articolul 18 alineatul (5) litera (a) și articolul 18 alineatul (6) din Directiva 2014/17/UE sau, după caz, cerințele echivalente din țările terțe. Inițiatorul sau creditorul inițial dispune de cunoștințe de specialitate în ceea ce privește inițierea unor expuneri similare celor securitizate. (11) În momentul în care sunt selectate, expunerile-suport nu includ expuneri în stare de nerambursare în înțelesul articolului 178 alineatul (1) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 sau expuneri față de un debitor sau garant aflat în dificultate care, potrivit informațiilor deținute de inițiator sau de creditorul inițial: (a) a fost declarat în stare de insolvență, o instanță le-a acordat creditorilor săi, cu titlu definitiv și inatacabil, un drept de executare sau daune materiale ca urmare a unei plăți neefectuate într-o perioadă de trei ani anterioară datei inițierii sau a fost supus unui proces de restructurare a datoriei pentru expunerile sale neperformante într-o perioadă de trei ani anterioară datei selecției expunerilor-suport, cu excepția cazului în care: (i) o expunere-suport restructurată nu a prezentat noi arierate de la data restructurării care trebuie să fi avut loc cu cel puțin un an înainte de data selecției expunerilor-suport; și (ii) informațiile furnizate de inițiator în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a) și litera (e) punctul (i) precizează în mod explicit proporția expunerilor-suport restructurate, data și detaliile restructurării, precum și performanța lor de la data restructurării; (b) figura, la data inițierii expunerii-suport, după caz, într-un registru public de persoane cu un istoric negativ în materie de credite sau, dacă nu există un astfel de registru public, într-un alt registru al creditelor care se află la dispoziția inițiatorului sau a creditorului inițial; sau (c) are o evaluare a creditului sau un punctaj de bonitate care indică faptul că riscul ca plățile convenite prin contract să nu fie efectuate este semnificativ mai mare decât în cazul expunerilor comparabile deținute de inițiator care nu sunt securitizate. (12) La momentul includerii expunerilor-suport, debitorii au efectuat cel puțin o plată, cu excepția cazului în care: (a) securitizarea este o securitizare reînnoibilă, garantată cu expuneri care se plătesc într-o singură tranșă sau care au o scadență de mai puțin de un an, inclusiv, fără restricții, plățile lunare pentru credite reînnoibile; sau (b) expunerea reprezintă refinanțarea unei expuneri care este deja inclusă în tranzacție. (13) ABE, în strânsă cooperare cu ESMA și EIOPA, elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare prin care se aduc precizări suplimentare în legătură cu expunerile-suport menționate la alineatul (8) care sunt considerate omogene. ABE prezintă Comisiei respectivele proiecte de standarde tehnice de reglementare până la 10 octombrie 2021. Comisia este împuternicită să completeze prezentul regulament prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la primul paragraf în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. Articolul 26c Cerințe privind standardizarea (1) Inițiatorul sau creditorul inițial îndeplinește cerința de reținere a riscului în conformitate cu articolul 6. (2) Riscul de rată a dobânzii și riscul valutar care decurg din securitizare și posibilele efecte ale acestora asupra plăților către inițiator și investitori se descriu în documentația tranzacției. Aceste riscuri sunt atenuate în mod corespunzător, iar orice măsuri luate în acest sens sunt publicate. Orice garanție reală care garantează obligațiile investitorului prevăzute în contractul de protecție a creditului este denominată în aceeași monedă în care este denominată plata pentru protecția creditului. În cazul unei securitizări prin intermediul unei SSPE, valoarea pasivelor SSPE corespunzătoare plăților de dobânzi către investitori este, la fiecare dată de plată, egală sau mai mică decât valoarea veniturilor încasate de SSPE de la inițiator și din orice contracte de garanție reală. Portofoliul de expuneri-suport nu include instrumente derivate, cu excepția cazului în care acestea au ca scop acoperirea riscului de rată a dobânzii sau a riscului valutar al expunerilor-suport. Aceste instrumente derivate sunt subscrise și documentate în conformitate cu standardele comune utilizate în domeniul finanțelor internaționale. (3) Orice plăți ale dobânzilor de referință efectuate în legătură cu tranzacția se bazează pe oricare dintre următoarele elemente: (a) ratele dobânzilor utilizate în general pe piață sau ratele sectoriale utilizate în general care reflectă costurile finanțării și nu prevăd formule sau instrumente derivate complexe; (b) venitul generat de garanția reală care garantează obligațiile investitorului prevăzute în contractul de protecție. Orice plăți ale dobânzilor de referință datorate pentru expunerile-suport se bazează pe ratele dobânzilor utilizate în general pe piață sau pe rate sectoriale utilizate în general care reflectă costurile finanțării și nu prevăd formule sau instrumente derivate complexe. (4) În urma producerii unui eveniment care determină executarea în ceea ce îl privește pe inițiator, investitorul este autorizat să ia măsuri de executare. În cazul unei securitizări prin intermediul unei SSPE, atunci când s-a emis un aviz de executare sau de reziliere a contractului de protecție a creditului, în SSPE nu poate fi blocată nicio sumă de lichidități mai mare decât cea necesară pentru a asigura funcționarea operațională a SSPE respective, efectuarea plăților de protecție pentru expunerile-suport în stare de nerambursare care sunt încă într-un proces de restructurare a datoriilor în momentul rezilierii sau rambursarea structurată a investitorilor în conformitate cu clauzele contractuale ale securitizării. (5) Pierderile se alocă deținătorilor unei poziții din securitizare în ordinea rangurilor de prioritate a tranșelor, începând cu tranșa cea mai subordonată. Amortizarea secvențială se aplică tuturor tranșelor pentru a determina cuantumul neachitat al tranșelor la fiecare dată de plată, începând cu tranșa de rang superior. Prin derogare de la al doilea paragraf, tranzacțiile care prevăd o ordine de prioritate nesecvențială a plăților conțin factori de declanșare legați de performanța expunerilor-suport, care duc la transformarea amortizării în plăți secvențiale în ordinea rangului de prioritate. Acești factori de declanșare legați de performanță includ cel puțin: (a) fie creșterea cuantumului cumulat al expunerilor aflate în stare de nerambursare, fie creșterea pierderilor cumulate mai mare decât un procentaj stabilit din cuantumul restant al portofoliului-suport; (b) un factor declanșator suplimentar cu caracter retrospectiv; precum și (c) un factor declanșator cu caracter prospectiv. ABE elaborează proiecte de standarde tehnice de reglementare privind specificarea și, acolo unde este cazul, calibrarea factorilor declanșatori legați de performanță. ABE prezintă Comisiei proiectele respective de standarde tehnice de reglementare până la 30 iunie 2021. Comisia este împuternicită să completeze prezentul regulament prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la paragraful al patrulea în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentul (UE) nr. 1093/2010. Pe măsură ce tranșele se amortizează, investitorilor li se rambursează garanțiile reale într-un cuantum egal cu valoarea amortizării tranșelor respective, cu condiția ca investitorii să fi garantat tranșele respective cu garanții reale. În cazul în care s-a produs un eveniment de credit de tipul celor menționate la articolul 26e în legătură cu expunerile-suport, iar restructurarea datoriilor aferentă expunerilor respective nu a fost finalizată, valoarea protecției creditului rămasă la orice dată de plată este cel puțin echivalentă cu valoarea nominală neachitată a respectivelor expuneri-suport, minus valoarea oricărei plăți intermediare efectuate în legătură cu respectivele expuneri-suport. (6) Documentele aferente tranzacției prevăd dispoziții adecvate de amortizare anticipată sau factori care declanșează încetarea perioadei de reînnoire, în cazul în care securitizarea este reînnoibilă, inclusiv cel puțin: (a) o deteriorare a calității creditului expunerilor-suport până la un prag prestabilit sau sub acesta; (b) creșterea pierderilor peste un prag prestabilit; (c) incapacitatea de a iniția suficiente expuneri-suport noi, care să corespundă nivelului prestabilit de calitate a creditului, în decursul unei perioade specificate. (7) Documentele aferente tranzacției specifică în mod clar: (a) obligațiile contractuale, sarcinile și responsabilitățile societății de administrare, ale mandatarului și ale altor furnizori de servicii auxiliare, după caz, și ale agentului terț de verificare menționat la articolul 26e alineatul (4); (b) dispozițiile care asigură înlocuirea societății de administrare, a mandatarului, a altor furnizori de servicii auxiliare sau a agentului terț de verificare menționat la articolul 26e alineatul (4) în cazul în care oricare dintre respectivii furnizori de servicii intră în stare de nerambursare sau în insolvență și dacă respectivii furnizori de servicii sunt alții decât inițiatorul, într-un mod care să nu ducă la încetarea furnizării serviciilor respective; (c) procedurile de administrare care se aplică expunerilor-suport la data încheierii tranzacției și ulterior, precum și circumstanțele în care procedurile respective pot fi modificate; (d) standardele de administrare pe care societatea de administrare este obligată să le respecte în procesul de administrare a expunerilor-suport pe întreaga durată a securitizării. (8) Societatea de administrare are cunoștințe de specialitate în ceea ce privește administrarea expunerilor similare celor securitizate și dispune de politici, proceduri și controale de gestionare a riscurilor bine documentate și adecvate legate de administrarea expunerilor. Societatea de administrare aplică proceduri de administrare a expunerilor-suport care să fie cel puțin la fel de stricte ca cele aplicate de către inițiator unor expuneri similare care nu sunt securitizate. (9) Inițiatorul păstrează un registru de referințe actualizat pentru a identifica în orice moment expunerile-suport. În registrul respectiv sunt identificați debitorii de referință, obligațiile de referință din care decurg expunerile-suport și, pentru fiecare expunere-suport, valoarea nominală care este protejată și care este neachitată. (10) Documentele aferente tranzacției includ dispoziții clare care să faciliteze soluționarea în timp util a conflictelor dintre diferitele clase de investitori. În cazul unei securitizări prin intermediul unei SSPE, drepturile de vot se definesc și se alocă deținătorilor de titluri în mod clar, iar responsabilitățile mandatarului și ale altor entități care au sarcini de fiducie față de investitori se identifică în mod clar. Articolul 26d Cerințe privind transparența (1) Inițiatorul pune la dispoziția investitorilor potențiali, înainte de stabilirea prețurilor, datele istorice statice și dinamice privind starea de nerambursare și pierderea de performanță, precum datele privind incidentele de plată și starea de nerambursare, în ceea ce privește expuneri care sunt în mare măsură similare cu cele care sunt securitizate, precum și sursele acestor date și baza pe care se pretinde similaritatea. Aceste date acoperă o perioadă de cel puțin cinci ani. (2) Înainte de încheierea tranzacției, un eșantion de expuneri-suport se supune unei verificări externe de către o parte adecvată și independentă, verificându-se inclusiv dacă expunerile-suport sunt eligibile pentru protecția creditului prevăzută în contractul de protecție a creditului. (3) Înainte de stabilirea prețurilor securitizării, inițiatorul pune la dispoziția investitorilor potențiali un model de fluxuri de numerar ale pasivelor care reprezintă cu precizie relația contractuală dintre expunerile-suport și plățile care circulă între inițiator, investitori, alte părți terțe și, după caz, SSPE și, după stabilirea prețurilor, pune modelul respectiv la dispoziția investitorilor în permanență și la dispoziția investitorilor potențiali la cerere. (4) În cazul unei securitizări în care expunerile-suport sunt împrumuturi locative sau credite auto sau contracte de leasing auto, inițiatorul publică informațiile disponibile referitoare la performanța de mediu a activelor finanțate prin respectivele împrumuturi locative, credite auto ori contracte de leasing auto, ca parte a informațiilor divulgate în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a). Prin derogare de la primul paragraf, începând cu 1 iunie 2021, inițiatorii pot să publice informațiile disponibile referitoare la principalele efecte negative ale activelor finanțate prin expunerile-suport asupra factorilor de durabilitate. (5) Inițiatorul răspunde de respectarea articolului 7. Informațiile cerute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf litera (a) se pun la dispoziția investitorilor potențiali înainte de stabilirea prețurilor, la cerere. Informațiile cerute la articolul 7 alineatul (1) primul paragraf literele (b)-(d) se pun la dispoziție înainte de stabilirea prețurilor, cel puțin sub formă de proiect sau într-o formă inițială. Documentele finale se pun la dispoziția investitorilor în termen de cel mult 15 zile de la încheierea tranzacției. (6) Până la 10 iulie 2021, AES elaborează, prin intermediul Comitetului comun al autorităților de supraveghere europene, proiecte de standarde tehnice de reglementare în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentele (UE) nr. 1093/2010, (UE) nr. 1094/2010 și (UE) nr. 1095/2010, în ceea ce privește conținutul, metodologiile și prezentarea informațiilor menționate la alineatul (4) al doilea paragraf de la prezentul articol, în legătură cu indicatorii de durabilitate referitori la efectele negative asupra climei și la alte efecte negative asupra mediului și asupra aspectelor sociale și de guvernanță. Dacă este oportun, aceste proiecte de standarde tehnice de reglementare menționate la primul paragraf din prezentul alineat reflectă sau se bazează pe standardele tehnice de reglementare elaborate în conformitate cu mandatul acordat AES prin Regulamentul (UE) 2019/2088, în special la articolul 2a și la articolul 4 alineatele (6) și (7). Comisia este împuternicită să completeze prezentul regulament prin adoptarea standardelor tehnice de reglementare menționate la primul paragraf, în conformitate cu articolele 10-14 din Regulamentele (UE) nr. 1093/2010, (UE) nr. 1094/2010 și (UE) nr. 1095/2010. Articolul 26e Cerințe privind contractul de protecție a creditului, agentul terț de verificare și marja sintetică în exces (1) Contractul de protecție a creditului acoperă cel puțin următoarele evenimente de credit: (a) dacă transferul riscului se realizează prin utilizarea de garanții, evenimentele de credit menționate la articolul 215 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (b) dacă transferul riscului se realizează prin utilizarea de instrumente derivate de credit, evenimentele de credit menționate la articolul 216 alineatul (1) litera (a) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Toate evenimentele de credit sunt documentate. Măsurile de restructurare, în înțelesul articolului 47b al Regulamentului (UE) nr. 575/2013, care sunt aplicate expunerilor-suport nu împiedică declanșarea evenimentelor de credit eligibile. (2) Plata pentru protecția creditului în urma producerii unui eveniment de credit se calculează pe baza pierderilor realizate efectiv suferite de inițiator sau de creditorul inițial, astfel cum au fost calculate în conformitate cu politicile și procedurile lor de recuperare standard pentru tipurile de expuneri relevante și înregistrate în situațiile lor financiare la momentul efectuării plății. Plata finală pentru protecția creditului se efectuează într-un termen specificat după restructurarea datoriilor pentru expunerea-suport relevantă în cazul în care restructurarea datoriilor se încheie înainte de scadența legală prevăzută sau de rezilierea anticipată a contractului de protecție a creditului. În termen de cel mult șase luni de la producerea unui eveniment de credit, astfel cum se menționează la alineatul (1), se efectuează o plată intermediară pentru protecția creditului în cazurile în care procesul de restructurare a datoriilor aplicat pierderilor pentru expunerea-suport relevantă nu a fost finalizat până la sfârșitul respectivei perioade de șase luni. Plata intermediară pentru protecția creditului este cel puțin egală cu cea mai mare dintre următoarele valori: (a) cuantumul pierderilor așteptate care este echivalent cu deprecierea înregistrată de inițiator în situațiile sale financiare în conformitate cu cadrul contabil aplicabil la momentul efectuării plății intermediare, plecând de la premisa că contractul de protecție a creditului nu există și nu acoperă nicio pierdere; (b) după caz, cuantumul pierderilor așteptate stabilit în conformitate cu partea a treia titlul II capitolul 3 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. În cazul în care se efectuează o plată intermediară pentru protecția creditului, plata finală pentru protecția creditului menționată la primul paragraf se efectuează pentru a ajusta decontarea intermediară a pierderilor în funcție de pierderile realizate efectiv. Metoda de calculare a plății intermediare și a plății finale pentru protecția creditului este specificată în contractul de protecție a creditului. Plata pentru protecția creditului este proporțională cu partea din valoarea nominală neachitată a expunerii-suport corespunzătoare care intră sub incidența contractului de protecție a creditului. Dreptul inițiatorului de a primi plata pentru protecția creditului este executoriu. Cuantumurile care trebuie să fie plătite de către investitori în temeiul contractului de protecție a creditului sunt prevăzute în mod clar în contractul de protecție a creditului și sunt limitate. Aceste cuantumuri trebuie să poată fi calculate în orice circumstanță. Contractul de protecție a creditului prevede în mod clar circumstanțele în care investitorii sunt obligați să efectueze plăți. Agentul terț de verificare menționat la alineatul (4) verifică dacă au existat astfel de circumstanțe. Valoarea plății pentru protecția creditului se calculează la nivelul fiecărei expuneri-suport în cazul căreia s-a produs un eveniment de credit. (3) Contractul de protecție a creditului specifică perioada maximă de prelungire care se aplică restructurării datoriilor pentru expunerile-suport în cazul cărora s-a produs un eveniment de credit de tipul celor menționate la alineatul (1), dar restructurarea datoriilor nu s-a încheiat în momentul scadenței legale prevăzute sau al rezilierii anticipate a contractului de protecție a creditului. Perioada de prelungire nu poate depăși doi ani. Contractul de protecție a creditului prevede că, până la sfârșitul perioadei de prelungire respective, se efectuează plata finală pentru protecția creditului, pe baza estimării finale a pierderii de către inițiator, care trebuie înregistrată de inițiator în situațiile sale financiare la momentul respectiv, plecând de la premisa că contractul de protecție a creditului nu există și nu acoperă nicio pierdere. În cazul rezilierii contractului de protecție a creditului, restructurarea datoriilor continuă în ceea ce privește orice eveniment de credit nesoluționat care s-a produs înainte de rezilierea respectivă, în același mod ca cel descris la primul paragraf. Primele de protecție a creditului care trebuie plătite în temeiul contractului de protecție a creditului sunt condiționate de valoarea nominală restantă a expunerilor securitizate performante la momentul plății și reflectă riscul tranșei protejate. În acest scop, contractul de protecție a creditului nu prevede prime garantate, plăți în avans ale primelor, mecanisme de rabaturi sau alte mecanisme care pot evita sau reduce alocarea efectivă a pierderilor către investitori sau care pot returna inițiatorului o parte din primele plătite, după scadența tranzacției. Prin derogare de la al treilea paragraf din prezentul alineat, este permisă plata în avans a primelor, cu condiția respectării normelor privind ajutoarele de stat, atunci când schema de garantare este prevăzută în mod explicit în dreptul național al unui stat membru și beneficiază de o contragaranție din partea oricăreia dintre entitățile menționate la articolul 214 alineatul (2) literele (a)-(d) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Documentele aferente tranzacției descriu modul în care sunt calculate prima de protecție a creditului și eventualele cupoane ale instrumentelor financiare, dacă există, pentru fiecare dată de plată pe întreaga durată a securitizării. Drepturile investitorilor de a primi primele de protecție a creditului sunt executorii. (4) Inițiatorul desemnează un agent terț de verificare înainte de data încheierii tranzacției. Pentru fiecare dintre expunerile-suport pentru care se notifică un eveniment de credit, agentul terț de verificare verifică cel puțin toate elementele următoare: (a) faptul că evenimentul de credit notificat este un eveniment de credit de tipul celor specificate în clauzele contractului de protecție a creditului; (b) faptul că expunerea-suport era inclusă în portofoliul de referință la momentul producerii evenimentului de credit în cauză; (c) faptul că expunerea-suport îndeplinea criteriile de eligibilitate la momentul includerii sale în portofoliul de referință; (d) atunci când o expunere-suport a fost adăugată la securitizare ca urmare a unei reconstituiri, faptul că această reconstituire respecta condițiile de reconstituire; (e) faptul că valoarea finală a pierderii este în concordanță cu pierderile înregistrate de inițiator în contul său de profit și pierdere; (f) faptul că, în momentul în care se efectuează plata finală pentru protecția creditului, pierderile legate de expunerile-suport au fost alocate în mod corect investitorilor. Agentul terț de verificare este independent de inițiator și de investitori și, după caz, de SSPE și a acceptat desemnarea sa ca agent terț de verificare până la data încheierii tranzacției. În loc să verifice fiecare expunere-suport pentru care se solicită plata pentru protecția creditului, agentul terț de verificare poate efectua verificarea pe baza unor eșantioane. Cu toate acestea, investitorii pot solicita verificarea eligibilității oricărei expuneri-suport specifice în cazul în care nu sunt mulțumiți de verificarea pe bază de eșantioane. Inițiatorul include în documentele aferente tranzacției angajamentul de a furniza agentului terț de verificare toate informațiile necesare pentru verificarea cerințelor prevăzute la primul paragraf. (5) Inițiatorul nu poate rezilia o tranzacție înainte de scadența sa prevăzută decât ca urmare a unuia dintre următoarele evenimente: (a) insolvența investitorului; (b) neplata de către investitor a oricăror cuantumuri datorate în temeiul contractului de protecție a creditului sau o încălcare de către investitor a oricărei obligații semnificative prevăzute în documentele aferente tranzacției; (c) evenimente de reglementare relevante, care includ: (i) modificări relevante în dreptul Uniunii sau în dreptul intern, modificări relevante aduse de autoritățile competente interpretărilor publicate oficial privind dreptul Uniunii sau dreptul intern, după caz, sau modificări relevante în ceea ce privește impozitarea sau tratamentul contabil al tranzacției care au un efect negativ semnificativ asupra eficienței economice a unei tranzacții, în fiecare caz în comparație cu ceea ce era anticipat în momentul inițierii tranzacției și care nu ar fi putut fi anticipat în mod rezonabil la momentul respectiv; (ii) stabilirea de către o autoritate competentă a faptului că inițiatorul sau orice entitate afiliată inițiatorului nu este autorizată sau nu mai este autorizată să recunoască un transfer semnificativ al riscului de credit în conformitate cu articolul 245 alineatul (2) sau (3) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013 în ceea ce privește securitizarea; (d) exercitarea unei opțiuni de stingere a tranzacției la un anumit moment în timp (time call), atunci când perioada de timp măsurată de la data încheierii tranzacției este egală sau mai mare decât durata de viață medie ponderată a portofoliului de referință inițial la data încheierii tranzacției; (e) exercitarea unei opțiuni de solicitare a stingerii securitizării, astfel cum este definită la articolul 242 punctul 1 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013; (f) în cazul protecției nefinanțate a creditului, investitorul nu se mai califică drept furnizor de protecție eligibil în conformitate cu cerințele prevăzute la alineatul (8). Documentele aferente tranzacției specifică dacă în tranzacția în cauză este inclus vreunul dintre drepturile de exercitare a unei opțiuni de stingere menționate la literele (d) și (e) și cum sunt structurate aceste drepturi de exercitare a unei opțiuni de stingere. În sensul literei (d), opțiunea de stingere la un anumit moment în timp nu poate fi structurată astfel încât să evite alocarea de pierderi pozițiilor care beneficiază de îmbunătățirea calității creditului sau altor poziții deținute de investitori și nici nu poate fi structurată într-un alt mod care să asigure o îmbunătățire a calității creditului. Dacă se exercită opțiunea de stingere la un anumit moment în timp, inițiatorii înștiințează autoritățile competente cu privire la modul în care sunt îndeplinite cerințele menționate la cel de al doilea și al treilea paragraf, inclusiv prin justificarea utilizării opțiunii de stingere la un anumit moment în timp și prezentând o situație plauzibilă care să arate că opțiunea respectivă nu a fost exercitată din cauza deteriorării calității activelor-suport. În cazul protecției finanțate a creditului, la rezilierea contractului de protecție a creditului, garanțiile reale se restituie investitorilor în ordinea rangurilor de prioritate a tranșelor care fac obiectul dispozițiilor de drept relevante în materie de insolvență, aplicabile inițiatorului. (6) Investitorii nu pot rezilia o tranzacție înainte de scadența sa prevăzută din niciun alt motiv decât neplata primei de protecție a creditului sau orice altă încălcare semnificativă a obligațiilor contractuale de către inițiator. (7) Inițiatorul poate angaja o marjă sintetică în exces, care este disponibilă ca facilitate de îmbunătățire a calității creditului pentru investitori, în cazul în care sunt îndeplinite toate condițiile următoare: (a) valoarea marjei sintetice în exces pe care inițiatorul se angajează să o utilizeze ca facilitate de îmbunătățire a calității creditului în fiecare perioadă de plată este specificată în documentele aferente tranzacției și exprimată ca procent fix din soldul total al portofoliului la începutul perioadei de plată relevante (marjă sintetică în exces fixă); (b) marja sintetică în exces care nu este utilizată pentru a acoperi pierderile de credit care se înregistrează în cursul fiecărei perioade de plată se returnează inițiatorului; (c) în cazul inițiatorilor care utilizează abordarea bazată pe modele interne de rating („abordarea IRB”) menționată la articolul 143 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, cuantumul total angajat pe an nu poate depăși cuantumurile reglementate ale pierderilor așteptate pentru toate expunerile-suport pentru anul respectiv, calculate în conformitate cu articolul 158 din regulamentul respectiv; (d) în cazul inițiatorilor care nu utilizează abordarea IRB menționată la articolul 143 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, modul de calcul al pierderilor așteptate pe o perioadă de un an aferente portofoliului-suport se stabilește în mod clar în documentele aferente tranzacției; (e) documentele aferente tranzacției precizează condițiile prevăzute în prezentul alineat. (8) Contractul de protecție a creditului îmbracă forma: (a) unei garanții care îndeplinește cerințele prevăzute în partea a treia titlul II capitolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, prin intermediul căreia riscul de credit este transferat oricăreia dintre entitățile menționate la articolul 214 alineatul (2) literele (a)-(d) din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, cu condiția ca expunerile față de investitor să se califice pentru o pondere de risc de 0 % în temeiul părții a treia titlul II capitolul 2 din regulamentul respectiv; (b) unei garanții care îndeplinește cerințele prevăzute în partea a treia titlul II capitolul 4 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care beneficiază de o contragaranție din partea oricăreia dintre entitățile menționate la litera (a) a prezentului alineat; sau (c) unei alte protecții a creditului, care nu este menționată la literele (a) și (b) ale prezentului alineat, apărând sub forma unei garanții, a unui instrument derivat de credit sau a unui instrument de tipul credit linked note care îndeplinește cerințele prevăzute la articolul 249 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, cu condiția ca obligațiile investitorului să fie garantate cu garanții reale care îndeplinesc cerințele prevăzute la alineatele (9) și (10) ale prezentului articol. (9) O altă protecție a creditului menționată la alineatul (8) litera (c) trebuie să îndeplinească următoarele cerințe: (a) dreptul inițiatorului de a utiliza garanția reală pentru a acoperi obligațiile investitorilor în materie de plată a protecției este executoriu, iar acest caracter executoriu este asigurat prin contracte adecvate de garanție reală; (b) dreptul investitorilor, atunci când securitizarea este lichidată sau pe măsură ce tranșele se amortizează, de a restitui orice garanție reală care nu a fost utilizată pentru a onora plățile de protecție este executoriu; (c) în cazul în care garanția reală este investită în titluri de valoare, documentele aferente tranzacției stabilesc criteriile de eligibilitate și regimul de custodie pentru astfel de titluri. Documentele aferente tranzacției precizează dacă investitorii rămân expuși la riscul de credit al inițiatorului. Inițiatorul obține o opinie juridică de specialitate care să confirme caracterul executoriu al protecției creditului în toate jurisdicțiile relevante. (10) Atunci când se acordă o altă protecție a creditului în conformitate cu alineatul (8) litera (c) de la prezentul articol, inițiatorul și investitorul recurg la garanții reale de înaltă calitate, care se încadrează într-una dintre categoriile următoare: (a) garanții reale sub formă de titluri de datorie cu o pondere de risc de 0 %, menționate în partea a treia titlul II capitolul 2 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013, care îndeplinesc toate condițiile următoare: (i) titlurile de datorie respective au o scadență reziduală maximă de trei luni, care nu depășește perioada rămasă până la următoarea dată de plată; (ii) titlurile de datorie respective pot fi răscumpărate în schimbul unui cuantum în numerar cu o valoare egală cu soldul tranșei protejate; (iii) titlurile de datorie respective sunt deținute de un depozitar independent de inițiator și de investitori; (b) garanții reale sub formă de numerar deținut la o instituție de credit terță cu un nivel 3 de calitate a creditului sau un nivel superior acestuia, în conformitate cu punerea în corespondență prevăzută la articolul 136 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Prin derogare de la primul paragraf, sub rezerva consimțământului explicit exprimat în documentele finale aferente tranzacției de către investitor după ce și-a îndeplinit obligația de diligență în conformitate cu articolul 5 din prezentul regulament și a efectuat inclusiv o evaluare a oricărei expuneri relevante la riscul de credit al contrapărții, numai inițiatorul poate recurge la garanții reale de înaltă calitate sub formă de numerar în depozit la inițiator sau la una dintre entitățile afiliate inițiatorului, dacă inițiatorul sau una dintre entitățile afiliate acestuia îndeplinește cerința de calitate a creditului cel puțin de nivel 2 în conformitate cu punerea în corespondență prevăzută la articolul 136 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. Autoritățile competente desemnate în temeiul articolului 29 alineatul (5) pot, după consultarea ABE, să permită constituirea de garanții reale sub formă de numerar în depozit la inițiator sau la una dintre entitățile afiliate inițiatorului, dacă inițiatorul sau una dintre entitățile afiliate acestuia îndeplinește cerința de calitate a creditului de nivel 3, cu condiția să poată fi dovedite dificultăți pe piață, obstacole obiective legate de nivelul de calitate a creditului atribuit statului membru al instituției sau eventuale probleme semnificative de concentrare din statul membru în cauză provocate de aplicarea cerinței de calitate a creditului cel puțin de nivel 2 menționată la al doilea paragraf. În cazul în care instituția de credit terță sau inițiatorul sau una dintre entitățile afiliate acestuia nu mai îndeplinește nivelul minim de calitate a creditului, garanțiile reale se transferă în termen de nouă luni către o instituție de credit terță cu un nivel 3 de calitate a creditului sau cu un nivel superior acestuia sau se investesc în titluri de valoare care îndeplinesc criteriile prevăzute la litera (a) de la primul paragraf. Cerințele prevăzute la prezentul alineat se consideră a fi îndeplinite în cazul investițiilor în instrumente de tipul credit linked note emise de inițiator, în conformitate cu articolul 218 din Regulamentul (UE) nr. 575/2013. ABE monitorizează aplicarea practicilor de garantare prevăzute la prezentul articol, acordând o atenție deosebită riscului de credit al contrapărții și altor riscuri economice și financiare suportate de investitori care rezultă din astfel de practici de garantare. ABE prezintă Comisiei un raport privind constatările sale până la 10 aprilie 2023. Până la 10 octombrie 2023, Comisia, pe baza raportului ABE respectiv, prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport privind aplicarea prezentului articol, în special în ceea ce privește riscul acumulării excesive a riscului de credit al contrapărții în sistemul financiar, însoțit, după caz, de o propunere legislativă de modificare a prezentului articol.”