RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 170/1

DECIZIA COMISIEI

din 25 ianuarie 2012

privind măsura SA.14588 (C 20/09) pusă în aplicare de Belgia în favoarea De Post-La Poste (în prezent „bpost”)

[notificată cu numărul C(2012) 178]

(Numai textele în limbile franceză și neerlandeză sunt autentice)

(Text cu relevanță pentru SEE)

(2012/321/UE)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf (1),

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în temeiul articolelor (2) sus-menționate și având în vedere aceste observații,

întrucât:

1. PROCEDURĂ

1.1. DECIZIA COMISIEI DIN 2003 ANULATĂ DE TRIBUNAL

(1) La 3 decembrie 2002, autoritățile belgiene au notificat (3) Comisiei o majorare a capitalului operatorului de servicii poștale din Belgia De Post-La Poste [denumită în continuare „DPLP”, în prezent „bpost (4)”]. În urma unei examinări prealabile, Comisia a decis, la 23 iulie 2003 (5), să nu ridice obiecții cu privire la măsura notificată. În decizia sa, Comisia a stabilit că această injecție de capital, la fel ca celelalte măsuri în favoarea DPLP identificate pe parcursul investigației prealabile, nu a determinat o supracompensare a costurilor nete suportate de întreprindere în îndeplinirea misiunilor sale de serviciu public din perioada 1992-2002.

(2) La 27 noiembrie 2003, decizia Comisiei a fost contestată în fața Tribunalului de către Deutsche Post AG și filiala sa belgiană, DHL International (6). La 10 februarie 2009, Tribunalul a anulat decizia Comisiei, concluzionând că aceasta din urmă a decis să nu ridice obiecții în pofida existenței unor dificultăți serioase care ar fi trebuit să o determine să inițieze o procedură oficială de investigare.

(3) În luna aprilie a anului 2009, Belgia a formulat o cale de atac (7) (C-148/09) la Curtea de Justiție împotriva anulării pronunțate de Tribunal în ceea ce privește decizia Comisiei din 23 iulie 2003 de a nu ridica obiecții.

(4) La 22 septembrie 2011, Curtea a respins calea de atac formulată de Belgia, constatând că Tribunalul a anulat în mod întemeiat decizia Comisiei din 2003.

1.2. PLÂNGEREA PRIVIND AJUTORUL PENTRU DISTRIBUȚIA PRESEI

(5) În 2005, o serie de întreprinderi belgiene private de distribuție a presei au înaintat o plângere (8), atât în temeiul normelor antitrust, cât și în temeiul normelor privind ajutoarele de stat, împotriva unui sistem de distribuție a presei convenit între autoritățile belgiene și DPLP. Acest acord încredințează DPLP misiunea de serviciu public de distribuție a presei pe întreg teritoriul Belgiei și stabilește tarifele pentru acest serviciu, precum și compensația la care DPLP are dreptul datorită costurilor suplimentare ocazionate de executarea acestei misiuni. Plângerea vizează, în principal, tarifele pentru serviciile propuse de DPLP, despre care reclamanții afirmă că sunt atât de reduse încât exclud efectiv orice urmă de concurență.

(6) În ceea ce privește normele privind ajutoarele de stat, serviciile Comisiei au respins plângerea, examinarea preliminară relevând absența unei supracompensări a costurilor nete suplimentare suportate de acest serviciu public. Cu toate acestea, în luna mai a anului 2009, reclamanții au contestat această opinie preliminară, au prezentat informații suplimentare și au solicitat Comisiei să desfășoare o investigație aprofundată.

1.3. AL PATRULEA CONTRACT DE GESTIONARE (CONTRAT DE GESTION) (2005-2010)

(7) Examinarea plângerii privind compensația acordată pentru distribuția presei a permis Comisiei să constate că, în 2005, Belgia a încheiat cu DPLP un „contract de gestionare” (contrat de gestion) nenotificat, care prevedea plata unei compensații pentru serviciile de interes economic general (SIEG). Prin urmare, în luna aprilie a anului 2007, Comisia a inițiat o procedură ex officio (9) și a adresat Belgiei o solicitare de informații.

(8) În luna decembrie a anului 2007, autoritățile belgiene au oferit un răspuns în care au estimat că plata compensației pentru SIEG nu constituie ajutor de stat, deoarece fiecare dintre cele patru condiții enunțate în hotărârea Altmark (10) a fost îndeplinită. Ulterior, autoritățile belgiene au comunicat informații cu privire la cel de al patrulea contract de gestionare și, mai exact, cu privire la sistemul de contabilitate analitică utilizat pentru calculul compensației plătite de către stat.

(9) Ulterior, măsurile vizate de procedura ex officio și plângerile au fost incluse în procedura oficială de investigare C-20/09 inițiată la 23 iulie 2009.

1.4. DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII

(10) Având în vedere anularea deciziei Comisiei din 23 iulie 2003 de către Tribunal și în urma examinării informațiilor comunicate de autoritățile belgiene cu privire la măsurile în cauză, Comisia a decis la 13 iulie 2009 să inițieze procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din TFUE (11).

(11) Decizia Comisiei de inițiere a procedurii a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene. Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile.

1.5. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII

(12) Autoritățile belgiene și-au prezentat observațiile la 13 august 2009 și le-au completat cu alte observații la 10 septembrie 2009, 12 octombrie 2009, 23 aprilie 2010, 26 aprilie 2010, 19 octombrie 2010, 19 noiembrie 2010, 21 decembrie 2010, 18 ianuarie 2011, 17 februarie 2011, 2 martie 2011, 29 martie 2011, 11 aprilie 2011, 10 mai 2011, 27 mai 2011, 14 iunie 2011, 10 august 2011, 26 august 2011, 7 octombrie 2011, 14 decembrie 2011, 19 decembrie 2011, 20 decembrie 2011 și 26 decembrie 2011. Autoritățile belgiene au declarat că au formulat o cale de atac la 22 aprilie 2009 împotriva hotărârii Tribunalului din 10 februarie 2009 și au oferit precizări cu privire la compensația pentru serviciile publice și la alte măsuri ad hoc în favoarea DPLP.

1.6. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR TERȚE CU PRIVIRE LA DECIZIA DE INIȚIERE A PROCEDURII ȘI OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR TERȚE

(13) Deutsche Post AG și DHL International N.V./S.A. au prezentat observații la 28 august 2009.

(14) Vlaamse Federatie van Persverspreiders (denumită în continuare „VFP”, federația flamandă a difuzorilor de presă) și Prodipresse („Uniunea profesioniștilor din sectorul difuzării presei”) și-au prezentat observațiile la 28 august 2009.

(15) Belgische Distributiedienst B.V.B.A (denumită în continuare „BD”, un concurent al DPLP pe piața distribuției de presă) și-a prezentat observațiile la 28 august 2009.

(16) Asociația editorilor de presă din Belgia, organizație nonprofit, și-a prezentat observațiile la 28 august 2009.

2. DESCRIEREA DETALIATĂ A AJUTORULUI

2.1. STATUTUL JURIDIC ȘI ACTIVITĂȚILE DPLP

(17) Poșta belgiană a fost o agenție de stat („Regia poștelor”) până în anul 1992, când s-a constituit ca o entitate juridică separată – „entreprise publique autonome” (întreprindere publică autonomă). În anul 2000, statutul său juridic s-a schimbat în „société anonyme de droit public” (societate pe acțiuni de drept public).

(18) În anul 2010, DPLP a realizat venituri în valoare de 2 318 milioane EUR și un profit din exploatare de 319 milioane EUR. La sfârșitul anului 2010, personalul număra 33 616 angajați. Cu titlu comparativ, în anul 2002 numărul salariaților era de 42 000. Cheltuielile de personal reprezintă 65 % din costurile totale de exploatare.

(19) Investitorul privat CVC Capital Partners deține o participație minoritară de 50 % minus 1, în timp ce statul belgian este acționar majoritar.

2.2. REZUMATUL MĂSURILOR PUBLICE ÎN CAUZĂ

2.2.1. Misiunile de serviciu public în perioada 1992-2010

(20) Întreprinderii DPLP i-au fost încredințate o serie de misiuni de serviciu public prin Legea poștelor (12) și patru contracte de gestionare succesive pe tot parcursul perioadei vizate de investigație, și anume 1992-2010.

2.2.1.1. Obligațiile de serviciu public stabilite în contractele de gestionare

(21) Contractele de gestionare stabilesc normele și modalitățile de îndeplinire a sarcinilor asumate de DPLP în cadrul desfășurării activităților sale de interes public și determină intervenția financiară a statului belgian.

(22) De la constituirea DPLP în anul 1992, au fost semnate patru contracte de gestionare între DPLP și statul belgian, care acoperă următoarele perioade (13): 1. primul contract: de la 14 septembrie 1992 până la 31 decembrie 1996; 2. al doilea contract: de la 1 ianuarie 1997 până la 23 septembrie 2002; 3. al treilea contract: de la 24 septembrie 2002 până la 23 septembrie 2005; 4. al patrulea contract: din 24 septembrie 2005 până la 23 septembrie 2010; contract prelungit în așteptarea noului contract.

(23) Contractele de gestionare stabilesc lista misiunilor de serviciu public. Misiunile de serviciu public prevăzute de statul belgian în contractul de gestionare actual sunt următoarele (14): Servicii poștale (i) Serviciu poștal universal (ii) Distribuția cotidienelor (iii) Distribuția periodicelor (iv) Distribuția de materiale electorale tipărite (v) Tarife speciale pentru organizațiile nonprofit (vi) Expedieri poștale supuse regimului de franciză poștală (corespondență regală și alte corespondențe speciale) (vii) Servicii poștale internaționale (viii) Colete internaționale Servicii financiare (ix) Primirea de depozite de numerar într-un cont curent poștal (x) Emiterea de mandate poștale (xi) Plata la domiciliu a pensiilor și indemnizațiilor de urmaș și de handicap (xii) Plata jetoanelor de prezență la alegeri (xiii) Contabilizarea fondurilor și titlurile executorii pentru amenzi de circulație (xiv) Servicii legate de autorizațiile de pescuit Vânzarea de timbre poștale (xv) Vânzarea de timbre poștale Alte servicii publice (xvi) Rolul social al factorului poștal (xvii) Informarea adecvată a publicului (xviii) Imprimarea și livrarea de poștă electronică (xix) Servicii de certificare a mesajelor (xx) Prestații efectuate pentru contabilii publici (xxi) Debitarea de timbre fiscale și amenzi (xxii) Cooperarea în distribuția de pachete de buletine de vot

2.2.2. Măsurile publice vizate de investigație

(24) Din anul 1992 până în anul 2010, DPLP a beneficiat de un sprijin public sub forma mai multor măsuri: 1. sprijinul pentru plata pensiilor: în urma reformării sistemului de pensii operate în 1997, statul a eliberat DPLP de angajamentele asumate privind pensiile în valoare de 3,8 miliarde EUR; 2. compensarea anuală a costurilor de îndeplinire a obligațiilor de serviciu public (15) în sumă totală de 5,2 miliarde EUR în perioada 1992-2010; 3. injecții de capital: două în 1997 (62 de milioane EUR), una în 2003 (297,5 milioane EUR) și una în 2006 (40 de milioane EUR); 4. scutiri fiscale: scutirea de la plata impozitului pe profit, a impozitului pe proprietate și a altor taxe indirecte și locale; 5. transfer de proprietăți imobiliare: în 1992, 63 de proprietăți imobiliare în valoare de 112,2 milioane EUR au fost transferate către DPLP; 6. garanție acordată de stat în 2004, contra unei prime de 0,25 %, pentru un împrumut în valoare de 100 de milioane EUR.

2.2.2.1. Sprijinul pentru plata pensiilor

(25) În 1992, Regia poștelor a fost transformată prin lege într-o întreprindere publică autonomă (EPA) denumită „De Post-La Poste”. DPLP, în calitatea sa de succesor legal al Regiei poștelor, a preluat activele și personalul acesteia din urmă. Această schimbare a marcat o ruptură importantă în ceea ce privește modelul de afaceri: 1. spre deosebire de Regia poștelor, administrată și sub autoritatea și conducerea ministrului competent, DPLP era din acest moment administrată de consiliul de administrație și de comitetul său de gestiune, guvernul păstrând doar o autoritate de supraveghere în sensul respectării legii și a contractului de gestionare (16); 2. DPLP era, în principiu, responsabilă pentru propria stabilitate financiară, în timp ce bugetul anual al Regiei poștelor era stabilit, până atunci, de ministrul competent, care îl prezenta Parlamentului pentru aprobare în anexă la bugetul propriului minister.

(26) Astfel, în 1992, DPLP a preluat 43 747 de funcționari, precum și protecția juridică de care beneficiau aceștia în materie de securitate a locului de muncă, pensie și salariu (articolul 33 din Legea din 21 martie 1991).

(27) În 2008, personalul DPLP încă mai număra aproximativ 23 500 de agenți statutari (al căror statut era similar celui de funcționar), reprezentând aproape două treimi din totalul membrilor personalului său, astfel cum este prezentat în continuare. Tabelul 1 Regimuri de munca in cadrul DPLP

(28) Între 1972 și 1996, pensiile au fost plătite în cadrul unui sistem redistributiv. În cadrul acestui sistem, DPLP rambursa statului valoarea pensiilor plătite de acesta foștilor funcționari pensionați (17) pentru drepturile de pensie acumulate de aceștia din 1972, an în cursul căruia Poșta belgiană a devenit o entitate contabilă distinctă în cadrul statului (Regia poștelor).

(29) Sistemul de finanțare a pensiilor nu a suferit nicio modificare până în momentul reformei pensiilor din 1997. Această reformă a constat în alinierea sistemului de pensii din primul pilon aplicabil personalului statutar DPLP la acela din sectorul privat: începând cu 1997, DLPL a trebuit să plătească ONSS (Oficiul Național de Securitate Socială) o contribuție privind pensiile reprezentând 8,86 % din salarii.

(30) În paralel, statul a acceptat să preia angajamentele privind pensiile acumulate de DPLP, care se ridică la 3,8 miliarde EUR.

2.2.2.2. Compensarea anuală a costului pentru îndeplinirea obligațiilor de serviciu public

(31) Fiecare contract prevedea plata unei compensații anuale de către stat pentru îndeplinirea misiunilor de serviciu public stabilite în contractul respectiv.

(32) În primele trei contracte, compensația era stabilită pe baza diferenței efective între cheltuielile și veniturile misiunilor de serviciu public. Al patrulea contract de gestionare prevede plata unei compensații fixe calculate pe baza diferenței preconizate între costul suportat de DPLP și veniturile generate de utilizatorii serviciilor publice, compensație supusă însă unui plafon stabilit în contractele de gestionare (18).

(33) Serviciile publice pentru care DPLP este în măsură să primească o compensație din partea statului, conform contractului actual de gestionare (19), sunt următoarele: Servicii poștale (ii) Distribuția cotidienelor (iii) Distribuția periodicelor (iv) Distribuția de materiale electorale tipărite (v) Tarife speciale pentru organizațiile nonprofit (vi) Expedieri poștale supuse regimului de franciză poștală (corespondență regală și alte corespondențe speciale) Servicii financiare (ix) Primirea de depozite de numerar într-un cont curent poștal (x) Emiterea de mandate poștale (xi) Plata la domiciliu a pensiilor și indemnizațiilor de urmaș și de handicap (xiii) Contabilizarea fondurilor și titlurile executorii pentru amenzi de circulație (xiv) Servicii legate de autorizațiile de pescuit Vânzarea de timbre poștale (xv) Vânzarea de timbre poștale Alte servicii publice (xvi) Rolul social al factorului (xx) Prestații efectuate pentru contabilii de stat (xxi) Debitarea de timbre fiscale și amenzi

(34) Trebuie remarcat că serviciul poștal universal nu poate da naștere unei compensații în conformitate cu ultimele trei contracte de gestionare (20). Deși distribuția de presă se poate încadra, în general, în serviciul universal, în conformitate cu Directiva 97/67/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 15 decembrie 1997 privind normele comune pentru dezvoltarea pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității și îmbunătățirea calității serviciului (21), misiunile specifice (distribuție de cotidiene și periodice) care ar trebui să dea naștere unei compensații în temeiul contractelor de gestionare au fost definite de autoritățile belgiene pe baza unor criterii care le diferențiază de serviciul poștal universal. Aceste criterii sunt 1. obiectivele misiunii, care depășesc obiectivele serviciului universal; 2. condițiile specifice stabilite de contractele respective; și 3. dispozițiile specifice privind tarifarea, care diferă de cele aplicabile tarifării serviciului universal.

(35) Obiectivele misiunii: autoritățile belgiene consideră că este deosebit de important să se asigure o largă distribuție a presei scrise pe întreg teritoriul belgian pentru a crește nivelul de informare și diversitatea de opinii și pentru a încuraja participarea publicului la dezbateri politice.

(36) Contractul stabilește condiții specifice de exploatare: serviciul specific de distribuție a presei, impus DPLP și care dă naștere unei compensații, depășește serviciul clasic de distribuție inclus în serviciul universal. Acesta se supune unei serii de condiții stricte în termeni de calitate și rezultate care se referă la ora de distribuție (de exemplu, distribuție înainte de ora 7:30), frecvența distribuției, opțiunile de distribuție pentru editori, flexibilitatea oferită editorilor în ceea ce privește volumul, precum și continuitatea serviciului (inclusiv o definire strictă a cazurilor de forță majoră).

(37) Tarifare specifică: tarifele misiunii de distribuție a presei care dau naștere unei compensații sunt stabilite în cadrul unor negocieri tripartite (statul belgian/DPLP/sectorul presei) și nu trebuie să fie aprobate de autoritatea de reglementare, spre deosebire de tarifele serviciului public universal. În timp ce tarifele serviciului public universal se bazează pe costuri, tarifele misiunii specifice de distribuție a presei care dau naștere unei compensații sunt cu mult mai reduse, astfel încât permit atingerea obiectivelor vizate.

(38) Serviciile publice menționate la considerentul 33 pot beneficia de o compensație de service public. Compensațiile de serviciu public plătite efectiv pentru fiecare exercițiu sunt următoarele: Primul contract de gestionare Anul Cuantumul (în EUR) 1992 (22) 91 720 000 1993 351 327 000 1994 322 138 000 1995 368 308 000 1996 314 205 000 Al doilea contract de gestionare Anul Cuantumul (în EUR) 1997 208 934 000 1998 228 629 000 1999 213 788 000 2000 216 282 000 2001 224 269 000 2002 194 559 000 Al treilea contract de gestionare Anul Cuantumul (în EUR) 2003 175 554 000 2004 247 606 000 2005 254 825 000 Al patrulea contract de gestionare Anul Cuantumul (în EUR) 2006 299 729 000 2007 306 396 000 2008 315 683 000 2009 321 244 000 2010 325 735 000

2.2.2.3. Injecțiile de capital

(39) Injecțiile de capital din 1997: DPLP a beneficiat de două injecții de capital, nenotificate, în valoare totală de 62 de milioane EUR. Cu toate acestea, autoritățile belgiene au precizat ulterior că aceste fonduri constituiau, în realitate, compensații de serviciu public amânate, care nu fuseseră plătite la timp DPLP.

(40) Injecțiile de capital din 2003: autoritățile belgiene au procedat la o injecție de capital în favoarea DPLP în valoare de 297,5 milioane EUR. Potrivit autorităților belgiene, această injecție s-a realizat în condiții acceptabile pentru un investitor privat care funcționează în condițiile normale ale unei economii de piață; conform principiului investitorului privat în economia de piață, aceasta nu ar constitui, prin urmare, ajutor de stat.

(41) Injecțiile de capital din 2006: autoritățile belgiene au procedat la o nouă injecție de capital în valoare de 40 de milioane EUR. Potrivit acestora, această aport respecta principiul investitorului privat în economia de piață, fiind realizat în condiții identice cu cele aplicabile investitorilor privați (pari passu).

2.2.2.4. Scutirile fiscale

(42) Până la 31 decembrie 2005, DPLP a beneficiat de o scutire de la plata impozitului pe profit.

(43) În cursul perioadei vizate de investigație, DPLP a beneficiat de o scutire de la plata impozitului pe proprietate pentru proprietățile imobiliare utilizate în cadrul executării serviciilor publice, reprezentând un beneficiu între […] (23) și […] EUR pe an. În cazul în care acest impozit ar fi fost plătit, costurile produselor (serviciu public și produse comerciale) care utilizează aceste proprietăți imobiliare ar fi fost proporțional mai ridicate.

(44) DPLP beneficiază, de asemenea, de o scutire de la plata altor taxe indirecte și locale. Autoritățile belgiene nu sunt în măsură să estimeze valoarea exactă a acestui beneficiu, însă precizează că această măsură intră sub incidența normelor de minimis.

(45) Scutirile fiscale sunt anterioare intrării în vigoare a Tratatului CE în 1958 și au fost menținute fără modificări majore. Deși scutirea de la plata impozitului pe profit s-a încheiat la 31 decembrie 2005, ultimele două măsuri sunt încă în vigoare.

2.2.2.5. Transferul de proprietăți imobiliare

(46) În 1992, statul belgian a transferat către DPLP 63 de proprietăți imobiliare, în absența oricărei compensații (24). Aceasta le utiliza deja, chiar dacă acestea aparțineau din punct de vedere juridic statului. Valoarea totală a acestor active era estimată la 112,2 milioane EUR (25). Aceste proprietăți imobiliare erau diferite față de activele inițiale, la care au fost adăugate, care fuseseră separate de activele aparținând statului atunci când Poșta a devenit o agenție de stat („Regia poștelor”) distinctă în anul 1971. Regia poștelor dispunea deja din punct de vedere legal de activele care fuseseră incluse în bilanțul său. Cu toate acestea, se presupunea că aceste proprietăți imobiliare suplimentare transferate în anul 1992 trebuiau să compenseze sarcina reprezentată de pensii, care revenea în continuare DPLP la data la care aceasta și-a abandonat statutul de agenție în favoarea celui de întreprindere publică autonomă.

(47) Autoritățile belgiene susțin că transferul acestor proprietăți imobiliare se înscria exclusiv în cadrul unei reorganizări interne a proprietăților aparținând statului și nu constituia un avantaj. Potrivit autorităților belgiene, aceste proprietăți imobiliare erau deja utilizate de Poșta belgiană înainte ca aceasta să se transforme în DPLP în 1992 (și, prin urmare, erau deja utilizate de Regia poștelor).

2.2.2.6. Garanția de stat

(48) DPLP a beneficiat de posibilitatea de a solicita o garanție publică pentru împrumuturile sale, în schimbul unei prime de 0,25 %.

(49) În cursul perioadei vizate de investigație, s-a recurs la această garanție o singură dată, pentru un împrumut de 100 de milioane EUR contractat la Banca Europeană de Investiții (BEI). Acordul semnat între DPLP și BEI la 22 decembrie 2004 permitea DPLP să utilizeze facilitatea de credit BEI până la 10 iunie 2008. Recurgând la această facilitate, DPLP a solicitat o sumă de 100 de milioane EUR la 8 noiembrie 2007, sumă primită efectiv la 5 decembrie 2007. DPLP s-a angajat să ramburseze împrumutul în 11 rate anuale egale în valoare de aproximativ 9,09 milioane EUR. Prima tranșă trebuie rambursată la 5 decembrie 2012, iar ultima la 5 decembrie 2022. Dobânzile se achită trimestrial (5 decembrie, 5 martie, 5 iunie, 5 septembrie). Rata dobânzii se stabilește pe baza ratei EURIBOR la trei luni, minus 37 de puncte de bază.

3. DESCRIEREA MOTIVELOR CARE AU CONDUS LA INIȚIEREA PROCEDURII ÎN 2009

(50) Întemeindu-și aprecierea pe hotărârea Altmark (26), Comisia a estimat că plata compensației pentru serviciul public efectuată începând cu anul 1992, precum și scutirile fiscale, injecțiile de capital, garanția de stat și transferul de proprietăți imobiliare menționate mai sus erau susceptibile să constituie ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

(51) Ajutoarele de stat constând în compensații ale costurilor asociate obligațiilor de serviciu universal pot fi declarate compatibile în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE în cazul în care acestea sunt necesare executării acestor servicii și nu afectează dezvoltarea schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului Uniunii Europene.

(52) În decizia de inițiere a procedurii din 2009, Comisia a pus la îndoială necesitatea și proporționalitatea măsurilor de ajutor acordate DPLP pentru îndeplinirea misiunilor sale de serviciu public.

(53) În ceea ce privește calculul supracompensării în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE, Comisia a estimat că, pentru a se asigura absența unei supracompensări pentru misiunile de serviciu public, au fost luate în considerare totalitatea veniturilor și costurilor asociate obligațiilor de serviciu public. În sensul acestui calcul, ar trebui să se verifice soliditatea metodei contabile aplicate pentru determinarea costurilor imputabile serviciilor de interes economic general, precum și să se țină seama de toate costurile nete ale serviciului public și de ajutoarele suplimentare acordate sub orice formă.

(54) În ceea ce privește finanțarea pensiilor funcționarilor de către stat, Comisia s-a întrebat în ce măsură eliberarea de obligațiile sale în materie de pensii ar plasa DPLP într-o situație comparabilă cu cea a concurenților săi în ceea ce privește contribuțiile de securitate socială.

(55) Conform abordării urmate de Comisie în decizia sa privind finanțarea publică a costurilor pensiilor pentru funcționarii care lucrează pentru La Poste din Franța (27), era necesar să se examineze compatibilitatea acestei măsuri cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE și, în acest scop, să se determine măsura în care costurile de securitate socială plătite de DPLP ulterior descărcării de aceste obligații erau comparabile cu cele suportate de concurenții săi.

4. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

4.1. OBSERVAȚIILE VFP ȘI PRODIPRESSE

(56) La 28 august 2009, VFP și Prodipresse și-au prezentat observațiile cu privire la sistemul de distribuție a presei instituit de DPLP.

(57) Conform plângerii formulate anterior de VFP și Prodipresse, acestea au subliniat denaturările concurenței care rezultă din tarifele reduse practicate de DPLP pentru distribuția presei și care împiedică orice concurență din partea altor operatori de pe piață.

(58) Acestea au precizat că prețurile practicate de DPLP au fost stabilite în cadrul unor negocieri tripartite între DPLP, editori și stat. Pierderile suportate de DPLP din cauza prețurilor inferioare pieței sunt, în opinia lor, compensate de stat în cadrul compensării SIEG. Dacă DPLP este beneficiarul direct al acestui ajutor, editorii de cotidiene ar beneficia, la rândul lor, de acest ajutor în mod indirect.

(59) VFP și Prodipresse consideră că DPLP ar putea beneficia de o supracompensare pentru sistemul de distribuție a presei, pe care ar utiliza-o pentru finanțarea celorlalte activități ale sale.

4.2. OBSERVAȚIILE ASOCIAȚIEI EDITORILOR DE PRESĂ DIN BELGIA

(60) Asociația editorilor de presă din Belgia și-a prezentat observațiile la 28 august 2009. Cu acest prilej, aceasta a subliniat importanța, în ceea ce privește democrația și egalitatea, a unui sistem eficient de distribuție a cotidienelor pe întreg teritoriul Belgiei, la prețuri uniforme și rezonabile, care să le permită abonaților să își primească ziarele dimineața devreme.

4.3. OBSERVAȚIILE DEUTSCHE POST AG ȘI ALE DHL INTERNATIONAL

(61) Deutsche Post AG și DHL International și-au prezentat observațiile la 28 august 2009. Acestea au insistat asupra necesității de a examina preluarea obligațiilor care reveneau DPLP în materie de pensii și, în special, de a asigura conformitatea acestei măsuri cu practica anterioară, de a verifica dacă injecțiile de capital sunt conforme cu piața, de a verifica dacă distribuția costurilor este conformă cu hotărârea Chronopost și, în final, de a examina transferul de proprietăți imobiliare.

4.4. OBSERVAȚIILE BELGISCHE DISTRIBUTIEDIENST NV/BELGIQUE DIFFUSION SA

(62) La 28 august 2009, Belgische Distributiedienst NV/Belgique Diffusion SA („BD”), parte a grupului TNT, și-a prezentat observațiile. BD este un concurent al DPLP, în special al filialei sale responsabile pentru distribuția presei, Deltamedia, pe piața distribuției de cotidiene și periodice. Conform plângerii formulate anterior, BD a subliniat că DPLP practica prețuri inferioare costurilor sale în ceea ce privește distribuția cotidienelor. Pierderile suportate de DPLP erau finanțate, în opinia sa, prin subvenții publice. Prețurile reduse ar face dificilă orice concurență cu DPLP.

(63) Conform afirmațiilor BD, DPLP ar fi încălcat Directiva 92/50/CEE a Consiliului din 18 iunie 1992 privind coordonarea procedurilor de atribuire a contractelor de achiziții publice de servicii (28), precum și articolul 7 din Directiva 97/67/CE. De asemenea, BD a pus la îndoială existența unui ajutor în temeiul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și compatibilitatea compensării costurilor asociate SIEG în temeiul articolului 106 alineatul (2) din TFUE.

(64) Aceasta s-a întrebat dacă distribuția de cotidiene ar putea fi calificată drept SIEG, dat fiind faptul că, în majoritatea statelor membre, această activitate este deschisă concurenței, fără implicarea operatorului poștal.

(65) De asemenea, BD s-a întrebat dacă o subvenție rezervată exclusiv operatorului poștal constituia cel mai adecvat mod pentru a sprijini distribuția de cotidiene, spre deosebire de un ajutor pentru editori, care și-ar putea obține atunci serviciile de distribuție pe piața liberă, ceea ce le ar permite astfel diferiților prestatori să concureze.

(66) BD a pus sub semnul întrebării necesitatea costurilor, și aceasta chiar dacă misiunea de distribuție a cotidienelor încredințată DPLP trebuia aprobată. În opinia sa, DPLP suportă costuri mult mai mari decât alți operatori, ceea ce crește nivelul de subvenții necesar. În acest sens, subvențiile nu ar fi nici proporționate, nici justificate.

(67) În cele din urmă, BD estimează că printre costurile DPLP preluate de stat s-ar putea număra costuri de investiții care nu ar fi necesare îndeplinirii SIEG, având în vedere că se poate ca DPLP să fi utilizat infrastructurile introduse pentru alte servicii. Campaniile de promovare a produselor comerciale ar fi putut fi, de asemenea, finanțate prin subvenția publică.

5. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE

5.1. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA SPRIJINUL PENTRU PLATA PENSIILOR

(68) Autoritățile belgiene susțin că, în conformitate cu abordarea urmată în hotărârea Combus (29), preluarea angajamentelor în materie de pensii nu ar constitui ajutor de stat, dat fiind că aceasta eliberează Poșta belgiană de o sarcină anormală, și nu de o sarcină care grevează în mod normal bugetul unei întreprinderi.

(69) Această sarcină anormală ar putea rezulta din costurile salariale mai ridicate asociate personalului statutar și dintr-o lipsă de flexibilitate la nivel operațional, care ar împiedica DPLP să reducă atât cât și-ar dori numărul funcționarilor din personalul său.

(70) Autoritățile belgiene stabilesc trei cauze pentru flexibilitatea insuficientă: 1. siguranța locului de muncă pentru funcționari; 2. lipsa de mobilitate internă; 3. lipsa accesului la șomaj temporar.

(71) Siguranța locului de muncă pentru funcționari: DPLP a susținut că personalul său statutar este angajat de fapt pe perioadă nedeterminată. DPLP nu este în măsură să rezilieze contractele personalului său statutar, cu excepția cazului în care există un motiv grav sau rezultate nesatisfăcătoare recurente. Chiar și așa, procedura de concediere se supune unor cerințe deosebit de împovărătoare.

(72) În plus, Consiliul de Stat (instanța administrativă belgiană competentă pentru personalul statutar, în timp ce personalul contractul este de competența instanțelor de muncă) s-a arătat înclinat să favorizeze personalul statutar prin stabilirea unui standard strict în scopul stabilirii unui „motiv valabil”. Prin urmare, DPLP nu este în măsură să își concedieze personalul statutar, fie individual, fie colectiv, din motive economice sau tehnice.

(73) În consecință, rezilierea unui contract de muncă nu constituie un instrument de gestionare care să permită reconfigurarea structurii personalului în funcție de nevoile operaționale efective. În mod similar, imposibilitatea de a proceda la concedieri din motive economice limitează considerabil mijloacele de care dispune DPLP pentru a rezolva probleme precum mobilitatea insuficientă sau salarii și beneficii ale personalului statutar mai mari decât cele practicate pe piață. În plus, personalul statutar nu este abilitat să solicite un transfer automat către administrația publică și nici DPLP nu poate impune un astfel de transfer.

(74) Aceasta înseamnă că o reducere a personalului statutar se limitează, în esență, la plecări voluntare, puține la număr, și la plecările naturale.

(75) Lipsa de mobilitate internă: pe lângă incapacitatea DPLP de a reduce personalul statutar în domeniile în care cererea de servicii a scăzut, opțiunile de care dispune în vederea realocării personalului său statutar în cadrul organizației, având în vedere propriile nevoi, se supun unor constrângeri stricte.

(76) Elemente precum afilierea lingvistică, calificările, vechimea și clasificarea funcțională împiedică DPLP să realoce personalul care lucrează în domenii în care cerințele de personal sunt în scădere, de exemplu, din cauza regresului înregistrat de poșta tradițională, în favoarea sectoarelor cu deficit de personal, determinat, în special, de pensionări sau o cerere în creștere.

(77) Cu alte cuvinte, din cauza rigidităților „statutului”, DPLP este în mare măsură incapabilă să realoce personal statutar în funcție de nevoile sale sau să compenseze o neconcordanță între domeniile de activitate cu surplus de personal și cele cu personal insuficient. Paradoxal, pentru a răspunde nevoilor identificate în sectoarele cu personal insuficient, DPLP trebuie să angajeze personal temporar sau contractual, păstrând, totodată, personalul statutar excedentar în sectoarele cu surplus de personal.

(78) Lipsa accesului la șomaj temporar: în plus, DPLP nu își poate trimite personalul statutar în șomaj temporar („șomaj economic”), așa cum pot face operatorii din sectorul privat atunci când nu există activitate.

(79) Costuri salariale mai ridicate: atunci când Regia poștelor a devenit o întreprindere publică autonomă în 1992 și a fost redenumită DPLP, personalul statutar primea salarii și beneficii semnificativ mai mari decât personalul contractual din sectorul privat. Începând din anul 1992, creșterile salariale asociate automat vechimii și puterii importante de negociere a sindicatelor au contribuit la menținerea salariilor și beneficiilor la aceste niveluri relativ ridicate.

(80) În plus față de salariile și beneficiile mai mari decât cele primite de personalul contractual, agenții statutari beneficiază de 4-11 zile de concediu suplimentar plătit (30), ceea ce crește costurile suportate de DPLP. Aceste elemente caracteristice personalului statutar au îngreunat gestionarea de către DPLP a costului unitar al personalului statutar, semnificativ mai ridicat decât cel al agenților contractuali din sectorul privat.

(81) De la preluarea personalului statutar al Regiei poștelor în 1992, administratorii DPLP au recunoscut că acest personal, cu costurile salariale mai ridicate și rigiditățile operaționale, constituia un handicap structural din ce în ce mai dificil de suportat pe parcursul avansării liberalizării pieței serviciilor poștale. Prin urmare, DPLP a încetat să mai angajeze agenți statutari în 1998. Plecările naturale rezultate, în esență, din pensionări au condus la o scădere în termeni absoluți a personalului, care a ajuns să numere 23 538 de angajați în 2008.

(82) Întrucât reducerea personalului statutar depinde, în principal, de rata plecărilor naturale în contextul piramidei actuale de vârstă, evoluția acesteia a fost una lentă și, după toate probabilitățile, ar trebui să rămână astfel până în 2030, adică mult timp după liberalizarea completă a pieței serviciilor poștale, așa cum se arată în tabelul de mai jos. Tabelul 2 Evoluția personalului statutar al DPLP

(83) Autoritățile belgiene consideră, prin urmare, că personalul statutar al DPLP reprezintă un handicap serios în ceea ce privește planul operațional și costurile, comparativ cu operatorii privați și că statul a eliberat DPLP de o sarcină anormală pe care concurenții săi nu o suportă.

(84) În opinia lor, măsura nu constituie ajutor de stat, iar politica aplicată de Comisie în decizia de inițiere a procedurii, în conformitate cu cazurile anterioare privind sisteme de pensii [EDF (31), La Poste (Franța) (32), Royal Mail (33)], nu ar fi, prin urmare, necesară în cazul DPLP.

(85) Cu toate acestea, autoritățile belgiene susțin că eventuala aplicare a acestei metode în cazul DPLP ar conduce la concluzia că ponderea costurilor de securitate socială, ca procent din costurile salariale, suportată de DPLP, este echivalentă cu cea suportată de concurenții săi.

5.2. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA COMPENSAREA ANUALĂ A COSTURILOR DE SERVICIU PUBLIC

(86) Autoritățile belgiene au comunicat datele contabile (34) ale DPLP și au prezentat principiile de contabilitate a costurilor aplicate de DPLP.

(87) În primul rând, acestea susțin că plata anuală a compensației de serviciu public nu constituie ajutor, în măsura în care este în conformitate cu jurisprudența Altmark.

(88) În continuare, autoritățile belgiene susțin că, în cazul în care compensația de serviciu public constituie ajutor de stat, acesta este compatibil, având în vedere că nu reprezintă o supracompensare a costurilor nete suportate de DPLP în cadrul executării misiunilor sale de serviciu public. Calculele prezentate de autoritățile belgiene relevă, în opinia acestora, o subcompensare a costurilor suportate de DPLP.

(89) În cele din urmă, autoritățile belgiene precizează că anumite măsuri constituie ajutor existent. În acest sens, se face trimitere la secțiunea privind ajutoarele existente. (considerentul 224 și următoarele).

5.3. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA INJECȚIILE DE CAPITAL

5.3.1. Injecțiile de capital din 1997

(90) Într-o scrisoare adresată Comisiei la 12 august 2009, autoritățile belgiene afirmă că injecțiile de capital efectuate în 1997, în valoare totală de 62 de milioane EUR, trebuie considerate ca fiind compensația amânată pentru obligațiile de serviciu public.

5.3.2. Injecțiile de capital din 2003 și 2006

(91) Potrivit autorităților belgiene, majorările de capital realizate în 2003 și 2006 se bazau pe un plan strategic (35), al cărui obiectiv final era îmbunătățirea competitivității și rentabilității întreprinderii în contextul liberalizării progresive a pieței serviciilor poștale.

(92) Acest plan strategic urmărea două obiective principale: 1. îmbunătățirea productivității pentru a garanta competitivitatea și rentabilitatea într-un mediu de piață tot mai liberalizat; 2. evoluția DPLP spre o logică de piață, prin deschiderea capitalul acesteia investitorilor privați, și anume atingerea și menținerea nivelurilor de randament necesare pentru a atrage investitori privați și pentru a debloca potențialul întreprinderii în ceea ce privește rentabilitatea.

(93) Injecțiile de capital din 2003: potrivit autorităților belgiene, majorarea de capital din 2003 era menită să consolideze capitalul propriu al DPLP, având în vedere angajamentele financiare semnificative pe care aceasta le contractase, în special, pentru construirea a patru noi centre de sortare și modernizarea unui centru existent, optimizarea rutelor de livrare a corespondenței și automatizare.

(94) În plus, autoritățile belgiene au susținut că fondurile injectate acopereau și costurile de personal rezultate din scăderea numărului de salariați cauzată de pensionarea anticipată, reducerea timpului de lucru și creșterea salariilor noilor membrii ai personalului.

(95) Aceste măsuri au oferit asigurări rezonabile în ceea ce privește creșterea rentabilității în perioada 2003-2007 care ar fi fost satisfăcătoare și pentru așteptările unor investitori privați. Astfel, statul belgian, în calitate de acționar unic al DPLP în 2003, a fost ghidat de perspective de rentabilitate, într-o logică ce respectă pe deplin principiul investitorului privat în economia de piață, atunci când a decis să realizeze o investiție de capital.

(96) La 5 august 2009, autoritățile belgiene au adăugat că previziunile de rentabilitate indicau că injecția de capital s-a realizat în condiții conforme cu principiul investitorului în economia de piață, având în vedere că randamentul preconizat depășea randamentul de care ar fi avut nevoie un investitor privat. Aceste previziuni nu erau nerealiste, deoarece rentabilitatea efectivă înregistrată între 2003 și 2008 a fost net superioară rentabilității preconizate.

(97) Autoritățile belgiene au precizat că injecția de capital din 2003 și anularea, în anul 2005, a creanțelor statului în conturile DPLP nu erau în niciun fel legate. Această anulare, efectuată la o altă dată, constituia o operațiune contabilă normală, având în vedere că statul a indicat în mod clar că aceste creanțe nu urmau să fie achitate DPLP. Sumele finale anulate în cadrul consolidării bilanțului din 2005 nu corespundeau injecțiilor de capital din 2003 și pierderilor acumulate la sfârșitul anului 2002.

(98) Injecțiile de capital din 2006: autoritățile belgiene susțin că injecția respecta principiul investitorului privat în economia de piață, în măsura în care s-a realizat în condiții echivalente (pari passu) cu cele aplicate unui investitor privat, respectiv Post Invest Europe SA, care a investit 300 de milioane EUR. Noi acțiuni au fost subscrise de către stat și de către investitorul privat, ceea ce a permis noului investitor să obțină 50 % minus 1 acțiune, statul păstrând 50 % plus 1 acțiune (36).

(99) Pentru a stabili prețul noilor acțiuni emise, banca de investiții la care au apelat autoritățile belgiene a estimat că valoarea totală a DPLP era cuprinsă între […] și […] EUR. În cele din urmă, statul a reținut cifra de […] EUR pentru întreaga întreprindere anterior injecțiilor de capital. Autoritățile belgiene recunosc că rezultatele ulterioare ale DPLP au depășit ipotezele formulate la data estimării.

(100) Potrivit autorităților belgiene, punerea în aplicare a planului strategic ar fi permis transformarea DPLP în unul dintre cei mai eficienți operatori din Europa. DPLP ar fi înregistrat progrese substanțiale în ceea ce privește rentabilitatea, eficiența (37) și calitatea, menținând, totodată, la un nivel rezonabil prețurile facturate clienților.

5.4. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA SCUTIRILE FISCALE

(101) În declarația din 12 august 2009, autoritățile belgiene recunosc că DPLP nu era supusă unui regim de impozitare pe profit, ci unui regim de impozitare pe venit (și anume, impozitul pe veniturile persoanelor juridice), până la 27 decembrie 2005. Cu toate acestea, autoritățile belgiene susțin că, în perioada 2003-2005, DPLP nu a beneficiat de acest regim fiscal: de fapt, dacă ar fi fost supusă regimului de impozitare pe profit, și-ar fi putut reporta pierderile înregistrate în trecut și nu ar fi trebuit să achite impozitul pe profit în cursul acestei perioade.

(102) În continuare, acestea susțin că, în perioada 2003-2005, DPLP a trebuit să plătească impozite pe venit în valoare de 2 milioane EUR.

(103) Începând cu exercițiul fiscal 2006, DLPL a fot obligată la plata impozitului pe profit fără a fi în măsură să reporteze pierderile anterioare. Autoritățile belgiene evaluează creditul fiscal sacrificat la această dată la valoarea de 51,87 milioane EUR.

(104) Autoritățile belgiene concluzionează, prin urmare, că DPLP nu a obținut niciun avantaj net din scutirea de la plata impozitului pe profit înainte de anul 2006.

(105) Autoritățile belgiene precizează că DPLP a beneficiat de o scutire de la plata impozitului pe proprietate pentru veniturile realizate din bunurile imobiliare utilizate în scopul executării unui serviciu de interes public.

(106) Autoritățile belgiene au estimat beneficiul net primit de DPLP, care, în opinia lor, nu reprezintă decât o parte limitată a costurilor suplimentare pe care le suportă în legătură cu obligația ce îi revine de a menține o rețea poștală caracterizată printr-o densitate teritorială strict definită, obligație care nu face obiectul niciunei alte compensații.

(107) Autoritățile belgiene menționează faptul că DPLP beneficiază de anumite scutiri de taxe indirecte și locale și susțin că aceste scutiri au un impact net de minimis.

5.5. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA TRANSFERUL DE PROPRIETĂȚI IMOBILIARE

(108) În declarația din 12 august 2009, autoritățile belgiene au confirmat faptul că un anumit număr de proprietăți imobiliare au fost transferate către DPLP la data transformării acesteia în întreprindere publică autonomă. Aceste proprietăți imobiliare erau deja utilizate de DPLP din anul 1971 și erau necesare executării misiunii sale de serviciu poștal.

(109) Autoritățile belgiene afirmă că transferul acestor proprietăți imobiliare nu a conferit niciun avantaj DPLP, întrucât aceasta le utiliza deja în cadrul misiunii sale de serviciu public. Cu alte cuvinte, în opinia acestora, nu era vorba decât de o reorganizare a bunurilor publice.

5.6. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA GARANTAREA ÎMPRUMUTURILOR DE CĂTRE STAT

(110) În declarația din 12 august 2009, autoritățile belgiene susțin că DPLP nu beneficiază în mod automat de o garanție de stat pentru împrumuturile sale. Dacă DPLP ar solicita o astfel de garanție, ar trebui să primească aprobarea autorităților belgiene și să achite o primă anuală de 0,25 % către Trezoreria publică.

(111) În cursul perioadei vizate, DPLP nu a recurs decât o singură dată la o garanție publică.

(112) Autoritățile belgiene consideră că o primă de 0,25 % este adecvată, având în vedere situația financiară a DPLP și probabilitatea redusă a unei nerambursări din partea DPLP. Pe de altă parte, acestea estimează că ratele acordate de piață pentru un împrumut similar în absența unei garanții de stat ar fi fost cu până la 40 de puncte de bază mai mari.

5.7. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA OBSERVAȚIILE FORMULATE DE PĂRȚILE INTERESATE

(113) În declarația din 12 octombrie 2009, autoritățile belgiene afirmă că numai declarațiile formulate de BD și FVP/Prodipresse conțin elemente determinante. Aceste elemente fac, în special, referire la distribuția în avans a cotidienelor și periodicelor.

(114) Autoritățile belgiene susțin, contrar a ceea ce subliniază BD, că atribuirea prestației pentru servicii poștale nerezervate (cum ar fi distribuția presei) nu se încadrează în sfera de aplicare a regulamentului UE privind contractele de achiziții publice [Directiva 2004/18/CE a Parlamentului European și a Consiliului (38)].

(115) În plus, acestea susțin că distribuția de cotidiene și periodice, care constituie un serviciu de interes economic general, nu încalcă dispozițiile Uniunii privind liberalizarea pieței serviciilor poștale.

(116) Autoritățile belgiene precizează, de asemenea, că această atribuire nu este rezultatul unei decizii arbitrare. În opinia acestora, DPLP este singura întreprindere care poate îndeplini condițiile și obligațiile impuse de prestatorului de astfel de servicii.

(117) Autoritățile belgiene susțin, contrar afirmațiilor BD, că DPLP nu a beneficiat în perioada 2002-2008 de o supracompensare a costurilor asociate executării serviciului său de distribuție a cotidienelor și periodicelor.

(118) Acestea nu împărtășesc opinia FVP/Prodipresse potrivit căreia DPLP și-a supraestimat investițiile și costurile suplimentare asociate extinderii acoperirii naționale în avans, care ar fi crescut de la 82 % la 100 %. Întrucât cele 18 procente vizau, în special, regiuni îndepărtate, cheltuielile de personal ale DPLP au crescut în mod disproporționat, iar DPLP a trebuit să achiziționeze vehicule de transport pe distante lungi, caracterizate prin costuri de amortizare ridicate.

(119) În cele din urmă, autoritățile belgiene afirmă că costurile campaniei sale publicitare nu au fost luate în considerare la calcularea compensației primite de la stat pentru distribuția presei în avans.

(120) BD indică faptul că DPLP nu este, în mod evident, eficientă în materie de costuri. Autoritățile belgiene contestă acest argument, subliniind că nu ține pe deplin cont de costurile suplimentare ridicate asociate distribuției presei în avans și că trece cu vederea eforturile importante depuse de DPLP pentru a-și controla costurile și spori productivitatea.

(121) În opinia BD, costurile Deltamedia sunt mai mici decât costurile DPLP. Această situație se datorează, potrivit autorităților belgiene, următoarelor elemente: (a) Deltamedia nu propune o acoperire națională; (b) Deltamedia colaborează cu distribuitori independenți; (c) serviciul furnizat de Deltamedia este simplificat, având în vedere că nu colaborează decât cu un număr restrâns de editori asociați unui singur grup de presă; (d) editorii livrează cotidienele imediat la punctele de distribuție.

5.8. OBSERVAȚIILE AUTORITĂȚILOR BELGIENE CU PRIVIRE LA AJUTORUL EXISTENT

(122) În declarația din 21 decembrie 2010, autoritățile belgiene precizează că unele dintre măsurile vizate de investigare constituie ajutoare existente.

(123) În primul rând, autoritățile belgiene afirmă că scutirile fiscale de care beneficia DPLP sunt anterioare aderării Belgiei la Uniunea Europeană și, prin urmare, constituie ajutoare existente.

(124) În al doilea rând, autoritățile belgiene susțin că subvenția anuală acordată DPLP datează dinainte de 1999, respectiv, înainte de liberalizarea pieței serviciilor poștale și, prin urmare, constituie ajutor existent. În mod similar, injecțiile de capital realizate înainte de anul 1999 nu ar fi trebuit considerate ajutoare existente în cazul în care constituiau ajutoare de stat.

(125) În al treilea rând, autoritățile belgiene susțin, dat fiind termenul de prescripție de 10 ani, că toate măsurile adoptate anterior datei de 13 iulie 1999 (însemnând cu 10 ani înainte de inițierea procedurii oficiale în cazul de față) ar constitui ajutoare existente, având în vedere că anularea de către Tribunalul de Primă Instanță intervenită mai devreme ar fi determinat, de asemenea, anularea tuturor actelor de investigare anterioare ale Comisiei. Acestea susțin, în schimb, că, deoarece primul act de investigare al Comisiei datează din luna decembrie a anului 2002, investigația nu ar trebui să includă măsurile puse în aplicare înainte de luna decembrie 1992. Aceasta ar viza transferul de proprietăți imobiliare și acordarea primei subvenții anuale în 1992.

6. EVALUARE

6.1. OBSERVAȚII PRELIMINARE CU PRIVIRE LA SISTEMUL DE CONTABILITATE A COSTURILOR DPLP

(126) Articolul 14 din Directiva 97/67/CE, astfel cum a fost modificată prin Directiva 2008/6/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 2008 de modificare a Directivei 97/67/CE cu privire la realizarea integrală a pieței interne a serviciilor poștale ale Comunității (39) (a treia directivă poștală) impune operatorilor poștali să păstreze o contabilitate a costurilor care să realizeze o distincție clară între serviciile și produsele care fac parte din serviciul universal, pe de o parte, și serviciile și produsele care nu fac parte din serviciul universal, pe de altă parte. Contabilitatea acestora trebuie să vizeze în mod direct costurile directe pentru produse și în mod direct sau indirect costurile comune, în special, să atribuie în maniera adecvată costurile comune necesare asigurării atât a serviciilor universale, cât și a serviciilor neuniversale. Contabilitatea analitică a DPLP constă într-o metodă de contabilizare a costurilor în funcție de activități (Activity-based costing – ABC), care atribuie toate costurile de exploatare, până la nivelul rezultatului înainte de dobânzi și impozite (EBIT), pentru diferite produse, în conformitate cu metoda de alocare completă a costurilor (FDC). Contabilitatea analitică acoperă toate costurile de exploatare și entitățile organizaționale ale DPLP. În anul 2009, produsele comerciale reprezentau […] % din cifra de afaceri a DPLP, față de […] % cât reprezentau produsele asociate serviciului public.

(127) Metoda contabilității analitice are trei niveluri: resursele, activitățile și produsele. Aceasta are ca scop determinarea ponderii fiecărui produs în costuri.

(128) Costurile sunt împărțite în 398 de tipuri diferite și 3 954 de centre de responsabilitate. În scopuri contabile, acestea sunt grupate în 34 de rezerve de resurse și 108 grupuri de coduri. Există 986 de activități diferite.

(129) Costurile resurselor sunt atribuite activităților în funcție de natura acestora: „resursele directe” sunt direct asociate unei activități specifice, în timp ce „resursele indirecte” contribuie la mai multe activități și trebuie atribuite prin intermediul unor chei de repartizare care reflectă gradul de utilizare a resursei în cauză de către fiecare activitate. În final, contribuția totală la activitate include costurile generale care nu pot fi imputate unor activități specifice; aceste costuri sunt, astfel, imputate în mod egal tuturor produselor pe baza costului plus.

(130) Cele 986 de activități diferite formează elementele constitutive ale lanțului valoric al fiecărui produs. O parte dintre costurile asociate unei activități date sunt atribuite unor produse în funcție de utilizarea activității în cauză în fiecare produs. Costurile activităților neoperaționale sunt inițial atribuite activităților de exploatare care contribuie în mod direct la produse.

(131) În ultima etapă a procesului, costurile activităților sunt în cele din urmă imputate fiecărui produs conform unei chei de repartizare bazate, în general, pe volum. Cu alte cuvinte, toate produsele care utilizează o activitate sunt contabilizate cu o parte din costurile acestei activități în mod proporțional cu volumul lor de utilizare a acesteia.

(132) Comisia consideră că metoda de contabilitate analitică aplicată în prezent de DPLP este satisfăcătoare, având în vedere că atribuie în mod corespunzător toate costurile cu un nivel suficient de adecvare. Cu toate acestea, Comisia constată că DPLP a dezvoltat această metodă treptat; astfel, se poate presupune că datele contabile de la începutul perioadei acoperite de investigație nu sunt la fel de detaliate ca datele sistemului contabil actual, deși sunt, în general, fiabile.

(133) În luna martie a anului 2011, autoritățile belgiene au prezentat Comisiei o modificare retroactivă a metodei de contabilitate analitică a DPLP, în vederea unei repartizări diferite a anumitor costuri între activitățile comerciale și activitățile de serviciu public. Modificarea prevăzută de autoritățile belgiene viza ultima etapă a alocării costurilor, când produsele sunt contabilizate cu costuri proporționale cu volumul lor de utilizare a fiecărei activități.

(134) Modificarea schimbă metoda aplicată până în prezent de DPLP cu privire la alocarea costurilor de exploatare în funcție de produse. Ca urmare a unei astfel de modificări, anumite costuri asociate produselor comerciale ar trece în sfera serviciilor publice, ceea ce ar extinde baza costurilor de servicii publice. Serviciile publice ar reprezenta, astfel, în medie […] EUR pe an din costurile atribuite în prezent produselor comerciale. Celelalte componente ale metodei de contabilitate analitică ar rămâne neschimbate.

(135) Autoritățile belgiene precizează că costurile anumitor activități sunt, prin natura lor, stabilite la un anumit nivel, determinat de nevoile de serviciu public. Cu alte cuvinte, costurile acestor activități utilizate în scopul serviciilor publice ar rămâne neschimbate, chiar dacă niciun produs comercial nu ar utiliza aceste activități. În măsura în care un produs comercial nu a cauzat activitatea în cauză, produsul nu ar trebui să suporte costul de exploatare asociat acestei activități, chiar dacă o utilizează.

(136) Deși autoritățile belgiene afirmă că metoda revizuită este compatibilă cu Directiva 97/67/CE, hotărârea Chronopost (40) și Cadrul comunitar pentru ajutoarele de stat sub forma compensațiilor pentru obligația de serviciu public (41) (denumit în continuare „cadrul privind SIEG”), întrucât atribuie produselor costurile direct imputabile acestora, precum și o parte din costurile comune, și reflectă mai bine costurile reale asociate obligațiilor de serviciu public, Comisia consideră că această nouă argumentare nu poate fi reținută din motive formale, economice și juridice.

(137) Din punct de vedere formal, metoda propusă nu este utilizată în practică în contabilitatea internă a DPLP, ci constă, în plus, într-o modificare ex post a unor date anterioare. Metoda revizuită nu a primit aprobarea autorității de reglementare ca bază de tarifare și nu mai este utilizată de stat pentru calcularea compensației pentru SIEG. Metoda revizuită pare a fi, prin urmare, o prezentare teoretică elaborată în scopul prezentei proceduri privind ajutoarele de stat. Din punct de vedere economic, nu se poate presupune, în ceea ce privește stabilirea prețului transferului operat la nivel intern, că produselor comerciale nu ar trebui să li se impute o parte din costurile resurselor pe care le utilizează (conform acestei metode, de exemplu, produsele comerciale nu ar contribui la costurile asociate curselor de distribuție ale factorilor, chiar dacă aceștia din urmă distribuie și produse comerciale). În cele din urmă, din punct de vedere juridic, o astfel de modificare nu pare să fie conformă cu articolul 14 alineatul (3) litera (b) punctul (iv) din Directiva 97/67/CE, hotărârea Chronopost (42) și cadrul privind SIEG din 2005 (43), care impun ca costurile comune să fie atribuite în mod corespunzător activităților comerciale.

(138) În consecință, Comisia nu își va întemeia evaluarea pe conturile modificate, ci pe datele de contabilitate analitică validate, în conformitate cu Directiva 97/67/CE, de Institutul de Servicii Poștale și de Telecomunicații din Belgia [IBPT, autoritatea de reglementare din sectorul poștal belgian (44)], care au fost comunicate anterior și care se bazează pe metoda de contabilitate analitică aplicată oficial de DPLP.

6.2. EVALUAREA SPRIJINULUI PENTRU PLATA PENSIILOR

6.2.1. Existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE

(139) În conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din TFUE, „cu excepția derogărilor prevăzute de tratate, sunt incompatibile cu piața internă ajutoarele acordate de state sau prin intermediul resurselor de stat, sub orice formă, care denaturează sau amenință să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi sau a producerii anumitor bunuri, în măsura în care acestea afectează schimburile comerciale dintre statele membre”.

(140) Pentru ca o măsură să constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, trebuie să fie îndeplinite următoarele patru condiții cumulative. Măsura trebuie (i) să confere un avantaj beneficiarului; (ii) să denatureze sau să amenințe să denatureze concurența prin favorizarea anumitor întreprinderi; (iii) să constituie o intervenție a statului sau prin intermediul resurselor de stat; (iv) să fie susceptibilă să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

6.2.1.1. Avantajul și selectivitatea

(141) Bazându-se pe abordarea adoptată în hotărârea Combus (45), autoritățile belgiene afirmă că angajamentele privind pensiile constituie un cost normal pe care concurenții nu erau nevoiți să îl suporte și, prin urmare, că sprijinul acordat de stat pentru aceste costuri nu constituie ajutor de stat.

(142) Acestea susțin, în esență, că, din cauza lipsei de flexibilitate care caracterizează statutul personalului statutar, era imposibil pentru DPLP să reducă ponderea reprezentată de această categorie de personal, deși este mult mai costisitoare decât un efectiv ipotetic de salariați care beneficiază de contracte mai puțin favorabile.

(143) Mai întâi, trebuie menționat, în general, că hotărârea Combus nu a fost confirmată de Curte. Dimpotrivă, jurisprudența Curții contrazice ipoteza potrivit căreia compensarea unui handicap structural ar exclude orice calificare drept ajutor. Astfel, rezultă din jurisprudența constantă a Curții că existența unui ajutor trebuie evaluată având în vedere efectele, și nu cauzele sau obiectivele intervenției statului (46). De asemenea, Curtea a considerat că noțiunea de ajutor acoperă avantajele acordate de autoritățile publice care, sub diverse forme, ușurează sarcinile care afectează în mod normal bugetul unei întreprinderi (47).

(144) În plus, Curtea a precizat că costurile asociate remunerării salariaților grevează, prin natura lor, bugetul întreprinderilor, indiferent dacă se cunoaște că aceste costuri decurg sau nu din obligațiile legale sau din contractele colective (48). În acest sens, Curtea a stabilit că prin faptul că măsurile de stat vizează compensarea costurilor suplimentare, acestea nu evită calificarea drept ajutoare de stat (49).

(145) În plus, se poate observa diferența dintre contextul concurențial în care se încadra Combus și contextul concurențial al DPLP. Combus trebuia să își desfășoare activitatea de transport pe bază comercială și să opereze pe piață în condiții de concurență comparabile cu cele ale societăților private de transport cu autobuzul. În urma unei proceduri de cerere de oferte, societățile de transport în comun își cedează activitatea de transport cu autobuzul unor societăți private și publice. În conformitate cu normele privind achizițiile publice, contractele sunt atribuite „celei mai avantajoase oferte din punct de vedere economic”, indiferent de natura publică sau privată a ofertantului. Pe toată durata perioadei de evaluare, DPLP s-a bucurat de un amplu monopol în care presiunile economice erau exercitate într-un mod total diferit. Mai mult decât atât, spre deosebire de cazul Combus, Belgia nu a adoptat, în cazul de față, nicio dispoziție legislativă care să vizeze eliminarea sau adaptarea regimului special de muncă aplicabil funcționarilor angajați ai DPLP sau a modului în care își dobândesc drepturile de pensie.

(146) Prin urmare, Comisia consideră că diferențele de fapt între cauza Combus și cazul de față justifică o concluzie diferită.

(147) Pentru a evalua dacă măsurile în cauză includ elemente de ajutor de stat, trebuie să se stabilească dacă aceste măsuri conferă un avantaj economic DPLP, în măsura în care îi permit să evite să suporte costuri care, în mod normal, ar fi trebuit suportate din resursele financiare proprii ale DPLP și, astfel, au împiedicat forțele prezente pe piață să producă un efect normal. Un ajutor constă în reducerea sarcinilor care, în mod normal, ar afecta bugetul întreprinderilor, ținând seama de natura sau economia sistemului de sarcini în cauză. În schimb, ar putea fi posibilă definirea unei noțiuni de „sarcină specială”, care ar însemna o sarcină suplimentară în raport cu aceste sarcini normale. Retragerea unei astfel de sarcini speciale printr-o dispoziție legislativă nu ar acorda un avantaj beneficiarului și, în consecință, nu ar constitui ajutor de stat.

(148) Având în vedere jurisprudența Curții în materie de analiză a selectivității, care implică o comparație cu un cadru de referință pentru stabilirea conformității sau neconformității cu „natura și economia sistemului” a unui tratament diferențiat acordat anumitor întreprinderi și producției anumitor bunuri, într-o situație normală de piață în termeni structurali, calificarea ca sarcină „normală” sau „specială” implică definirea unui cadru de referință sau de comparare, cu obiectivul de a identifica întreprinderi care s-ar afla într-o situație juridică și de fapt comparabilă în ceea ce privește obiectivul urmărit de măsurile în cauză.

(149) Cu toate acestea, nu pare posibil să se stabilească un cadru de comparare exterior care să permită definirea unei contribuții „normale” suportate de întreprinderile aflate într-o situație juridică și de fapt comparabilă cu cea a DPLP având în vedere obiectivul urmărit de măsura în cauză. În special, concurenții DPLP sunt întreprinderi de drept privat care își desfășoară activitățile pe piețe concurențiale, în timp ce DPLP a beneficiat de un monopol legal în perioada vizată de evaluare, înainte de liberalizarea completă intervenită în 2011.

(150) Pentru a determina existența unui avantaj în conformitate cu articolul 107 alineatul (1) din tratat, Comisia trebuie, în consecință, să examineze situația DPLP și să compare contribuțiile la sistemul de securitate socială înainte și după acordarea sprijinului pentru plata pensiilor.

(151) După adoptarea Legii din 6 iulie 1971 până la reforma pensiilor din 1997, DPLP a suportat toate costurile de pensionare și de securitate socială pentru funcționarii săi. În aceste condiții, Comisia consideră că aceste costuri fac parte din cheltuielile normale pe care DPLP trebuia să le suporte din resurse proprii, având în vedere poziția sa juridică și de fapt pe piața serviciilor poștale din Belgia.

(152) Deoarece sprijinul pentru plata pensiilor acordat începând cu anul 1997, care face obiectul investigației, a permis DPLP să nu suporte costuri pe care, în mod normal, ar fi trebuit să le achite din resurse proprii, măsurile în cauză conferă operatorului un avantaj în sensul articolului 107 alineatul (1) din tratat.

(153) Avantajul în cauză este selectiv, deoarece vizează doar DPLP.

6.2.1.2. Resursele de stat

(154) Sprijinul pentru plata pensiilor a fost finanțat de stat, care a preluat competențele DPLP în materie de pensii.

(155) Având în vedere că statul plătește direct pensiile către membrii pensionați ai personalului DPLP din bugetul propriu, este evident faptul că s-a recurs la resurse de stat.

6.2.1.3. Denaturarea concurenței și afectarea schimburilor comerciale dintre statele membre

(156) Măsurile prezentate mai sus sunt susceptibile să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre, având în vedere că DPLP este prezentă pe piețe deschise concurenței, cum ar fi serviciile de livrare de colete, caracterizate prin importante schimburi transfrontaliere. Pe piața coletelor, DPLP se confruntă cu concurența întreprinderilor care desfășoară activități în alte state membre, cum ar fi UPS, FedEx sau TNT Express. De asemenea, DPLP desfășoară activități pe piața de distribuție a presei, unde funcționează sau pot funcționa întreprinderi din alte state membre. Distribuția coletelor nu a fost niciodată rezervată integral DPLP, existând deja alte întreprinderi care propuneau anumite servicii de distribuție de colete (50) sau alte servicii poștale specifice la începutul anilor 1990 (51). În plus, DPLP este prezentă pe piața sectoarelor financiare (conturi curente poștale, conturi de economii și servicii de plată), unde se confruntă cu concurența exercitată de operatori care propun produse financiare, cum ar fi băncile și operatorii financiari. Conturile poștale curente și de economii, utilizate atât pentru plăți, cât și pentru depozite, concurează cu conturile bancare curente și de economii. Sectorul bancar era deja deschis concurenței înainte de 1992 și se caracteriza prin schimburi extinse între statele membre. Bănci din diferite state membre s-au stabilit în Belgia înainte de 1992: la acel moment, de fapt, pe teritoriul Belgiei existau peste 70 de instituții financiare străine (52).

(157) Având în vedere considerentele anterioare, este clar că orice măsură de stat care conferă DPLP un avantaj economic este susceptibilă să afecteze schimburile comerciale dintre statele membre.

(158) Având în vedere motivele expuse în considerentele 141-157, Comisia consideră că sprijinul pentru plata pensiilor constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

6.2.2. Evaluarea compatibilității cu piața internă, în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c), a sprijinului pentru plata pensiilor

(159) În cadrul reformei sistemului de pensii din 1997, rambursarea de către DPLP către stat a costului net anual al pensiilor a cedat locul unei contribuții degrevante care aliniază costurile de pensii suportate de DPLP la cele ale concurenților acesteia. În lipsa acestei reforme, nivelul costurilor de pensii ar fi continuat să crească substanțial în anii următori, în special din cauza deteriorării raportului între funcționarii activi (contribuabili) și funcționarii nonactivi (beneficiari), ca urmare a deciziei DPLP de a nu mai angaja funcționari.

(160) Având în vedere că derogările prevăzute la articolul 107 alineatul (2) și alineatul (3) literele (a) și (b) din TFUE nu se aplică în mod clar și că Belgia nu a invocat articolul 106 alineatul (2) din TFUE în sprijinul compatibilității preluării pensiilor în favoarea DPLP, Comisia va examina dacă această preluare poate fi declarată compatibilă în temeiul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, care prevede că ajutoarele destinate facilitării dezvoltării anumitor activități sau a anumitor zone economice pot fi considerate compatibile cu piața internă, atunci când acestea nu afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun.

(161) Comisia va determina mai întâi în ce măsură preluarea tuturor costurilor asociate pensiilor îndeplinește un obiectiv de interes comun și este necesară în acest sens, înainte de a examina proporționalitatea acestei măsuri și de a pune în balanță efectele pozitive și negative ale ajutorului.

6.2.2.1. Liberalizarea sectorului poștal constituie un obiectiv de interes comun

(162) Dreptul Uniunii a încurajat o liberalizare din ce în ce mai mare a sectorului poștal începând din anul 1992, odată cu adoptarea cărții verzi, care a condus, ulterior, la adoptarea a trei directive, și anume: (i) Directiva 97/67/CE; (ii) Directiva 2002/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 10 iunie 2002 de modificare a Directivei 97/67/CE privind continuarea deschiderii spre concurență a serviciilor poștale ale Comunității (53); și (iii) Directiva 2008/6/CE. Este, de asemenea, recunoscut faptul că liberalizarea piețelor poștale la nivelul UE are un rol important în strategia de la Lisabona în favoarea creșterii economice și ocupării forței de muncă.

(163) Prin urmare, este important nu doar să se asigure prestarea serviciilor poștale de bază, astfel cum se impune prin noțiunea de obligație de serviciu universal, ci și să se stabilească o serie de condiții de concurență omogene pentru operatorul istoric, concurenții deja prezenți și cei recent intrați pe piață.

(164) În decizia privind La Poste din Franța, Comisia a recunoscut deja că stabilirea unor condiții echitabile în materie de contribuții sociale pentru operatorul istoric și concurenții acestuia a reprezentat o condiție-cheie pentru o concurență echitabilă în sectorul poștal. Comisia a considerat că sprijinul privind obligațiile de finanțare a pensiilor funcționarilor impuse Poștei franceze era compatibil cu piața internă, subvențiile publice garantând cote de contribuții sociale egale pentru La Poste din Franța și concurenții acesteia. Comisia intenționează să urmeze în cazul de față aceeași logică precum cea aplicată în capitolul 6.3 din prezenta decizie, care trebuie considerată ca fiind aplicabilă în cazul de față, în măsura în care este relevantă.

6.2.2.2. Necesitatea sprijinului pentru plata pensiilor

(165) Comisia consideră că transformarea DPLP din 1992 era necesară pentru favorizarea concurenței pe piața serviciilor poștale: această măsură a creat, în realitate, condiții de egalitate pentru DPLP și concurenții săi în ceea ce privește forma juridică (și, astfel, a eliminat garanția nelimitată de care beneficia DPLP până la acel moment în calitate de entitate publică).

(166) Cu toate acestea, nici statul belgian, nici Regia poștelor nu acumulaseră rezerve corespunzătoare angajamentelor asumate privind pensiile. La data constituirii în anul 1992, DPLP și-a asumat în continuare obligațiile în materie de pensii, însă niciun element de activ corespunzător nu a fost inclus în contabilitatea DPLP în scopul acoperirii acestora.

(167) Plata pensiilor ar fi constituit, așadar, treptat o sarcină mult prea mare pentru DPLP, mulți dintre funcționari apropiindu-se de vârsta pensionării. Chiar dacă ar fi fost adoptate măsuri (creșterea productivității, reducerea treptată a personalului în urma plecărilor naturale, indexarea salariilor) în vederea îmbunătățirii acestei situații, acest lucru nu ar fi fost suficient pentru a obține un echilibru durabil în ceea ce privește finanțele DPLP (a se vedea tabelul 3 de mai jos).

(168) Unul dintre motive este, în special, faptul că transformarea într-o întreprindere de drept privat implica, de asemenea, pentru DPLP, încetarea angajării de funcționari și recrutarea exclusiv de agenți contractuali (care se supun prevederilor contractului individual de muncă și prevederilor generale ale dreptului muncii). În consecință, DPLP ar fi trebuit să finanțeze, ulterior anului 1997, din venituri proprii, atât cheltuielile cu pensiile funcționarilor pensionați, cât și cotizațiile sociale privind asigurarea pentru pensii a agenților săi contractuali activi.

(169) Tendința negativă a fluxurilor de numerar ale DPLP ar urma să se agraveze în timp, deoarece plățile unor pensii mai mari urmau să depășească veniturile generate de activitățile sale (a se vedea tabelul 3). Tabelul 3 Simulări ale fluxurilor de numerar ale DPLP realizate de autoritățile belgiene în anul 1996

(170) Este incontestabil faptul că DPLP s-ar fi confruntat cu costuri mult mai mari în cazul în care ar fi trebuit să finanțeze din resurse proprii pensiile tuturor funcționarilor săi pensionați după anul 1997. Este evident că, în absența ajutorului, trecerea de la statutul juridic de administrație publică la cel de întreprindere privată ar fi fost compromisă.

(171) În plus, o refinanțare completă a costurilor asociate pensiilor printr-o creștere a veniturilor realizate din poșta reglementată ar fi condus la tarife de expediere foarte ridicate și la o diminuare posibil foarte importantă a numărului de scrisori expediate, astfel încât oferta de servicii poștale universale ar fi fost compromisă.

(172) În plus, în opinia Comisiei, măsurile în cauză sunt adaptate obiectivului de interes comunitar pe care îl vizează. Niciun alt instrument nu ar fi putut aborda problema într-o manieră mai eficientă. În sectoarele în care există un SIEG, cu siguranță ar fi putut fi acordate compensații de serviciu public, însă această abordare nu ar fi durabilă pe termen lung din cauza naturii structurale specific a problemei.

(173) Având în vedere obiectivele de liberalizare a piețelor de servicii poștale, care constau, în principal, în asigurarea unei oferte de servicii poștale universale de bună calitate la prețuri accesibile, și având în vedere obiectivul de promovare a unei concurențe loiale, sprijinul pentru plata pensiilor a reprezentat o măsură necesară.

6.2.2.3. Proporționalitatea sprijinului pentru plata pensiilor

(174) Decizia privind La Poste din Franța, prezintă evaluarea Comisiei privind proporționalitatea măsurilor de ajutor asociate sprijinului pentru costurile generate de pensii suportate de operatorii istorici din sectorul serviciilor poștale, care continuă să angajeze funcționari în condiții convenite în perioada în care aceștia se aflau în situație de monopol. Proporționalitatea trebuie evaluată în raport cu stabilirea unor condiții echitabile pe piețele deschise concurenței (corespondență, colete și servicii financiare, de exemplu). Operatorul istoric trebuie să achite contribuții de securitate socială identice cu cele ale concurenților săi.

(175) Având în vedere că personalul contractual al DPLP se află, din punct de vedere juridic, în aceeași situație cu angajații unei întreprinderi private oarecare, spre deosebire de personalul statutar, care se bucură de un statut similar celui al funcționarilor, compararea contribuțiilor sociale plătite de DPLP pentru fiecare categorie de angajați permite verificarea măsurii în care aceasta respectă, din moment ce este degrevată de sarcina finanțării pensiilor, condiția privind plata unor contribuții sociale identice celor ale concurenților săi.

(176) Tabelul recapitulativ de mai jos prezintă în detaliu costurile de securitate socială achitate de către DPLP pentru personalul său statutar și contractual: Costuri de securitate socială suportate și achitate de către DPLP Personal statutar Personal contractual Contribuția DPLP la sistemul de securitate socială, din care 8,86 % pentru pensii […] % […] % Costuri suportate direct de DPLP […] % […] % Sănătate și handicap […] % […] % Alocații familiale […] % — Contribuția la plata compensațiilor (54) […] % Reducerea structurală (55) […] % CONTRIBUȚIA ANGAJATORULUI la total […] % […] % CONTRIBUȚIILE ANGAJAȚILOR […] % […] % Contribuția angajatului la sistemului general de securitate socială […] % […] %

(177) Astfel cum se arată în tabelul de mai sus, nivelul contribuției DPLP la sistemul belgian de securitate socială (procent nominal din costurile salariale) este net inferior celui al contribuției operatorilor privați ([…] % față de […] %).

(178) Cu toate acestea, dacă se iau în considerare costurile suportate direct de angajator, pentru compararea ratelor efective ale contribuțiilor sociale, ambele procente sunt aproape identice, ba chiar ușor mai mari pentru personalul statutar al DPLP ([…] %, față de […] %).

(179) De asemenea, se constată că, în ambele cazuri, contribuțiile plătite de angajați sunt, în esență, identice ([…] % față de […] %).

(180) Rata nominală mai mică a contribuției de securitate socială plătită de DPLP pentru personalul său statutar se datorează scutirii de la plata anumitor contribuții de securitate socială, care nu sunt aplicabile angajaților care beneficiază de statutul de funcționari (boli profesionale, șomaj, accidente de muncă, de exemplu). Cu toate acestea, DPLP suportă direct costurile asociate contribuțiilor care beneficiază de scutire datorită statutului specific al personalului său statutar. Această abordare determină costuri directe ridicate pentru DPLP.

(181) În ceea ce privește contribuția proprie a angajaților, care ar trebui, de asemenea, luată în considerare, deoarece angajații trebuie să plătească această contribuție din salariul plătit de angajator (contribuție ce reprezintă, de asemenea, un cost pentru acesta din urmă), aceasta este ușor mai mare pentru personalul statutar decât pentru personalul contractual.

(182) Autoritățile belgiene și DPLP au comunicat informații care dovedesc faptul că, în timp, contribuțiile directe au rămas relativ stabile.

(183) Deși costurile directe suportate de DPLP ([…] %) nu sunt echivalente în sens strict cu contribuțiile sociale, trebuie să se țină seama de faptul că aceste costuri nu sunt costuri voluntare, ci decurg direct din statutul special al angajaților statutari și, deci, au fost impuse DPLP. Prin urmare, pare logică asimilarea acestora cu alte costuri obligatorii de securitate socială în ceea ce privește originea și finalitatea.

(184) Prin urmare, aceste costuri directe ar trebui luate în considerare la calcularea contribuțiilor sociale efective ale DPLP. Rata totală a contribuțiilor sociale rezultată ar fi ușor mai mare pentru personalul statutar al DPLP ([…] %) decât pentru personalul întreprinderilor din sectorul privat ([…] %).

6.2.2.4. Criteriu de echilibrare a sprijinului pentru plata pensiilor

(185) Reforma sistemului de pensii al DPLP a marcat o etapă esențială în adaptarea întreprinderii la liberalizarea progresivă și pentru liberalizarea completă a pieței serviciilor poștale belgiene, care joacă un rol important în cadrul strategiei de la Lisabona pentru creștere economică și ocuparea forței de muncă.

(186) În decizia privind La Poste, Comisia a precizat că liberalizarea sectorului poștal ar putea fi mai dificilă în cazul în care proiectele de reformă a pensiilor (comparabilă cu cea aplicată în Belgia) nu ar fi aprobate.

(187) De asemenea, Comisia consideră că măsurile în cauză, chiar dacă nu se referă la un regim special în ceea ce privește prestațiile plătite pensionarilor, pot spori durabilitatea unui mecanism de finanțare depășit de evoluțiile istorice. Comisia consideră că aceste măsuri se încadrează, prin urmare, în cadrul mai general al reformei sistemelor de pensii din statele membre, reformă dorită atât de Consiliu, cât și de Comisie.

(188) Efectele negative ale măsurii par a fi limitate, dat fiind că, ținând seama de trecutul DPLP și al activităților sale, este clar că o mare parte din angajamentele sale în materie de pensii se raportează la activitățile din sectorul rezervat, în care denaturarea concurenței este limitată prin natura sa.

(189) Măsura în cauză ar putea permite, teoretic, DPLP să își păstreze o poziție dominantă. Cu toate acestea, Comisia consideră acest risc ca fiind scăzut, deoarece măsurile se limitează la alinierea contribuțiilor plătite de DPLP la cele ale concurenților săi.

(190) Din cele de mai sus rezultă că efectele negative ale ajutorului acordat DPLP sunt limitate în comparație cu efectele pozitive ale măsurii.

(191) Având în vedere că măsurile se limitează la ceea ce este strict necesar pentru stabilirea unor condiții echitabile în ceea ce privește contribuțiile sociale și pun capăt unei denaturări a concurenței ce constituie un handicap pentru DPLP, acestea nu afectează condițiile schimburilor comerciale într-o măsură contrară interesului comun.

(192) Prin urmare, Comisia consideră că măsura de sprijin pentru plata pensiilor adoptată în anul 1997 poate fi considerată drept ajutor compatibil cu piața internă în sensul articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, având în vedere că DPLP nu este mai bine plasată decât alți operatori în ceea ce privește costurile de securitate socială ale personalului său statutar.

6.3. EVALUAREA COMPENSAȚIEI PENTRU OBLIGAȚIA DE SERVICIU PUBLIC ȘI A ALTOR MĂSURI

6.3.1. Existența unui ajutor în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE

6.3.1.1. Avantajul și selectivitatea

(193) În ceea ce privește compensarea costurilor aferente obligației de serviciu public, hotărârea Altmark (56) definește criteriile pe care trebuie să le îndeplinească o intervenție a statului pentru a putea fi considerată compensație pentru o obligație de serviciu public și pentru nu fi calificată drept ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

(194) În cazul de față, aceste criterii, în special al patrulea criteriu, nu sunt îndeplinite: alegerea DPLP nu a avut loc în cadrul unei proceduri de achiziții publice. În plus, autoritățile belgiene nu au demonstrat că nivelul compensației a fost stabilit pe baza unei analize a costurilor pe care o întreprindere medie, bine gestionată și dotată cu mijloace adecvate, le-ar fi suportat pentru executarea obligațiilor de serviciu public care îi sunt solicitate, iar Comisia nu dispune de nicio indicație sau informație care să conducă la concluzia că al patrulea criteriu ar fi îndeplinit.

(195) Deoarece compensațiile anuale au adus beneficii unei singure întreprinderi și au pus la dispoziția acestei întreprinderi resurse suplimentare, măsura a conferit un avantaj selectiv DPLP.

(196) Injecția de capital din 1997: autoritățile belgiene au recunoscut că injecția de capital realizată în 1997, totalizând 62 de milioane EUR, reprezintă în realitate transferul amânat al unei compensații pentru SIEG, datorată pentru anul 1996. Această injecție nu trebuie, prin urmare, să fie evaluată pe același fundament precum compensațiile anuale. Având în vedere că diferitele condiții definite în hotărârea Altmark nu sunt îndeplinite, măsura a conferit un avantaj selectiv DPLP.

(197) Injecția de capital din 2003: autoritățile belgiene au declarat că injecția de capital realizată în 2003 (297,5 milioane EUR) a respectat principiul investitorului în economia de piață și nu a constituit, prin urmare, un ajutor de stat. Potrivit autorităților belgiene, acest aport a avut ca obiectiv consolidarea fondurilor proprii ale DPLP în vederea construcției și modernizării centrelor de triere, optimizării curselor de distribuție a corespondenței și automatizării. Injecția de fonduri a vizat, de asemenea, acoperirea cheltuielilor de personal care au rezultat în urma diminuării numărului de angajați în contextul unui sistem de pensionare anticipată, reducerea programului de lucru și creșterea salariilor oferite noilor membri ai personalului.

(198) Pentru a demonstra că această injecție de capital a fost conformă cu principiul investitorului în economia de piață, autoritățile belgiene au realizat proiecții de rentabilitate în cadrul planului lor strategic, care au avut ca rezultat un nivel de rentabilitate superior costurilor de capital pe care le-ar fi suportat un investitor privat.

(199) Proiecțiile și calculul profiturilor realizate de autoritățile belgiene au un caracter prospectiv, sunt deosebit de detaliate și sunt conforme cu metoda pe care ar utiliza-o un investitor privat: 1. rentabilitatea a fost calculată cu ajutorul metodei fluxurilor de numerar viitoare actualizate, care ia în considerare creșterea viitoare a întreprinderii și capacitatea investițiilor de a genera profit și lichidități pentru acționarii acesteia; 2. au fost avute în vedere trei scenarii diferite: un scenariu optimist, un scenariu pesimist și scenariul cel mai probabil, care a fost în cele din urmă reținut în urma evaluării sensibilității proiecțiilor; 3. proiecțiile au indicat o majorare a marjei de profit până la […] % în 2007 (a se vedea tabelul 4) și o rată a rentabilității financiare interne estimată la […] % pe perioada 2003-2012 (a se vedea tabelul 5), fie o rată superioară celei de […] % indicată de un expert independent (Banca Degroof) ca fiind o marjă de profit pe care investitorii privați din sectorul poștal ar considera-o adecvată. Tabelul 4 Proiecții ex ante ale profiturilor pe perioada 2003-2007, realizate de autoritățile belgiene […] Sursa: autoritățile belgiene. Tabelul 5 Calculul ratei interne de rentabilitate ex ante, efectuat de autoritățile belgiene pentru scenariul cel mai probabil […] Sursa: autoritățile belgiene.

(200) Se poate remarca, de asemenea, că rigurozitatea proiecțiilor a fost validată la nivel global de rezultatele financiare obținute în cursul anilor următori (a se vedea tabelul 6). Datorită acestei creșteri a rentabilității, DPLP a început să distribuie dividende începând din 2007. Tabelul 6 Profituri ex post în perioada 2003-2007 […] Sursa: autoritățile belgiene.

(201) Rezultatele înregistrate pe o perioadă de zece ani sunt, de asemenea, conforme cu previziunile din 2003, având în vedere că rata internă de rentabilitate ex post ar trebui să fie de […] %, ceea ce înseamnă un nivel superior celui de […] % preconizat în 2003.

(202) Deși rentabilitatea investiției realizate de statul belgian pare suficientă pentru a confirma respectarea de către investiția menționată a principiului investitorului privat în economia de piață, trebuie remarcat că veniturile estimate, care au servit la fundamentarea evaluării acestei rentabilități, includ ajutor de stat, în special compensațiile anuale plătite către DPLP.

(203) Totuși, aceste măsuri de ajutor de stat au obiective complet diferite și nu au nicio legătură de ordin cronologic cu injecția de capital realizată în 2003.

(204) Printre altele, incertitudinea care putea apărea, pentru un investitor privat, în urma ajutorului nenotificat în favoarea DPLP a fost atenuată de autorizarea oficială a injecției de capital, acordată de Comisie în decizia sa din 2003. În momentul realizării investiției, orice investitor privat, în contextul unor bune perspective privind rentabilitatea, și-ar fi asumat probabil riscul de a realiza această investiție în urma adoptării deciziei favorabile a Comisiei, chiar dacă decizia respectivă nu avea încă un caracter definitiv. Un investitor privat nu ar fi așteptat mai mulți ani pentru luarea acestei decizii, adică până la data hotărârii Curții și a Tribunalului. Prin urmare, anularea ulterioară a acestei decizii constituie un eveniment care nu era previzibil la momentul realizării investiții, ci unul care ar fi părut puțin probabil, având în vedere că deciziile Comisiei sunt considerate legale în măsura în care nu sunt anulate.

(205) Prin urmare, în opinia Comisiei, se poate considera că injecția de capital efectuată în 2003 respectă principiul investitorului privat în economia de piață și că nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE.

(206) Injecția de capital din 2006: autoritățile belgiene au declarat că injecția de capital realizată în 2006 (însumând 40 de milioane EUR) respectă principiul investitorului în economia de piață și nu constituie, prin urmare, ajutor de stat.

(207) Acest aport a fost realizat în aceleași condiții precum cele care se aplică unui investitor privat: majorarea capitalului DPLP a fost subscrisă de către stat (până la valoarea de 40 de milioane EUR) și de către Post Invest Europe (până la valoarea de 300 de milioane EUR), la un preț unitar echivalent al acțiunilor (pari passu). Post Invest Europe era la momentul respectiv un investitor străin care nu avea nicio legătură cu DPLP sau cu statul belgian.

(208) De asemenea, prețul de emisiune al acțiunilor a fost stabilit corect. Pentru a stabili prețul noilor acțiuni emise, banca de investiții la care au apelat autoritățile belgiene a estimat că valoarea totală a DPLP era cuprinsă între […] și […] EUR. Statul a reținut în cele din urmă cifra de […] EUR ca valoare a întreprinderii în ansamblu, anterior injecției de capital. Ipotezele referitoare la nivelul de rentabilitate și de risc pe baza unui plan de afaceri comun se bazau, în sine, pe considerații legate de optimizarea profiturilor pe termen lung. Rezultatele înregistrate ulterior de către DPLP în urma majorării de capital din 2006 (a se vedea mai jos) confirmă, de asemenea, soliditatea ipotezelor și parametrilor luați în considerare la momentul deciziei de investiție. Tabelul 7 Rezultatele DPLP între 2006 și 2010 […] Sursa: autoritățile belgiene.

(209) Comisia consideră că injecția de capital realizată în 2006 în sumă de 40 de milioane EUR este în mod evident compatibilă cu comportamentul unui investitor în economia de piață și nu constituie, prin urmare, ajutor de stat.

(210) Scutirea de la plata impozitului pe profit, deși este susceptibilă a conferi un avantaj DPLP din cauza unei eventuale reduceri a cuantumului impozitului pe care această întreprindere ar fi trebuit, în caz contrar, să îl plătească, nu a generat niciun avantaj concret: în fapt, din 1992 până în 2005, an în care această scutire a fost eliminată, rezultatul cumulat al DPLP după impozit a fost negativ. Deși rezultatul său net a fost, în unii ani, pozitiv, creditul de impozit care ar fi fost reportat de la un an la altul ar fi permis DPLP să nu plătească impozit, chiar dacă ar fi fost supusă regimului impozitului pe profit. Această scutire nu este, prin urmare, examinată în mai mare detaliu în prezenta decizie.

(211) Scutirile de plata impozitului pe proprietate și a altor taxe locale, în schimb, plasează DPLP într-o poziție mai favorabilă decât cea a altor întreprinderi, deoarece acestea constituie o scutire de obligații pe care întreprinderea ar fi trebuit, în mod normal, să le suporte. Aceste scutiri conferă, prin urmare, întreprinderii un avantaj selectiv.

(212) Autoritățile belgiene au afirmat că transferul de proprietăți imobiliare a fost legat de o reorganizare internă a activelor statului, deoarece DPLP aparținea la momentul respectiv integral statului. Cu toate acestea, transferul de proprietăți imobiliare a pus la dispoziția DPLP noi active aparținând anterior statului. DPLP utiliza deja aceste imobile în momentul în care acestea aparțineau statului, însă nu era proprietarul lor legal. Transferul titlului legal de proprietate a dat DPLP, întreprindere neaparținând statului, dreptul de proprietate asupra imobilelor. DPLP a obținut astfel resurse suplimentare comparativ cu situația anterioară transferului. Această măsură i-a conferit astfel un avantaj selectiv.

(213) În absența garanției de stat, DPLP nu ar fi putut să obțină un împrumut în aceleași condiții. Autoritățile belgiene au estimat că rata pieței ar fi fost cu până la 40 de puncte de bază mai ridicată, în timp ce prima plătită statului era de 25 de puncte de bază.

(214) În conformitate cu Comunicarea Comisiei cu privire la aplicarea articolelor 87 și 88 din Tratatul CE privind ajutoarele de stat sub formă de garanții (57) [punctul 3.2 litera (d)], „ar trebui ca, în mod normal, suportarea riscului să fie remunerată printr-o primă corespunzătoare aferentă sumei garantate sau contragarantate. Atunci când prețul plătit pentru garanție este cel puțin la fel de mare ca și prima corespunzătoare de referință a garanției oferite pe piețele financiare, garanția nu conține un ajutor. În cazul în care pe piețele financiare nu există o primă corespunzătoare de referință a garanției, costul financiar total al creditului garantat, care include rata dobânzii la credit și prima garanției, trebuie comparat cu prețul de piață al unui credit similar, negarantat”. Având în vedere că prima nu pare compatibilă cu piața, garanția de stat a permis DPLP să obțină o finanțare la un cost inferior celei pe care întreprinderea ar fi trebuit, în principiu, să îl suporte.

(215) În consecință, măsura a conferit un avantaj selectiv DPLP, care echivalează cu diferența dintre rata dobânzii pe care DPLP ar fi trebuit să o plătească în absența garanției de stat și rata efectivă a dobânzii plus prima plătită pentru garanție. Avantajul obținut a fost, în fiecare an, de 15 puncte de bază la soldul de plată. Avantajul poate fi, prin urmare, estimat la 1,5 milioane EUR pe întreaga durată a împrumutului.

6.3.1.2. Existența resurselor de stat

(216) Compensația anuală pentru SIEG a fost finanțată din bugetul statului belgian, în conformitate cu contractele succesive de gestionare încheiate între DPLP și statul belgian. În conformitate cu informațiile comunicate de statul belgian, injecția de capital realizată în 1997 reprezintă de facto o compensație pentru SIEG și este, prin urmare, inclusă în această parte a deciziei.

(217) Scutirile fiscale au generat o diminuare a veniturilor fiscale ale statului, din cauza reducerii veniturilor care ar fi fost obținute de stat în absența scutirilor menționate. Acestea implică, prin urmare, un transfer de resurse de stat constând într-o pierdere de venituri fiscale pentru statul belgian.

(218) Imobilele transferate întreprinderii DPLP aparțineau anterior statului. Acesta a cedat proprietatea în favoarea DPLP, diminuându-și astfel propriile sale active și majorându-le pe cele ale DPLP. Măsura constituie, prin urmare, un transfer de resurse de stat.

(219) Garanția aferentă împrumutului a fost acordată de către stat, care și-a asumat riscurile asupra propriului buget, fără contrapartidă; această garanție constituie, prin urmare, o resursă de stat sub forma unei renunțări la venituri.

(220) Veniturile generate de serviciile de distribuție a corespondenței nu constituie venituri ale statului, în conformitate cu hotărârea Preussen Elektra (58), având în vedere faptul că prețurile achitate de utilizatori sunt finanțate din fondurile proprii ale acestora, care nu intră sub controlul statului.

(221) Cu toate acestea, în scopul evaluării compatibilității, aceste venituri sunt raportate direct prestării unui serviciu de interes general în sectorul poștal și trebuie, prin urmare, să fie luate în considerare în conformitate cu punctul 17 din cadrul privind SIEG și cu articolul 7 din Directiva 97/67/CE, în vederea stabilirii necesității și proporționalității compensației.

6.3.1.3. Denaturarea concurenței și afectarea schimburilor între statele membre

(222) Măsurile sunt susceptibile să afecteze schimburile între statele membre din aceleași motive precum cele indicate la considerentul 156.

6.3.1.4. Recapitularea măsurilor de ajutor

(223) Din motivele expuse la considerentele 193-222, măsurile următoare constituie ajutoare de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE: (a) compensarea anuală a SIEG (1992-2010); (b) injecția de capital realizată în 1997; (c) scutirea de la plata impozitului pe proprietate (1992-2005); (d) transferul de proprietăți imobiliare din 1992; (e) garanția acordată de stat în 2004.

6.3.2. Ajutor existent în sensul articolului 108 alineatul (1) din TFUE

(224) Unele dintre măsurile examinate în cazul de față ar putea fi considerate ajutoare existente în sensul articolului 108 alineatul (1) din TFUE.

6.3.2.1. Scutirile de la plata impozitelor pe profit și pe proprietate

(225) Scutirile de la plata impozitelor pe profit și pe proprietate au generat beneficii pentru DPLP atunci când aceasta era încă o administrație publică, adică înainte de 1971, și sunt anterioare aderării Belgiei la CEE. Aceste măsuri nu au fost modificate de la acea dată. Aceste măsuri constituie, prin urmare, ajutoare existente.

(226) Scutirea de impozit pe profit a fost eliminată în 2005, în timp ce scutirea de impozit pe proprietate este încă aplicată.

6.3.2.2. Liberalizarea pieței serviciilor poștale

(227) Potrivit autorităților belgiene, toate măsurile anterioare liberalizării piețelor serviciilor poștale în 1999 ar trebui să fie considerate drept ajutoare existente. În același timp, măsurile respective au generat beneficii pentru toate activitățile DPLP, întreprindere prezentă pe piețe concurențiale (precum piața distribuției de colete și pe piața serviciilor financiare) cu mult înainte de intrarea în vigoare a Directivei 97/67/CE în 1999. În consecință. în conformitate cu hotărârea Alzetta (59), un astfel de ajutor nu poate fi considerat ca devenind un ajutor existent pe motivul evoluției pieței interne: acest ajutor poate fi considerat ajutor existent pentru un anumit beneficiar în măsura în care acesta ar desfășura activități exclusiv pe piețele care nu erau deschise concurenței în momentul punerii în aplicare a ajutorului.

(228) Prin urmare, acest argument nu poate fi reținut de către Comisie.

6.3.2.3. Termenul de prescripție de zece ani

(229) Afirmația potrivit căreia termenul de prescripție de zece ani ar trebui să înceapă să curgă de la deschiderea prezentei proceduri oficiale de investigare, în 2009, nu poate, de asemenea, să fie reținută. Hotărârea pronunțată de Tribunal în 2009 nu a anulat în ansamblu actele de anchetă anterioare. Aceasta a lăsat doar să se înțeleagă că aceste acte ar fi putut convinge Comisia să inițieze o procedură oficială de investigare (60).

(230) În schimb, deoarece Comisia a publicat primul său act de anchetă la 23 decembrie 2002, atunci când a adresat prima sa solicitare de informații autorităților belgiene, măsurile puse în aplicare înainte de 23 decembrie 1992 trebuie să fie considerate ajutoare existente.

6.3.3. Compatibilitatea compensației pentru SIEG conform articolului 106 alineatul (2) din TFUE

(231) Compatibilitatea compensației pentru SIEG este evaluată din perspectiva articolului 106 alineatul (2) din TFUE și a orientărilor privind SIEG. Cadrul privind SIEG se aplică începând de la intrarea lor în vigoare, la 29 noiembrie 2005. Având în vedere că acestea constau, în esență, în codificarea unor reguli care existau deja înainte de intrarea în vigoare a orientărilor, se va face referire și la acestea în cadrul evaluării măsurilor care preced data intrării în vigoare.

6.3.3.1. Cadrul de evaluare stabilit pe baza mandatului conferit de contractele de gestionare

(232) În observațiile lor, autoritățile belgiene și DPLP s-au opus ferm inițierii de către Comisie, în conformitate cu abordarea adoptată anterior pentru a evalua alte cazuri privind ajutoare plătite ilegal până în prezent, a unei evaluări globale a ajutorului acordat DPLP pe parcursu