4.

Se aplică următoarele definiţii în ceea ce priveşte metodologiile bazate pe calcul şi metodologiile bazate pe măsurare în vederea stabilirii emisiilor de CO2: (a) „costuri excesive” înseamnă costuri disproporţionate faţă de beneficiile globale ale măsurării în cauză, astfel cum au fost stabilite de autoritatea competentă. În ceea ce priveşte alegerea nivelurilor, pragul poate fi definit ca fiind valoarea cotelor corespunzătoare îmbunătăţării nivelului de precizie. Pentru măsurile care sporesc calitatea emisiilor raportate, dar fără efect direct asupra preciziei, costul excesiv poate corespunde unui procent care depăşeşte pragul indicativ de 1 % din valoarea medie a datelor privind emisiile disponibile raportate pentru perioada de comercializare anterioară. Pentru instalaţiile pentru care nu există date istorice, datele provenind de la instalaţii reprezentative care îndeplinesc activităţi identice sau similare sunt utilizate drept referinţă şi sunt adaptate în funcţie de capacitatea instalaţiilor în cauză. (b) „realizabil din punct de vedere tehnic” înseamnă că resursele tehnice necesare pentru îndeplinirea exigenţelor unui sistem propus pot fi obţinute de către operator într-o perioadă de timp cerută; (c) „factori sursă de minimis” înseamnă un grup de factori sursă minori selectaţi de către operator şi care emit împreună anual cel mult 1 kilotonă de CO2 fosil sau care contribuie cu mai puţin de 2 % (până la o contribuţie totală maximă de 20 kilotone de CO2 fosil pe an) la totalul emisiilor anuale de CO2 ale instalaţiei respective, înainte de scăderea CO2 transferat, luându-se în considerare valoarea cea mai ridicată în termeni de emisii absolute; (d) „factori sursă majori” înseamnă un grup de factori sursă care nu aparţin grupului „factori sursă minori”; (e) „factori sursă minori” înseamnă factorii sursă selectaţi de către operator care emit împreună 5 kilotone de CO2 sau mai puţin pe an sau care contribuie cu mai puţin de 10 % (până la o contribuţie totală maximă de 100 de kilotone de CO2 fosil pe an) la totalul emisiilor anuale de CO2 ale unei instalaţii, înainte de scăderea CO2 transferat, luându-se în considerare valoarea cea mai ridicată în termeni de emisii absolute; (f) „biomasă” înseamnă materie organică nefosilizată şi biodegradabilă care provine din plante, animale şi microorganisme, inclusiv produse, produse adiţionale, reziduuri şi deşeuri din agricultură, silvicultură şi alte industrii conexe, precum şi resturile organice nefosilizate şi biodegradabile ale deşeurilor industriale şi urbane, inclusiv gazele şi lichidele recuperate din descompunerea materiei organice nefosilizate şi biodegradabile; (g) „pur” referitor la o substanţă înseamnă că o materie sau un combustibil conţine cel puţin 97 % (cu referire la masă) din substanţa sau elementul specificat, conform clasificării comerciale a „purum-ului”. În cazul biomasei, „pur” se referă la fracţiunea de carbon organic în cantitatea totală de carbon conţinut de combustibil sau materie; (h) „metoda echilibrului energetic” înseamnă o metodă de estimare a cantităţii de energie utilizată drept combustibil într-un cazan, calculată ca sumă a căldurii utilizabile şi a tuturor pierderilor semnificative de căldură prin radiaţie, transmitere sau prin gaz rezidual.