RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 3

32006R1472



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

REGULAMENTUL (CE) NR. 1472/2006 AL CONSILIULUI

din 5 octombrie 2006

de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,

având în vedere Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulamentul de bază”), în special articolul 9,

având în vedere propunerea Comisiei prezentată după consultarea comitetului consultativ,

întrucât:

A. PROCEDURA

1. MĂSURILE PROVIZORII

(1) La 23 martie 2006, Comisia a instituit, prin Regulamentul (CE) nr. 553/2006 (2) (denumit în continuare „regulament provizoriu”), un drept antidumping provizoriu asupra importurilor în Comunitate de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele, originare din Republica Populară Chineză și din Vietnam (denumite în continuare „țările în cauză” sau „țările exportatoare”). Regulamentul a intrat în vigoare la 7 aprilie 2006.

(2) Se reamintește că perioada de anchetă a avut în vedere perioada de la 1 aprilie 2004 la 31 martie 2005 („perioada de anchetă”) și că examinarea tendințelor utile evaluării prejudiciului a avut loc în cursul perioadei cuprinse între 1 ianuarie 2001 și sfârșitul perioadei de anchetă („perioada examinată”).

2. PROCEDURA ULTERIOARĂ

(3) În urma instituirii unui drept antidumping provizoriu asupra importurilor de anumite tipuri de încălțăminte cu fețe din piele originare din țările în cauză, toate părțile au fost informate despre faptele și considerațiile care au stat la baza regulamentului provizoriu. De asemenea, li s-a acordat un termen pentru a-și prezenta observațiile cu privire la informațiile comunicate.

(4) Unele părți interesate au prezentat observații în scris. Cele care au solicitat, au avut, de asemenea, posibilitatea de a fi audiate. Comisia a continuat să cerceteze și să verifice toate informațiile considerate necesare în sensul formulării concluziilor definitive.

(5) Serviciile Comisiei au comunicat apoi toate faptele și considerațiile esențiale pe baza cărora se intenționa să se recomande instituirea unui drept antidumping definitiv și perceperea definitivă a sumelor depuse cu titlu de drept provizoriu. De asemenea, au acordat părților în cauză un termen pentru prezentarea observațiilor asupra informațiilor astfel comunicate. Observațiile prezentate oral și în scris de către părți au fost examinate și, în cazul în care a fost necesar, concluziile au fost modificate în consecință. Pe de altă parte, au fost comunicate informații suplimentare în ceea ce privește o modificare a formei prevăzute a măsurilor.

(6) Mai multe părți interesate și-au reiterat afirmația conform căreia nu le-au fost respectate drepturile de apărare pe motivul necomunicării numelui reclamanților. Această problemă a mai fost ridicată anterior (a se vedea considerentul 8 din regulamentul provizoriu). Problema a fost reexaminată în stadiul definitiv și trebuie reținute următoarele: volumul de producție al reclamanților, distribuit pe țară, a fost comunicat părților interesate care au pus la îndoială reprezentativitatea reclamanților respectivi. Se consideră, așadar, că drepturile de apărare ale părților în cauză au fost respectate în mod corespunzător. Prin urmare, informațiile respective au fost puse și ele la dispoziția tuturor părților interesate.

B. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR

1. PRODUSUL ÎN CAUZĂ

(7) Se amintește că, astfel cum se indică la considerentul 10 din regulamentul provizoriu, produsul în cauză din prezenta procedură îl reprezintă încălțăminte cu fețe din piele naturală sau reconstituită originară din RPC și din Vietnam, alta decât: — încălțămintea sport în sensul notei de la subpoziția 1 din capitolul 64 din Nomenclatura Combinată, și anume: (i) încălțămintea destinată practicării unei activități sportive și care este, sau poate fi, prevăzută cu vârfuri, cuie, crampoane, barete sau dispozitive similare și (ii) încălțămintea pentru patinaj, încălțămintea pentru schi, încălțămintea pentru surf pe zăpadă, încălțămintea pentru lupte, încălțămintea pentru box și încălțămintea pentru ciclism; — papucii de casă și altă încălțăminte de interior (înregistrată sub codurile NC 6403 59 50, 6403 99 50 și ex 6405 10 00); — încălțămintea cu cochilie de protecție, adică încălțămintea prevăzută cu o cochilie de protecție, cu o rezistență la impact de cel puțin 100 jouli (3) (înregistrată sub codurile NC: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 și ex 6405 10 00).

(8) Pe de altă parte, pe baza elementelor expuse la considerentele 12-27 din regulamentul provizoriu, s-a formulat concluzia provizorie că anumite tipuri de încălțăminte sport de înaltă tehnologie, denumite Special Technology Athletic Footware („STAF”) trebuie excluse din definiția respectivă.

(9) Pe de altă parte, Comisia a luat decizia provizorie de a considera încălțămintea pentru copii ca fiind parte din produsul în cauză, sub rezerva unei anchete suplimentare și a altor considerații în stadiul definitiv.

(10) Părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile referitoare la respectivele probleme specifice. Ținând seama de observațiile prezentate referitoare la tema respectivă, precum și de cererile suplimentare de excludere a altor tipuri specifice de încălțăminte, comentariile respective fac obiectul unei analize detaliate în continuare.

1.1. Încălțămintea sport cu tehnologie specială („STAF”)

(11) Se reamintește că STAF, astfel cum este definită la considerentul 13 din regulamentul provizoriu, a fost exclusă din definiția produsului în cauză.

(12) Această excludere s-a bazat pe faptul că tipul respectiv de încălțăminte prezintă caracteristici fizice și tehnice esențiale diferite, este comercializat prin circuite de vânzare diferite, are o destinație finală diferită și este perceput în mod diferit de către consumator.

(13) Industria comunitară de încălțăminte a contestat excluderea STAF din definiția produsului, afirmând că încălțămintea respectivă este comercializată prin aceleași circuite de vânzare și este percepută de către consumator la fel ca și produsul ce face obiectul anchetei. Pe de altă parte, în cazul în care încălțămintea STAF ar fi, cu toate acestea, exclusă din definiția produsului în cadrul anchetei, s-a subliniat faptul că valoarea minimă a STAF, care este de 9 EUR în definiția actuală a TARIC, ar trebui stabilită la un nivel mai ridicat, pentru a ține seama de devalorizarea dolarului față de euro în decursul anilor.

(14) Ca răspuns la aceste observații, se observă, în primul rând, faptul că industria comunitară nu a contestat faptul că STAF prezintă caracteristici fizice și tehnice esențiale diferite. În al doilea rând, în ceea ce privește circuitele de vânzare, utilizarea, percepția consumatorului și evoluția importurilor, industria comunitară de încălțăminte nu a prezentat argumente însoțite de elemente de probă care să justifice o modificare a concluziilor enunțate la considerentele 15-18 din regulamentul provizoriu. Pe de altă parte, cererea de ridicare a pragului de 9 EUR nu a fost susținută de alte elemente de probă.

(15) Mai mulți importatori au cerut ca valoarea minimă a STAF să fie redusă de la 9 EUR la 7,5 EUR în principal din cauza schimbării circumstanțelor datorită folosirii unor metode de producție care permit reducerea costurilor.

(16) Observațiile respective au făcut, de asemenea, obiectul unei examinări atente. Se reamintește că pragul de 9 EUR a fost stabilit în nomenclatura TARIC în 1994, atunci când STAF a fost introdusă în cadrul contingentului aplicat încălțămintei originare din China, adică cu doisprezece ani în urmă. Mai mult, importatorii au prezentat suficiente elemente care dovedeau că noile tehnologii de producție au permis atât o reducere semnificativă a costului unitar a STAF, cât și o reducere a pierderilor de materiale și de energie. Împreună cu intensificarea concurenței datorită creșterii ofertei de încălțăminte STAF, care a contribuit și ea la reducerea prețurilor, evoluția menționată are efectiv o influență asupra nivelurilor prețurilor față de situația de acum doisprezece ani, iar elementul respectiv nu trebuie neglijat. Pentru a ține seama de schimbările menționate, se consideră că o reducere moderată de 1,50 EUR a pragului pentru încălțămintea STAF este rezonabilă și necesară.

(17) Pe de altă parte, diverși exportatori au afirmat că definiția STAF ar trebui extinsă pentru a include toată încălțămintea cu fețe din piele dotată cu tălpi de vinilacetat-etilenă (EVA) și/sau cu mulaj direct.

(18) Cu toate acestea, ca răspuns la afirmațiile menționate, trebuie subliniat faptul că recurgerea la metoda de mulaj a EVA nu antrenează în sine o distincție clară între produsul final și produsul în cauză. Pe de altă parte, s-a explicat că tehnologia de mulare, astfel cum se aplică pe tălpile de EVA, ar putea fi folosită, de asemenea, în producția de încălțăminte care nu este neapărat de tip „STAF”. Mai mult, nu a fost prezentat nici un element de probă din care să reiasă că distincția bazată pe diferențele dintre caracteristicile fizice și tehnice, circuitele de vânzare, utilizări și percepția consumatorilor, precum și pe diferențele dintre evoluțiile importurilor, nu ar fi adecvată. În sfârșit, definițiile EVA, astfel cum au fost propuse de diverși importatori, erau în mod evident contradictorii. Prin urmare, propunerea respectivă privind definiția STAF a fost respinsă.

(19) În concluzie, se confirmă excluderea STAF din definiția produsului în cauză în regulamentul provizoriu. Pe de altă parte, valoarea minimă pentru încălțămintea STAF ar trebui redusă de la 9 EUR la 7,5 EUR. În lipsa altor comentarii cu privire la acest aspect, se confirmă concluziile enunțate la considerentele 13-19 din regulamentul provizoriu. În consecință, STAF cu o valoare mai mare de 7,50 EUR este exclusă definitiv din procedură.

1.2. Încălțămintea pentru copii

(20) Încălțămintea pentru copii, adică încălțămintea cu tălpi interioare cu o lungime mai mică de 24 cm și cu o înălțime maximă comună a tocului și a tălpii de 3 cm sau mai mică, înregistrată sub următoarele coduri NC: ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 și ex 6405 10 00, nu a făcut obiectul măsurilor antidumping provizorii, deoarece concluziile provizorii nu erau de natură să justifice astfel de măsuri din motive legate de interesul Comunității.

(21) Considerentele 28-31 din regulamentul provizoriu nu conțineau o concluzie definitivă cu privire la eventuala includere a încălțămintei pentru copii în definiția produsului. Deși au fost examinate anumite argumente avansate în favoarea unei eventuale excluderi a încălțămintei pentru copii din definiția produsului vizat de anchetă, argumentele respective nu permiteau formularea unei concluzii definitive în acest stadiu al anchetei. Prin urmare, s-a hotărât ca, în așteptarea unei anchete suplimentare și a altor considerații în stadiul definitiv, încălțămintea pentru copii să fie tratată ca făcând parte din produsul în cauză.

(22) În urma comunicării concluziilor provizorii, anumite părți interesate au afirmat că încălțămintea pentru copii ar trebui exclusă din definiția produsului în cauză. Afirmațiile respective se bazau pe presupunerea că, prin stil, design, circuite de vânzare și, în special, service făcut clientului, astfel cum sunt evocate la considerentele 30 și 31 din regulamentul provizoriu, încălțămintea pentru copii se distinge în mod clar de alte tipuri de încălțăminte care fac obiectul prezentei anchete.

(23) Cu toate acestea, afirmațiile respective au fost considerate insuficiente pentru a justifica excluderea încălțămintei pentru copii din definiția produsului în cauză, deoarece nu erau susținute de elemente de probă adecvate, care să arate că, în cadrul prezentei anchete, se poate face o distincție clară între încălțămintea pentru copii și alte tipuri de încălțăminte care fac obiectul anchetei. Din contră, s-a constatat că trăsăturile tehnice și fizice esențiale pe care încălțămintea pentru copii le are în comun cu produsul în cauză – o combinație de fețe din piele cu diverse tipuri de tălpi pentru a proteja picioarele – erau mult mai importante decât eventualele diferențe (cu alte cuvinte, în principal, măsura). Pe de altă parte, s-a dovedit că stilul, designul, circuitele de vânzare și service-ul făcut clientului nu erau fundamental diferite de alte tipuri de încălțăminte care fac obiectul anchetei. Simplul fapt că încălțămintea pentru copii constituie o subcategorie distinctă în definiția produsului în cauză nu justifică excluderea lor din definiția respectivă. Într-adevăr, s-a constatat că nu exista o demarcare clară între încălțămintea pentru copii și produsul în cauză, ci mai degrabă importante similarități în ceea ce privește definiția produsului în cauză, în special că este un dispozitiv destinat să acopere și să protejeze picioarele oamenilor, în principal pentru mers.

(24) Ca reacție la comunicarea regulamentului provizoriu, industria comunitară a afirmat că încălțămintea pentru copii ar trebui să facă parte din produsul în cauză. Industria a prezentat, în special, elemente de probă care arătau că există încă un sector important de producție de încălțăminte pentru copii în Comunitate.

(25) Observația prezentată de industria comunitară nu face decât să confirme concluziile definitive. Prin urmare, se formulează în mod definitiv concluzia că încălțămintea pentru copii trebuie inclusă în definiția produsului în cauză.

1.3. Alte cereri de excludere

(26) Mai multe părți interesate au afirmat că unele dintre celelalte tipuri de încălțăminte înregistrate sub codurile NC sus-menționate erau prea diferite, în special în termeni de utilizare, pentru a aparține aceleiași categorii de produse. Afirmațiile respective sunt analizate în cele ce urmează.

(i) Încălțămintea pentru excursii, de munte și altă încălțăminte pentru exterior

(27) În sensul Nomenclaturii Combinate, încălțămintea pentru excursii, încălțămintea de munte și cealaltă încălțăminte pentru exterior („încălțăminte pentru excursii”) nu sunt considerate ca încălțăminte destinată practicării sportului și, prin urmare, nu intră în definiția încălțămintei STAF, enunțată la considerentul 13 din regulamentul provizoriu. Cu toate acestea, anumite părți interesate au solicitat ca produsul respectiv să fie exclus din procedură, deoarece: (i) caracteristicile pe care încălțămintea pentru excursii trebuie să le dețină sunt foarte apropiate de cele ale STAF; (ii) se poate face o distincție clară între încălțămintea pentru excursii și alte tipuri de încălțăminte în ceea ce privește circuitele de vânzare și percepția consumatorului și (iii) plata unor drepturi mai ridicate pentru încălțămintea pentru excursii ar avea, în conformitate cu părțile interesate, un efect negativ asupra pieței specifice respective.

(28) Nu a fost prezentat nici un element de probă suplimentar privind aspectele tehnice specifice și caracteristicile încălțămintei pentru excursii care să justifice o modificare a concluziei enunțate la considerentul 34 din regulamentul provizoriu, și anume că, deși diverse tipuri de încălțăminte, de exemplu încălțămintea pentru excursii, pot într-adevăr prezenta anumite caracteristici specifice diferite suplimentare, caracteristicile esențiale nu sunt mai puțin identice, inclusiv pentru tipul respectiv de încălțăminte. S-a constatat, de asemenea, că încălțămintea pentru excursii se producea pe scară largă în Comunitate și că era imposibil să se facă o distincție clară între încălțămintea pentru excursii importată și producția comunitară. Constatarea respectivă a fost confirmată, de asemenea, prin decizia de a include același tip de încălțăminte în definiția produsului în contextul Regulamentului (CE) nr. 2155/97 al Consiliului (4). Deși încălțămintea pentru excursii poate, în anumite cazuri, prezenta caracteristici specifice, încălțămintea respectivă are aceleași caracteristici fizice și tehnice esențiale ca și celelalte reglementate prin definiția produsului. Pe de altă parte, în ceea ce privește utilizarea lor și percepția consumatorului, s-au descoperit similarități cu alte tipuri de încălțăminte reglementate prin definiția produsului. În consecință, se consideră că încălțămintea pentru excursii nu trebuie exclusă din anchetă.

(ii) Încălțămintea cu aplicații mecanoterapeutice

(29) Un importator a cerut excluderea anumitor tipuri de încălțăminte cu aplicații mecanoterapeutice. Deși produsul este înregistrat în prezent sub codurile NC 6403 99 93, 6403 99 96 și 6403 99 98, s-a afirmat că tipul respectiv de încălțăminte ar trebui exclus din procedură, pe motiv că ar avea caracteristici fizice și chimice și circuite de vânzare diferite și că ar fi perceput de către consumator în mod diferit, în calitate de produs medical certificat, autorizat pentru vânzare ca dispozitiv medical destinat unor aplicații mecanoterapeutice.

(30) S-a concluzionat că tipul respectiv de încălțăminte ar trebui considerat ca parte din produsul în cauză. Deși produsul respectiv se caracterizează printr-o tehnologie și aplicații particulare, care ar putea fi aplicate în scopuri medicale, caracteristicile sale specifice nu diferă în mod net și structural de cele ale produsului în cauză. Afirmația respectivă se confirmă prin faptul că tipul de încălțăminte menționat este, de asemenea, achiziționat de consumatori pentru confortul lor personal și nu din motive medicale specifice, ceea ce, de altfel, era recunoscut în afirmația prezentată de importator.

(31) Pentru motivele expuse anterior, se consideră că cererea de excludere a încălțămintei cu aplicații mecanoterapeutice trebuie respinsă.

(iii) Sandalele de plajă din EVA

(32) Sandalele de plajă din EVA sunt un tip de încălțăminte a cărei față este o bandă de piele prinsă la ambele capete de o talpă groasă ușoară, fabricată dintr-o combinație de EVA și de alte materiale. Anumite părți interesate au susținut că un astfel de produs ar trebui exclus din prezenta anchetă pe motiv că ar prezenta caracteristici fizice și tehnice esențiale foarte specifice și particulare care le-ar face ușor de recunoscut ca sandale de plajă, astfel încât destinația finală a produsului respectiv și percepția consumatorului asupra sa ar fi diferite de alte tipuri de încălțăminte reglementate prin definiția produsului. Pe de altă parte, s-a afirmat că tehnologia de fabricare a sandalelor de plajă din EVA ar fi complet relocalizată în afara Europei.

(33) S-a constatat, în acest sens, că, în cazul în care sandalele de plajă din EVA prezintă efectiv anumite caracteristici specifice, ele au aceleași caracteristici fizice și tehnice esențiale ca altă încălțăminte reglementată prin definiția produsului. Mai mult, în ceea ce privește utilizarea lor și percepția consumatorului, s-au descoperit similarități importante cu alte tipuri de încălțăminte reglementate prin definiția produsului, cum sunt papucii de plajă și saboții. Pe de altă parte, s-a constatat că circuitele de vânzare, comercializarea, moda etc. erau aceleași ca și pentru alte tipuri de încălțăminte reglementate prin definiția produsului. Pe de altă parte, industria comunitară a prezentat elemente de probă care arată că există încă în Comunitate un important sector de producție de sandale de plajă din EVA. În consecință, se consideră că respectiva cerere de excludere trebuie respinsă.

(iv) Încălțămintea din piele de porc

(34) O parte interesată a susținut că încălțămintea cu fețe din piele de porc ar trebui exclusă de la anchetă din cauza pretinselor diferențe de calitate și de preț și a presupusei lipse a unei producții comunitare de încălțăminte cu astfel de fețe.

(35) Cu toate acestea, nu a fost posibil să se facă o distincție clară între încălțămintea din piele de porc importată și producția comunitară, deoarece cele două prezintă aceleași caracteristici fizice și tehnice esențiale și au aceeași utilizare. Pe de altă parte, s-a constatat că circuitele de vânzare sunt în general aceleași, ceea ce se coroborează cu faptul că percepția consumatorilor asupra încălțămintei din piele de porc nu este diferită. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.

(v) Încălțămintea care folosește tehnologii brevetate

(36) O parte interesată a afirmat că anumite tipuri de încălțăminte care folosesc tehnologii brevetate ar trebui excluse din anchetă, tehnologia constând în special într-un toc special care absoarbe șocurile, o talpă intermediară care amortizează șocurile, precum și o tehnologie specială care crește flexibilitatea tipului de încălțăminte respectiv.

(37) Cu toate acestea, o comparație între tipul respectiv de încălțăminte și produsul în cauză nu a permis să se stabilească o distincție clară în ceea ce privește caracteristicile fizice și tehnice esențiale și utilizarea tipului respectiv de încălțăminte, pe de o parte, și cele ale produsului în cauză, pe de altă parte. O tehnologie brevetată poate, într-adevăr, contribui la sporirea confortului încălțămintei, dar ea nu reprezintă, prin ea însăși, o modificare substanțială a caracteristicilor care fac din încălțăminte una destinată utilizării obișnuite. Pe de altă parte, faptul că anumite tehnologii sunt brevetate nu este suficient pentru a justifica excluderea încălțămintei în cauză din definiția produsului. Așadar, deși se recunoaște că poate avea caracteristici particulare, produsul respectiv rămâne în concurență cu producția comunitară a produsului care face obiectul anchetei. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(vi) Încălțămintea sport alta decât STAF

(38) Anumite părți interesate au afirmat că toate tipurile de încălțăminte sport, nu doar STAF și încălțămintea sport, în sensul notei de la subpoziția 1 din capitolul 64 din Nomenclatura Combinată, ar trebuie excluse din procedură. Afirmațiile respective se bazează pe aceleași afirmații ca acelea care reclamă excluderea STAF și cele care susțin că neexcluderea tipului de încălțăminte menționat ar avea ca urmare o lipsă de aprovizionare cu anumite tipuri de încălțăminte, altele decât STAF, pe piața comunitară. Ultima afirmație nu a fost susținută de elemente de probă concrete. Deci, nu a fost prezentată nici o nouă informație doveditoare care să justifice o modificare a concluziei enunțate la considerentul 27 din regulamentul provizoriu în ceea ce privește celelalte tipuri de încălțăminte care nu sunt STAF. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.

1.4. Concluzie

(39) În consecință, se confirmă în mod definitiv concluziile provizorii, modificate în conformitate cu litera B punctul 1.1 enunțat anterior. În sensul prezentei proceduri și în conformitate cu practicile constante ale Comunității se estimează, așadar, că toate tipurile de produs în cauză trebuie considerate ca fiind unul și același produs.

2. PRODUSUL SIMILAR

(40) Deoarece nu s-a primit nici o observație în ceea ce privește produsul similar, se confirmă conținutul și concluziile provizorii.

(41) Ținând seama de cele menționate anterior, se formulează concluzia definitivă că, în conformitate cu articolul 1 alineatul (4) din regulamentul de bază, produsul în cauză și toate tipurile de încălțăminte corespunzătoare cu fețe din piele produse și vândute în Brazilia, aleasă ca țară analoagă, precum și cele produse și vândute de industria comunitară pe piața comunitară sunt similare.

C. EȘANTIONARE

1. EȘANTIOANE DE PRODUCĂTORI-EXPORTATORI DIN CHINA ȘI VIETNAM

(42) Anumite părți au afirmat că, pe motivul excluderii STAF și a încălțămintei pentru copii, eșantioanele nu erau reprezentative.

(43) Astfel cum este menționat la considerentul 61 din regulamentul provizoriu, excluderea STAF nu a avut consecințe semnificative asupra reprezentativității eșantionului. În ceea ce privește încălțămintea pentru copii, argumentul este irelevant, ținând seama de decizia de a nu exclude încălțămintea respectivă din anchetă.

(44) Anumite observații s-au referit la procentajul eșantioanelor, astfel cum au fost stabilite în contextul măsurilor provizorii. S-a ținut seama de observațiile respective. Incluzând încălțămintea pentru copii, s-a stabilit că întreprinderile reținute în eșantioane reprezentau mai mult de 12 % și, respectiv, 15 % din cantitățile de produs în cauză care au fost exportate în Comunitate de către producătorii-exportatori din China și din Vietnam care au cooperat. În consecință, eșantionul este în mod evident reprezentativ. Se face, de asemenea, trimitere la argumentele expuse la considerentul 56.

(45) De asemenea, s-a afirmat că selecția eșantioanelor nu a fost în coerență cu Acordul antidumping al OMC, deoarece anumiți exportatori semnificativi au fost aleși în detrimentul întreprinderilor ale căror vânzări în Comunitate sunt mai puțin importante, chiar nule, dar în schimb au vânzări pe piața internă relativ importante.

(46) Astfel cum este menționat la considerentul 60 din regulamentul provizoriu, metoda aplicată avea ca scop asigurarea unei reprezentativități cât mai mari cu putință a eșantioanelor și includerea în cel mai mare volum reprezentativ al exporturilor care puteau fi anchetate în mod rezonabil, ținând seama de timpul disponibil, a unui anumit număr de societăți care să efectueze vânzări reprezentative pe piața internă. Astfel, ar trebui să fie posibil să se poată calcula o valoare normală pe această bază în cazul în care anumiți producători-exportatori din eșantion ar fi putut pretinde statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Selecția eșantioanelor nu s-a făcut cu încălcarea normelor OMC, nici a dispozițiilor articolului 17 din regulamentul de bază, în temeiul cărora eșantionul trebuie să fie reprezentativ din punct de vedere statistic sau trebuie să acopere cel mai mare volum de producție, de vânzare sau de exporturi care pot fi anchetate în mod rezonabil, ținând seama de timpul disponibil. Normele citate permit, așadar, ca vânzările pe piața internă și/sau la export să fie utilizate ca un criteriu de selecție.

(47) Pe de altă parte, se reamintește că, astfel cum este menționat la considerentele 57 și 58 din regulamentul provizoriu, autoritățile țărilor în cauză au aprobat în totalitate eșantionul reținut.

(48) Anumite părți interesate au susținut, de asemenea, că acordul asupra compunerii eșantionului referitor la RPC ar fi trebuit să se încheie mai degrabă cu autoritățile din Hong Kong și din Taiwan, dat fiind faptul că societățile de producție din China aparțin, în mare parte, unor acționari din țările menționate. Conform acestor părți interesate, operatorii care își au reședința în țările respective ar fi fost, așadar, vizați de procedură.

(49) Argumentul respectiv a fost respins. În conformitate cu practica constantă a Comunității, se intenționează încheierea unui acord cu autoritățile țării exportatoare și/sau asociațiile de producători în procedurile antidumping în care se recurge la tehnici de eșantionare, în conformitate cu articolul 17 alineatul (2) din regulamentul de bază. Mai mult, în cazul de față, autoritățile naționale ale țărilor în cauză erau în contact strâns cu asociațiile de producători din țările respective. În speță, țările exportatoare sunt RPC și Vietnam. Acesta este motivul pentru care s-a cerut și s-a obținut într-adevăr acordul autorităților pentru compunerea eșantioanelor.

(50) Un producător-exportator din Vietnam care nu a fost reținut în eșantion și-a reiterat afirmațiile conform cărora, deoarece a completat în mod corespunzător un chestionar antidumping, ar fi trebuit să beneficieze de o examinare individuală. Cu toate acestea, faptul că un operator care nu este reținut în eșantion a răspuns la un chestionar antidumping nu duce automat la aplicarea unui tratament individual. Într-adevăr, astfel cum s-a menționat la considerentul 64 din regulamentul provizoriu, având în vedere mărimea fără precedent a eșantioanelor, Comisia a ajuns la concluzia că o examinare individuală a producătorilor-exportatori suplimentari i-ar fi complicat inutil sarcina și ar fi împiedicat-o să încheie ancheta în timp util.

(51) În sfârșit, anumite părți au afirmat că este nepotrivită includerea în eșantion a vânzărilor reprezentative pe piața internă, deoarece nici unul dintre exportatori nu poate pretinde statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Cu toate acestea, argumentul a fost considerat irelevant, deoarece decizia referitoare la o eventuală acordare a statutului respectiv se ia după selectarea eșantionului.

(52) Prin urmare, afirmația a fost respinsă și, în lipsa oricărui comentariu cu privire la acest aspect, se concluzionează că eșantioanele erau reprezentative.

2. EȘANTIONUL DE PRODUCĂTORI COMUNITARI

(53) Mai multe părți interesate au susținut că au fost încălcate dispozițiile articolului 17 din regulamentul de bază, afirmând că eșantionul de producători comunitari nu era reprezentativ. Afirmația respectivă se bazează pe faptul că în eșantion au fost reținute doar zece societăți și că respectivele societăți nu reprezintă decât 10 % din volumul de producție total al reclamanților și o proporție minoră din producția comunitară totală (cu alte cuvinte mai puțin de 5 %), având în vedere că, în speță, reclamanții reprezintă puțin peste 40 % din producția comunitară totală. S-a pretins, de asemenea, că anumite tendințe observate pentru producătorii comunitari reținuți în eșantion nu corespund cu tendințele observate pentru ansamblul reclamanților și că, prin urmare, eșantionul nu este reprezentativ.

(54) De asemenea, o asociație de importatori a afirmat că eșantionul de producători comunitari nu este reprezentativ din punct de vedere statistic și că, în consecință, doar o parte neglijabilă din producătorii comunitari a făcut obiectul vizitelor de verificare.

(55) În această privință, se reamintește că, în temeiul articolului 17 din regulamentul de bază, ancheta se poate limita la eșantioane care sunt reprezentative din punct de vedere statistic sau care constituie cel mai mare volum reprezentativ al producției, al vânzărilor sau al exporturilor care pot fi anchetate în mod rezonabil.

(56) Din formularea acestei dispoziții reiese în mod clar că nu există nici o indicație sau nici un plan cantitativ referitor la nivelul volumului reprezentativ. Singura indicație precizează că volumul cel mai mare este cel care poate fi anchetat în mod rezonabil, ținând seama de timpul disponibil.

(57) Ținând seama de circumstanțele specifice ale prezentei proceduri, adică puternica fragmentare a industriei comunitare, este inevitabil ca societățile reținute în eșantion să nu reprezinte decât o parte relativ redusă din producția comunitară totală. Astfel cum este explicat la considerentul 65 din regulamentul provizoriu, Comisia a constituit un eșantion bazându-se în principal pe volumul de producție, dar a ținut seama și de situarea geografică a producătorilor pentru a garanta că eșantionul este reprezentativ în această privință. Cu toate acestea, a trebuit ca societățile reținute în eșantion să se limiteze la un număr care să poată fi efectiv anchetat într-un mod rezonabil, ținând seama de timpul disponibil, adică în cazul de față zece societăți. Ținând seama de gradul ridicat de fragmentare a industriei, precum și de faptul că marii producători au fost reținuți în eșantion, o creștere suplimentară a numărului de societăți nu ar fi avut, în nici un caz, o influență semnificativă asupra proporției eșantionului în raport cu producția comunitară totală. În contextul de față, se reține, de asemenea, că, în ciuda afirmațiilor formulate de anumite părți, nu există nici o obligație legală de a include în eșantion întreprinderile mici și mijlocii, astfel cum sunt definite de legislația comunitară relevantă, astfel cum rezultă din redactarea textului articolului 17 alineatul (1) din regulamentul de bază.

(58) Astfel cum s-a menționat anterior, eșantionul trebuie să fie reprezentativ din punct de vedere statistic sau el trebuie să corespundă unui volum reprezentativ. Deoarece în cazul de față a fost aleasă a doua metodă, afirmația conform căreia eșantionul nu ar fi reprezentativ din punct de vedere statistic a fost respinsă. De asemenea, faptul că anumite tendințe observate pentru producătorii comunitari din eșantion nu sunt similare cu cele observate pentru toți reclamanții și faptul că o mică parte din producătorii comunitari a făcut obiectul vizitelor de verificare nu constituie argumente valabile din punct de vedere legal care să pună în discuție reprezentativitatea eșantionului.

(59) Pentru motivele expuse anterior, afirmațiile prezentate de diversele părți au fost respinse și se confirmă valabilitatea juridică a eșantionului, deoarece acesta este reprezentativ și a fost constituit în deplină conformitate cu dispozițiile articolului 17 din regulamentul de bază.

D. DUMPINGUL

1. STATUTUL DE SOCIETATE CARE FUNCȚIONEAZĂ CONFORM PRINCIPIILOR ECONOMIEI DE PIAȚĂ

1.1. Observație generală

(60) Anumite părți interesate au evidențiat omisiunea Comisiei de a comunica în mod individual fiecăruia dintre exportatorii din China și din Vietnam care nu fuseseră reținuți în eșantion motivele pentru care li s-a refuzat statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. În conformitate cu afirmațiile lor, pe care le-au reiterat în urma comunicării concluziilor definitive, Comisia este obligată să decidă în mod individual în ceea ce privește cererile de acordare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și dacă un exportator va fi sau nu reținut în eșantion. Respectivele părți interesate consideră că metoda aplicată priva societățile care nu erau reținute în eșantion de dreptul la o evaluare individuală și încălca dispozițiile articolului 2 alineatul (7) litera (b) și ale articolului 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază.

(61) Cu toate acestea, se consideră că dispozițiile existente referitoare la eșantionare (articolul 17 din regulamentul de bază) reglementează pe deplin situația societăților care solicită statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Într-adevăr, indiferent dacă este vorba despre țările cu economie de piață sau țările cu economie în tranziție, prin natura exercițiului eșantionării, exportatorii nu pot beneficia de o evaluare individuală, iar concluziile formulate în ceea ce privește eșantionarea sunt extinse și cu privire la operatorii respectivi. Articolul 17 din regulamentul de bază definește o metodă generală care se aplică în cazul în care nu mai este posibilă o examinare individuală din cauza numărului ridicat de societăți în cauză, și anume recurgerea la un eșantion reprezentativ. Nu există nici un motiv pentru care metoda eșantionării nu ar putea fi aplicată și în cazul în care numărul ridicat de societăți în cauză cuprinde numeroase societăți care solicită statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață/tratamentul individual. Ca în cazul oricărei eșantionări, se calculează o medie ponderată a tuturor societăților din eșantion, indiferent de metoda aplicată pentru calcularea dumpingului pentru fiecare societate în urma evaluării privind statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață sau tratamentul individual. Acordarea statutului/tratamentului respectiv nu trebuie, deci, să reprezinte un obstacol pentru punerea în aplicare a tehnicilor normale de eșantionare. Ideea care stă la baza eșantionării este de a găsi un echilibru cât mai bun între nevoia administrativă de a efectua o analiză a dosarului în timpul dorit și cu respectarea termenelor obligatorii, pe de o parte, și o analiză individualizată, pe de altă parte. În sfârșit, se reamintește că, în speță, numărul de cereri de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață era atât de mare încât, din punct de vedere administrativ, o examinare individuală a cererilor – care se efectuează în alte cazuri – era imposibilă. Așadar, s-a considerat rezonabil ca marja medie ponderată care a fost calculată pentru toate societățile din eșantion să se aplice în același fel tuturor societăților care nu au fost reținute în eșantion, fără a face distincție între întreprinderile care au obținut statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață/tratamentul individual și cele care nu l-au obținut. De asemenea, s-a afirmat că nu era suficient de fiabil calculul dumpingului, pe motiv că s-ar fi recurs la eșantionarea cererilor de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Această afirmație trebuie respinsă. În primul rând, nu s-a efectuat o eșantionare a cererilor de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, ci a producătorilor-exportatori. În al doilea rând, dispozițiile privind eșantionarea sunt concepute pentru a se putea stabili suficient de sigur dacă există sau nu un dumping în cazul unui număr ridicat de producători-exportatori. În al treilea rând, în cazul în care producătorii-exportatori au cerut, de asemenea, statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, nu există nici un motiv de a concluziona că recurgerea la tehnica de eșantionare aplicată de obicei ar face ca determinarea să nu mai fie suficient de fiabilă. Într-adevăr, este chiar împotriva principiului de eșantionare să se afirme că, din cauză că exportatorii (neincluși în eșantion) trebuie clasificați ca beneficiind sau nu de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, un eșantion din acest grup ar fi automat nereprezentativ. Ca în orice altă anchetă antidumping, situația individuală a exportatorilor nu este niciodată aceeași. Între producători pot exista diferențe importante, ceea ce nu împiedică recurgerea la eșantionare. În al patrulea rând, faptul că o societate a fost clasificată ca nebeneficiind de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață înseamnă doar că valoarea normală nu poate fi stabilită pe baza datelor societății respective și că trebuie să se recurgă la o altă metodă potrivită. Cu toate acestea, recurgerea la alte metode potrivite este necesară, de asemenea, în alte domenii importante în determinarea dumpingului, ca de exemplu articolul 2 alineatul (1) și articolul 2 alineatul (6) din regulamentul de bază. În al cincilea rând, reprezentativitatea eșantionului mai este subliniată și de faptul că guvernele țărilor exportatoare însele au propus marea majoritate a societăților reținute în eșantion. Cu alte cuvinte, guvernele respective au considerat ele însele eșantioanele respective ca fiind reprezentative pentru totalitatea producătorilor-exportatori.

(62) Anumiți producători-exportatori din RPC și din Vietnam au mai pretins că unele evaluări individuale privind acordarea statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață au fost efectuate de Comisie, în cauze anterioare în care numărul de producători-exportatori era ridicat. În asemenea situații, de exemplu în cazul „țesăturilor finite din filamente de poliester” [Regulamentul (CE) nr. 1487/2005 al Consiliului din 12 septembrie 2005] (5), s-au efectuat astfel de evaluări individuale, deși în sensul evaluării dumpingului s-a recurs la tehnici de eșantionare, în conformitate cu articolul 17 din regulamentul de bază.

(63) Cu toate acestea, se reamintește că, în cauza sus-menționată, s-a considerat că era posibilă o examinare individuală a cererilor de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, contrar cazului din prezenta anchetă. Pe de altă parte, se reține că, în cazul menționat anterior și în conformitate cu normele privind eșantionarea, societăților care nu fuseseră reținute în eșantion, dar care beneficiaseră de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, li s-a atribuit marja medie ponderată stabilită pentru întreprinderile din eșantion care dețineau statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, adică nu li se atribuise o marjă individuală, ci o marjă medie ponderată stabilită pentru societățile care beneficiază de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.

(64) În cauzele anterioare în care s-a recurs la eșantionare și în care exportatorii care cooperaseră au solicitat statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, numărul societăților era suficient de redus pentru a permite o examinare individuală a fiecărei cereri. Având în vedere numărul fără precedent al cererilor primite în cazul de față, nu a fost posibilă evaluarea individuală a fiecărei cereri. Alți exportatori, dintre care unii erau reținuți în eșantion, iar alții nu, au reiterat afirmația potrivit căreia ar fi trebuit să beneficieze de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. În sprijinul afirmațiilor făcute, unii dintre exportatori și-au comunicat statutul pentru a demonstra că nu erau într-o situație diferită de cea a Golden Step, singura societate căreia i s-a recunoscut statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.

(65) În acest context, se reține că în cadrul prezentei proceduri s-au aplicat normele de eșantionare enunțate la articolul 17 din regulamentul de bază. Observațiile prezentate ulterior de producătorii-exportatori care nu au fost reținuți în eșantion nu au fost examinate deoarece, în conformitate cu dispozițiile articolului 17 alineatul (3) din regulamentul de bază, o astfel de examinare ar fi complicat inutil sarcina și ar fi împiedicat încheierea anchetei în timp util. În ceea ce privește afirmațiile ulterioare ale societăților reținute în eșantion, ele sunt evocate în continuare, în alineatele relevante referitoare la aspecte specifice celor două țări vizate de prezenta procedură.

(66) Anumiți producători-exportatori au susținut că nu a fost luată nici o decizie de către Comisie cu privire la cererile lor în cele trei luni de la deschiderea anchetei, astfel cum se precizează la articolul 2 alineatul (7) litera (c) ultimul paragraf din regulamentul de bază.

(67) Deși evaluarea cererilor de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață a avut loc la mai bine de trei luni după deschiderea procedurii, producătorilor-exportatori din eșantion li s-a comunicat în mod separat statutul și au avut posibilitatea de a-și exercita pe deplin drepturile la apărare. Este cert că adoptarea unor eventuale decizii referitoare la statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață înainte de instituirea măsurilor provizorii nu a avut nici un impact negativ asupra părților.

(68) Anumiți producători-exportatori care solicitaseră deja o examinare individuală și-au reiterat cererea. Cu toate acestea, având în vedere aspectele expuse la considerentul 64 din regulamentul provizoriu, nu s-a putut acorda nici o examinare individuală producătorilor-exportatori din China și din Vietnam.

(69) În consecință, astfel cum s-a menționat la considerentele 53-63 din regulamentul provizoriu și ținând seama de numărul ridicat de producători-exportatori din China și din Vietnam care au cooperat, s-a utilizat un eșantion reprezentativ pentru a stabili dreptul care trebuie aplicat exportatorilor care au cooperat, dar nu au fost reținuți în eșantion, la fel ca în toate cazurile antidumping.

1.2. Determinarea statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață pentru producătorii-exportatori din China

(70) În urma instituirii măsurilor provizorii, cei doisprezece producători-exportatori din China reținuți în eșantion și care au făcut obiectul verificărilor la fața locului au afirmat că ar fi trebuit să obțină statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și au reiterat argumentele pe care le prezentaseră anterior.

(71) După comunicarea concluziilor provizorii, una dintre cele douăsprezece societăți, anume Golden Step („GS”), a afirmat, de asemenea, că interveniseră schimbări importante după examinarea cererii sale de acordare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și a prezentat elemente de probă. Se reamintește că cererea societății GS a fost respinsă deoarece aceasta nu respecta criteriul 1 de la articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază. În special, respingerea cererii se baza pe existența unei obligații de export din cauza căreia GS nu era liberă să își stabilească volumul propriilor vânzări fără intervenția semnificativă a statului. Cu toate acestea, după comunicarea concluziilor privind statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, GS a prezentat, în termenul prevăzut în acest sens, elemente de probă din care reiese că societatea respectivă, în fapt și în drept, nu este supusă unei obligații de export.

(72) După ce s-a luat în considerare în mod corespunzător schimbarea circumstanțelor în cazul GS, precum și faptul că statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață îi fusese refuzat societății GS doar din cauza nerespectării criteriului 1, s-a hotărât revizuirea deciziei inițiale și acordarea statutului cerut societății GS.

(73) Anumiți producători vizați de refuzul cererii de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață au susținut că, în alte proceduri antidumping, existența în statut a unei referiri la restricții de vânzare nu a determinat refuzul acordării statutului respectiv. Trebuie notat, în primul rând, că solicitările sunt analizate în funcție de fiecare caz, pe baza elementelor comunicate, iar presupusa diferență de tratament în raport cu alte analize recente, cu privire la cererile de statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și cu privire la un ansamblu de elemente comparabile, este inexistentă. Din contră chiar, în cazul respectiv, producătorul-exportator depusese în timp util o versiune modificată a statutului său, în care nu figura nici o restricție de vânzări și demonstrase că nu era de fapt supus nici unei restricții de vânzări de această natură.

(74) Alte părți au afirmat că refuzul de acordare a unui statut de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață exportatorilor din China de încălțăminte nu era în conformitate cu normele OMC, în special pentru că exportatorii din China nu mai fac obiectul unui monopol de stat, astfel cum cerea a doua dispoziție suplimentară prevăzută la articolul VI alineatul (1) din anexa 1 la GATT 1994, ca o condiție pentru ca părțile contractante să se poată îndepărta de stabilirea valorii normale pe baza datelor privind valoarea normală provenite din țările exportatoare.

(75) Atunci când dispoziția suplimentară citată a fost introdusă, RPC, printre alte țări, era efectiv considerată ca deținând un monopol de stat asupra exporturilor. De atunci, s-a ținut seama de reformele economice puse în aplicare de China, în urma cărora acestei țări i se aplică un tratament diferit în procedurile de protecție comercială. În prezent, secțiunea 15 din protocolul de aderare a Chinei la OMC conține dispoziții specifice referitoare la regimul aplicabil exporturilor din China în cadrul procedurilor de protecție comercială. Dispozițiile protocolului respectiv permit într-adevăr membrilor OMC să utilizeze „o metodă care nu se va baza pe o comparație strictă cu prețurile sau costurile interne din China […] în cazul în care producătorii care fac obiectul anchetei nu pot demonstra în mod clar că în sectorul de producție a produsului similar există condițiile unei economii de piață în ceea ce privește fabricarea, producția și vânzarea produsului.”

(76) În ceea ce privește celelalte unsprezece societăți din eșantion, se observă că, în termenul stabilit, nu a fost comunicat nici un nou motiv de natură să modifice decizia de refuzare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.

(77) În acest context, este de reținut, în special, că prezentarea statutului modificat, fără restricții de vânzare, de către doi producători-exportatori din China din eșantion, după comunicarea concluziilor definitive, a avut loc prea târziu pentru a putea fi luată în considerare, deoarece, în acel moment, nu mai rămânea suficient timp pentru a efectua o verificare în conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din regulamentul de bază. În orice caz, restricțiile de vânzare (criteriul 1) nu au constituit singurul motiv pentru care societățile în cauză nu au îndeplinit condițiile pentru acordarea statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.

(78) Celelalte observații formulate de societățile respective au fost deja analizate la considerentele 69-77 din regulamentul provizoriu. În consecință, constatările și concluziile enunțate la considerentele respective se confirmă, iar decizia de a refuza statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață în cazul celor unsprezece societăți se menține.

1.3. Stabilirea statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață pentru producătorii-exportatori din Vietnam

(79) În urma instituirii măsurilor provizorii, șapte producători-exportatori din Vietnam reținuți în eșantion au afirmat că ar fi trebuit să obțină statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și au reiterat argumentele susținute anterior, fără să furnizeze noi elemente de probă suficiente. S-a răspuns deja la observațiile respective la considerentele 78-90 din regulamentul provizoriu. În consecință, concluziile formulate în considerentele citate anterior se confirmă, iar decizia de refuzare pentru opt societăți a acordării statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață se menține.

(80) Doi producători-exportatori din Vietnam din eșantion au afirmat că ar fi trebuit să obțină statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, deoarece toate motivele care au stat la baza acordării statutului societății GS sunt aplicabile și în cazul lor. În opinia lor, li s-a refuzat acordarea statutului respectiv: (i) din cauza restricțiilor de vânzare menționate în licența lor comercială și în statut și (ii) din cauza existenței unui contract între o societate în legătură și o societate care aparține 100 % statului. S-a susținut că ambele circumstanțe erau aplicabile și în cazul societății GS, producător-exportator din China, și că decizia adoptată în cazul lor ar fi trebuit să fie identică cu decizia adoptată în cazul societății GS.

(81) Trebuie reținut că, în conformitate cu explicațiile formulate la considerentele 78-90 din regulamentul provizoriu, cele două societăți din Vietnam nu au obținut statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață deoarece nu îndeplineau criteriile 1, 2 și 3 de la articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază. Este de reținut, în acest sens, că cele două întreprinderi dețin licențe de investiție care impun restricții cantitative la vânzări. Restricțiile menționate nu au fost eliminate nici pe parcursul perioadei de anchetă, nici ulterior. Pe de altă parte, astfel cum se indică la considerentul 89 din regulamentul provizoriu, cele două societăți nu au prezentat un formular de cerere pentru statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață pentru unul dintre producătorii lor de legătură din Vietnam. Prin urmare, nu a fost posibil să se stabilească dacă grupul în ansamblu îndeplinea toate condițiile necesare pentru a beneficia de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. La momentul stabilirii statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, nu s-a ținut seama de faptul că respectiva întreprindere în legătură avea un contract de prelucrare în lohn cu o întreprindere de stat, deoarece Comisia nu era în măsură să formuleze concluzii referitoare la un formular de cerere pentru statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață care nu fusese prezentat. Prin urmare, se concluzionează că situația efectivă a celor doi producători-exportatori din Vietnam nu are nici o similaritate cu cea a societății GS. Prin urmare, argumentele avansate au trebuit respinse.

2. TRATAMENTUL INDIVIDUAL

2.1. Tratamentul individual cu privire la producătorii-exportatori din China

(82) În urma instituirii măsurilor provizorii, anumiți producători-exportatori din China din eșantion au afirmat că ar fi trebuit să beneficieze de tratament individual și au reiterat argumentele prezentate anterior, fără a comunica în timp util noi elemente de probă. În acest context, este de reținut, în special, că prezentarea de către doi producători-exportatori din eșantion a statutului modificat, fără restricții de vânzare, nu a avut loc decât după comunicarea concluziilor definitive, adică prea târziu pentru ca statutul respectiv să poată fi verificat în mod corespunzător, în conformitate cu articolul 16 alineatul (1) din regulamentul de bază.

(83) În consecință, pentru motivele deja analizate la considerentul 94 din regulamentul provizoriu, afirmațiile respective au fost respinse.

(84) Alți producători-exportatori din China au susținut că refuzul de acordare a tratamentului individual producătorilor-exportatori din China constituia o încălcare a dispozițiilor secțiunii 15 din protocolul de aderare a Chinei la OMC și, respectiv, a dispozițiilor articolului 6 alineatul (10) din acordul antidumping.

(85) Afirmațiile respective au fost respinse. În primul rând, acordul antidumping nu se aplică în mod direct în Comunitate. În al doilea rând, articolul 6 alineatul (10) din acordul antidumping stabilește doar regula generală în conformitate cu care se determină o marjă individuală pentru fiecare exportator. Cu toate acestea, în condiții diferite de cele ale unei economii de piață, normele OMC, cum ar fi a douăsprezecea dispoziție suplimentară privind articolul VI alineatul (1) prevăzut la anexa 1 la GATT 1994, prevăd derogări de la regula generală. Situația exportatorilor din China este, într-adevăr, reglementată într-o manieră mai specială prin protocolul de aderare a Chinei la OMC. Cu toate acestea, din secțiunea 15 din protocolul respectiv nu se poate deduce nici o obligație de a stabili marje individuale pentru producătorii-exportatori.

(86) Bazându-se pe aceleași considerații, anumite părți au susținut că articolul 9 alineatul (5) din regulamentul de bază, care prezintă normele privind tratamentul individual, este contrar normelor OMC.

(87) Afirmația respectivă a trebuit respinsă, nu numai deoarece normele OMC nu se aplică în mod direct în Comunitate, ci și pentru că normele respective nu se opun aplicării metodei în două etape referitoare la: (i) statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și (ii) tratamentul individual.

(88) Patru exportatori din China și-au reiterat afirmațiile referitoare la examinarea individuală, astfel cum se indică la considerentul 7 din regulamentul provizoriu. Exportatorii respectivi au susținut că, de vreme ce ancheta putea cuprinde un eșantion de douăsprezece societăți din China, trebuia să se poată extinde și asupra a patru societăți suplimentare.

(89) Cu toate acestea, pentru motivele analizate deja la considerentul 64 din regulamentul provizoriu, afirmațiile respective au fost respinse.

(90) Un alt producător-exportator a solicitat tratamentul individual după instituirea măsurilor provizorii. Producătorul respectiv își începuse activitatea după încheierea tratamentului individual inițial. Pentru aceleași motive menționate, legitimitatea cererii societății respective nu a putut face obiectul unei evaluări individuale. Pe de altă parte, s-a constatat că statutul său conținea o obligație de export. Mai mult, societatea beneficia de avantaje fiscale în cazul în care exporturile sale depășeau un anumit procent din vânzările totale. În condițiile menționate, nu ar fi fost oricum posibil să i se acorde tratamentul individual.

2.2. Tratamentul individual cu privire la producătorii-exportatori din Vietnam

(91) În urma instituirii măsurilor provizorii, șase producători-exportatori din Vietnam reținuți în eșantion au afirmat că ar fi trebuit să beneficieze de tratament individual.

(92) Societățile care nu obținuseră tratamentul individual pe baza dispozițiilor articolului 9 alineatul (5) litera (a) din regulamentul de bază doar și-au reiterat afirmația conform căreia volumul exporturilor lor se determină în mod liber. Se reamintește că volumul vânzărilor la export ale societăților respective a fost stabilit în licențele lor de investiții și, prin urmare, nu poate fi considerat ca fiind determinat în mod liber de societățile respective, deoarece orice îndepărtare de procentajul indicat în licența de investiție ar fi necesitat o modificare prealabilă a licenței respective, iar modificarea ar fi trebuit aprobată de autorități. Deși exportatorii respectivi afirmau că procentajul era determinat în mod liber de ei înșiși pe baza motivelor economice, se consideră că nu există nici un motiv pentru a stabili un procent de export într-o licență de investiție, interzicând astfel în mod explicit unei societăți să vândă o parte din producția sa pe piața internă. În aceste condiții, societatea în cauză nu mai este liberă să decidă dacă, la un moment oarecare, preferă să vândă pe piața internă un volum mai mare decât cantitatea autorizată prin licență, deoarece trebuie să obțină în acest sens acordul prealabil al autorităților.

(93) Una dintre societățile căreia i se refuzase tratamentul individual pe baza dispozițiilor articolului 9 alineatul (5) litera (c) din regulamentul de bază a afirmat că decizia Comisiei de a refuza tratamentul individual nu a fost justificată suficient. Cu toate acestea, societatea respectivă este o societate de stat 100 %, deci majoritatea acțiunilor nu este deținută de persoane private, ci de stat, care desemnează și personalul de conducere. Pe de altă parte, s-a constatat că societatea respectivă era în legătură cu o societate care nu îndeplinea criteriile de acordare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și nici condițiile de acordare a tratamentului individual. Deoarece, în cazul în care celor două societăți în legătură ar trebui să li se aplice drepturi diferite, ar exista un risc de eludare a măsurilor și ținând seama de practica constantă care consta în a verifica dacă un grup de societăți în legătură îndeplinesc în ansamblu condițiile de acordare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață sau a tratamentului individual, nu a fost posibil să se stabilească că grupul în ansamblul său respectă toate condițiile de acordare a tratamentului individual.

(94) În condițiile menționate, se confirmă concluziile enunțate la considerentul 97 din regulamentul provizoriu.

(95) Ultimele două societăți nu au comunicat noi elemente de probă.

(96) În consecință, pentru aceleași motive ca acelea explicate la considerentul 97 din regulamentul provizoriu, s-a considerat că decizia de a refuza tratamentul individual celor opt societăți din Vietnam trebuie menținută.

(97) În ceea ce privește cererile de tratament individual ale producătorilor-exportatori care nu au fost reținuți în eșantion, se face trimitere la considerentul anterior.

3. VALOAREA NORMALĂ

3.1. Stabilirea valorii normale pentru producătorul-exportator care beneficiază de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață

(98) Stabilirea valorii normale pentru singurul producător-exportator care beneficiază de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață trebuie să se bazeze pe datele comunicate de societatea respectivă referitoare la vânzările sale pe piața internă și la costurile de producție. Datele respective au fost verificate la incintele societății în cauză.

(99) În ceea ce privește stabilirea valorii normale, Comisia a stabilit mai întâi că producătorul-exportator în cauză nu realizase vânzări pe piața internă în cursul perioadei de anchetă. Așadar, valoarea normală nu a putut fi stabilită pe baza prețurilor interne ale producătorului-exportator în cauză în țara exportatoare, astfel cum prevede articolul 2 alineatul (1) primul paragraf din regulamentul de bază. În consecință, o altă metodă a trebuit aplicată.

(100) În acest scop, s-a verificat dacă prețurile altor vânzători sau producători din China ar putea fi folosite în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) al doilea paragraf din regulamentul de bază. Cu toate acestea, nici un alt producător-exportator din China nu a obținut statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Prin urmare, nu a fost posibil să se utilizeze prețurile interne ale respectivilor producători-exportatori.

(101) Având în vedere că nu era posibil să se utilizeze prețuri interne pentru stabilirea valorii normale, a fost nevoie ca valoarea respectivă să fie calculată pe baza costurilor producătorului în cauză. În consecință, în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) din regulamentul de bază, valoarea normală a fost calculată adăugând la costurile de producție pentru modelul de încălțăminte exportat, eventual ajustat, o sumă rezonabilă pentru costurile de desfacere, cheltuielile administrative și alte cheltuieli generale („SGA”), precum și o marjă de profit rezonabilă.

(102) Deoarece producătorul-exportator care beneficiază de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață nu a realizat nici o vânzare pe piața internă și nici un alt producător-exportator din China nu a obținut statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață, SGA și marja de profit au fost determinate pe baza unei alte metode rezonabile, în conformitate cu articolul 2 alineatul (6) litera (c) din regulamentul de bază.

(103) În consecință, Comisia a folosit SGA și marjele de profit ale producătorilor-exportatori din China care au obținut recent, în cadrul altor anchete, statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață și care au realizat vânzări pe piața internă în cadrul operațiunilor comerciale normale, în conformitate cu articolul 2 alineatul (2) din regulamentul de bază.

(104) SGA și marjele de profit înregistrate cu ocazia anchetelor respective au fost adăugate la costurile de producție suportate de către producătorul-exportator în cauză cu privire la modelele exportate.

3.2. Stabilirea valorii normale în țara analoagă

(105) Mai multe părți au arătat că alegerea Braziliei ca țară analoagă nu era potrivită, invocând ca motiv unic sau principal reprezentativitatea vânzărilor pe piața internă în această țară față de alte țări analoage care fuseseră propuse.

(106) În primul rând, trebuie subliniat faptul că reprezentativitatea vânzărilor pe piața internă nu este singurul motiv pentru alegerea Braziliei. Se reamintește că la considerentele 109-123 din regulamentul provizoriu au fost analizați alți factori, precum concurența pe piața din Brazilia, diferențele de costuri ale structurilor de producție, inclusiv accesul la materiile prime și cunoștințele tehnice ale producătorilor din Brazilia, toți conducând la aceeași concluzie. De altfel, alegerea Braziliei s-a dovedit și mai potrivită ținând seama de decizia de a exclude STAF din definiția produsului, deoarece, spre deosebire de celelalte țări propuse de către operatorii amintiți, societățile din Brazilia nu produc deloc STAF. Alți factori invocați de părțile interesate, ca evoluția social-economică și culturală sau costurile forței de muncă, nu au fost considerate relevante pentru a stabili dacă Brazilia este o țară analoagă potrivită. Mai mult, în planul dezvoltării economice, Brazilia nu este foarte diferită de celelalte țări analoage propuse, cum sunt Thailanda și Indonezia. Prin urmare, alegerea Braziliei nu a fost considerată nerezonabilă.

(107) Pe de altă parte, deși simplul fapt că vânzările pe piața internă ale țării analoage se situează sub nivelul minim de 5 % nu înseamnă în mod necesar că țara respectivă este nepotrivită, o cifră mai mică de 2 % pentru vânzările pe piața internă în cazul societăților din Thailanda și din Indonezia propuse de anumite părți indică posibilitatea ca piețele respective să fie mai puțin reprezentative decât piața braziliană.

(108) Pe de altă parte, deși nivelul vânzărilor pe piața internă nu este unicul motiv pentru alegerea Braziliei, acesta era deosebit de important în cazul de față, ținând seama de marea diversitate a tipurilor de încălțăminte produse în țările în cauză și care trebuie comparate cu încălțămintea produsă în țara analoagă care se aseamănă cel mai mult cu încălțămintea produsă în țările în cauză.

(109) Anumite părți au pretins că utilizarea de către Comisie a numerelor de control al produsului („NCP”) care pot fi comparate îndeaproape pentru a ajunge la concluziile preliminare nu permitea o comparare exactă și echitabilă între prețurile de export și valorile normale. Este de reținut că, în mod evident, în Brazilia nu se găsește un produs care să corespundă tuturor NCP din țările exportatoare. În condițiile date, se consideră că abordarea cea mai rezonabilă constă în a utiliza NCP cele mai asemănătoare pentru a efectua o comparație echitabilă. Pe de altă parte, s-au operat ajustări (de exemplu încălțăminte pentru copii, calitatea pielii) pentru a ține seama de diferențele importante dintre caracteristicile încălțămintei exportate de țările exportatoare, pe de o parte, și tipurile de încălțăminte cât mai asemănătoare vândute în Brazilia, pe de altă parte. Fie caracteristicile respective nu erau prevăzute de sistemul NCP în respectiva fază a înființării sale, fie caracteristicile respective nu au fost luate în considerare în totalitate în cadrul datelor disponibile care au fost comunicate de către părțile interesate.

(110) Se reamintește, de asemenea, că totalul vânzărilor de încălțăminte din piele ale producătorilor din Brazilia care au cooperat este mai mare decât totalul vânzărilor producătorilor dispuși să coopereze din Indonezia, India și Thailanda, propuse și ele ca țări analoage. Prin urmare, s-a considerat că gama de produse fabricate de societățile din Brazilia era probabil mai largă decât gama produselor fabricate în celelalte țări examinate. În consecință, probabilitatea de a găsi tipuri de încălțăminte din Brazilia comparabile cu tipurile de încălțăminte din China/Vietnam a fost considerată mai mare.

(111) Într-adevăr, cele șase societăți din Thailanda, cele două societăți din Indonezia și societatea din India au declarat fiecare vânzări totale (adică pe piața internă și la export) de mai puțin de 8 milioane de perechi (ceea ce reprezintă mai puțin de 5 % din exporturile în cauză), în timp ce cele opt societăți din Brazilia care au colaborat au declarat vânzări totale de peste 40 milioane de perechi, din care peste 18 milioane de perechi pentru singurele trei societăți ale căror date au fost folosite. În condițiile date, probabilitatea de a găsi în Brazilia modele comparabile cu cele vândute de țările în cauză este în mod evident mai mare decât probabilitatea de a găsi astfel de modele pe lângă societățile din Thailanda, societatea din India sau societățile din Indonezia.

(112) O parte a arătat că gama producției din Brazilia nu era atât de vastă și de diversificată precum gama țărilor în cauză. Cu toate acestea, ținând seama de cele menționate anterior, se poate considera în mod rezonabil că gama de produse a societăților din Brazilia, care au comunicat informațiile necesare și ale căror vânzări (pe piața internă și la export) au fost de șase până la treisprezece ori mai mari decât cele declarate de societățile din India, Indonezia și din Thailanda, este vastă și diversificată.

(113) Anumite părți interesate au invocat, de asemenea, o pretinsă contradicție între considerentul 108 din regulamentul provizoriu, care indica faptul că „Brazilia a părut alegerea cea mai rezonabilă din punct de vedere al reprezentativității vânzărilor pe piața internă, care permite să se evite calcularea valorii normale și calculul eventual al numeroaselor ajustări” și considerentul 123 din regulamentul provizoriu, care concluziona că diferența de calitate dintre pielea utilizată de societățile din eșantion și producătorii din Brazilia „nu este un motiv pentru a respinge Brazilia, deoarece se poate opera o ajustare în temeiul diferențelor caracteristicilor fizice pentru a ține seama de orice diferență în calitatea pielii”.

(114) Cu toate acestea, nu există nici o contradicție, deoarece considerentul 108 din regulamentul provizoriu indică doar faptul că alegerea Braziliei este mai potrivită deoarece vor fi necesare mai puține ajustări decât în cazul altor potențiale țări analoage. Pe de altă parte, este evident că nu este posibil, într-o fază inițială a anchetei, să se știe exact ce ajustări vor fi necesare în final pentru a putea efectua o comparație adecvată. Pe de altă parte, astfel de ajustări ar fi fost probabil necesare în cazul în care alegerea țării analoage ar fi fost diferită. Cu toate acestea, având în vedere reprezentativitatea insuficientă a vânzărilor pe piața internă ale celorlalte țări propuse și caracterul probabil limitat al gamei de producție, se poate presupune în mod rezonabil că valoarea normală a acestora ar trebui calculată și că ajustările necesare pentru ca modelele din Thailanda, Indonezia sau din India să fie comparabile cu modelele propuse în țările în cauză ar fi fost mai numeroase decât cele cerute de utilizarea prețurilor de vânzare pe piața internă din Brazilia.

(115) Chiar dacă dezvoltarea economică și venitul pe cap de locuitor nu sunt în mod normal considerate ca fiind criterii relevante, se reamintește că, astfel cum se indică la considerentul 115 din regulamentul provizoriu, în conformitate cu criteriul principal folosit de Banca Mondială pentru a clasifica economiile, și anume venitul național brut pe cap de locuitor, Brazilia face parte din aceeași categorie ca și RPC, Thailanda și Indonezia. Pe de altă parte, nici în RPC și nici în Vietnam costurile forței de muncă ale producătorilor-exportatori din eșantion, comparate cu cele ale producătorilor reținuți în eșantion în Brazilia, nu erau de natură să justifice o ajustare. De asemenea, se reține că diferențele nominale de costuri între țara analoagă și țara exportatoare în cauză nu sunt în sine relevante. Într-adevăr, cum costurile și prețurile nu sunt în general considerate o bază valabilă pentru stabilirea valorii normale în țările menționate la articolul 2 alineatul (7) din regulamentul de bază, o astfel de comparație este, în definitiv, împotriva obiectivului care constă în aplicarea metodelor menționate la articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază.

(116) Anumite părți au afirmat că Brazilia nu este o țară analoagă potrivită din cauza subvențiilor acordate producătorilor de încălțăminte în teritoriile din nord. În conformitate cu afirmațiile părților respective, subvențiile acordate ar avea ca scop atragerea producției de încălțăminte către partea de nord a Braziliei, ceea ce ar avea un efect asupra caracterului concurențial al pieței.

(117) Mai întâi, trebuie notat faptul că afirmația respectivă nu a fost susținută de nici un element de probă.

(118) Pe de altă parte, societățile folosite pentru stabilirea valorii normale nu erau stabilite în partea de nord, ci în sud, și, prin urmare, nu puteau primi subvențiile pretinse.

(119) În sfârșit, în cazul în care presupunem că intervențiile statului, astfel cum au fost descrise de exportatori, într-adevăr există, mecanismul respectiv ar împiedica alte societăți doar să creeze o fabrică în aceeași regiune, nu și să își vândă produsele în anumite părți ale pieței din Brazilia. Cu siguranță, piața încălțămintei nu este o piață locală sau regională, ci mai degrabă o piață națională, chiar mondială. Prin urmare, faptul că o societate poate primi subvenții pentru a construi o fabrică într-o regiune îndepărtată nu reprezintă o piedică pentru concurență, în special pe o piață de 7 000 de producători. Chiar și în cazul în care exisă riscul ca, la un moment dat, costurile să fie influențate de pretinsele subvenții de la stat, subvențiile respective ar trebui să aibă, fără nici o îndoială, doar un efect de reducere a prețurilor de vânzare, ceea ce ar antrena o reducere a valorii normale și, astfel, a eventualelor marje de dumping.

(120) Pe de altă parte, ținând seama de aspectele enunțate la considerentul 109 din regulamentul provizoriu și în special de faptul că Brazilia numără mai mult de 7 000 de producători, concurența pe piața din Brazilia nu a fost considerată ca fiind un motiv de respingere a Braziliei ca țară analoagă.

(121) Ținând seama de cele menționate anterior și având în vedere că afirmația nu a fost susținută de nici un element de probă suplimentar, afirmația respectivă a fost respinsă.

(122) Prin urmare, se concluzionează că Brazilia este o țară analoagă adecvată pentru stabilirea valorii normale, în conformitate cu concluzia enunțată la considerentul 124 din regulamentul provizoriu.

3.3. Prețul de export

(123) În lipsa oricărui comentariu al părților interesate, se confirmă metoda expusă la considerentele 128-130 din regulamentul provizoriu.

(124) Anumite părți au arătat că, în momentul calculării marjei de dumping la scară națională, concluziile nu ar fi trebuit să fie bazate pe prețurile de export ale societăților reținute în eșantioane, ci pe volumul de exporturi la scară națională (astfel cum reiese, de exemplu, din datele Eurostat).

(125) Afirmația menționată a fost respinsă. Se reamintește că în prezenta procedură s-au aplicat normele de eșantionare enunțate la articolul 17 din regulamentul de bază. Acesta este motivul pentru care au fost utilizate doar prețuri de export ale societăților reținute în eșantion. În cazul societăților din eșantion care nu îndeplineau criteriile de acordare a statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață/tratamentului individual, s-a calculat o singură marjă de dumping medie ponderată. Pe de altă parte, astfel cum se indică la considerentul 135 din regulamentul provizoriu, respectiva marjă de dumping medie ponderată se aplică societăților care au cooperat și care nu erau reținute în eșantion, în conformitate cu articolul 9 alineatul (6) din regulamentul de bază. Pe de altă parte, având în vedere importanța cooperării, aceeași marjă de dumping a fost aplicată și tuturor celorlalți producători-exportatori din China.

3.4. Comparație

(126) Anumite părți au susținut că nu au fost comunicate toate detaliile cu privire la modalitățile de comparare a prețurilor de export. În special, nu au fost cuantificate ajustările aduse valorilor normale stabilite pe baza datelor din Brazilia.

(127) După o examinare atentă a tuturor observațiilor transmise de părțile interesate și o reexaminare corespunzătoare a dosarelor, s-a considerat adecvată o corectare a ajustărilor operate pentru calitatea pielii, astfel cum se indică la considerentul 132 din regulamentul provizoriu. S-a constatat că producătorii din țările exportatoare, în special producătorii din China, vindeau încălțăminte din piele de o calitate superioară calității încălțămintei vândute de producătorii din Brazilia pe piața lor internă. Diferența de calitate între încălțăminte se explica în principal prin calitatea mai bună a pielii utilizate. Respectiva diferență de calitate corespundea, de asemenea, unor diferențe între prețurile de achiziție a tipurilor de piele utilizate. În fond, pielea din încălțămintea exportată de China și de Vietnam era mai scumpă decât pielea folosită în Brazilia pentru fabricarea încălțămintei vândute pe piața internă. În acest scop, valoarea pielii folosite ca input de către producătorii din țara analoagă a fost comparată cu valoarea corespunzătoare a tipurilor de piele folosite ca input de către producătorii din eșantion din China și din Vietnam. S-a constatat că cea mai mare parte a pielii folosite de producătorii din China și din Vietnam fusese importată din țările cu economie de piață. Prin urmare, a fost folosită o medie care ține seama de prețurile pieței mondiale pentru a stabili ajustarea. Calculul necesar a fost efectuat separat pentru cele două țări exportatoare. Diferența de valoare între tipurile de piele folosite ca input a fost înmulțită cu partea pe care o reprezintă pielea în costul total de producție. Ajustările prin creștere care trebuie aplicate valorii normale au fost stabilite la 21,6 % pentru RPC și 16,4 % pentru Vietnam.

(128) Anumite părți au afirmat că nu era oportun să se opereze ajustări pentru a ține seama de calitatea pielii atunci când se constatase că, în țările exportatoare, costul de producție era denaturat de faptul că nici unul dintre exportatorii din țara respectivă, cu excepția unuia, nu beneficiau de statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.

(129) Argumentul respectiv a fost respins. Este adevărat că acordarea statutului de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață a fost refuzată, printre altele, deoarece s-a observat o influență a statului cu efect asupra costurilor/prețurilor. Cu toate acestea, astfel cum este menționat anterior, s-a constatat că pielea respectivă fusese importată dintr-o țară cu economie de piață.

(130) Anumite părți au arătat că nu au fost comunicate de către Comisie cifrele exacte pe baza cărora ajustarea a fost calculată și nici motivele pentru care ajustarea pentru calitatea pielii a fost revizuită după determinarea provizorie.

(131) Cu toate acestea, motivele care au condus la revizuirea ajustării pentru calitatea pielii au fost expuse anterior. Pe de altă parte, Comisia a comunicat tuturor societăților vizate de prezenta procedură detaliile necesare cu privire la faptele și considerațiile esențiale pe baza cărora se intenționează să se recomande instituirea măsurilor definitive.

(132) Anumite părți interesate au afirmat că asupra valorii normale nu ar fi trebuit aplicată nici o ajustare pentru costurile de cercetare și dezvoltare („C&D”) deoarece producătorii din China și din Vietnam suportau costuri de C&D similare.

(133) Cu toate acestea, s-a constatat că, fiind suportate de producătorii din țările în cauză reținuți în eșantion, costurile de C&D se refereau numai la costurile de C&D aferente producției, în timp ce în Brazilia cercetarea și dezvoltarea includeau și designul și eșantioanele noilor modele de încălțăminte, cu alte cuvinte sunt două tipuri diferite de costuri de C&D și, prin urmare, se consideră necesar să se mențină ajustarea respectivă.

(134) O altă parte a afirmat, de asemenea, că trebuia să se opereze o ajustare pentru a ține seama de faptul că profitul realizat din vânzările către producătorii de echipamente de origine („OEM”) este inferior profitului realizat din alte vânzări.

(135) Cu toate acestea, afirmația respectivă nu a fost confirmată de concluziile anchetei efectuate pe lângă societățile din Brazilia sau nu s-au constatat astfel de diferențe. Mai mult, eventuala diferență dintre vânzările către OEM și vânzările sub marcă proprie este calculată deja în ajustarea care se operează pentru diferențele dintre costurile de C&D Prin urmare, afirmația a fost respinsă.

(136) Se notează, de asemenea, că a fost necesară o ajustare pentru încălțămintea pentru copii. Nici unul dintre producătorii din Brazilia nu fabrica încălțăminte pentru copii. Se poate observa, de exemplu, pe baza datelor Eurostat privind importurile, că încălțămintea pentru copii este, în general, mai ieftină decât încălțămintea pentru adulți, ceea ce se poate explica prin mărimea mai mică a încălțămintei pentru copii și, prin urmare, cantitatea mai redusă de materie primă necesară pentru producție. Prin urmare, s-a operat o ajustare pe baza diferențelor de prețuri proporționale între încălțămintea pentru copii și încălțămintea pentru adulți vândută de industria comunitară. Această ajustare se ridică la 33,2 % din valoarea normală.

(137) Anumite părți au susținut că ajustarea respectivă nu a făcut obiectul unor explicații suficiente. S-a afirmat, de asemenea, că singurul factor care justifică diferența de prețuri consta în diferența dintre mărimi și, în consecință, în cantitatea de materie primă folosită. Conform acestor părți, o astfel de ipoteză ar fi eronată. În acest sens, este de notat că ajustarea operată în cazul încălțămintei pentru copii a făcut obiectul unei comunicări complete către părți și este descrisă mai sus. Mai mult, părțile care considerau ajustarea respectivă ca fiind eronată nu au furnizat o metodă alternativă care ar da rezultate mai bune și ar permite o comparație între prețurile de export și valorile normale pe o bază echitabilă.

(138) În lipsa oricărui comentariu, se confirmă concluziile enunțate la considerentele 131-133 din regulamentul provizoriu.

(139) Anumite părți au arătat că sistemul NCP nu permitea o comparație echitabilă, afirmând în special că sistemul folosit era prea general și nu se baza pe caracteristici fizice proprii produsului. Conform acestor părți, cazul respectiv constituia o încălcare a dispozițiilor articolului 2 alineatul (4) din acordul antidumping. S-a susținut, de asemenea, că ajustările generale (pentru diferențele de calitate a pielii) nu au corectat suficient această presupusă eroare.

(140) Aceste argumente au fost respinse. Atât articolul 2 alineatul (4) din acordul antidumping, cât și articolul 2 alineatul (10) din regulamentul de bază prevăd o comparație echitabilă. Cu toate acestea, dispozițiile respective nu dau nici un detaliu cu privire la designul NCP. Se reamintește că practicile consacrate ale Comunității constau în a facilita comparabilitatea între produsul în cauză și produsul similar folosind NCP care împart produsul pe subdiviziuni în tipuri/modele, în funcție de anumite caracteristici sau specificații tehnice. În cazul de față, au fost luate în considerare cinci elemente de această natură, și anume stilul încălțămintei, tipul consumatorului, tipul încălțămintei, materialul tălpii exterioare și dublura. Elementele menționate reflectă caracteristicile esențiale ale produsului în cauză. Pe de altă parte, se notează că nici regulamentul de bază, nici acordul antidumping nu prezintă vreo obligație legală de a folosi NCP cu ocazia anchetelor antidumping. În cazul de față, în conformitate cu principiul unei comparații echitabile, s-a folosit în mod sistematic unul și același sistem de NCP pentru a clasifica modelele de produs în cauză fabricate și vândute de producători în Comunitate, în țările exportatoare și în țara analoagă, pentru a compara prețurile comunitare, prețurile de export și valorile normale pe o bază echitabilă.

(141) În plus, s-a constatat că aspectul calității pielii, care nu este reglementat prin sistemul NCP, avea într-adevăr o influență asupra prețurilor și a comparabilității prețurilor produsului în cauză. Pielea reprezintă de obicei 50 % sau mai mult din costul de producție total al unui articol de încălțăminte din piele. În funcție de tipul, calitatea și cantitatea pielii folosite, costul pielii poate varia în mod semnificativ, dar s-a constatat că diferențele de costuri se reflectau în mod corespunzător asupra prețurilor de vânzare. Pentru efectuarea comparației între valoarea normală și prețurile de export și pentru calculul subcotării prețurilor și prețurilor de referință, s-a operat o ajustare adecvată pentru diferențele dintre caracteristicile fizice, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (a) din regulamentul de bază.

(142) Alte părți au observat diferențe de prețuri enorme în cadrul anumitor NCP, ceea ce ar indica, conform acestora, o imperfecțiune a sistemului NCP.

(143) Diferențele de prețuri s-ar putea explica prin diverse motive, cum ar fi fluctuații ale pieței, tensiuni specifice asupra prețurilor în cazul unei oferte excedentare etc., o dorință de a practica dumpingul etc. În orice situație, ceea ce contează referitor la aplicarea sistemului NCP este ca acesta să fie aplicat într-un mod coerent pentru toate părțile vizate de procedură. Diferențele de prețuri pot fi rezultatul a numeroși factori, cum ar fi tendințele modei și psihologia pieței, care nu compromit neapărat comparabilitatea produselor în cadrul unui NCP. Faptul cel mai important este că părțile nu au identificat metoda cea mai bună și, totodată, cea mai practică pentru a facilita comparabilitatea. Astfel cum s-a notat deja, eventualele diferențe de prețuri datorate diferențelor de calitate a tipurilor de piele folosite au fost luate în considerare prin ajustări adecvate. Prin urmare, afirmația a fost respinsă.

(144) Alte părți au susținut că, deoarece s-a decis să se excludă STAF din definiția produsului în cauză, tipul respectiv de încălțăminte ar fi trebuit identificat separat de sistemul NCP.

(145) În cazul în care, în cazul de față, s-a dovedit necesară excluderea încălțămintei STAF din definiția produsului în cauză, s-a aplicat o metodă rezonabilă și coerentă în cazul tuturor producătorilor-exportatori pentru a exclude respectivele vânzări de STAF din domeniul anchetei. Toate părțile în cauză au fost avizate despre intenția de a exclude STAF din definiția produsului în cauză cu mult înainte de comunicarea concluziilor provizorii. Nici după comunicarea acestei intenții și nici după cea a concluziilor provizorii nici un producător-exportator nu a prezentat informații revizuite pentru o mai bună identificare a vânzărilor sale de STAF în listele de tranzacții. În condițiile date, metoda NCP utilizată este considerată rezonabilă și adecvată pentru a exclude vânzările de STAF.

3.5. Marjele de dumping

3.5.1. Metoda generală

(146) Anumite părți interesate au afirmat că lipsa unei distincții între societățile care au cooperat și societățile care nu au cooperat constituie un motiv pentru necooperare. Cu toate acestea, astfel cum se indică la considerentul 139 din regulamentul provizoriu, nivelul de cooperare a fost ridicat astfel încât, în conformitate cu practicile constante, s-a considerat adecvat ca marja de dumping a producătorilor-exportatori care nu au cooperat să fie stabilită la nivelul marjei de dumping medii ponderate stabilite pentru producătorii-exportatori care nu au cooperat și care erau incluși în eșantionul din țara în cauză. În lipsa oricărui comentariu, se confirmă metoda folosită pentru stabilirea marjelor de dumping, descrisă la considerentele 134-143 din regulamentul provizoriu.

3.5.2. Marje de dumping

(a) Republica Populară Chineză

— Marja de dumping pentru GS este de 9,7 %, exprimată în procent din prețul de import CIF la frontiera comunitară.

— Marja definitivă de dumping la scară națională, exprimată în procent din prețul de import CIF la frontiera comunitară, se ridică la 28,9 %.

(b) Vietnam

— Marja definitivă de dumping la scară națională, exprimată în procent din prețul de import CIF la frontiera comunitară, este de 70,1 %.

E. PREJUDICIUL

1. GENERALITĂȚI

(147) Ca și în stadiul provizoriu și ținând seama de concluziile definitive enunțate mai sus referitoare la definiția produsului, toate cifrele referitoare la STAF au fost excluse din datele analizate în continuare. La cererea anumitor producători-exportatori, se confirmă că excluderea respectivă s-a aplicat în același mod importurilor din țările în cauză și importurilor din alte țări terțe, precum și datelor aferente industriei comunitare.

(148) Cu toate acestea, ținând seama de concluzia definitivă enunțată anterior, în conformitate cu care încălțămintea pentru copii trebuie inclusă în definiția produsului în cauză, analiza definitivă a prejudiciului s-a efectuat pentru tot produsul în cauză, adică inclusiv pentru încălțămintea pentru copii.

2. PRODUCȚIA COMUNITARĂ

(149) O asociație de importatori a reiterat afirmația conform căreia, în cazul în care reclamanții, conform afirmațiilor acesteia, doar colectează articole de încălțăminte provenite din surse necomunitare, sunt considerați producători comunitari, atunci importatorii care desfășoară în continuare în Comunitate activități de design, de punere în valoare a mărcii, de cercetare și dezvoltare, de gestionare și de vânzare cu amănuntul, ar trebui considerați, de asemenea, producători comunitari.

(150) S-a răspuns deja la acest argument la considerentul 148 din regulamentul provizoriu, unde s-a ajuns la concluzia că numai societățile care desfășoară activități de producție în Comunitate pot pretinde statutul de producător comunitar. Produsele vândute de către importatori sunt fabricate, printre altele, în China și în Vietnam, nu pot pretinde că sunt de origine comunitară și sunt supuse drepturilor de import, astfel încât respectivii operatorii comunitari nu pot fi considerați producători comunitari.

(151) Nefiind comunicată nici o informație nouă, se confirmă concluziile respective și se formulează concluzia definitivă că producătorii menționați la considerentul 146 din regulamentul provizoriu reprezintă întreaga producție comunitară totală în sensul articolului 4 alineatul (1) din regulamentul de bază.

3. DEFINIȚIA INDUSTRIEI COMUNITARE

(152) Definiția industriei comunitare a fost contestată de către diverși producători-exportatori și importatori, precum și de o asociație de importatori, pe motiv că societățile care nu au fost reținute în eșantion nu ar fi cooperat în cursul anchetei, de exemplu răspunzând la chestionarul de eșantionare și că nu era îndeplinită, prin urmare, cerința legală referitoare la reprezentativitatea plângerii pe întreg parcursul anchetei. Pentru aceste motive, comercianții respectivi au afirmat că cei opt sute paisprezece reclamanți nu ar putea reprezenta industria comunitară din punct de vedere legal.

(153) S-a făcut, de asemenea, trimitere la diverse regulamente ale Consiliului prin care producătorii reclamanți care nu cooperaseră în mod corespunzător au fost excluși din definiția industriei comunitare.

(154) În acest sens, trebuie notat că, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din regulamentul de bază, prin „industrie comunitară” se înțelege totalitatea producătorilor comunitari ale căror producții cumulate de produse similare constituie o proporție majoră în sensul articolului 5 alineatul (4) din regulamentul de bază. În continuare, articolul 5 alineatul (4) dă o definiție a acestei proporții majore, și anume că producătorii comunitari care susțin plângerea în mod expres trebuie să reprezinte cel puțin 25 % din producția comunitară totală și mai mult de 50 % din producția totală a produsului similar a acelei părți a industriei comunitare care își exprimă susținerea sau opoziția față de anchetă.

(155) În cazul de față, producătorii comunitari reclamanți reprezentau peste 40 % din producția comunitară și, în conformitate cu cerințele legale expuse anterior, se consideră că respectivii producători constituie industria comunitară. Pe de altă parte, nici un producător nu s-a opus plângerii.

(156) Este adevărat că, în cadrul practicilor constante ale instituțiilor, producătorii comunitari reclamanți care nu au cooperat în mod corespunzător în cursul anchetei sunt în mod normal excluși din definiția industriei comunitare și că pragurile citate anterior trebuie, de asemenea, respectate la momentul adoptării măsurilor.

(157) În cazul de față, s-a constatat, cu toate acestea, că nici unul dintre cei opt sute paisprezece producători comunitari nu a cooperat în mod corespunzător la anchetă. De fapt, astfel cum se subliniază în mod clar în avizul de deschidere, nu au fost trimise chestionare decât producătorilor comunitari reținuți în eșantion și fiecare dintre producătorii respectivi a răspuns la chestionar. Faptul că nici unul dintre producătorii reclamanți care nu au fost reținuți în eșantion nu a răspuns la chestionarul destinat producătorilor incluși în eșantion se explică, așadar, prin simplul fapt că nu au fost invitați să facă lucrul respectiv.

(158) Rezultă din însăși natura eșantionului că nu sunt trimise chestionare complete privind prejudiciul decât producătorilor comunitari reclamanți reținuți în eșantion și că, în conformitate cu dispozițiile articolului 6 alineatul (2) din regulamentul de bază, doar părțile care au primit un chestionar trebuie să răspundă. Afirmațiile prezentate de către diversele părți interesate au fost respinse pe baza elementelor sus-menționate, iar concluzia enunțată la considerentul 152 din regulamentul provizoriu se confirmă: cei opt sute paisprezece producători comunitari reclamanți constituie industria comunitară în sensul articolului 4 alineatul (1) și articolului 5 alineatul (4) din regulamentul de bază, fiind denumiți în continuarea „industria comunitară”.

4. CONSUMUL COMUNITAR

(159) Un exportator a contestat nivelul consumului comunitar pe motiv că acest consum pare mai scăzut în Europa decât în țările în dezvoltare. Deoarece nu s-a adus nici un element de probă în sprijinul afirmației respective, aceasta a fost respinsă. În lipsa altor observații, se confirmă metoda aplicată pentru calculul consumului comunitar.

(160) Consumul comunitar aparent, inclusiv încălțăminte pentru copii, a evoluat după cum urmează: 2001 2002 2003 2004 Perioada de anchetă Consum (mii de perechi) 718 186 646 843 669 686 699 604 714 158 Indice: 2001 = 100 100 90 93 97 99 Sursa: Eurostat, informații conținute în reclamație.

(161) Această evoluție este comparabilă cu consumul stabilit în stadiul provizoriu, cu alte cuvinte exclusiv încălțămintea pentru copii.

5. IMPORTURI DIN ȚĂRILE ÎN CAUZĂ

5.1. Evaluare cumulativă a efectelor importurilor în cauză care fac obiectul unui dumping

(162) Tabelul următor prezintă volumul importurilor, cotele de piață și prețurile medii unitare, separat pentru fiecare dintre țările în cauză, inclusiv încălțăminte pentru copii: Volumul importurilor și cote de piață 2001 2002 2003 2004 Perioada de anchetă RPC (mii de perechi) 15 571 14 616 25 810 30 662 63 044 Indice: 2001 = 100 100 94 166 197 405 Cote de piață 2,2 % 2,3 % 3,9 % 4,4 % 8,8 % Vietnam (mii de perechi) 51 414 58 898 83 334 103 177 102 604 Indice: 2001 = 100 100 117 162 201 200 Cote de piață 7,2 % 9,3 % 12,4 % 14,7 % 14,4 % Prețuri medii 2001 2002 2003 2004 Perioada de anchetă RPC (EUR/pereche) 11,6 11,3 8,6 7,3 7,2 Indice: 2001 = 100 100 97 74 63 62 Vietnam (EUR/pereche) 11,9 11,2 9,9 9,3 9,2 Indice: 2001 = 100 100 94 83 78 78

(163) Anumite părți au afirmat că evaluarea cumulativă nu era justificată. Această afirmație se sprijină pe faptul că evoluția volumului importurilor și a prețurilor nu este aceeași în China și în Vietnam. Pe de altă parte, s-a afirmat că Vietnamul este una dintre țările cele mai sărace din lume, că beneficiază de sistemul de preferințe generalizate („SPG”) și, prin urmare, nu trebuie să fie cumulat cu China pentru evaluarea prejudiciului.

(164) Prima afirmație a mai fost făcută anterior și a primit un răspuns corespunzător în regulamentul provizoriu. Mai exact, în ceea ce privește evoluția importurilor în termeni de volum și preț, tabelul prezentat la considerentul 160 din regulamentul provizoriu a arătat în mod clar că evoluțiile respective urmăresc scheme similare. Se notează, de asemenea, că includerea încălțămintei pentru copii nu are efect asupra evoluțiilor respective. În orice caz, pe lângă evoluția importurilor, regulamentul provizoriu a expus în detaliu diversele motive în favoarea evaluării cumulative, ținând seama de condițiile concurenței dintre produsul importat și produsul comunitar similar. Concluzia respectivă se justifică în special prin faptul că produsele importate sunt similare prin caracteristicile lor esențiale, interschimbabile din punct de vedere a consumatorului și comercializate prin aceleași circuite de distribuție.

(165) În ceea ce privește Vietnamul, regulamentul de bază nu conține nici o dispoziție care să interzică ca una dintre țările care este în mod simultan obiectul unei anchete antidumping să fie exclusă din evaluarea cumulativă din cauza situației sale economice globale. Mai exact, o astfel de interpretare ar fi, de asemenea, incompatibilă cu obiectul și scopul dispozițiilor privind evaluarea cumulativă, care trebuie, în principal, să permită să se stabilească dacă importurile provenite din diverse surse sunt în concurență între ele, precum și cu produsul comunitar similar. Cu alte cuvinte, ceea ce contează sunt caracteristicile produselor vândute și nu situația țării din care sunt originare importurile. Situația țării exportatoare trebuie luată în considerare în conformitate cu dispozițiile articolului 15 din acordul antidumping și din regulamentul de bază, dar nu în contextul evaluării cumulative. Prin urmare, argumentul respectiv a fost respins.

(166) O asociație de importatori a susținut, de asemenea, că evaluarea cumulativă nu era justificată pe motiv că gama de produse din cele două țări în cauză este diferită. În această privință, se consideră că, deși există anumite diferențe între gamele de produse din cele două țări, rămân suficiente asemănări și că, în ansamblu, produsele în cauză originare din China și din Vietnam intră, așadar, în concurență unele cu celelalte. Se face, de asemenea, trimitere la concluziile enunțate anterior, și anume că, în sensul prezentei proceduri, toate tipurile de produs în cauză trebuie considerate ca fiind unul și același produs și că toate tipurile de încălțăminte din piele produse și vândute de industria comunitară sunt similare cu produsele exportate în Comunitate de țările în cauză. Prin urmare, argumentul respectiv a fost respins.

(167) Pe baza concluziilor provizorii expuse la considerentele 156-162 din regulamentul provizoriu, precum și a elementelor expuse anterior, se formulează concluzia definitivă că sunt întrunite toate condițiile pentru o evaluare cumulativă, enunțate la articolul 3 alineatul (4) din regulamentul de bază și că efectele importurilor care fac obiectul unui dumping din țările în cauză trebuie, așadar, evaluate împreună în scopul analizării prejudiciului.

5.2. Volum, cotă de piață și evoluția prețurilor importurilor în cauză care fac obiectul unui dumping

(a) Volum și prețuri

(168) Tabelul următor prezintă evoluția volumului importurilor și a cotelor de piață ale produsului în cauză originar din țările în cauză, inclusiv încălțăminte pentru copii: 2001 2002 2003 2004 Perioada de anchetă Importuri (mii de perechi) 66 986 74 514 109 144 133 840 165 648 Indice: 2001 = 100 100 111 163 200 247 Cote de piață 9,3 % 11,5 % 16,3 % 19,1 % 23,2 % Sursa: Eurostat.

(169) Evoluțiile și cifrele absolute sunt comparabile cu cele care au fost analizate în stadiul provizoriu: volumul importurilor este mai mult decât dublu,