RECOMANDAREA COMISIEI

din 9 aprilie 2013

privind utilizarea unor metode comune pentru măsurarea și comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață a produselor și organizațiilor

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2013/179/UE)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolele 191 și 292,

întrucât:

ADOPTĂ PREZENTA RECOMANDARE:

1. SCOPUL ȘI DOMENIUL DE APLICARE

2. DEFINIȚII

În sensul prezentei recomandări, se aplică următoarele definiții:

(a) Metoda privind amprenta de mediu a produselor (denumită în continuare „PEF”): metodă generală de măsurare și comunicare a potențialului impact asupra mediului al unui produs pe durata ciclului de viață, cuprinsă în anexa II.

(b) Metoda privind amprenta de mediu a organizațiilor (denumită în continuare „OEF”): metodă generală de măsurare și comunicare a potențialului impact asupra mediului al unei organizații pe durata ciclului de viață, cuprinsă în anexa III.

(c) Amprenta de mediu a produsului: rezultatul unui studiu privind amprenta de mediu a produsului, realizat pe baza metodei privind amprenta de mediu a produselor.

(d) Amprenta de mediu a organizației: rezultatul unui studiu privind amprenta de mediu a organizației, realizat pe baza metodei privind amprenta de mediu a organizațiilor.

(e) Performanța de mediu pe durata ciclului de viață: măsurătoarea cuantificată a performanței de mediu potențiale, care ține seama de toate etapele relevante ale ciclului de viață al unui produs sau al unei organizații, din perspectiva lanțului de aprovizionare.

(f) Comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață: orice comunicare a unor informații privind performanța de mediu pe durata ciclului de viață, inclusiv către parteneri de afaceri, investitori, organisme publice sau consumatori.

(g) Organizație: o societate, companie, firmă, întreprindere, autoritate sau instituție, ori o parte din sau o combinație a acestora, având sau nu personalitate juridică, de drept public sau privat, care are propria structură de funcționare și administrativă.

(h) Schemă: inițiativă cu scop lucrativ sau fără scop lucrativ, luată de societăți private sau de o asociație formată din societăți private, de un parteneriat public-privat sau de organizații neguvernamentale, care impune măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață.

(i) Asociație industrială: organizație care reprezintă societăți private ce sunt membre ale organizației sau societăți private ce aparțin unui sector la nivel local, regional, național sau internațional.

(j) Comunitate financiară: toți actorii care oferă servicii financiare (inclusiv consiliere financiară), incluzând băncile, investitorii și societățile de asigurare.

(k) Date privind ciclul de viață: informații privind ciclul de viață al unui anumit produs, al unei anumite organizații sau al unui alt tip de referință. Acesta acoperă metadatele descriptive și inventarul cantitativ al ciclului de viață, precum și datele privind evaluarea impactului bazată pe ciclul de viață.

(l) Date privind inventarul ciclului de viață: intrări și ieșiri cuantificate pentru un produs sau o organizație, pe parcursul ciclului său de viață, care pot fi date specifice (măsurate sau colectate direct) sau generice (nu sunt măsurate sau colectate direct, valori medii).

3. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF ÎN POLITICILE STATELOR MEMBRE

Statele membre ar trebui:

4. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF DE CĂTRE SOCIETĂȚI ȘI ALTE ORGANIZAȚII PRIVATE

Societățile și alte organizații private care decid să măsoare sau să comunice performanța de mediu pe durata ciclului de viață a produselor sau organizației lor ar trebui:

Asociațiile industriale ar trebui:

5. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF ÎN SCHEME REFERITOARE LA MĂSURAREA SAU COMUNICAREA PERFORMANȚEI DE MEDIU PE DURATA CICLULUI DE VIAȚĂ

Schemele referitoare la măsurarea sau comunicarea performanței de mediu pe durata ciclului de viață ar trebui:

6. UTILIZAREA METODELOR PEF ȘI OEF DE CĂTRE COMUNITATEA FINANCIARĂ

Membrii comunității financiare ar trebui, dacă este cazul:

7. VERIFICARE

8. RAPORTAREA CU PRIVIRE LA IMPLEMENTAREA RECOMANDĂRII

(1) Evaluarea impactului care însoțește Comunicarea Comisiei intitulată „Crearea pieței unice pentru produse ecologice: facilitarea unei mai bune informări cu privire la performanța de mediu a produselor și a organizațiilor (SWD(2013) 111 final).

(2) COM(2003) 302 final.

(3) Cea de-a 3 061-a reuniune a Consiliului Mediu, Bruxelles, 20 decembrie 2010.

(4) COM(2010) 608 final/2.

(5) COM(2011) 206 final, „Actul privind piața unică - Douăsprezece pârghii pentru stimularea creșterii și întărirea încrederii. «Împreună pentru o nouă creștere»” și COM(2012) 573 final „Actul privind piața unică II - Împreună pentru o nouă creștere”.

(6) COM(2012) 582 final.

(7) COM(2011) 571 final.

(115) WRI și WBCSB - Anexa 3 la Standardul de contabilizare și raportare privind lanțul valoric al întreprinderilor (domeniul 3) din cadrul Protocolului privind gazele de seră [Greenhouse Gas Protocol’s Corporate Value Chain (Scope 3) Accounting and Reporting Standard], 2011.

(101) Pentru mai multe informații cu privire la abordările de ponderare existente pentru evaluarea impactului ciclului de viață, vă rugăm să consultați rapoartele elaborate de JRC și CML intitulate Background review of existing weighting approaches in LCIA („Trecere în revistă generală a abordărilor de ponderare existente în cadrul EICV”) și Evaluation of weighting methods for measuring the EU-27 overall environmental impact” („Evaluarea metodelor de ponderare pentru măsurarea impactului global asupra mediului al UE-27”). Aceste materiale sunt disponibile online la adresa http://lct.jrc.ec.europa.eu/assessment/publications

(77) Comisia Europeană - Centrul Comun de Cercetare, Institutul pentru Mediu și Durabilitate (2010f). Manualul sistemului internațional de date de referință privind ciclul de viață (ILCD) – Nomenclatură și alte convenții [International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook – Nomenclature and other conventions]. Prima ediție. EUR 24 384. Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg. http://lct.jrc.ec.europa.eu/assessment/publications

(75) Dacă informațiile privind perioada nu pot fi incluse, trebuie aleasă una din următoarele două opțiuni cu privire la data la care a avut loc schimbarea destinației terenului: (a) „Data de 1 ianuarie a primului an în care se poate demonstra că a avut loc schimbarea destinației terenului” sau (b) „Data de 1 ianuarie a primului an în care se realizează evaluarea emisiilor și absorbțiilor de GES” (BSI 2011).

(55) Pentru mai multe informații cu privire la categoriile de impact asupra mediului și metodele de evaluare, se face trimitere la urnătoarele secțiuni din manualul ILCD: „Framework and requirements for LCIA models and indicators”, „Analysis of existing Environmental Assessment methodologies for use in LCA” și „Recommendation for life cycle impact assessment in the European context”. Aceste materiale sunt disponibile online la adresa http://lct.jrc.ec.europa.eu/

(12) De exemplu, o societate produce 40 000 de tricouri și 20 000 de pantaloni pe an cu o amprentă de mediu a produsului de X și Y pentru tricouri și, respectiv, pantaloni. OEF a societății este Z pe an. În teorie, .

„Țara de producție și destinația anterioară a terenului sunt cunoscute: emisiile de GES în urma schimbării destinației terenului de la o destinație anterioară la cea actuală s-ar putea găsi în anexa C, din PAS 2050:2011 (BSI 2011). Pentru emisiile care nu sunt enumerate în anexa C, ar trebui utilizate Orientările IPCC din 2006 pentru inventarele naționale de gaze cu efect de seră” (BSI 2011).

— ESE,heat and ESE,elec .= resursele consumate și emisiile specifice (per unitate de analiză) care ar fi rezultat din sursa de energie, energia termică și, respectiv, energia electrică înlocuite. Dacă aceste informații nu sunt disponibile, ar trebui folosite date generice, care se recomandă să fie obținute din sursele de date generice enumerate în secțiunea 5.8.

Exemplu: Compuși covalenți anorganici (de ex. „dioxid de carbon, fosil”, „monoxid de carbon”, „dioxid de sulf”, „amoniac” etc.)

„Naming convention of flows and processes” (Convenție de denumire a fluxurilor și proceselor)

„Mix type and location type” name field (Câmp de denumire pentru „Tip de mix și tip de amplasament”)

Second level classifications for Product flows, Waste flows, and Processes (for preceding top-level classification) [Clasificarea la al doilea nivel a fluxurilor de produse, fluxurilor de deșeuri și proceselor (pentru clasificarea la nivelul superior precedentă)]

Top-level classification for Product flows, Waste flows, and Processes (Clasificarea la nivelul superior a fluxurilor de produse, fluxurilor de deșeuri și proceselor)

Recommended for both technical and non-technical target audience: additional, non-identifying classification of emissions (Recomandată atât pentru publicul țintă tehnic, cât și pentru cel ne-tehnic: clasificare suplimentară, fără identificare, a emisiilor)

Additional, non-identifying classification for „Resources from ground” elementary flows (Clasificare suplimentară, fără identificare, a fluxurilor elementare „resurse ale solului”)

Further differentiation of providing/receiving environmental compartments (diferențiere mai detaliată a compartimentelor de mediu furnizoare/receptoare)

"Elementary flow categories" by issuing / receiving environmental compartment („Categorii de flux elementar” per compartiment de mediu furnizor/receptor)

intrări și ieșiri per flux de referință per unitate.

perioada de colectare a datelor (an, sezon, lună etc.);

World Resources Institute (WRI) and World Business Council for Sustainable Development WBCSD (2011): Greenhouse Gas Protocol Corporate Value Chain (Scope 3) Accounting and Reporting Standard.

World Resources Institute (WRI) and World Business Council for Sustainable Development WBCSD (2004): Greenhouse Gas Protocol - Corporate Accounting and Reporting Standard.

World Resources Institute (WRI), World Business Council for Sustainable Development (2011): Product Life Cycle Accounting and Reporting Standard. Greenhouse Gas Protocol. WRI, US, 144 pp.

Organizația Meteorologică Mondială (OMM) (1999): Global Ozone Research and Monitoring Project – Report no 44, ISBN 92-807-1722-7, Geneva.

Van Zelm, R., Huijbregts, M.A.J., Den Hollander, H.A., Van Jaarsveld, H.A., Sauter, F.J., Struijs, J., Van Wijnen, H.J. și Van de Meent D. (2008): European characterisation factors for human health damage of PM10 and ozone in life cycle impact assessment. Atmospheric Environment 42, 441-453.

Van Oers, L., de Koning, A., Guinee, J.B. și Huppes, G. (2002): Abiotic Resource Depletion in LCA. Road and Hydraulic Engineering Institute, Ministry of Transport and Water, Amsterdam.

Struijs, J., Beusen, A., van Jaarsveld, H. și Huijbregts M.A.J. (2009): Eutrofizarea acvatică (Aquatic Eutrophication). capitolul 6 din: Goedkoop, M., Heijungs, R., Huijbregts, M.A.J., De Schryver, A., Struijs, J., Van Zelm R. (2009): ReCiPe 2008 – ReCiPe 2008 A life cycle impact assessment method which comprises harmonised category indicators at the midpoint and the endpoint level. Report I: Characterisation factors, prima ediție.

Seppälä, J., Posch, M., Johansson, M. și Hettelingh, J.P. (2006): Country-dependent Characterisation Factors for Acidification and Terrestrial Eutrophication Based on Accumulated Exceedance as an Impact Category Indicator. International Journal of Life Cycle Assessment 11(6): 403-416.

Rosenbaum, R.K., Bachmann, T.M., Gold, L.S., Huijbregts, M.A.J., Jolliet, O., Juraske, R., Köhler, A., Larsen, H.F., MacLeod, M., Margni, M., McKone, T.E., Payet, J., Schuhmacher, M., van de Meent, D. și Hauschild, M.Z. (2008): USEtox - The UNEP-SETAC toxicity model: recommended characterisation factors for human toxicity and freshwater ecotoxicity in Life Cycle Impact Assessment. International Journal of Life Cycle Assessment 13(7): 532-546, 2008

PAS 2050 (2011). PAS 2050:2011 Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services. Disponibile online la adresa http://www.bsigroup.com/en/standards-and-publications/how-we-can-help-you/professional-standards-service/PAS-2050/

Milà i Canals, L., Romanyà, J. și Cowell, S.J. (2007): Method for assessing impacts on life support functions (LSF) related to the use of ‘fertile land’ in Life Cycle Assessment (LCA). Journal of Cleaner Production 15: 1426-1440.

Grupul interguvernamental privind schimbările climatice (IPCC) (2003). Ghid IPCC de bune practici pentru utilizarea terenurilor, schimbarea destinației terenurilor și silvicultură, (Good Practice Guidance for Land Use, Land Use Change and Forestry), Grupul interguvernamental privind schimbările climatice, Hayama.

Frischknecht, R., Steiner, R. și Jungbluth, N. (2008): The Ecological Scarcity Method – Eco-Factors 2006. A method for impact assessment in LCA. Environmental studies no. 0906. Federal Office for the Environment (FOEN), Bern. 188 pp.

Comisia Europeană (2010): Amprenta de carbon a produsului – studiu privind metodologiile și inițiativele (Product Carbon Footprinting – a study on methodologies and initiatives). Raport final. http://www.saiplatform.org/uploads/Library/Ernst%20and%20Young%20Review.pdf

Comisia Europeană - Centrul Comun de Cercetare, Institutul pentru Mediu și Durabilitate (2011b): Analysis of Existing Environmental Footprint Methodologies for Products and Organizations: Recommendations, Rationale, and Alignment, sub tipar.

Comisia Europeană - Centrul Comun de Cercetare, Institutul pentru Mediu și Durabilitate (2011a): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook - Recommendations for Life Cycle Assessment in the European context - based on existing environmental impact assessment models and factors. Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, sub tipar.

Comisia Europeană - Centrul Comun de Cercetare, Institutul pentru Mediu și Durabilitate (2010): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook – Nomenclature and other conventions. Prima ediție - martie 2010. ISBN 978-92-79-15861-2, doi: 10.2788/96557. Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg.

Comisia Europeană - Centrul Comun de Cercetare, Institutul pentru Mediu și Durabilitate (2010): International Reference Life Cycle Data System (ILCD) Handbook - Framework and Requirements for Life Cycle Impact Assessment Models and Indicators. Prima ediție - martie 2010. ISBN 978-92-79-17539-8, doi: 10.2788/38719. Oficiul pentru Publicații al Uniunii Europene, Luxemburg.

CE Delft (2010): Biofuels: GHG impact of indirect land use change. Disponibil la http://www.birdlife.org/eu/pdfs/PPT_carbon_bomb_CE_delft.pdf

BSI (2011): PAS 2050:2011 Specification for the assessment of the life cycle greenhouse gas emissions of goods and services. BSI, London, 38 pp.

Normalizare– aflată după etapa de caracterizare, normalizarea este o etapă facultativă în care rezultatele evaluării impactului EF sunt înmulțite cu factori de normalizare care reprezintă inventarul general al unei unități de referință (de exemplu, țară întreagă sau cetățean mediu). Rezultatele normalizate ale evaluării impactului EF exprimă ponderile relative ale impacturilor pe care le are sistemul analizat sub forma contribuțiilor totale la fiecare categorie de impact per unitate de referință. Atunci când rezultatele normalizate ale evaluării impactului EF aferente diferitelor tipuri de impact se prezintă unele lângă altele, se constată care sunt categoriile de impact cel mai afectate și cel mai puțin afectate de sistemul analizat. Rezultatele normalizate ale evaluării impactului EF reflectă numai contribuția sistemului analizat la potențialul impactului total, nu gravitatea/relevanța impactului total respectiv. Rezultatele normalizate sunt adimensionale, dar nu se cumulează.

Normalizarea este o etapă neobligatorie, dar recomandată, în care rezultatele evaluării impactului EF sunt înmulțite cu factori de normalizare pentru a se calcula și compara amploarea contribuțiilor lor la categoriile de impact al EF în raport cu o unitate de referință (de regulă, presiunea legată de respectiva categorie cauzată de emisiile unei țări întregi sau ale unui cetățean mediu în decursul unui an). Ca urmare, se obțin rezultate EF normalizate adimensionale. Acestea reflectă sarcinile atribuibile unui produs în raport cu unitatea de referință, cum ar fi pe cap de locuitor pentru un anumit an și o anumită regiune. Acest lucru permite ca relevanța contribuțiilor pe care le au procesele individuale să fie comparată cu unitatea de referință a categoriilor de impact al EF luate în considerare. De exemplu, rezultatele evaluării impactului EF pot fi comparate cu aceleași rezultatele ale evaluării impactului EF pentru o anumită regiune, cum ar fi UE-27, și pe persoană. În acest caz, acestea ar reflecta echivalentul-persoană în raport cu emisiile asociate cu UE-27. Rezultatele normalizate ale amprentei de mediu nu indică însă gravitatea/relevanța impacturilor respective.

perioada de colectare a datelor (an, lună, sezon etc.);

Această secțiune descrie colectarea de date specifice, care sunt date măsurate sau colectate direct și sunt reprezentative pentru activitățile dintr-o anumită instalație sau dintr-un anumit ansamblu de instalații. Datele ar trebui să includă toate intrările și ieșirile cunoscute pentru procesele respective. Intrările sunt utilizarea de energie, apă, materiale etc. Ieșirile sunt produse, co-produse (87) și emisii. Emisiile pot fi împărțite în patru categorii: emisiile în aer, în apă și în sol și emisiile sub formă de deșeuri solide. Datele specifice pot fi colectate, măsurate sau calculate utilizând datele de activitate (88) și factorii de emisie aferenți. Ar trebui remarcat faptul că factorii de emisie pot fi derivați din date generice care fac obiectul cerințelor de calitate a datelor.

Seppälä et al., 2006; Posch et al., 2008

Seppälä et al., 2006; Posch et al., 2008

Mai jos este oferit un exemplu de o astfel de abordare a unui document PEFCR pentru „produse din lapte și pe bază de lapte”. În acest caz, codul din două cifre (diviziuni) definește un grup de produse specific unei anumite industrii (de exemplu, diviziunea 10 – produse alimentare) care are o serie de produse individuale codificate sub el (de exemplu, grupul 10.51.11 – lapte și smântână lichidă procesată) (Figura 2). Astfel, codul din două cifre și, uneori, codul cu o cifră, pot fi utilizate pentru definirea modulelor de informații specifice industriei care, atunci când sunt combinate, construiesc cicluri specifice de viață ale produselor într-o structură orizontală. Fiecare dintre acestea oferă, de asemenea, o structură verticală integrată care pornește de la un grup general de produse până la produse individuale mai specifice.

2.3 Structura PEFCR pe baza clasificării produselor asociate activităților (CPA - Classification of Products by Activity)

Prezentul Ghid PEF nu are ca scop sprijinirea directă a comparațiilor sau a afirmațiilor comparative [și anume, declarațiile privind superioritatea sau echivalența globală a performanțelor de mediu ale unui produs în comparație cu altul (pe baza ISO 14040: 2006)]. Astfel de comparații necesită elaborarea unor PEFCR-uri suplimentare care să completeze orientările cu caracter general indicate aici, pentru a spori în continuare armonizarea metodologică, specificitatea, relevanța și reproductibilitatea pentru un anumit tip de produse. În plus, PEFCR-urile vor facilita concentrarea atenției pe cei mai importați parametri, reducând astfel timpul, eforturile, și costurile implicate în realizarea unui studiu PEF. În plus față de furnizarea de orientări generale și definirea cerințelor pentru studiile PEF, acest document precizează, de asemenea, cerințele pentru elaborarea de PEFCR-uri.

Classification of Products by Activity

ANEXA III

GHID PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR (OEF)

REZUMAT

Context

Obiective și publicul țintă

Procesul și rezultatele

Relația cu Ghidul privind amprenta de mediu a produselor

Terminologie: trebuie, ar trebui și poate/pot

1. CONSIDERAȚII GENERALE PENTRU STUDIILE PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR

1.1 Abordare și utilizări

1.2 Modul de utilizare a prezentului ghid

1.3 Principii pentru studiile privind amprenta de mediu a organizațiilor

1.4 Fazele unui studiu privind amprenta de mediu a unei organizații

2. ROLUL NORMELOR SECTORIALE PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR (OEFSR)

2.1 Generalități

2.2 Definirea sectorului care face obiectul Normelor sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor

3. DEFINIREA OBIECTIVULUI (OBIECTIVELOR) STUDIULUI PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR

4. DEFINIREA DOMENIULUI DE APLICARE AL STUDIULUI PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

4.1 Generalități

4.2 Definirea organizației (unitatea de analiză)

4.3 Portofoliul de produse

4.4 Limitele sistemului pentru studiile privind amprenta de mediu a organizațiilor

4.4.1 Limite organizaționale

4.4.2 Limitele amprentei de mediu a organizației

4.4.3 Diagrama limitelor sistemului

4.4.4 Modul de tratare a compensărilor într-o OEF

4.5 Selectarea metodelor de evaluare și a categoriilor de impact ale amprentei de mediu

4.6 Selectarea informațiilor suplimentare referitoare la mediu care urmează să fie incluse în OEF

4.7 Ipoteze/limitări

5. COMPILAREA ȘI ÎNREGISTRAREA PROFILULUI DE UTILIZARE A RESURSELOR ȘI DE EMISIE (FAZA DE INVENTAR)

5.1 Generalități

5.2 Etapa de examinare

5.3 Plan de gestionare a datelor (facultativ)

5.4 Date aferente profilului de utilizare a resurselor și de emisie

5.4.1 Impacturi și activități directe

5.4.2 Activități din amonte indirect atribuibile

5.4.3 Activități din aval indirect atribuibile

5.4.4 Cerințe suplimentare privind profilul de utilizare a resurselor și de emisie

5.4.5 Modelarea scenariilor de transport

5.4.6 Modelarea scenariilor pentru etapa de utilizare

5.4.7 Modelarea scenariilor de scoatere din uz

5.5 Nomenclatura profilurilor de utilizare a resurselor și de emisie

5.6 Cerințe privind calitatea datelor

5.7 Colectarea datelor specifice

5.8 Colectarea datelor generice

5.9 Soluționarea lipsurilor de date

5.10 Culegerea de date pentru următoarele etape metodologice din studiul privind amprenta de mediu a unei organizații.

5.11 Abordarea proceselor și instalațiilor multifuncționale

6. EVALUAREA IMPACTULUI AMPRENTEI DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

6.1 Clasificare și caracterizare (obligatorii)

6.1.1 Clasificarea fluxurilor aferente amprentei de mediu

6.1.2 Caracterizarea fluxurilor aferente amprentei de mediu

6.2 Normalizare și ponderare (recomandată/facultativă)

6.2.1 Normalizarea rezultatelor evaluării impactului amprentei de mediu (recomandată)

6.2.2 Ponderarea rezultatelor evaluării impactului amprentei de mediu (facultativă)

7. INTERPRETAREA AMPRENTEI DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

7.1 Generalități

7.2 Evaluarea solidității modelului de amprentă de mediu a organizației

7.3 Identificarea punctelor critice (aspecte semnificative)

7.4 Estimarea incertitudinii

7.5 Concluzii, recomandări și limitări

8. RAPOARTELE PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

8.1 Generalități

8.2 Elemente de raportare

8.2.1 Primul element: sinteza

8.2.2 Al doilea element: raportul principal

8.2.3 Al treilea element: anexa

8.2.4 Al patrulea element: raportul confidențial

9. REVIZUIREA CRITICĂ A AMPRENTEI DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

9.1. Generalități

9.2 Tipul de revizuire

9.3 Calificarea revizorilor

10. ACRONIME ȘI ABREVIERI

11. GLOSAR

12. REFERINȚE

Anexa I Sinteză a principalelor cerințe obligatorii pentru studiile privind amprenta de mediu a organizațiilor și pentru elaborarea Normelor sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor

Anexa II. Planul de gestionare a datelor (adaptat pe baza inițiativei Protocolului GES)

Anexa III. Lista de verificare privind colectarea datelor

Anexa IV. Identificarea nomenclaturii și a proprietăților adecvate pentru anumite fluxuri

Anexa V. Abordarea multifuncționalității în situații de scoatere din uz

Anexa VI: Orientări privind luarea în considerare a emisiilor datorate schimbărilor directe ale destinației terenurilor, relevante pentru schimbările climatice

Anexa VII: Corespondență între terminologia utilizată în prezentul Ghid OEF și terminologia ISO

Anexa VIII. Ghidul OEF și Manualul ILCD: abateri principale

Anexa IX. Comparație a cerințelor esențiale privind amprenta de mediu a organizațiilor cu alte metode

REZUMAT

Amprenta de mediu a organizației (Organisation Environmental Footprint - OEF) este o măsură bazată pe criterii multiple a performanței de mediu a unei organizații care furnizează bunuri/servicii, dintr-o perspectivă axată pe ciclul de viață. Studiile privind OEF sunt realizate pentru scopul global de a se încerca reducerea impactului asupra mediului aferent activităților organizațiilor, luând în considerare activitățile din lanțul de aprovizionare (1) (de la extracția materiilor prime, trecând prin etapele de producție și utilizare, până la gestionarea finală a deșeurilor). Organizațiile implicate includ societăți comerciale, entități administrative publice, organizații non-profit și alte organisme. OEF sunt complementare altor instrumente axate pe amplasamente și praguri specifice.

Prezentul document oferă orientări cu privire la modalitatea de calculare a unei OEF, precum și la modalitatea de creare a unor cerințe metodologice sectoriale pentru utilizarea în cadrul Normelor sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor (Organisation Environmental Footprint Sector Rules - OEFSR).

Context

Această lucrare se referă la una dintre pietrele de temelie ale Strategiei Europa 2020 – „Foaie de parcurs către o Europă eficientă din punct de vedere al utilizării resurselor” (2). Documentul propune modalități de creștere a productivității resurselor și de decuplare a creșterii economice atât de utilizarea resurselor, cât și de impactul asupra mediului, dintr-o perspectivă axată pe ciclul de viață (adică luând în considerare, într-o abordare integrată, extracția materiilor prime, producția, utilizarea, gestionarea finală a deșeurilor și toate operațiunile de transport necesare). Unul dintre scopurile sale este de a: „stabili o abordare metodologică comună pentru a permite statelor membre și sectorului privat să evalueze, să afișeze și să examineze comparativ performanța de mediu a produselor, serviciilor și societăților, pe baza unei evaluări complete a impactului asupra mediului pe toată durata ciclului de viață («amprenta [de mediu]»)”. În 2010, Consiliul European, printre altele, a invitat Comisia și statele membre să optimizeze utilizarea de metode precum evaluarea ciclului de viață (ECV) a produselor, luând în considerare activitatea realizată în contextul ILCD (Sistemul internațional de date de referință privind ciclul de viață - International Reference Life Cycle Data System) (3). Proiectul referitor la amprenta de mediu a produselor și a organizațiilor a fost inițiat cu scopul de a elabora o metodologie europeană armonizată pentru studiile privind amprenta de mediu, care să poată folosi o serie mai amplă de criterii de performanță de mediu relevante, utilizând o abordare bazată pe ciclul de viață (life cycle approach).

O abordare bazată pe ciclul de viață ia în considerare spectrul de fluxuri de resurse și intervențiile de mediu asociate cu un produs sau cu o organizație din perspectiva unui lanț de aprovizionare. Aceasta include toate etapele, de la achiziția materiilor prime, trecând prin procesele de prelucrare, distribuție, utilizare și scoatere din uz, și toate impacturile de mediu, efectele asupra sănătății, amenințările legate de resurse, sarcinile suportate de societate și compromisurile relevante asociate. O astfel de abordare este esențială pentru un management eficace, deoarece efecte importante asupra mediului pot apărea „în amonte” sau „în aval” și, prin urmare, este posibil să nu fie evidente imediat. Această abordare este, de asemenea, esențială pentru a face transparente orice posibile compromisuri între diferite tipuri de consecințe asupra mediului asociate cu anumite politici și decizii de management și pentru a contribui la evitarea transferului nedorit de sarcini.

Obiective și publicul țintă

Studiile OEF pot fi utilizate pentru o diversitate de scopuri, inclusiv: evaluarea comparativă și urmărirea performanțelor; aprovizionarea la cel mai mic cost pentru mediu (și anume, gestionarea lanțului de aprovizionare); activități de atenuare; și participarea la programe voluntare sau obligatorii. În măsura posibilului, OEF ar trebui să fie aplicabile și în contextul sistemelor de management de mediu și audit (EMAS).

Prezentul document își propune să ofere orientări tehnice detaliate și cuprinzătoare cu privire la modul de realizare a unui studiu OEF în orice sector. El este în principal destinat experților tehnici, precum inginerii și managerii de mediu, care urmează să elaboreze un studiu OEF. Deținerea unei expertize considerabile în ceea ce privește evaluarea ciclului de viață nu este o condiție prealabilă pentru utilizarea prezentului ghid în vederea realizării unui studiu OEF.

Prezentul ghid nu este destinat să sprijine în mod direct comparațiile sau afirmațiile comparative [și anume, afirmații privind aspecte de mediu în legătură cu superioritatea sau echivalența unei organizații față de o organizație concurentă care oferă aceleași produse (pe baza ISO 14040:2006)]. Aceasta va necesita elaborarea de OEFSR-uri suplimentare care să completeze orientările cu caracter general pentru a spori și mai mult armonizarea metodologică, specificitatea, relevanța și reproductibilitatea pentru un anumit sector. Mai mult, OEFSR-urile vor facilita concentrarea asupra celor mai importanți parametri, reducând astfel, de asemenea, timpul, eforturile și costurile necesare pentru realizarea unui studiu OEF. Pe lângă orientările și cerințele generale pentru studiile OEF, prezentul document specifică și cerințe pentru elaborarea de OEFSR-uri.

Procesul și rezultatele

Fiecare cerință pentru studiile OEF menționată în prezentul ghid a fost aleasă ținându-se seama de recomandările unor metode și documente de orientare similare, acceptate la scară largă, în materie de contabilizare de mediu pentru organizații. Mai precis, ghidurile metodologice luate în calcul au fost ISO 14064 (2006), ISO/WD TR 14069 (proiect în lucru, 2010), Manualul ILCD (ILCD Handbook) (2011), Protocolul privind gazele cu efect de seră al WRI/WBCSD (WRI/WBCSD Greenhouse Gas Protocol) (2011a), Bilan Carbone® (versiunea 5.0), Orientările cu privire la modul de măsurare și evaluare a emisiilor de gaze cu efect de seră (Guidance on how to measure and report your greenhouse gas emissions) ale DEFRA (2009), Proiectul de informare cu privire la emisiile de carbon pentru apă (Carbon Disclosure project for Water) (2010) și Inițiativa de raportare globală (Global Reporting Initiative – GRI) (versiunea 3.0).

Rezultatele acestei analize sunt prezentate sintetic în anexa IX. O descriere mai detaliată a metodelor analizate și a rezultatelor analizei poate fi găsită în „Analiza metodologiilor existente în materie de amprentă de mediu pentru produse și organizații: recomandări, argumente și aliniere” (4). Deși aceste documente se aseamănă foarte mult în ceea ce privește o mare parte din orientările metodologice pe care le oferă, trebuie remarcat faptul că persistă discrepanțe și/sau o lipsă de claritate cu privire la o serie de puncte de decizie importante, ceea ce reduce consecvența și comparabilitatea rezultatelor analitice. În timp ce metodele existente pot prevedea mai multe alternative pentru un anumit punct de decizie metodologică, intenția prezentului ghid OEF este de a oferi orientări suplimentare și (ori de câte ori este posibil) de a identifica o singură cerință pentru fiecare punct de decizie, pentru a sprijini realizarea unor studii OEF mai consecvente, mai solide și mai reproductibile. Prin urmare, comparabilitatea are prioritate față de flexibilitate.

În măsura posibilului, prezentul ghid OEF încearcă să se alinieze la normele metodologice internaționale existente sau viitoare, inclusiv ISO 14069 (proiect) și Domeniul 3 din Protocolul GES, precum și la Ghidul privind amprenta de mediu a produselor. În mod similar, s-au depus de asemenea eforturi în vederea alinierii, pe cât posibil, la sistemele existente de management de mediu (EMAS și ISO 14001). Ar trebui remarcat totuși că, pentru a permite o evaluare de mediu cu criterii multiple la nivel organizațional utilizând o abordare bazată pe ciclul de viață, Ghidul OEF trebuie să depășească documentele orientative existente în privința unor aspecte importante.

După cum s-a prezentat anterior, OEFSR-urile reprezintă o extindere și o completare necesare la orientările cu caracter general pentru studiile OEF prevăzute în prezentul document (și anume, în ceea ce privește comparabilitatea între diferitele studii OEF). Pe măsură ce sunt elaborate, OEFSR-urile vor juca un rol important în sporirea reproductibilității, calității, consecvenței și relevanței studiilor OEF.

Relația cu Ghidul privind amprenta de mediu a produselor

Atât amprenta de mediu a produselor (PEF) (5), cât și OEF oferă o abordare bazată pe ciclul de viață în ceea ce privește cuantificarea performanței de mediu. În timp ce metoda PEF este specifică bunurilor și servicii individuale, metoda OEF se aplică activităților organizaționale în ansamblu – cu alte cuvinte, tuturor activităților asociate cu bunurile și/sau serviciile furnizate de organizație, dintr-o perspectivă a lanțului de aprovizionare (de la extracția materiilor prime, trecând prin etapa de utilizare, până la gestionarea finală a deșeurilor). Amprenta de mediu a organizațiilor și amprenta de mediu a produselor pot fi, prin urmare, considerate ca fiind activități complementare, fiecare fiind efectuată în sprijinul unor aplicații specifice.

Calcularea OEF nu necesită analizarea tuturor produselor individuale ale organizației. OEF este calculată folosind date agregate care reprezintă fluxurile de resurse și deșeuri ce traversează limitele organizaționale definite. Odată ce OEF este calculată, acesta poate fi totuși dezagregată până la nivelul produselor, utilizându-se chei de alocare corespunzătoare. Teoretic, suma PEF-urilor bunurilor/serviciilor furnizate pe parcursul unui anumit interval de raportare (de exemplu un an) de către o organizație ar trebui să fie egală cu OEF-ul acesteia pentru același interval de raportare (6). Metodologiile au fost intenționat elaborate în acest sens. Mai mult, OEF poate ajuta la identificarea domeniilor din portofoliul de produse al organizației unde impacturile asupra mediului sunt cele mai semnificative și, așadar, unde ar putea fi de dorit realizarea unor analize individuale și detaliate la nivel de produs.

Terminologie: trebuie, ar trebui și poate/pot

Prezentul ghid utilizează o terminologie precisă pentru a indica cerințele, recomandările și opțiunile permise disponibile.

Termenul „trebuie” este utilizat în prezentul ghid pentru a indica ceea ce este necesar pentru ca un studiu OEF să respecte prezentul ghid.

Termenul „ar trebui” este utilizat pentru a indica o recomandare, nu o cerință. Orice abatere de la o recomandare trebuie justificată și prezentată în mod transparent.

Termenul „poate” sau „pot” este utilizat pentru a indica o opțiune permisă.

Pagină lăsată în mod intenționat goală.

1. CONSIDERAȚII GENERALE PENTRU STUDIILE PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR

1.1 Abordare și utilizări

Amprenta de mediu a organizației (Organisation Environmental Footprint - OEF) este o măsură bazată pe criterii multiple a performanței de mediu a unei organizații care furnizează bunuri/servicii, dintr-o perspectivă axată pe ciclul de viață (7). Aceasta include societăți comerciale, entități administrative publice, precum și alte organisme. Prezentul document oferă orientări cu privire la modalitatea de calculare a unei OEF, precum și la modalitatea de creare a unor cerințe metodologice sectoriale pentru utilizarea în cadrul Normelor sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor (Organisation Environmental Footprint Sector Rules - OEFSR). OEFSR-urile reprezintă o extindere și o completare necesare la orientările cu caracter general pentru studiile OEF prevăzute în prezentul document. Pe măsură ce sunt elaborate, OEFSR-urile vor juca un rol important în sporirea reproductibilității, consecvenței și relevanței studiilor OEF. OEFSR-urile vor ajuta la concentrarea asupra celor mai importanți parametri, putând astfel reduce, de asemenea, timpul, eforturile și costurile necesare pentru realizarea unui studiu OEF.

Bazată pe o abordare care vizează ciclul de viață, OEF este o metodă pentru modelarea și cuantificarea impacturilor fizice asupra mediului pe care le au fluxurile de materiale/energie și emisiile și fluxurile de deșeuri rezultate (8) aferente activităților organizaționale dintr-o perspectivă a lanțului de aprovizionare (9) (de la extracția materiilor prime, trecând prin etapa de utilizare, până la gestionarea finală a deșeurilor). O abordare bazată pe ciclul de viață ia în considerare spectrul de fluxuri de resurse și intervențiile de mediu asociate cu un produs sau cu o organizație, din perspectiva lanțului de aprovizionare. Aceasta include toate etapele ciclului de viață al produsului, de la achiziția materiilor prime, trecând prin procesele de prelucrare, distribuție, utilizare și scoatere din uz, și toate impacturile de mediu, efectele asupra sănătății, amenințările legate de resurse, sarcinile suportate de societate și compromisurile relevante asociate. Această abordare contrastează cu abordarea care se axează doar pe impacturile la nivel de amplasament sau pe un singur impact asupra mediului, pentru a reduce posibilitatea transferului nedorit de sarcini. Un astfel de transfer de sarcini poate, de exemplu, să implice transferul de sarcini de la o etapă a ciclului de viață din lanțul de aprovizionare la alta, de la o categorie de impact la alta, de la o organizație la alta sau de la o țară la alta. OEF este complementară altor evaluări și instrumente, cum ar fi evaluările de impact asupra mediului specifice unui anumit amplasament sau evaluările riscurilor chimice.

OEF este mai degrabă un model de contabilizare a impacturilor asupra mediului, decât un model de contabilitate financiară. Prin urmare, s-au depus eforturi pentru a reduce la minimum necesitatea de a utiliza informații financiare (de exemplu pentru definirea limitelor organizaționale) care este posibil să nu reprezinte corect relațiile fizice relevante pentru sistemele modelate.

Fiecare cerință menționată în prezentul ghid OEF a fost aleasă luând în considerare recomandările unor metode și documente orientative similare, recunoscute la scară largă, în materie de contabilitate de mediu a întreprinderilor. Mai precis, ghidurile metodologice luate în calcul au fost următoarele:

— ISO 14064 (2006): Gaze cu efect de seră – Părțile 1 și 3;

— ISO/WD TR 14069 (proiect în lucru, 2010): GES – Cuantificarea și raportarea emisiilor de GES pentru organizații (GHG – Quantification and reporting of GHG emissions for organizations);

— Manualul ILCD (Sistemul internațional de date de referință privind ciclul de viață) (ILCD Handbook) (2011);

— Standardul de contabilizare și raportare pentru întreprinderi al Protocolului privind gazele cu efect de seră (The Corporate Accounting and Reporting Standard of the Greenhouse Gas Protocol) (WRI/WBCSD) (2011a);

— Bilan Carbone® (versiunea 5.0);

— DEFRA - Orientări cu privire la modul de măsurare și evaluare a emisiilor de gaze cu efect de seră (Guidance on how to measure and report your greenhouse gas emissions) (2009);

— Proiectul de informare cu privire la emisiile de carbon pentru apă (Carbon Disclosure project for Water) (2010);

— Inițiativa de raportare globală (Global Reporting Initiative - GRI) (versiunea 3.0).

Rezultatele acestei analize sunt prezentate sintetic în anexa IX. O descriere mai detaliată a metodelor analizate și a rezultatelor analizei poate fi găsită în „Analiza metodologiilor existente în materie de amprentă de mediu pentru produse și organizații: recomandări, argumente și aliniere” (10). În timp ce metodele existente pot prevedea mai multe alternative pentru un anumit punct de decizie metodologică, intenția prezentului ghid OEF este de a oferi orientări suplimentare și de a identifica (ori de câte ori este posibil) o singură cerință pentru fiecare punct de decizie, pentru a sprijini realizarea unor studii OEF mai consecvente, mai solide și mai reproductibile.

Cerințele esențiale pentru studiile OEF (dezvoltate în detaliu în prezentul ghid) sunt ușor diferite în funcție de utilizare (tabelul 1):

— utilizările interne pot include sprijinul acordat activităților de management de mediu, identificarea punctelor critice la nivelul mediului și urmărirea îmbunătățirii de mediu și a performanței de mediu și pot include, implicit, posibilități de reducere a costurilor;

— utilizările externe [de exemplu comunicarea către părțile interesate sau comunicarea între întreprinderi (B2B), relațiile cu autoritățile publice sau cu investitorii] acoperă o gamă largă de posibilități, inclusiv satisfacerea cererilor de informații ale investitorilor, comercializarea, analiza comparativă și respectarea cerințelor prevăzute în politicile de mediu la nivel european sau la nivelul fiecărui stat membru în parte.

Tabelul 1

Cerințe esențiale pentru studiile OEF în funcție de utilizarea avută în vedere

Utilizările avute în vedere Definiția obiectivului și a domeniului de aplicare Exercițiu de examinare Îndeplinirea cerințelor de calitate a datelor Ierarhia multifuncționalității Alegerea metodelor de evaluare a impactului Clasificare și caracterizare Normalizare Ponderare Interpretarea rezultatelor OEF Elemente de raportare Revizuire critică (1 persoană) Grup de revizuire critică (3 persoane) Necesită OEFSR Interne (despre care se afirmă că respectă Ghidul OEF) O R R O O O R F O F O F F Externe Fără comparații/afirmații comparative O R O O O O R F O O O R R Cu comparații/afirmații comparative O R O O O O R F O O / O O „O” = obligatoriu „R” = recomandat (nu este obligatoriu) „F” = facultativ (nu este obligatoriu) „/” = nu se aplică

Cerințe pentru studiile OEF

Un studiu privind amprenta de mediu a unei organizații (OEF) trebuie să fie fundamentat pe o abordare bazată pe ciclul de viață.

1.2 Modul de utilizare a prezentului ghid

Prezentul ghid oferă informațiile necesare pentru a efectua un studiu OEF. Materialul din ghid este prezentat în mod succesiv, în ordinea fazelor metodologice care trebuie realizate pentru calcularea unei OEF. Fiecare secțiune începe cu o descriere generală a fazei metodologice, împreună cu o privire de ansamblu asupra considerațiilor și exemplelor justificative necesare. „Cerințele” specifică normele metodologice conform cărora condițiile „trebuie/ar trebui” îndeplinite în vederea realizării unui studiu în conformitate cu Ghidul OEF. Acestea sunt poziționate în casetele de text conturate cu o linie continuă simplă, care urmează secțiunilor de descriere generală. Rubrica „sugestie” descrie cele mai bune practici recomandate, dar care nu sunt obligatorii. Acestea sunt poziționate în casete de text cu fond ușor colorat, conturate de asemenea cu o linie continuă simplă. În cazul în care sunt specificate cerințe suplimentare pentru crearea de OEFSR, acestea sunt poziționate în casetele de text conturate cu linie continuă dublă de la sfârșitul fiecărei secțiuni respective.

1.3 Principii pentru studiile privind amprenta de mediu a organizațiilor

Pentru a atinge obiectivul realizării unor studii OEF consecvente, solide și reproductibile este necesară respectarea strictă a unei serii fundamentale de principii analitice. Aceste principii sunt menite să ofere orientări generale pentru aplicarea metodei OEF. Ele trebuie luate în considerare în fiecare fază a studiilor OEF, de la definirea obiectivelor studiului și a domeniului de aplicare al acestuia, la culegerea datelor, evaluarea impactului asupra mediului, raportarea și verificarea rezultatelor studiului.

Cerințe pentru studiile OEF

La realizarea de studii OEF, utilizatorii prezentului ghid trebuie să respecte următoarele principii:

(1) Relevanță Toate metodele utilizate și datele colectate și folosite în scopul cuantificării OEF trebuie să fie cât mai relevante posibil pentru studiu.

(2) Integralitate Cuantificarea OEF trebuie să țină seama de toate fluxurile de materiale/energie importante din punct de vedere al mediului (11), precum și de alte intervenții de mediu necesare pentru aderarea la limitele definite ale sistemului, cerințele referitoare la date și metodele de evaluare a impactului utilizate.

(3) Consecvență În toate etapele studiului OEF trebuie să se respecte strict prezentul ghid, astfel încât să sporească nivelul de consecvență internă, precum și comparabilitatea cu analize similare.

(4) Acuratețe Trebuie depuse toate eforturile posibile pentru a reduce incertitudinile, atât în modelarea, cât și în raportarea rezultatelor.

(5) Transparență Informațiile referitoare la OEF trebuie prezentate în așa fel încât să furnizeze utilizatorilor vizați baza necesară pentru luarea deciziilor și să permită părților interesate să îi evalueze soliditatea și fiabilitatea.

Principii pentru OEFSR-uri

1. Relația cu ghidul OEF

Pe lângă cerințele Ghidului OEF, studiilor OEF trebuie să li se aplice și cerințele metodologice prevăzute pentru OEFSR-uri. Acolo unde OEFSR-urile oferă cerințe mai specifice decât prezentul ghid OEF, trebuie îndeplinite cerințele specifice ale OEFSR.

2. Implicarea unor părți interesate selectate

Procesul de elaborare a OEFSR-urilor trebuie să fie deschis și transparent și ar trebui să includă o consultare cu părți interesate selectate. Trebuie depuse eforturi rezonabile pentru a se ajunge la un consens pe parcursul întregului proces (adaptat din ISO 14020:2000, 4.9.1, principiul 8). OEFSR-urile trebuie să facă obiectul unei evaluări inter pares.

3. Eforturi pentru realizarea comparabilității

Rezultatele studiilor OEF care au fost realizate în conformitate cu prezentul ghid și documentul OEFSR relevant pot fi utilizate pentru a sprijini compararea performanței de mediu a organizațiilor din același sector pe baza unei analize a ciclului de viață, precum și pentru a sprijini afirmații comparative (destinate să fie făcute publice). Prin urmare, comparabilitatea rezultatelor este crucială. Informațiile furnizate pentru această comparație trebuie să fie transparente, pentru a permite utilizatorului să înțeleagă limitările de comparabilitate inerente ale rezultatului calculat (adaptat din ISO 14025 (12)).

1.4 Fazele unui studiu privind amprenta de mediu a unei organizații

Pentru realizarea unui studiu OEF în conformitate cu prezentul ghid trebuie completată o serie de etape - și anume, definirea obiectivului, definirea domeniului de aplicare, profilul de utilizare a resurselor și de emisie, evaluarea impactului amprentei de mediu și interpretarea și raportarea amprentei de mediu – a se vedea figura 1.

Figura 1

Fazele unui studiu privind amprenta de mediu a unei organizații.

2. ROLUL NORMELOR SECTORIALE PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR (OEFSR)

2.1 Generalități

În plus față de furnizarea de orientări generale și cerințe pentru studiile OEF, prezentul ghid OEF precizează, de asemenea, cerințe pentru elaborarea de OEFSR. OEFSR-urile vor juca un rol important în sporirea reproductibilității, a consecvenței (și, prin urmare, a comparabilității între calculele OEF în cadrul organizațiilor din același sector), precum și a relevanței studiilor OEF. OEFSR-urile vor ajuta la concentrarea asupra celor mai importanți parametri, putând astfel reduce, de asemenea, timpul, eforturile și costurile necesare pentru realizarea unui studiu OEF.

Obiectivul este de a asigura faptul că OEFSR-urile sunt elaborate în conformitate cu Ghidul OEF și că acestea oferă specificațiile suplimentare necesare pentru obținerea comparabilității și a sporirii reproductibilității, consecvenței, relevanței, focalizării și eficienței studiilor OEF. OEFSR-urile ar trebui să aibă ca scop concentrarea studiilor OEF asupra aspectelor și parametrilor care au cea mai mare pertinență pentru determinarea performanțelor de mediu ale sectorului. OEFSR-urile trebuie/ar trebui/pot să specifice mai în detaliu cerințele prezentului Ghid OEF și să adauge noi cerințe în cazul în care Ghidul OEF, care are un caracter mai general, oferă mai multe opțiuni.

Prezentul Ghid OEF definește domeniile cheie care urmează să fie tratate în OEFSR-uri. Printre acestea se numără, de exemplu:

— alegerea și descrierea limitelor sistemului (limitele organizaționale și limitele OEF);

— definirea intervalului de raportare și a intervalului de timp al etapei de utilizare care urmează să fie luată în considerare;

— definirea aspectelor de mediu (13) relevante/irelevante;

— descrierea informațiilor care urmează să fie incluse în etapele de utilizare și de scoatere din uz, dacă acestea sunt luate în considerare în cadrul analizei;

— modul de întocmire a portofoliului de produse (14), inclusiv principalul sau principalele fluxuri de referință (15) conexe;

— alegerea datelor subiacente, indicând care date trebuie colectate direct (specifice) și care pot fi generice (16), și oferirea de orientări cu privire la posibile surse de date;

— reguli specifice pentru rezolvarea problemelor de multifuncționalitate (17) ale proceselor/activităților esențiale pentru sectorul în cauză;

— cerințe privind revizuirea;

— cerințe privind raportarea.

Dacă studiile OEF nu urmează să fie folosite pentru afirmații comparative destinate a fi făcute publice, ele pot fi realizate fără a utiliza OEFSR-uri.

Cerințe pentru studiile OEF

În absența unor OEFSR-uri pentru sectorul de referință, domeniile esențiale care ar urma să fie tratate de OEFSR-uri (enumerate în cuprinsul prezentului Ghid OEF) trebuie specificate, justificate și raportate în mod explicit în studiul OEF.

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR-urile ar trebui să aibă ca scop concentrarea studiilor OEF asupra aspectelor și parametrilor care au cea mai mare pertinență pentru determinarea performanțelor de mediu ale sectorului.

O OEFSR trebuie/ar trebui/poate să specifice mai în detaliu cerințele prezentului Ghid OEF și să adauge noi cerințe în cazul în care Ghidul OEF, care are un caracter mai general, oferă mai multe opțiuni.

2.2 Definirea sectorului care face obiectul Normelor sectoriale privind amprenta de mediu a organizațiilor

Sectorul trebuie să definit prin trimitere la portofoliul de produse sectorial caracteristic (18), folosind codurile NACE (și anume, în conformitate cu Nomenclature générale des Activités Economiques dans les Communautés Européennes NACE Rev. 2). NACE este un sistem de clasificare statistică a activităților economice în Europa. Fiecărei unități înregistrate în registrele statistice ale întreprinderilor i se alocă un cod NACE, în funcție de principala sa activitate economică. Activitatea principală este activitatea care contribuie cel mai mult la valoarea adăugată a unității. Întrucât NACE este derivată din „Clasificarea internațională industrială tip a tuturor ramurilor de activitate economică” (ISIC) a Organizației Națiunilor Unite, cele două sisteme de clasificare sunt foarte asemănătoare, dar NACE este mai detaliată decât ISIC.

Alocarea codului NACE este facilitată de notele explicative ale NACE, de deciziile luate de Comitetul de gestionare al NACE, de tabelele de corespondență și de trimiterea la Clasificarea produselor asociate activităților (CPA). O activitate definită aici „poate consta într-un singur proces simplu (de exemplu, țesere), dar poate acoperi, de asemenea, o întreagă gamă de subprocese, fiecare dintre ele menționată în diferite categorii ale clasificării (de exemplu, procesul de fabricație a unui automobil constă în activități specifice precum turnare, forjare, sudare, asamblare, vopsire etc.). Dacă procesul de producție este organizat ca o serie integrată de activități elementare din cadrul aceleași unități statistice, întregul ansamblu este considerat o singură activitate” (19).

NACE constă într-o structură ierarhică, după cum urmează (20):

1. Rubrici identificate printr-un cod alfabetic (secțiuni);

2. Rubrici identificate printr-un cod numeric din două cifre (diviziuni);

3. Rubrici identificate printr-un cod numeric din trei cifre (grupuri);

4. Rubrici identificate printr-un cod numeric din patru cifre (clase).

ISIC și NACE au aceleași coduri la nivelurile superioare, dar NACE este mai detaliată la nivelurile inferioare. Deoarece codul NACE în contextul acestui studiu se aplică la nivel de sector, trebuie alocat un cod format din cel puțin 2 cifre (și anume, nivel de diviziune) (21). Aceasta este în conformitate cu sistemul de codificare ISIC. Pentru societățile multisectoriale, trebuie atribuite toate codurile NACE identificabile legate de portofoliul lor de produse.

Exemplu:

O societate care fabrică tricouri și pantaloni aparține sectorului producătorilor de articole de îmbrăcăminte. Codul NACE (și ISIC) al sectorului reprezentat de producătorii de articole de îmbrăcăminte este 14. În cazul în care societatea include procese de finisare a textilelor (de exemplu albirea blugilor), ea aparține și sectorului reprezentat de producătorii de textile. Codul NACE (și ISIC) al sectorului reprezentat de producătorii de textile este 13. Prin urmare, ambele coduri NACE 13 și 14 trebuie atribuite societății.

Sectorul ar trebui definit astfel încât să includă toate organizațiile relevante din sectorul respectiv. Cu toate acestea, trebuie și să fie suficient de specific pentru a facilita formularea de OEFSR-uri reprezentative și prescriptive corespunzătoare care să depășească normele specificate în Ghidul OEF. Prin urmare, OEFSR-urile sunt definite în primul rând cu trimitere la activitățile caracteristice ale sectorului, astfel cum sunt reprezentate într-un portofoliu de produse tipic.

Pentru a identifica ansamblul de activități pe baza cărora organizațiile pot fi grupate în cadrul unei OEFSR, ar trebui avute în vedere mai multe criterii:

— organizațiile ar trebui să ofere bunuri/servicii similare;

— impacturile relevante asupra mediului aferente activităților organizațiilor pot fi descrise printr-un set similar de categorii de impact asupra mediului al amprentei de mediu, metode și alți indicatori;

— Organizațiile ar trebui să aibă limite organizaționale similare și să obțină un profil suficient de similar al materiilor prime pentru produse (22).

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

Sectorul la care urmează să se refere OEFSR-urile trebuie definit cu ajutorul codurilor NACE. OEFSR-urile trebuie să se bazeze pe cel puțin o diviziune cu cod din două cifre din NACE (opțiunea implicită). Cu toate acestea, OEFSR-urile pot permite abateri (justificate) - de exemplu, coduri din trei cifre - în cazul în care complexitatea sectorului impune acest lucru. Dacă se pot identifica mai multe metode de producție pentru portofolii de produse similare utilizând coduri NACE alternative, OEFSR-urile trebuie să permită înscrierea tuturor acestor coduri NACE.

3. DEFINIREA OBIECTIVULUI (OBIECTIVELOR) STUDIULUI PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIILOR

Definirea obiectivului este prima etapă a unui studiu OEF, care stabilește contextul global pentru studiu. Scopul definirii clare a obiectivelor este de a se asigura că obiectivele, metodele și rezultatele analitice, precum și utilizările avute în vedere sunt aliniate în mod optim, și că există o viziune comună care să orienteze participanții la studiu.

Un element important al fazei de definire a obiectivului este identificarea utilizărilor avute în vedere pentru studiu, precum și a gradului aferent de profunzime și rigoare analitică necesare. Acest lucru ar trebui să se reflecte, la rândul său, în limitările definite ale studiului (faza de definire a domeniului de aplicare). Pentru analizele orientate spre exemplu către obținerea de resurse la costul cel mai mic pentru mediu, proiectarea produsului, evaluarea comparativă sau raportarea vor fi necesare studii cantitative integrale în conformitate cu cerințele de analiză specificate în prezentul Ghid OEF. Se pot utiliza, de asemenea, abordări combinate dacă numai anumite părți din lanțul de aprovizionare sunt supuse analizei cantitative, iar celelalte sunt supuse unor descrieri cantitative ale eventualelor puncte critice în materie de mediu într-un singur studiu OEF (de exemplu, o analiză cantitativă „cradle-to-gate” (23) combinată cu descrieri calitative ale unor considerații de mediu de tip „gate-to-grave” (24) sau cu analize cantitative ale etapelor de utilizare și de scoatere din uz pentru anumite tipuri reprezentative de produse).

Există mai multe motive pentru realizarea unui studiu OEF care pot fi invocate, cum ar fi necesitatea de a înțelege impacturile cele mai semnificative asupra mediului ale activităților unei organizații pe parcursul ciclului său de viață, de a identifica posibilitățile de reducere a impactului asupra mediului, axându-se în principal pe „punctele critice” identificate, de a sprijini decizii strategice (de exemplu în materie de gestionare a riscurilor în cadrul lanțului de aprovizionare), de a satisface cererile de informații ale investitorilor și ale altor părți interesate cu privire la performanța de mediu a organizației, raportarea cu privire la dezvoltarea durabilă a întreprinderii, raportarea către părțile interesate etc.

Exemplu: Amprenta de mediu a unei societăți care produce blugi și tricouri: definirea obiectivului.

Aspecte Detalii Utilizarea sau utilizările prevăzute: Raportare cu privire la dezvoltarea durabilă a întreprinderii Motive pentru realizarea studiului: Demonstrarea angajamentului de realizare a unor îmbunătățiri continue și a realizării efective a acestora Public țintă: Clienții Comparațiile sau afirmațiile comparative destinate să fie făcute publice: Nu, acesta va fi la dispoziția publicului, dar nu este destinat să fie utilizat pentru comparații sau afirmații comparative. Entitatea care a comandat studiul: G Company Ltd. Procedura de revizuire: Revizor extern independent, Dl Y

Cerințe pentru studiile OEF

Definiția obiectivului pentru un studiu OEF trebuie să includă:

— utilizarea sau utilizările avute în vedere;

— motive pentru efectuarea studiului și contextul deciziei;

— publicul țintă;

— dacă studiul este realizat în scopul unor comparații și/sau afirmații comparative destinate să fie făcute publice;

— entitatea care a comandat studiul;

— procedura de revizuire (dacă este cazul).

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR-urile trebuie să specifice cerințele de revizuire pentru studiile OEF.

4. DEFINIREA DOMENIULUI DE APLICARE AL STUDIULUI PRIVIND AMPRENTA DE MEDIU A ORGANIZAȚIEI

4.1 Generalități

Definirea domeniului de aplicare al studiului OEF presupune descrierea în detaliu a sistemului care urmează să fie evaluat, împreună cu specificațiile analitice asociate.

Cerințe pentru studiile OEF

Definiția domeniului de aplicare al unui studiu OEF trebuie să fie în conformitate cu obiectivele definite ale studiului și cu cerințele Ghidului OEF. Ea trebuie să identifice și să descrie în mod clar (a se vedea secțiunile următoare pentru o descriere mai detaliată):

— definiția organizației (unitatea de analiză (25)) și a portofoliului de produse (gama și volumul de bunuri/servicii furnizate în intervalul de raportare);

— limitele sistemului (limitele organizaționale și limitele OEF);

— categorii de impact al amprentei de mediu;

— ipoteze și limitări.

4.2 Definirea organizației (unitatea de analiză)

Organizația este unitatea de referință pentru analiză și (împreună cu portofoliul de produse) baza pentru definirea limitelor organizaționale. Ea corespunde conceptului de „unitate funcțională” din cadrul unei evaluări a ciclului de viață (ECV) (26) tradiționale. În sens mai general, funcția globală a Organizației, în scopul calculării OEF, este furnizarea de bunuri și servicii în cursul unui anumit interval de raportare. Studiul OEF este destinat să furnizeze o măsură a potențialelor presiuni asupra mediului legate de furnizarea de produse de către organizație. Definirea organizației prin raportare la portofoliul de produse facilitează așadar reprezentarea directă a schimburilor fizice ale organizației cu mediul.

Cerințe pentru studiile OEF

Organizația (sau subdiviziunea clar definită a acesteia care face obiectul studiului OEF) este definită în conformitate cu următoarele:

— denumirea organizației;

— tipurile de bunuri/servicii pe care le produce organizația (adică sectorul);

— locurile de activitate (și anume țări);

— codul (codurile) NACE.

Exemplu:

Aspect Detaliu Organizația: Y Company Ltd. Sectorul de bunuri/servicii: producător de îmbrăcăminte Loc(uri): Paris, Berlin, Milano Cod(uri) NACE: 14

4.3 Portofoliul de produse

Portofoliul de produse se referă la volumul și natura bunurilor și serviciilor furnizate de organizație pe parcursul intervalului de raportare, care ar trebui să fie de un an. El constituie baza pentru completarea profilului de utilizare a resurselor și de emisie (inventar) al organizației, care este echivalent cu fluxurile de intrare și de ieșire (27) aferente furnizării produselor din portofoliul organizației, conform limitelor de sistem definite pentru studiu.

OEF poate fi limitată la o subcategorie clar definită a portofoliului de produse al organizației. Acesta poate fi cazul, de exemplu, dacă portofoliul de produse al unui comerciant cu amănuntul constă în produse fabricate de acesta (mărci proprii) și produse care sunt furnizate de organizație fără nicio prelucrare. Portofoliul de produse pentru analiza „cradle-to-grave” ar putea fi limitat în acest caz la produsele proprii, în timp ce pentru celelalte produse se realizează o analiză „cradle-to-gate” sau „gate-to-gate”. Un alt exemplu tipic este o organizație care activează în diverse sectoare și decide să își limiteze analiza la un singur sector.

Cerințe pentru studiile OEF

Se definește pentru organizație un portofoliu de produse care reprezintă volumul și natura bunurilor și a serviciilor (sau a unei subcategorii clar definite a acestora) furnizate de organizație pe parcursul intervalului de raportare, ca răspuns la întrebările „ce?” și „cât?”. Dacă o OEF este limitată la o subcategorie a portofoliului de produse al organizației, acest lucru trebuie justificat și raportat.

Intervalul de raportare ar trebui să fie de un an.

Pentru modelarea scenariilor de utilizare și de scoatere din uz, trebuie de asemenea furnizate informații care răspund la întrebările „cât de bine?” și „pentru cât timp?” (28) în ceea ce privește performanța produsului. Datele de intrare și de ieșire cantitative colectate în sprijinul analizei (care urmează să fie desfășurată într-o fază ulterioară a studiului OEF) trebuie calculate în raport cu portofoliul de produse specificat.

Exemplu: Portofoliul de produse:

Aspect Detaliu [CE] Tricouri (media pentru mărimile S, M, L) făcute din poliester, pantaloni (media pentru mărimile S, M, L) făcuți din poliester [CÂT] 40 000 de tricouri, 20 000 de pantaloni [CÂT DE BINE] Se poartă o dată pe săptămână și se folosește mașina de spălat la 30 de grade pentru spălare o dată pe săptămână; consumul de energie al mașinii de spălat este egal cu 0,72 MJ/kg de îmbrăcăminte, iar consumul de apă cu 10 litri/kg de îmbrăcăminte, pentru un ciclu de spălare. Un tricou cântărește 0,16 kg, iar o pereche de pantaloni cântărește 0,53 kg. Aceasta duce la un consum de energie de 0,4968 MJ/săptămână și la un consum de apă de 6,9 litri/săptămână. [CÂT TIMP] Etapa de utilizare este de cinci ani, atât pentru tricouri, cât și pentru pantaloni [ANUL] 2010 [INTERVALUL DE RAPORTARE] Un an

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să specifice mai în detaliu modul în care se definește portofoliul de produse, în special în ceea ce privește răspunsurile la întrebările „cât de bine?” și „pentru cât timp?”. De asemenea, OEFSR trebuie să definească intervalul de raportare în cazul în care aceasta nu este un an și să justifice intervalul ales.

4.4 Limitele sistemului pentru studiile privind amprenta de mediu a organizațiilor

Activitățile organizaționale sunt, în cele din urmă, integrate în rețele de relații sociale, financiare și fizice. Prin urmare, este necesar să se stabilească limite pentru a defini în mod formal care dintre aceste relații vor fi luate în considerare în cadrul OEF și care vor fi excluse. O descoperire esențială care a apărut în urma metodelor de contabilitate de mediu bazate pe ciclul de viață este că utilizarea resurselor și emisiile legate de procesele din amonte (adică bunurile și serviciile achiziționate de organizație) sau din aval (adică legate de distribuirea, depozitarea, utilizarea și scoaterea din uz a bunurilor/serviciilor pe care le furnizează organizația) pot fi factori determinanți principali ai profilului de mediu general al organizației. Prin urmare, un management de mediu eficace și eficient trebuie să acorde atenție acestor procese din amonte și din aval și să țină seama de măsura în care acestea sunt sau pot fi influențate de deciziile luate la nivel organizațional.

Având în vedere rolul evident important pe care îl are alegerea limitelor sistemului în stabilirea amplorii OEF calculate, acestea trebuie să fie stabilite într-un mod consecvent și principial. Definirea limitelor determină de asemenea, în mod direct, utilitatea rezultatelor analitice pentru anumite utilizări. De exemplu, în vederea obținerii rezultatelor celor mai potrivite pentru informarea responsabililor cu managementul de mediu cu privire la impacturile directe la nivel de amplasament, este adecvată trasarea unor limite organizaționale pentru amplasamentul respectiv. Pentru a se informa responsabilii cu privire la impacturile mai largi de la nivelul lanțului de aprovizionare, este necesară trasarea unor limite de sistem care să cuprindă procesele din aval și/sau din amonte. Un exercițiu OEF care arată că majoritatea impacturilor asupra mediului se produc în amonte, de-a lungul lanțului de aprovizionare, în asociere cu procese specifice, oferă baza necesară pentru realizarea de îmbunătățiri de-a lungul lanțului de aprovizionare. O analiză care sugerează că impacturile din aval sunt cele mai importante ar putea indica oportunități de reproiectare a produselor sau de schimbare a compoziției portofoliului de produse.

Cerințe pentru studiile OEF

Limitele sistemului trebuie să includă atât limitele organizaționale (în raport cu organizația definită), cât și limitele OEF (care precizează ce aspecte ale lanțului de aprovizionare sunt incluse în analiză).

4.4.1 Limite organizaționale

Pentru a spori la maximum reprezentativitatea fizică a modelului OEF, este adecvat să se definească limite organizaționale bazate pe portofoliul de produse (29), spre deosebire de o definiție economică. Din acest motiv, limitele organizaționale aferente studiilor OEF sunt definite astfel încât să cuprindă toate instalațiile și procesele asociate care sunt deținute și/sau exploatate în totalitate sau parțial de organizație și care contribuie în mod direct la furnizarea portofoliului de produse (30). Aceasta corespunde abordării bazate pe control în sensul că, teoretic, organizația ar trebui să fie în măsură să obțină un acces direct la datele specifice (31) pentru activități în care are un interes financiar sau operațional și ar trebui să fie, de asemenea, în măsură să influențeze deciziile de management de mediu pentru instalațiile problematice, pe baza rezultatelor studiului OEF. Activitățile și impacturile legate de procesele din cadrul limitelor organizaționale definite sunt considerate activități și impacturi „directe”.

De exemplu, în cazul comercianților cu amănuntul, produsele fabricate de alte organizații nu sunt incluse în limitele organizaționale ale comerciantului cu amănuntul. Limitele comercianților cu amănuntul sunt astfel limitate la bunurile lor de capital și la toate procesele/activitățile legate de serviciul de comerț cu amănuntul. Produsele fabricate sau prelucrate de comerciantul cu amănuntul trebuie însă incluse în limitele organizaționale.

Deoarece unele instalații deținute/exploatate în comun pot contribui la furnizarea atât a portofoliului de produse al organizației, cât și a portofoliului sau portofoliilor de produse ale altor organizații, poate fi necesar ca intrările și ieșirile să fie alocate în consecință (a se vedea secțiunea 5.11).

Cerințe pentru studiile OEF

Limitele organizaționale pentru calcularea OEF trebuie să includă toate instalațiile/activitățile pe care organizația le deține și/sau le exploatează (indiferent dacă parțial sau integral) și care contribuie la furnizarea portofoliului de produse pe parcursul intervalului de raportare.

Toate activitățile și procesele care au loc în cadrul limitelor organizaționale, dar nu sunt necesare pentru funcționarea organizației trebuie incluse în analiză dar raportate separat. Exemple de astfel de procese/activități sunt activitățile de grădinărit, servirea de mâncare în cantină de către societate etc.

În cazul comercianților cu amănuntul, produsele fabricate sau prelucrate de comerciantul cu amănuntul trebuie incluse în limitele organizaționale.

Exemplu:

Instalație Stare Contribuie direct la portofoliul de produse? Inclusă în limitele sistemului Uzină textile Exploatată/nedeținută Da Da Uzină textile Exploatată/deținută parțial Da Da Fabrică (cusut) Deținută/exploatată Da Da Fabrică de sticle Participație minoritară Nu Nu

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să specifice procesele, activitățile și instalațiile caracteristice ale sectorului în cauză care trebuie incluse în limitele organizaționale.

OEFSR trebuie să specifice procesele și activitățile caracteristice care au loc în cadrul limitelor organizaționale, dar care nu sunt necesare pentru funcționarea organizației. Acestea trebuie incluse în analiză și raportate separat.

4.4.2 Limitele amprentei de mediu a organizației

În funcție de utilizarea avută în vedere, studiile OEF pot necesita limite de sistem care să fie mai ample decât limitele organizaționale. În acest scop, trebuie definite limite OEF, cuprinzând activități indirecte și efectele aferente acestora. Activitățile și impacturile indirecte sunt cele care au loc în amonte sau în aval de-a lungul lanțurilor de aprovizionare legate de activitățile organizaționale, dar care nu intră în limitele organizaționale definite.

Figura 2 indică procesele/activitățile obligatorii și facultative care trebuie incluse în OEF. Pentru unele organizații, activitățile din aval (indirecte) pot fi excluse pe baza unor justificări explicite. De exemplu, în cazul organizațiilor care produc produse intermediare (32) sau produse cu o destinație indeterminabilă a căror etapă de utilizare este necunoscută (de exemplu cherestea, zahăr), etapa de utilizare poate fi exclusă din analiză. În cazul în care comercianții amănuntul furnizează produse fabricate de alte organizații, procesele de producție trebuie incluse ca procese din amonte.

Figura 2

Limite organizaționale și limite OEF. Notă: Orice excludere (de exemplu, activitățile din aval) trebuie să fie justificată în mod explicit în contextul studiului și al utilizării avute în vedere.

Transportul angajaților poate avea loc în cadrul limitelor organizaționale (de exemplu, atunci când angajații fac naveta cu autoturisme deținute sau exploatate de angajator sau când utilizează transportul în comun pe cheltuiala angajatorului) sau poate fi un proces indirect (de exemplu, atunci când angajații fac naveta cu autoturisme proprietate privată sau utilizează transportul în comun pe cheltuiala proprie). Pentru a asigura comparabilitatea studiilor OEF, transportul angajaților trebuie inclus în analiză, chiar dacă reprezintă activități indirecte.

Întrucât produsele din cadrul unui sector pot avea o durată de viață diferită [astfel cum se specifică în descrierea portofoliului de produse la sintagma „cât timp” (a se vedea secțiunea 4.3)], trebuie definit intervalul de timp care să fie luat în considerare la evaluarea proceselor/activităților din aval, pentru a asigura comparabilitatea și consecvența studiilor OEF. În cazul în care durata de viață a produsului este mai scurtă decât intervalul de timp definit pentru a fi luat în considerare, trebuie avute în vedere înlocuirile necesare. Aceste înlocuiri sunt necesare pentru a respecta intervalul de timp definit și, prin urmare, nu se referă la reutilizare.

Cerințe pentru studiile OEF

Limitele OEF trebuie definite pe baza logicii generale a lanțului de aprovizionare. Aceasta trebuie să includă, cel puțin, activitățile de la nivelul amplasamentului (directe) și din amonte (indirecte) asociate cu portofoliul de produse al organizației. Limitele OEF trebuie să includă implicit toate etapele lanțului de aprovizionare, de la achiziția materiilor prime (33), trecând prin prelucrare, producție, distribuție, depozitare, utilizare și până la scoaterea din uz, aferente portofoliului de produse (și anume, „cradle-to-grave”). Trebuie luate în considerare toate procesele din cadrul limitelor OEF definite. În cazul în care se exclud activitățile din aval (indirecte) (de exemplu etapa de utilizare a produselor intermediare sau a produselor cu destinație indeterminabilă), trebuie să se furnizeze o justificare explicită.

Transportul angajaților trebuie inclus în analiză, chiar dacă reprezintă activități indirecte.

În cazul în care comercianții amănuntul furnizează produse fabricate de alte organizații, procesele de producție trebuie incluse ca procese din amonte.

Trebuie luate în considerare înlocuirile necesare pentru respectarea intervalului de timp definit (a se vedea OEFSR-urile din secțiunea 4.3). Numărul înlocuirilor este egal cu „interval de timp/durata de viață -1”. Întrucât în acest caz se folosește premisa unei situații medii, numărul înlocuirilor nu trebuie să fie un număr întreg. Trebuie presupus că procesele de producție viitoare pentru aceste înlocuiri sunt identice cu procesele anului de raportare. Dacă pentru un anumit sector nu este relevant un interval de timp fix (a se vedea OEFSR-urile din secțiunea 4.3), etapa de utilizare trebuie să acopere durata de viață a produselor din portofoliul de produse al Organizației (fără înlocuiri).

Sugestie: Gradul de fiabilitate cu care poate fi evaluat pentru o organizație întregul lanț de aprovizionare al OEF va depinde în foarte mare măsură de natura și diversitatea produselor pe care le furnizează organizația.

Dacă organizația furnizează produse intermediare și stabilirea de scenarii de utilizare finală solide nu este fezabilă, poate fi preferat să se modeleze doar impacturile directe și indirecte din amonte. Organizația ar putea lua în considerare, de asemenea, modelarea etapelor de utilizare și de scoatere din uz doar pentru o subcategorie de produse mică, dar reprezentativă.

În toate cazurile, limite sistemului ar trebui stabilite și justificate în raport cu obiectivele definite și utilizările avute în vedere pentru studiu.

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să specifice limita OEF, inclusiv precizarea etapelor lanțului de aprovizionare care să fie incluse și a proceselor/activităților directe („gate-to-gate”) și indirecte (din amonte și din aval) care să fie incluse în studiul OEF. Orice abatere de la abordarea implicită „cradle-to-grave” trebuie menționată și justificată în mod explicit, de exemplu excluderea etapei de utilizare necunoscute a produselor intermediare. OEFSR trebuie să includă, de asemenea, justificarea excluderii de procese/activități.

OEFSR trebuie să precizeze intervalul de timp și scenariile care să fie luate în considerare pentru activitățile din aval. Dacă pentru un anumit sector nu este adecvat sau relevant un interval de timp fix (de exemplu, pentru unele produse consumabile), OEFSR trebuie să specifice și să justifice de ce.

4.4.3 Diagrama limitelor sistemului

O diagramă a limitelor sistemului este o reprezentare schematică a sistemului analizat. Aceasta prezintă informații detaliate cu privire la care componente ale lanțului de aprovizionare al organizației sunt incluse sau excluse din analiză. O diagramă a limitelor sistemului poate fi un instrument util pentru definirea limitelor sistemului și pentru organizarea activităților ulterioare de colectare a datelor și, prin urmare, ar trebui inclusă în definiția domeniului de aplicare.

Sugestie: Întocmirea unei diagrame a limitelor sistemului nu este obligatorie, dar este foarte recomandată. Diagrama limitelor sistemului va ajuta la definirea și structurarea analizei de către organizație.

Cerințe pentru studiile OEF

În definiția domeniului de aplicare ar trebui inclusă o diagramă a limitelor sistemului.

4.4.4 Modul de tratare a compensărilor într-o OEF

Termenul „compensare” este utilizat adesea cu referire la activitățile de reducere a emisiilor de gaze cu efect de seră (GES) ale terților. Compensările sunt reduceri ale GES obținute în altă parte decât la sursa emisiei, utilizate pentru a compensa emisiile, de exemplu pentru a realiza un obiectiv sau a atinge un prag voluntar sau obligatoriu privind GES. Compensările sunt calculate în funcție de o situație de referință care reprezintă un scenariu ipotetic a ceea ce ar fi putut însemna emisiile în absența proiectului de reducere care generează compensările. Printre exemple se numără carbonul compensat prin mecanismul de dezvoltare nepoluantă, creditele de carbon și alte compensări din afara sistemului.

Cerințe pentru studiile OEF

Compensările nu trebuie incluse în studiul OEF, însă pot fi raportate separat, ca „informații suplimentare referitoare la mediu”.

4.5 Selectarea metodelor de evaluare și a categoriilor de impact ale amprentei de mediu

Categoriile de impact al amprentei de mediu (EF) (34) se referă la categorii specifice de impacturi asupra mediului (35) avute în vedere într-un studiu OEF. Acestea se referă în general la utilizarea resurselor (de exemplu combustibili fosili și minereuri) sau la emisiile de substanțe dăunătoare mediului (de exemplu GES sau substanțe chimice toxice) care pot afecta sănătatea umană. Pentru cuantificarea relațiilor de cauzalitate între intrările de materiale/energie și emisiile asociate activităților organizaționale (astfel cum sunt inventariate în profilul de utilizare a resurselor și de emisie) și fiecare categorie de impact al EF luată în considerare, se folosesc modele de evaluare a impactului (a se vedea figura 1). Fiecare categorie de impact al EF face referire la un indicator al categoriei de impact al EF (36) și la un model de evaluare a impactului EF de sine stătătoare.

Modelele de evaluare a impactului EF utilizate în OEF sunt modele la punct intermediar (37), deoarece acestea sunt considerate a fi cel mai bine fundamentate din punct de vedere științific (38). Anumite impacturi ar putea părea excluse din evaluarea impactului EF, însă acestea sunt reglementate de indicatorii la punct intermediar. De exemplu, impacturile asupra biodiversității (un punct final legat de ecosisteme) nu sunt calculate explicit pentru studiile OEF, dar sunt reprezentate de o serie de alți indicatori la punct intermediar care afectează biodiversitatea, în principal ecotoxicitatea, eutrofizarea, acidificarea, destinația terenurilor, schimbările climatice și epuizarea stratului de ozon.

Scopul evaluării impactului amprentei de mediu (EF) (39) este de a grupa și agrega datele inventariate privind profilul de utilizare a resurselor și de emisie în conformitate cu respectivele contribuții la fiecare categorie de impact al EF. Aceasta oferă ulterior baza necesară pentru interpretarea rezultatelor OEF în raport cu obiectivele studiului (de exemplu, identificarea „punctelor critice” din lanțul de aprovizionare și a opțiunilor de îmbunătățire). Selectarea categoriilor de impact al EF trebuie așadar să fie cuprinzătoare, deoarece acestea acoperă toate aspectele relevante de mediu legate de activitățile organizației.

Prezentul Ghid OEF furnizează o listă predefinită de categorii de impact al EF, precum și indicatorii și modelele de evaluare aferente care să fie folosite în studiile OEF (tabelul 2) (40). În capitolul 6 sunt descrise instrucțiuni suplimentare cu privire la modalitatea de calculare a acestor impacturi. Capitolul 6 furnizează, de asemenea, datele necesare pentru realizarea evaluării.

Tabelul 2

Categorii implicite de impact al EF, cu indicatorii categoriilor de impact al EF respectivi, și modelele de evaluare a impactului EF pentru studiile OEF.

Categoria de impact al EF Modelul de evaluare a impactului EF Indicatorii categoriei de impact al EF Sursa Schimbările climatice Modelul Berna - potențialul de încălzire globală (GWP - Global Warming Potential) pe o perioadă de 100 de ani. Tonă echivalent CO2 Grupul interguvernamental de experți privind schimbările climatice, 2007 Diminuarea stratului de ozon Model EDIP bazat pe ODP-urile (ozone depleting potential - potențial de diminuare a stratului de ozon) Organizației Meteorologice Mondiale (OMM) pe o perioadă de timp nelimitată. echivalent kg CFC-11 (41) OMM, 1999 Ecotoxicitate – apă dulce (45) Modelul USEtox CTUe (unitate toxică comparativă pentru ecosisteme) (46) Rosenbaum et al., 2008 Toxicitate umană - cancer Modelul USEtox CTUh (unitate toxică comparativă pentru oameni) (47) Rosenbaum et al., 2008 Toxicitate umană – alte efecte decât cancerul Modelul USEtox CTUh (unitate toxică comparativă pentru oameni) (47) Rosenbaum et al., 2008 Pulberi în suspensie/substanțe anorganice care afectează căile respiratorii Modelul Riskpoll kg echivalent PM2,5 (42) Humbert, 2009 Radiații ionizante – efecte asupra sănătății umane Model de efecte asupra sănătății umane kg echivalent U235 (în aer) Dreicer et al., 1995 Formarea fotochimică a ozonului Modelul LOTOS-EUROS kg echivalent NMVOC (43) Van Zelm et al., 2008, astfel cum este aplicat în ReCiPe Acidificarea Model de acumulare de excedenți mol echivalent H+ Seppälä et al., 2006; Posch et al, 2008 Eutrofizare – terestră Model de acumulare de excedenți mol echivalent N Seppälä et al., 2006; Posch et al, 2008 Eutrofizare – acvatică Modelul EUTREND apă dulce: kg echivalent P apă marină: kg echivalent N Struijs et al., 2009, astfel cum a fost implementat în ReCiPe Epuizarea resurselor – apă Modelul elvețian Ecoscarcity consumul de apă în m3 legat de penuria locală de apă (48) Frischknecht et al., 2008 Epuizarea resurselor – minerale, fosile Modelul CML2002 kg echivalent Sb (44) van Oers et al., 2002 Destinația terenurilor Modelul Materia organică din sol (SOM - Soil Organic Matter) kg C (deficit) Milà i Canals et al., 2007

În funcție de natura activităților organizației și de utilizările avute în vedere pentru studiul OEF, utilizatorii prezentului Ghid OEF pot opta să restrângă seria de categorii de impact al EF. Justificarea acestor excluderi trebuie sprijinită cu documente corespunzătoare. Exemple de surse de documente justificative sunt (listă neexhaustivă):

— proces de consens internațional;

— revizuire externă independentă (în conformitate cu cerințele capitolului 9);

— proces care implică mai multe părți interesate;

— studii ECV care au făcut obiectul unei evaluări inter pares;

— etapă de examinare (a se vedea secțiunea 5.2).

Exemplu: Justificare pentru excluderea de categorii de impact al EF

Categoriile de impact al EF excluse Justificare Pulberi în suspensie/substanțe anorganice care afectează căile respiratorii Pe baza probelor furnizate, revizorul expert confirmă că nu există impacturi semnificative ale pulberilor în suspensie/substanțelor anorganice care afectează căile respiratorii. Radiații ionizante Studii sectoriale anterioare (trimiteri) nu indică nicio radiație ionizantă importantă

Cerințe pentru studiile OEF

Pentru un studiu OEF, se aplică toate categoriile de impact al EF implicite specificate, precum și toți indicatorii și toate modelele de evaluare a impactului EF asociate specificate (a se vedea tabelul 2). Orice excludere trebuie să fie documentată, justificată și raportată în mod explicit în raportul OEF și sprijinită de documente corespunzătoare. Influența oricărei excluderi asupra rezultatelor finale, în special în ceea ce privește limitările în materie de comparabilitate cu alte studii OEF, se raportează și se discută în faza de interpretare. Aceste excluderi fac obiectul unei revizuiri.

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să specifice și să justifice orice excludere de categorii de impact al EF implicite, în special în ceea ce privește aspectele legate de comparabilitate.

4.6 Selectarea informațiilor suplimentare referitoare la mediu care urmează să fie incluse în OEF

Potențialele impacturi relevante asupra mediului ale unei organizații ar putea trece dincolo de modelele de evaluare a impactului EF pe ciclul de viață acceptate pe scară largă. Este important să se țină seama, ori de câte ori este posibil, de aceste impacturi asupra mediului. De exemplu, în legătură cu un anumit amplasament sau cu o anumită activitate pot apărea impacturi asupra biodiversității cauzate de schimbarea destinației terenurilor. Acest lucru poate necesita aplicarea unor categorii suplimentare de impact al EF care nu sunt incluse în lista implicită prevăzută în prezentul Ghid OEF sau chiar a unor descrieri calitative suplimentare. Astfel de metode suplimentare vin în completarea seriei implicite de categorii de impact al EF. De exemplu, mai multe inițiative și scheme în curs de dezvoltare (precum Inițiativa de raportare globală (49)) oferă organizațiilor modele pentru raportarea calitativă cu privire la impacturile lor asupra biodiversității la nivel local.

Organizațiile care sunt situate în apropierea mării ar putea genera emisii direct în apele marine în loc de ape dulci. Întrucât seria implicită de categorii de impact al EF include doar ecotoxicitatea datorată emisiilor în apă dulce, este important ca aceste emisii directe în apele marine să fie de asemenea luate în considerare, ca informații suplimentare referitoare la mediu. Aceasta trebuie să se realizeze la nivel de inventar, deoarece în prezent nu există niciun model de evaluare a impactului pentru astfel de emisii.

Pe lângă comunicarea valorilor absolute pentru fiecare categorie de impact al EF luată în calcul, ar putea fi necesare, de asemenea, măsuri bazate pe intensitate. Acesta este, de exemplu, cazul managementului performanței de mediu îmbunătățite, precum și cazul realizării unor comparații sau afirmații comparative. Exemple de măsuri bazate pe intensitate sunt impactul per unitate de produs, per salariat, per vânzări brute și per valoare adăugată.

Cerințe pentru studiile OEF

Dacă seria implicită de categorii de impact al EF sau modelele implicite de evaluare a impactului EF nu acoperă în mod corespunzător impacturile potențiale asupra mediului ale organizației, toate aspectele de mediu relevante aferente (calitative/cantitative) trebuie de asemenea incluse în cadrul informațiilor suplimentare referitoare la mediu. Informațiile suplimentare referitoare la mediu trebuie raportate separat de rezultatele evaluării implicite a impactului EF. Acestea nu trebuie totuși să înlocuiască modelele obligatorii de evaluare ale categoriilor de impact al EF implicite. Modelele pe care se sprijină aceste categorii suplimentare, împreună cu indicatorii corespunzători, trebuie să fie indicate și documentate în mod clar.

Informațiile suplimentare referitoare la mediu trebuie să fie:

— bazate pe informații care sunt fundamentate și au fost revizuite sau verificate (în conformitate cu cerințele ISO 14020 și ale clauzei 5 din ISO 14021:1999);

— specifice, exacte și să nu inducă în eroare;

— relevante pentru sectorul respectiv;

— supuse procesului de revizuire;

— documentate în mod clar.

Emisiile direct în apele marine trebuie incluse în informațiile suplimentare referitoare la mediu (la nivel de inventar).

Dacă informațiile suplimentare referitoare la mediu sunt utilizate pentru a sprijini faza de interpretare a unui studiu OEF, atunci toate datele necesare pentru a produce aceste informații trebuie să îndeplinească aceleași cerințe de calitate stabilite pentru datele folosite la calcularea rezultatelor OEF (a se vedea secțiunea 5.6 (50)) sau cerințe echivalente.

Informațiile suplimentare referitoare la mediu trebuie să fie legate doar de aspecte de mediu. Informațiile și instrucțiunile care nu sunt legate de amprenta de mediu a organizației, de exemplu fișele cu date de securitate ale organizației, nu trebuie incluse într-o OEF. În mod similar, nu trebuie incluse informații referitoare la cerințe legale.

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să specifice:

Orice informații suplimentare referitoare la mediu care trebuie incluse în studiul OEF sau care se recomandă să fie prezentate ca fiind relevante pentru sectorul în cauză. Aceste informații suplimentare referitoare la mediu trebuie raportate separat de rezultatele evaluării implicite a impactului EF (a se vedea tabelul 2). Toate modelele și ipotezele acestor informații suplimentare referitoare la mediu trebuie să fie sprijinite de documentația corespunzătoare, documentate în mod clar și supuse procesului de revizuire. Aceste informații suplimentare referitoare la mediu pot include (listă neexhaustivă):

— alte categorii de impact asupra mediului relevante pentru sectorul în cauză;

— alte abordări relevante pentru realizarea caracterizării fluxurilor din profilul de utilizare a resurselor și de emisie, atunci când factorii de caracterizare din metoda implicită nu sunt disponibili pentru anumite fluxuri (de exemplu grupuri de substanțe chimice);

— indicatori de mediu sau indicatori de responsabilitate aferenți produsului [de exemplu indicatorii principali EMAS sau Inițiativa de raportare globală (GRI)];

— consumul energetic pe durata ciclului de viață, pe sursă de energie primară, contabilizând separat energia din surse regenerabile utilizată;

— consumul energetic direct, pe sursă de energie primară, contabilizând separat energia din surse regenerabile utilizată;

— pentru etapele „gate-to-gate”, numărul de specii din lista roșie a UICN și de specii din listele naționale pentru conservare care își au habitatele în zonele afectate de operațiuni, în funcție de nivelul riscului de dispariție;

— descrierea impacturilor semnificative ale activităților și produselor asupra biodiversității în zonele protejate și în zonele de mare valoare pentru biodiversitate aflate în afara zonelor protejate;

— greutatea totală a deșeurilor, pe tip și metodă de eliminare;

— greutatea deșeurilor transportate, importate, exportate sau tratate care sunt considerate periculoase în sensul anexelor I, II, III și VIII la Convenția de la Basel, precum și procentul de deșeuri transportate expediate la nivel internațional;

— informații din evaluările impactului asupra mediului (EIA) și din evaluările riscurilor chimice.

— Justificări privind includerile/excluderile.

În plus, OEFSR-urile trebuie să definească unitatea adecvată pentru măsurile bazate pe intensitate necesare în scopuri specifice de comunicare.

4.7 Ipoteze/limitări

În studiile OEF pot apărea mai multe limitări în ceea ce privește realizarea analizei și, prin urmare, este necesar să se formuleze ipoteze. De exemplu, datele generice (51) care nu reprezintă complet realitatea organizației pot fi adaptate pentru oferi o reprezentare mai bună.

Cerințe pentru studiile OEF

Toate limitele și ipotezele trebuie raportate în mod transparent.

Cerințe suplimentare pentru OEFSR-uri

OEFSR trebuie să raporteze limitările specifice sectorului și să definească ipotezele necesare pentru a depăși aceste limitări.

5. COMPILAREA ȘI ÎNREGISTRAREA PROFILULUI DE UTILIZARE A RESURSELOR ȘI DE EMISIE (FAZA DE INVENTAR)

5.1 Generalități

Trebuie compilat un inventar (profil) al tuturor intrărilor/ieșirilor aferente resurselor de materiale/energie și al emisiilor în aer, apă și sol, ca bază pentru modelarea OEF. Acesta se numește „profilul de utilizare a resurselor și de emisie” și se compilează în ceea ce privește totalul bunurilor/serviciilor reprezentate de portofoliul de produse definit al organizației. La nivel organizațional, aceasta include toate intrările și ieșirile pentru procesele deținute și/sau gestionate care contribuie la furnizarea portofoliului de produse în cadrul limitelor organizaționale. La nivel analitic, dacă procesele/fluxurile din amonte și din aval sunt incluse în limitele OEF, aceasta include toate procesele/fluxurile legate de toate etapele ciclului de viață ale portofoliului de produse.

În mod ideal, activitățile organizației ar trebui descrise folosind date specifice instalației sau produsului (adică modelând ciclul de viață exact care descrie etapele lanțului de aprovizionare, de utilizare și de scoatere din uz, după caz). În practică și ca regulă generală, pentru procesele din cadrul limitelor organizaționale definite trebuie utilizate date de inventar colectate direct, specifice instalației, cu excepția cazului în care datele generice sunt mai reprezentative sau adecvate. Pentru procesele din afara limitelor organizaționale în cazul cărora nu este posibil accesul la date directe, se vor folosi de regulă date generice. Cu toate acestea, o bună practică este aceea de a încerca accesarea datelor colectate direct de la furnizori, atunci când este posibil, în special pentru procesele importante din punct de vedere al mediului. Cerințele privind utilizarea și colectarea datelor specifice și generice sunt descrise mai detaliat în secțiunile 5.7 și, respectiv, 5.8.

Datele generice sunt datele care provin din bazele de date de inventar al ciclului de viață ale unor terțe părți, din rapoarte ale asociațiilor guvernamentale sau industriale, din baze de date statistice, din literatura de specialitate care face obiectul unei evaluări inter pares sau din alte surse. Acestea se folosesc atunci când datele specifice nu sunt disponibile sau nu sunt relevante. Toate aceste date trebuie să respecte cerințele de calitate prevăzute în prezentul Ghid OEF.

Profilul de utilizare a resurselor și de emisie trebuie să adopte următoarele clasificări ale fluxurilor incluse:

— fluxuri elementare, care sunt (ISO 14040:2006, 3.12) „material sau energie care intră în sistemul aflat în studiu, care a fost extras din mediu fără a suferi o transformare printr-o acțiune umană anterioară, ori material sau energie care iese din sistemul aflat în studiu și care este eliberat în mediu fără a suferi o transformare printr-o acțiune umană ulterioară”. Fluxuri elementare sunt, de exemplu, resursele luate din natură sau emisiile în aer, apă sau sol care sunt legate direct de factorii de caracterizare ai categoriilor de impact al EF;

— fluxuri neelementare (sau complexe), care sunt toate celelalte intrări (de exemplu energie electrică, materiale, procese de transport) și ieșiri (de exemplu deșeuri, subproduse) din cadrul unui sistem care necesită activități suplimentare de modelare pentru a fi transformate în fluxuri elementare.

Toate fluxurile neelementare din profilul de utilizare a resurselor și de emisie trebuie transformate în fluxuri elementare. De exemplu, fluxurile de deșeuri nu trebuie raportate numai ca kg de deșeuri menajere sau deșeuri periculoase, cu trebuie să includă, de asemenea, emisiile în apă, în aer și în sol datorate tratării deșeurilor solide. Acest lucru este necesar pentru comparabilitatea studiilor OEF. Prin urmare, compilarea profilului de utilizare a resurselor și de emisie este finalizată atunci când toate fluxurile sunt fluxuri elementare.

Sugestie: Documentarea procesului de colectare a datelor este utilă pentru îmbunătățirea calității datelor în timp, pentru pregătirea în vederea realizării de revizuiri critice (52) și pentru revizuirea inventarelor viitoare ale organizației astfel încât să reflecte modificările activităților organizaționale. Pentru a se asigura că toate informațiile relevante sunt documentate, ar putea fi util să se instituie un plan de gestionare a datelor încă de la începutul procesului de inventariere (a se vedea anexa II).

Profilul de utilizare a resurselor și de emisie dintr-un studiu OEF poate fi compilat în urma unei proceduri cu două etape: etapa de examinare și etapa de finalizare. A se vedea figura 3. Prima etapă nu este obligatorie, dar este foarte recomandată.

Figura 3

Procedură în două etape pentru compilarea profilului de utilizare a resurselor și de emisie (etapa de examinare este foarte recomandată, dar nu este obligatorie).

Cerințe pentru studiile OEF

Toate utilizările de resurse și emisiile asociate etapelor ciclului de viață cuprinse în limitele definite ale sistemului trebuie incluse în profilul de utilizare a resurselor și de emisie. Fluxurile trebuie grupate în „fluxuri elementare” și „fluxuri neelementare (si anume, complexe). Toate fluxurile neelementare din profilul de utilizare a resurselor și de emisie trebuie transformate apoi în fluxuri elementare.

5.2 Etapa de examinare

Este foarte recomandat să se realizeze un profil de utilizare a resurselor și de emisie și o evaluare a impactului OEF inițiale, aferente etapei de examinare. Această etapă de examinare contribuie la direcționarea activităților de colectare a datelor și a priorităților în ceea ce privește calitatea datelor pentru finalizarea profilului de utilizare a resurselor și de emisie.

Cerințe pentru studiile OEF

Este foarte recomandat să se realizeze un profil de utilizare a resurselor și de emisie inițial, aferent etapei de examinare. Dacă se realizează etapa de examinare, trebuie utilizate date generice și/sau date specifice ușor disponibile care îndeplinesc cerințele de calitate a datelor definite în secțiunea 5.6. Orice excludere a unor etape ale lanțului de aprovizionare trebuie justificată în mod explicit și supusă procesului de revizuire, iar influența sa asupra rezultatelor finale trebuie discutată.

Pentru etapele lanțului de aprovizionare în cazul cărora nu se intenționează realizarea unei evaluări cantitative a impactului EF (de exemplu, etapa de utilizare a produselor intermediare în cadrul unei OEF „cradle-to-gate”), etapa de examinare trebuie să utilizeze literatura existentă și alte surse în vederea elaborării de descrieri calitative ale proceselor potențial importante din punct de vedere al mediului. Aceste descrieri calitative trebuie incluse în cadrul informațiilor suplimentare referitoare la mediu.

Următoarele surse de informații ar trebui avute în vedere pentru elaborarea de descrieri calitative ale impacturilor potențiale asupra mediului:

— studii bazate pe OEFSR și OEF ale unor organizații similare;

— studii bazate pe Normele privind categoria de amprentă de mediu a produselor și pe amprenta de mediu a produselor pentru principalele produse furnizate de organizații;

— studii detaliate realizate anterior cu privire la organizații similare;

— documente de referință sectoriale EMAS, în cazul în care acestea există pentru sectorul în cauză;

— norme privind raportarea de mediu pentru întreprinderi din cadrul altor inițiative/scheme;

— studii privind impactul produselor asupra mediului (EIPRO) și îmbunătățirea produselor din punct de vedere al mediului (IMPRO) pentru produse furnizate de organizație;

— Indicatori esențiali ai performanței de mediu pentru sectoare, astfel cum sunt raportați de DEFRA (http://archive.defra.gov.uk/environment/business/raportare/pdf/envkpi-guidelines.pdf);

— Alte documente de spec