RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 55

32006O0012



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

ORIENTAREA BĂNCII CENTRALE EUROPENE

din 31 august 2006

de modificare a Orientării BCE/2000/7 privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului

(BCE/2006/12)

(2006/905/CE)

CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 105 alineatul (2) prima liniuță,

având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene, în special articolele 12.1 și 14.3 coroborate cu articolul 3.1 prima liniuță, articolul 18.2 și articolul 20 primul paragraf,

întrucât:

(1) Realizarea unei politici monetare unice determină nevoia de a defini instrumentele și procedurile care urmează să fie folosite de către Eurosistem, format din băncile centrale naționale (BCN) ale statelor membre care au adoptat moneda euro (denumite în continuare state membre participante) și Banca Centrală Europeană (BCE), pentru punerea în aplicare a acestei politici în mod uniform în toate statele membre participante.

(2) BCE este învestită cu autoritatea de a adopta orientările necesare pentru punerea în aplicare a politicii monetare unice a Eurosistemului și BCN au obligația de a acționa în conformitate cu aceste orientări.

(3) Modificările recente aduse definiției și punerii în aplicare a politicii monetare unice a Eurosistemului, în special introducerea activelor netranzacționabile pe lista unică a garanțiilor eligibile pentru operațiunile de credit ale Eurosistemului, trebuie să se reflecte în mod corespunzător prin înlocuirea anexei I la orientarea BCE privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului care este în vigoare în prezent,

ADOPTĂ PREZENTA ORIENTARE:

Articolul 1

Principii, instrumente, proceduri și criterii de punere în aplicare a politicii monetare unice a Eurosistemului

Anexa I la Orientarea BCE/2000/7 din 31 august 2000 privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului (1) se înlocuiește cu textul anexei la prezenta orientare.

Articolul 2

Verificare

BCN transmit către BCE până la 20 septembrie 2006, informații detaliate cu privire la textele și modalitățile prin care intenționează să se conformeze prezentei orientări.

Articolul 3

Intrare în vigoare

Prezenta orientare intră în vigoare în a doua zi de la data adoptării sale. Articolul 1 se aplică de la 1 ianuarie 2007.

Articolul 4

Destinatari

Prezenta orientare se adresează BCN ale statelor membre participante.

Adoptată la Frankfurt pe Main, 31 august 2006. Pentru Consiliul guvernatorilor BCE Președintele BCE Jean-Claude TRICHET

(1) JO L 310, 11.12.2000, p. 1. Orientare modificată ultima dată prin Orientarea BCE/2005/17 (JO L 30, 2.2.2006, p. 26).

ANEXĂ

Punerea în aplicare a politicii monetare în zona euro — Documentația generală privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului

CUPRINS

Introducere

CAPITOLUL 1

Prezentare generală a cadrului politicii monetare

1.1. Sistemul European al Băncilor Centrale

1.2. Obiectivele Eurosistemului

1.3. Instrumentele de politică monetară ale Eurosistemului

1.3.1. Operațiuni de piață monetară (operațiuni de open market)

1.3.2. Facilități permanente

1.3.3. Rezerve minime obligatorii

1.4. Contrapărți

1.5. Active suport

1.6. Modificări ale cadrului politicii monetare

CAPITOLUL 2

Contrapărți eligibile

2.1. Criterii generale de eligibilitate

2.2. Selectarea contrapărților pentru licitații rapide și operațiuni bilaterale

2.3. Sancțiuni în caz de neîndeplinire a obligațiilor de către contrapărți

2.4. Suspendarea sau excluderea pe motive prudențiale

CAPITOLUL 3

Operațiuni de piață monetară

3.1. Tranzacții reversibile

3.1.1. Considerații generale

3.1.2. Operațiuni principale de refinanțare

3.1.3. Operațiuni de refinanțare pe termen mai lung

3.1.4. Operațiuni de ajustare sub formă de tranzacții reversibile

3.1.5. Operațiuni structurale sub formă de tranzacții reversibile

3.2. Tranzacții simple

3.3. Emiterea de certificate de creanță de către BCE

3.4. Swap-uri valutare

3.5. Atragerea de depozite la termen

CAPITOLUL 4

Facilități permanente

4.1. Facilitatea de creditare marginală

4.2. Facilitatea de depozit

CAPITOLUL 5

Proceduri

5.1. Proceduri de licitație

5.1.1. Considerații generale

5.1.2. Calendarul licitațiilor

5.1.3. Anunțarea licitației

5.1.4. Pregătirea și transmiterea ofertelor de participare la licitație de către contrapărți

5.1.5. Proceduri de alocare în cadrul licitației

5.1.6. Anunțarea rezultatelor licitației

5.2. Proceduri bilaterale

5.3. Proceduri de decontare

5.3.1. Considerații generale

5.3.2. Decontarea operațiunilor de piață monetară

5.3.3. Proceduri la închiderea zilei

CAPITOLUL 6

Active eligibile

6.1. Considerații generale

6.2. Cerințe de eligibilitate pentru activele suport

6.2.1. Criterii de eligibilitate pentru activele tranzacționabile

6.2.2. Criterii de eligibilitate pentru activele netranzacționabile

6.2.3. Cerințe suplimentare pentru utilizarea activelor eligibile

6.3. Mecanismul Eurosistemului de evaluare a creditului

6.3.1. Domeniu de aplicare și elemente

6.3.2. Stabilirea standardelor înalte de creditare pentru activele tranzacționabile

6.3.3. Stabilirea standardelor înalte de creditare pentru activele netranzacționabile

6.3.4. Criterii de acceptare pentru sistemele de evaluare a creditului

6.3.5. Monitorizarea performanțelor sistemelor de evaluare a creditului

6.4. Măsuri de control al riscurilor

6.4.1. Principii generale

6.4.2. Măsuri de control al riscurilor pentru activele tranzacționabile

6.4.3. Măsuri de control al riscurilor pentru activele netranzacționabile

6.5. Principii de evaluare a activelor suport

6.6. Utilizarea activelor eligibile în operațiuni transfrontaliere

6.6.1. Modelul băncilor centrale corespondente

6.6.2. Legături între sistemele de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare

CAPITOLUL 7

Rezerve minime obligatorii

7.1. Considerații generale

7.2. Instituții supuse obligației de constituire a rezervelor minime obligatorii

7.3. Determinarea rezervelor minime obligatorii

7.4. Constituirea rezervelor minime obligatorii

7.5. Raportarea, confirmarea și verificarea bazei de calcul a rezervelor

7.6. Neîndeplinirea obligațiilor privind rezervele minime obligatorii

ANEXE

1. Exemple de operațiuni și proceduri de politică monetară

2. Glosar

3. Selectarea contrapărților pentru operațiuni de intervenție pe piața valutară și pentru operațiuni de swap valutar în scopuri de politică monetară

4. Mecanismul Băncii Centrale Europene de raportare a statisticilor în domeniile monetar și bancar

5. Site-urile Eurosistemului

6. Proceduri și sancțiuni care se aplică în cazul neîndeplinirii obligațiilor de către contrapărți

7. Constituirea de garanții opozabile asupra creanțelor private

LISTA CASETELOR, GRAFICELOR ȘI TABELELOR

Casete

1. Emiterea de certificate de creanță de către BCE

2. Swap-uri valutare

3. Etapele operaționale pentru procedurile de licitație

4. Alocarea în cadrul licitațiilor la rată fixă

5. Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă în euro

6. Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă cu swap valutar

7. Măsuri de control al riscurilor

8. Calcularea apelurilor în marjă

9. Baza de calcul și ratele rezervelor minime obligatorii

10. Calcularea remunerării depozitelor de rezerve minime obligatorii

Grafice

1. Cronologia obișnuită a etapelor operaționale în cadrul licitațiilor standard [orele sunt menționate conform orei BCE (CET)]

2. Cronologia obișnuită a etapelor operaționale în cadrul licitațiilor rapide

3. Modelul băncilor centrale corespondente

4. Legături între sistemele de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare

Tabele

1. Operațiuni de politică monetară ale Eurosistemului

2. Zile de tranzacționare obișnuite pentru operațiunile principale de refinanțare și operațiunile de refinanțare pe termen mai lung

3. Date obișnuite de decontare a operațiunilor de piață monetară ale Eurosistemului

4. Active eligibile pentru operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului

5. Evaluări implicite ale creditului pentru emitenți, debitori sau garanți care sunt administrații regionale, autorități locale și organisme din sectorul public aflate în zona euro, fără o evaluare a creditului de către o ECAI

6. Categorii de lichiditate pentru activele tranzacționabile

7. Nivelurile marjelor de ajustare a valorii aplicate activelor tranzacționabile eligibile în privința instrumentelor cu cupon fix și a instrumentelor cu cupon zero

8. Nivelurile marjelor de ajustare a valorii aplicate titlurilor de creanță tranzacționabile eligibile cu rată invers-variabilă

9. Nivelurile marjelor de ajustare a valorii aplicate creanțelor private cu plăți ale dobânzii la rată fixă

ABREVIERI

BCE Banca Centrală Europeană BCN bancă centrală națională CE Comunitatea Europeană CEE Comunitatea Economică Europeană CET ora Europei Centrale DCC Directiva privind cerințele de capital DCIVM depozitar central internațional de valori mobiliare DCVM depozitar central de valori mobiliareE CAF mecanismul Eurosistemului de evaluare a creditelor ECAI agenție internațională de rating FPM fond de pe piața monetară IC instituții de credit ICAS sistem intern de evaluare a credituluiI DC credit pe parcursul zilei (intraday credit) IFM instituție financiară monetară IR instrument de rating IRB sistem intern de ratinguri ISIN număr internaional de identificare a valorilor mobiliare MBCC modelul băncilor centrale corespondente OPCVM organisme de plasament colectiv în valori mobiliare PD probabilitate de nerambursare PSE organism din sectorul public RL restul lumii RMBD titlu de creanță garantat cu creanțe ipotecare asupra persoanelor private RTGS decontare pe bază brută în timp real SSS sistem de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare SEBC Sistemul European al Băncilor Centrale SEC 95 Sistemul European de Conturi 1995 SEE Spațiul Economic European TARGET sistem transeuropean automat de transfer rapid cu decontare pe bază brută în timp real UE Uniunea Europeană

Introducere

Prezentul document definește cadrul operațional ales de Eurosistem (1) pentru politica monetară unică în zona euro. Documentul, care face parte din cadrul juridic al Eurosistemului pentru instrumentele și procedurile de politică monetară, constituie „Documentația generală” privind instrumentele și procedurile de politică monetară ale Eurosistemului, destinată, în special, să furnizeze contrapărților informațiile de care au nevoie cu privire la cadrul politicii monetare a Eurosistemului.

Documentația generală în sine nu conferă drepturi și nu impune obligații contrapărților. Raportul juridic dintre Eurosistem și contrapărțile sale se bazează pe contracte și reglementări administrative corespunzătoare.

Prezentul document este împărțit în șapte capitole: capitolul 1 oferă o prezentare generală a cadrului operațional al politicii monetare a Eurosistemului. În capitolul 2 sunt precizate criteriile de eligibilitate pentru contrapărțile care iau parte la operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului. Capitolul 3 descrie operațiunile de piață monetară, iar capitolul 4 prezintă facilitățile permanente aflate la dispoziția contrapărților. Capitolul 5 precizează procedurile aplicate în executarea operațiunilor de politică monetară. În capitolul 6 sunt definite criteriile de eligibilitate pentru activele suport folosite în cadrul operațiunilor de politică monetară. Capitolul 7 prezintă regimul rezervelor minime obligatorii din cadrul Eurosistemului.

Anexele conțin exemple de operațiuni de politică monetară, un glosar, criteriile de selectare a contrapărților pentru operațiunile Eurosistemului de intervenție pe piața valutară, o prezentare a mecanismului Băncii Centrale Europene de raportare a statisticilor în domeniile monetar și bancar, o listă a site-urilor Eurosistemului și o descriere a procedurilor și sancțiunilor care se aplică în caz de neîndeplinire a obligațiilor de către contrapărți și a cerințelor juridice suplimentare pentru constituirea unei garanții valabile asupra creanțelor provenite din credit atunci când acestea sunt utilizate ca garanție în Eurosistem.

CAPITOLUL 1

PREZENTARE GENERALĂ A CADRULUI POLITICII MONETARE

1.1. Sistemul European al Băncilor Centrale

Sistemul European al Băncilor Centrale (SEBC) este format din Banca Centrală Europeană (BCE) și din băncile centrale naționale ale statelor membre ale Uniunii Europene (UE) (2). Activitățile SEBC se desfășoară în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene (Tratat) și cu Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (Statutul SEBC). SEBC este condus de organele de decizie ale BCE. În acest sens, Consiliul guvernatorilor BCE este responsabil cu formularea politicii monetare, în timp ce Comitetul executiv este responsabil cu punerea în aplicare a politicii monetare în conformitate cu deciziile adoptate și cu orientările stabilite de Consiliul guvernatorilor. În măsura în care este posibil și adecvat și în vederea asigurării eficienței operaționale, BCE apelează la băncile centrale naționale (3) pentru a efectua operațiunile care intră în competența Eurosistemului. Operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului se execută în termeni și condiții uniforme în toate statele membre (4).

1.2. Obiectivele Eurosistemului

Obiectivul principal al Eurosistemului este menținerea stabilității prețurilor, astfel cum este definit la articolul 105 din Tratat. Fără a aduce atingere obiectivului principal privind stabilitatea prețurilor, Eurosistemul trebuie să susțină politicile economice generale din Comunitatea Europeană. În vederea îndeplinirii obiectivelor sale, Eurosistemul trebuie să acționeze în conformitate cu principiul unei economii de piață deschise, în care concurența este liberă, favorizând alocarea eficientă a resurselor.

1.3. Instrumentele de politică monetară ale Eurosistemului

Pentru a-și atinge obiectivele, Eurosistemul are la dispoziție un set de instrumente de politică monetară; Eurosistemul desfășoară operațiuni de piață monetară, oferă facilități permanente și impune instituțiilor de credit constituirea de rezerve minime obligatorii în conturile deschise în cadrul Eurosistemului.

1.3.1. Operațiuni de piață monetară

Operațiunile de piață monetară joacă un rol important în politica monetară a Eurosistemului având ca scop controlarea ratelor dobânzilor, gestionarea situației lichidităților pe piață și indicarea orientării politicii monetare. Eurosistemul dispune de cinci tipuri de instrumente pentru efectuarea operațiunilor de piață monetară. Cel mai important instrument este reprezentat de tranzacțiile reversibile (aplicabile pe baza contractelor de report sau a creditelor garantate). Eurosistemul poate folosi și tranzacții simple, emiterea de certificate de creanță, operațiuni de swap valutar și atragerea de depozite la termen. Operațiunile de piață monetară sunt inițiate de BCE, care decide, de asemenea, ce instrumente trebuie să se folosească și care sunt termenii și condițiile de efectuare a acestor operațiuni. Aceste operațiuni se pot efectua prin licitații standard, licitații rapide sau proceduri bilaterale (5). În ceea ce privește obiectivele, periodicitatea și procedurile lor, operațiunile de piață monetară ale Eurosistemului se împart în următoarele patru categorii (a se vedea și tabelul 1):

Tabelul 1

Operațiuni de politică monetară ale Eurosistemului

Operațiuni de politică monetară Tipuri de tranzacții Scadență Frecvență Procedură Furnizare de lichidități Absorbție de lichidități Operațiuni de piață monetară Operațiuni principale de refinanțare Tranzacții reversibile – O săptămână Săptămânal Licitații standard Operațiuni de refinanțare pe termen mai lung Tranzacții reversibile – Trei luni Lunar Licitații standard Operațiuni de ajustare Tranzacții reversibile Swap-uri valutare Tranzacții reversibile Atragerea de depozite la termen Swap-uri valutare Nestandardizat Neregulat Licitații rapide Proceduri bilaterale Cumpărări simple Vânzări simple – Neregulat Proceduri bilaterale Operațiuni structurale Tranzacții reversibile Emiterea de certificate de creanță Standardizat/Nestandardizat Regulat și neregulat Licitații standard Cumpărări simple Vânzări simple – Neregulat Proceduri bilaterale Facilități permanente Facilitatea de creditare marginală Tranzacții reversibile – Overnight Acces la discreția contrapărților Facilitate de depozit – Depozite Overnight Acces la discreția contrapărților

— Operațiunile principale de refinanțare sunt tranzacții reversibile, periodice, în vederea furnizării de lichidități, efectuate cu o frecvență săptămânală și având în mod obișnuit o scadență de o săptămână. Aceste operațiuni se efectuează de băncile centrale naționale pe baza licitațiilor standard. Operațiunile principale de refinanțare joacă un rol fundamental în realizarea obiectivelor operațiunilor de piață monetară ale Eurosistemului și constituie modalitatea principală de refinanțare a sectorului financiar.

— Operațiunile de refinanțare pe termen mai lung sunt tranzacții reversibile în vederea furnizării de lichidități, efectuate cu o frecvență lunară și având în mod obișnuit o scadență de trei luni. Aceste operațiuni au scopul de a oferi contrapărților refinanțări suplimentare pe termen mai lung și se efectuează de băncile centrale naționale prin intermediul licitațiilor standard. De regulă, Eurosistemul nu folosește această categorie de operațiuni pentru a transmite semnale pieței și, prin urmare, efectuează operațiunile, în general, la ratele care îi sunt propuse.

— Operațiunile de ajustare se execută ad-hoc, în scopul de a gestiona situația lichidităților pe piață și de a controla ratele dobânzilor, în special pentru a atenua efectele asupra ratelor dobânzilor determinate de fluctuații neașteptate ale lichidităților de pe piață. Operațiunile de ajustare se execută, în principal, sub formă de tranzacții reversibile, dar pot lua și forma tranzacțiilor simple, a operațiunilor de swap valutar și a atragerii de depozite la termen. Instrumentele și procedurile aplicate în efectuarea operațiunilor de ajustare sunt adaptate tipurilor de tranzacții și obiectivelor specifice urmărite în cadrul operațiunilor. Operațiunile de ajustare sunt executate, în mod normal, de băncile centrale naționale, prin licitații rapide sau proceduri bilaterale. Consiliul guvernatorilor BCE decide dacă, în cazuri excepționale, operațiunile bilaterale de ajustare pot fi efectuate de BCE însăși.

— În plus, Eurosistemul poate efectua operațiuni structurale prin emiterea de certificate de creanță, tranzacții reversibile și tranzacții simple. Aceste operațiuni sunt efectuate atunci când BCE dorește să ajusteze poziția structurală a Eurosistemului față de sectorul financiar (în mod regulat sau neregulat). Operațiunile structurale sub formă de tranzacții reversibile și de emitere de titluri de creanță sunt efectuate de băncile centrale naționale prin intermediul licitațiilor standard. Operațiunile structurale sub formă de tranzacții simple sunt executate prin proceduri bilaterale.

1.3.2. Facilități permanente

Scopul facilităților permanente este de a furniza și de a absorbi lichidități overnight, de a indica orientarea generală a politicii monetare și de a limita ratele dobânzilor overnight de pe piața. Contrapărțile eligibile pot dispune, din proprie inițiativă, de două facilități permanente, sub rezerva respectării anumitor condiții de acces de ordin operațional (a se vedea și tabelul 1):

— Contrapărțile pot folosi facilitatea de creditare marginală pentru a obține lichidități overnight de la băncile centrale naționale în schimbul unor active eligibile. În condiții normale, nu există limite de creditare sau alte restricții privind accesul contrapărților la această facilitate, cu excepția cerinței de a prezenta suficiente active suport. Rata dobânzii aferentă facilității de creditare marginală constituie, de regulă, limita superioară a ratei dobânzii overnight pe piață.

— Contrapărțile pot folosi facilitatea de depozit pentru a plasa depozite overnight la băncile centrale naționale. În condiții normale, nu există limite de depozit sau alte restricții privind accesul contrapărților la această facilitate. Rata dobânzii pentru facilitatea de depozit constituie, de regulă, limita inferioară a ratei dobânzii overnight pe piață.

Facilitățile permanente sunt administrate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale.

1.3.3. Rezerve minime obligatorii

Regimul rezervelor minime obligatorii al Eurosistemului se aplică instituțiilor de credit din zona euro și are ca scop principal stabilizarea ratelor dobânzilor pe piața monetară și crearea (sau accentuarea) unui deficit structural de lichidități. Obligația de constituire a rezervelor minime pentru fiecare instituție se determină în funcție de elementele din bilanțul acesteia. În vederea îndeplinirii obiectivului de stabilizare a ratelor dobânzilor, regimul rezervelor minime obligatorii din cadrul Eurosistemului permite instituțiilor să folosească mecanismul de determinare a valori medii. Îndeplinirea obligației de constituire a rezervelor minime se apreciază pe baza mediei zilnice a rezervelor minime obligatorii constituite de instituția respectivă pe perioada de aplicare. Rezervele obligatorii constituite ale unei instituții se remunerează la rata dobânzii aferentă operațiunilor principale de refinanțare ale Eurosistemului.

1.4. Contrapărți

Cadrul politicii monetare a Eurosistemului este definit astfel încât să asigure participarea unei game largi de contrapărți. Instituțiile obligate să constituie rezervele obligatorii în conformitate cu articolul 19.1 din Statutul SEBC pot avea acces la facilitățile permanente și pot participa la operațiunile de piață monetară efectuate prin intermediul licitațiilor standard. Eurosistemul poate alege un număr limitat de contrapărți pentru a participa la operațiunile de ajustare. În ceea ce privește tranzacțiile simple, sfera contrapărților nu este limitată a priori. În ceea ce privește operațiunile de swap valutar efectuate în cadrul politicii monetare, se folosesc participanții activi pe piața valutară. Sfera contrapărților care participă la aceste operațiuni este limitată la instituțiile alese pentru operațiunile Eurosistemului de intervenție pe piața valutară care se află în zona euro.

1.5. Active suport

În temeiul articolului 18.1 din Statutul SEBC, toate operațiunile de creditare din cadrul Eurosistemului (adică operațiuni de politică monetară în vederea furnizării de lichidități și credit pe parcursul zilei) trebuie să se bazeze pe o garanție adecvată. Eurosistemul acceptă o gamă largă de active drept suport pentru operațiunile sale. Eurosistemul a dezvoltat un cadru unic pentru garanțiile eligibile care este comun tuturor operațiunilor de creditare ale Eurosistemului (denumit, de asemenea, „Lista unică”). La 1 ianuarie 2007, acest cadru unic va înlocui sistemul bazat pe două categorii de active care a funcționat de la începutul Uniunii Economice și Monetare. Cadrul unic cuprinde activele tranzacționabile și netranzacționabile care îndeplinesc criteriile de eligibilitate uniforme în întreaga zonă euro, specificate de Eurosistem. Cu excepția faptului că activele netranzacționabile nu sunt utilizate de Eurosistem în tranzacțiile simple, în ceea ce privește calitatea activelor și eligibilitatea acestora pentru diferitele tipuri de operațiuni de politică monetară ale Eurosistemului nu se face distincție între activele tranzacționabile și netranzacționabile. Toate activele eligibile pot fi utilizate pentru operațiuni transfrontaliere prin intermediul modelului băncilor centrale corespondente (MBCC), iar, în cazul activelor tranzacționabile, prin intermediul legăturilor eligibile între sistemele de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare (SSS) din UE.

1.6. Modificări ale cadrului politicii monetare

Consiliul guvernatorilor BCE poate schimba, în orice moment, instrumentele, condițiile, criteriile și procedurile de executare a operațiunilor de politică monetară ale Eurosistemului.

CAPITOLUL 2

CONTRAPĂRȚI ELIGIBILE

2.1. Criterii generale de eligibilitate

Contrapărțile în cadrul operațiunilor de politică monetară ale Eurosistemului trebuie să îndeplinească anumite criterii de eligibilitate (6). Aceste criterii sunt definite astfel încât să se permită accesul unei game largi de instituții la operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului, consolidând tratamentul egal al instituțiilor din zona euro și asigurând respectarea de către contrapărți a anumitor cerințe operaționale și prudențiale:

— Numai instituțiile supuse regimului rezervelor minime obligatorii al Eurosistemului în conformitate cu articolul 19.1 din Statutul SEBC sunt eligibile să devină contrapărți. Instituțiile care sunt scutite de obligațiile lor în cadrul regimului rezervelor minime obligatorii al Eurosistemului (a se vedea punctul 7.2) nu sunt eligibile pentru a deveni contrapărți pentru facilitățile permanente și operațiunile de piață monetară ale Eurosistemului.

— Contrapărțile trebuie să prezinte o situație financiară solidă. Acestea trebuie să fie supuse cel puțin unei forme de supraveghere armonizate la nivelul UE/SEE, supraveghere efectuată de către autoritățile naționale (7). Cu toate acestea, instituțiile cu o situație financiară solidă supuse unei supravegheri naționale nearmonizate, de un nivel comparabil, pot fi acceptate drept contrapărți, de exemplu, sucursalele stabilite în zona euro ale instituțiilor al căror sediu principal se află în afara Spațiului Economic European (SEE).

— Contrapărțile trebuie să îndeplinească toate criteriile operaționale specificate în dispozițiile contractuale sau ale reglementărilor administrative relevante aplicate de banca centrală națională în cauză (sau de BCE), astfel încât să se asigure desfășurarea eficientă a operațiunilor de politică monetară ale Eurosistemului.

Aceste criterii generale de eligibilitate sunt uniforme în zona euro. Instituțiile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate pot:

— să aibă acces la facilitățile permanente ale Eurosistemului și

— să participe la operațiunile de piață monetară ale Eurosistemului prin intermediul licitațiilor standard.

O instituție poate avea acces la facilitățile permanente ale Eurosistemului și la operațiunile de piață monetară pe bază de licitații standard numai prin intermediul băncii centrale naționale a statului membru în care această instituție este stabilită. În cazul în care o instituție are unități (sediu social sau sucursale) în mai multe state membre, fiecare unitate are acces la aceste operațiuni prin intermediul băncii centrale naționale a statului membru în care este situată, ținând cont de faptul că ofertele de participare la licitație ale unei instituții pot fi prezentate în fiecare stat membru numai de o singură unitate (fie de către sediul social, fie de către o sucursală desemnată).

2.2. Selectarea contrapărților pentru licitații rapide și operațiuni bilaterale

În cazul tranzacțiilor simple, sfera contrapărților nu este limitată a priori.

În cazul operațiunilor de swap valutar executate în scopuri de politică monetară, contrapărțile trebuie să fie în măsură să desfășoare eficient operațiuni de schimb valutar de mare volum, indiferent de condițiile de piață monetară. Sfera contrapărților eligibile pentru operațiunile de swap valutar corespunde contrapărților aflate în zona euro care sunt selectate pentru operațiunile Eurosistemului de intervenție pe piața valutară. Criteriile și procedurile aplicate la selectarea contrapărților pentru operațiunile de intervenție pe piața valutară sunt prezentate în anexa 3.

Pentru alte operațiuni efectuate prin intermediul licitațiilor rapide și a procedurilor bilaterale (operațiuni de ajustare sub formă de tranzacții reversibile și atragerea de depozite la termen), fiecare bancă centrală națională selectează un grup de contrapărți dintre instituțiile stabilite în statul membru în cauză și care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate privind contrapărțile. În acest sens, criteriul principal de selecție este activitatea de pe piața monetară. Alte criterii care pot fi luate în considerare sunt, de exemplu, eficiența biroului de tranzacționare și potențialul de licitare.

În cazul licitațiilor rapide și al operațiunilor bilaterale, băncile centrale naționale tratează exclusiv cu contrapărțile incluse pe lista contrapărților selectate pentru operațiunile de ajustare. În cazul în care, din motive operaționale, o bancă centrală națională nu poate trata în cazul fiecărei operațiuni cu toate aceste contrapărți, selectarea contrapărților din statul membru în cauză se bazează pe o schemă de rotație care să asigure un acces echitabil.

Consiliul guvernatorilor BCE poate decide dacă, în situații excepționale, operațiunile bilaterale de ajustare pot fi efectuate de BCE însăși. În cazul în care BCE ar efectua operațiunile bilaterale, selectarea contrapărților ar fi făcută de BCE dintre contrapărțile din zona euro care sunt eligibile pentru licitații rapide și operațiuni bilaterale, conform unei scheme de rotație care să asigure un acces echitabil.

2.3. Sancțiuni în caz de neîndeplinire a obligațiilor de către contrapărți

BCE impune sancțiuni, în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2532/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 cu privire la atribuțiile Băncii Centrale Europene în materie de sancțiuni (8), Regulamentul (CE) nr. 2157/1999 al Băncii Centrale Europene din 23 septembrie 1999 privind competența Băncii Centrale Europene de a impune sancțiuni (BCE/1999/4) (9), Regulamentul (CE) nr. 2531/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind aplicarea rezervelor obligatorii de către Banca Centrală Europeană (10), astfel cum a fost modificat, precum și Regulamentul (CE) nr. 1745/2003 al Băncii Centrale Europene din 12 septembrie 2003 privind aplicarea rezervelor minime obligatorii (BCE/2003/9) (11), instituțiilor care nu-și îndeplinesc obligațiile ce decurg din regulamentele și deciziile BCE privind aplicarea rezervelor minime obligatorii. Sancțiunile relevante și normele procedurale de aplicare a acestora sunt prevăzute de regulamentele menționate anterior. În plus, în cazul unor încălcări grave ale cerințelor privind rezervele minime obligatorii, Eurosistemul poate suspenda participarea contrapărților la operațiunile de piață monetară.

În conformitate cu dispozițiile contractuale sau ale reglementărilor administrative aplicate de banca centrală națională în cauză (sau de BCE), Eurosistemul poate impune și impune penalități financiare contrapărților sau suspendă participarea acestora la operațiunile de piață monetară, în cazul în care contrapărțile nu îndeplinesc obligațiile ce decurg din contractele încheiate sau reglementările administrative aplicate de băncile centrale naționale (sau de BCE), după cum se prevede în continuare.

Cele de mai sus se referă la cazurile de încălcare a normelor privind licitația (în cazul în care o contraparte nu poate transfera o cantitate suficientă de active suport în vederea decontării cantității de lichidități care i-a fost alocată în cadrul unei operațiuni de furnizare de lichidități sau în cazul în care nu poate livra o cantitate suficientă de numerar în vederea decontării sumei care i-a fost alocată în cadrul unei operațiuni de absorbție de lichidități), precum și de încălcare a normelor privind tranzacțiile bilaterale (în cazul în care o contraparte nu este în măsură să livreze o cantitate suficientă de active suport eligibile sau dacă nu poate livra o cantitate suficientă de numerar în vederea decontării sumei convenite în tranzacțiile bilaterale).

Se au în vedere și în cazurile în care o contraparte nu respectă normele de folosire a activelor suport (în cazul în care o contraparte folosește active care nu sunt eligibile sau au devenit neeligibile sau care nu pot fi utilizate de către contrapartea în cauză, de exemplu, din cauza existenței unor legături strânse între emitent/garant și contraparte sau în cazul în care există identitate între aceștia), precum și în cazul în care nu se respectă regulile procedurilor de la închiderea zilei și condițiile de acces la facilitatea de creditare marginală (în cazul în care o contraparte al cărei cont de decontare are un sold negativ la închiderea zilei nu îndeplinește condițiile de acces la facilitatea de creditare marginală).

În plus, măsura suspendării luată față de o contraparte care nu își îndeplinește obligațiile poate fi aplicată sucursalelor aceleiași instituții stabilite în alte state membre. Atunci când, în mod excepțional, această măsură se impune datorită gravității neîndeplinirii obligațiilor, dată fiind, de exemplu, frecvența sau durata acestei situații, accesul contrapărții la toate operațiunile viitoare de politică monetară poate fi suspendat, pentru o perioadă de timp determinată.

Penalitățile financiare impuse de băncile centrale naționale în caz de nerespectare a normelor referitoare la licitații, tranzacții bilaterale, active suport, proceduri la închiderea zilei sau condiții de acces la facilitatea de creditare marginală se calculează la o rată de penalizare predeterminată (în conformitate cu anexa 6).

2.4. Suspendarea sau excluderea în virtutea principiului prudenței

În conformitate cu dispozițiile contractuale sau ale reglementărilor administrative aplicate de banca centrală națională în cauză (sau de BCE), Eurosistemul poate suspenda sau exclude accesul contrapărților la instrumentele de politică monetară în virtutea principiului prudenței.

În plus, măsurile de suspendare sau de excludere a contrapărților pot fi luate în anumite cazuri de neîndeplnire a obligațiilor de către o contraparte astfel cum au fost definite în contractele sau reglementările administrative aplicate de băncile centrale naționale.

CAPITOLUL 3

OPERAȚIUNI DE PIAȚĂ MONETARĂ

Operațiunile de piață monetară joacă un rol important în politica monetară a Eurosistemului. Acestea sunt folosite pentru controlarea ratelor dobânzii, gestionarea situației lichidităților pe piață și indicarea orientării politicii monetare. În funcție de obiectivele, periodicitatea și procedurile lor, operațiunile de piață monetară ale Eurosistemului pot fi împărțite în patru categorii: operațiuni principale de refinanțare, operațiuni de refinanțare pe termen mai lung, operațiuni de ajustare și operațiuni structurale. În ceea ce privește instrumentele folosite, tranzacțiile reversibile reprezintă principalul instrument al Eurosistemului de pe piața monetară, putând fi utilizate în toate cele patru categorii de operațiuni, în timp ce certificatele de creanță pot fi folosite în operațiuni structurale de absorbție de lichidități. În plus, Eurosistemul are la dispoziție alte trei instrumente pentru efectuarea operațiunilor de ajustare: tranzacții simple, swap valutar și atragerea de depozite la termen. În următoarele secțiuni sunt prezentate, în detaliu, caracteristicile specifice diferitelor tipuri de instrumente de piață monetară folosite de Eurosistem.

3.1. Tranzacții reversibile

3.1.1. Considerații generale

Tipul instrumentului

Tranzacțiile reversibile se referă la operațiunile prin care Eurosistemul cumpără sau vinde active eligibile în cadrul unor contracte de report sau efectuează operațiuni de creditare garantate cu active eligibile folosite drept garanție. Tranzacțiile reversibile se utilizează pentru operațiunile principale de refinanțare și pentru operațiunile de refinanțare pe termen mai lung. În plus, Eurosistemul poate folosi tranzacțiile reversibile pentru operațiunile structurale și de ajustare.

Natura juridică

Băncile centrale naționale pot efectua tranzacții reversibile fie sub formă de contracte de report (adică proprietatea asupra activului este transferată creditorului, iar părțile convin totodată să efectueze operațiunea inversă prin retransferarea activului către debitor la o dată ulterioară), fie sub formă de credite garantate (adică se constituie un drept de garanție care poate fi executat asupra activelor, dar, sub rezerva executării obligației de rambursare a creditului, activul rămâne în proprietatea debitorului). Dispozițiile contractuale aplicate de banca centrală națională în cauză (sau de BCE), conțin prevederi suplimentare privind tranzacțiile reversibile sub formă de contracte de report. Dispozițiile privind tranzacțiile reversibile sub formă de credite garantate țin seama de diferitele proceduri și formalități necesare pentru a permite constituirea și valorificarea ulterioară a dreptului de garanției (de exemplu, o garanție reală mobiliară, o cesiune sau sarcină), care se aplică în diferite jurisdicții.

Condiții privind dobânda

Diferența dintre prețul de cumpărare și prețul de răscumpărare în cadrul unui contract de report corespunde dobânzii aferente sumei de bani dată sau luată cu împrumut pe perioada până la scadența operațiunii, adică prețul de răscumpărare include dobânda datorată la scadență. Rata dobânzii pentru o tranzacție reversibilă sub forma unui credit garantat se determină prin aplicarea ratei dobânzii specificate la valoarea creditului până la scadența operațiunii. Rata dobânzii care se aplică operațiunilor de piață monetară reversibile ale Eurosistemului este o rată a dobânzii simple, cu convenția privind numărul de zile „număr de zile/360”.

3.1.2. Operațiuni principale de refinanțare

Operațiunile principale de refinanțare sunt cele mai importante operațiuni de piață monetară ale Eurosistemului și joacă un rol central în realizarea obiectivelor de control al ratelor dobânzilor, de gestionare a situației lichidităților de pe piață și de indicare a orientării generale a politicii monetare. Aceste operațiuni constituie, de asemenea, modalitatea principală de refinanțare a sectorului financiar.

Caracteristicile operaționale ale operațiunilor principale de refinanțare se pot rezuma după cum urmează:

— sunt operațiuni reversibile de furnizare de lichidități;

— sunt efectuate cu o frecvență săptămânală (12);

— în general, au o scadență de o săptămână (13);

— sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale;

— sunt efectuate prin intermediul licitațiilor standard (în conformitate cu punctul 5.1);

— toate contrapărțile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate (în conformitate cu punctul 2.1) pot prezenta oferte de participare la licitație pentru operațiunile principale de refinanțare; și

— activele tranzaționabile și cele netranzacționabile (în conformitate cu capitolul 6) sunt eligibile ca active suport pentru operațiunile principale de refinanțare.

3.1.3. Operațiuni de refinanțare pe termen mai lung

Eurosistemul efectuează, de asemenea, în mod regulat, operațiuni de refinanțare având, în general, o scadență de trei luni, care vizează furnizarea unei refinanțări suplimentare pe termen mai lung a sectorului financiar. Aceste operațiuni reprezintă numai o mică parte din volumul global de refinanțare. De regulă, Eurosistemul nu folosește aceste operațiuni pentru a transmite semnale pieței, și acceptă, prin urmare, ratele care îi sunt propuse. În consecință, operațiunile de refinanțare pe termen mai lung se execută, în mod normal, sub formă de licitații la rată variabilă și, din când în când, BCE indică volumul de refinanțare care urmează să fie alocat în licitațiile viitoare. În situații excepționale, Eurosistemul poate executa operațiuni de refinanțare pe termen mai lung prin intermediul licitațiilor la rată fixă.

Caracteristicile operaționale ale operațiunilor de refinanțare pe termen mai lung pot fi rezumate după cum urmează:

— sunt operațiuni reversibile de furnizare de lichidități;

— sunt efectuate cu o frecvență lunară (12);

— în general, au o scadență de trei luni (13);

— sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale;

— sunt efectuate prin intermediul licitațiilor standard (în conformitate cu punctul 5.1);

— toate contrapărțile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate (în conformitate cu punctul 2.1) pot prezenta oferte de participare la licitație pentru operațiunile de refinanțare pe termen mai lung; și

— activele tranzacționabile si cele netranzacționabile (în conformitate cu capitolul 6) sunt eligibile ca active suport pentru operațiunile de refinanțare pe termen mai lung.

3.1.4. Operațiuni de ajustare sub formă de tranzacții reversibile

Eurosistemul poate efectua operațiuni de ajustare sub formă de tranzacții de piață monetară reversibile. Operațiunile de ajustare vizează gestionarea situației lichidităților pe piață și orientarea ratelor dobânzilor, în special în vederea atenuării efectelor asupra ratelor dobânzilor determinate de fluctuații neașteptate ale lichidităților pe piață. Având în vedere necesitatea de a acționa rapid în cazul unor evoluții neașteptate pe piață, se recomandă menținerea unui nivel înalt de flexibilitate în ceea ce privește alegerea procedurilor și caracteristicilor operaționale în realizarea acestor operațiuni.

Caracteristicile operaționale ale operațiunilor de ajustare sub formă de tranzacții reversibile se pot rezuma după cum urmează:

— pot lua forma unor operațiuni de furnizare sau de absorbție de lichidități;

— frecvența acestora nu este standardizată;

— scadența acestora nu este standardizată;

— operațiunile de ajustare sub formă de tranzacții reversibile prin care se furnizează lichidități se efectuează, în mod normal, prin intermediul licitațiilor rapide, deși nu se exclude posibilitatea utilizării procedurilor bilaterale (a se vedea capitolul 5);

— operațiunile de ajustare sub formă de tranzacții reversibile prin care se absorb lichidități se efectuează, în mod normal, prin intermediul procedurilor bilaterale (în conformitate cu punctul 5.2);

— în general, aceste operațiuni sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale (Consiliul guvernatorilor BCE poate decide dacă, în situații excepționale, operațiunile de ajustare bilaterale sub formă de tranzacții reversibile pot fi executate de BCE);

— Eurosistemul poate alege, în conformitate cu criteriile menționate la punctul 2.2, un număr limitat de contrapărți care să participe la operațiunile de ajustare sub formă de tranzacții reversibile și

— activele tranzacționabile și cele netranzacționabile (în conformitate cu capitolul 6) sunt eligibile ca active suport pentru operațiunile de ajustare sub formă de tranzacții reversibile.

3.1.5. Operațiuni structurale sub formă de tranzacții reversibile

Eurosistemul poate efectua operațiuni structurale sub formă de operațiuni de piață monetară reversibile în vederea ajustării poziției structurale a Eurosistemului în raport cu sectorul financiar.

Caracteristicile operaționale ale acestor operațiuni se pot rezuma după cum urmează:

— sunt operațiuni de furnizare de lichidități;

— frecvența acestora poate fi regulată sau neregulată;

— scadența acestora nu este standardizată a priori;

— sunt efectuate prin intermediul licitațiilor standard (în conformitate cu punctul 5.1);

— sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale;

— toate contrapărțile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate (în conformitate cu punctul 2.1) pot prezenta oferte de participare la licitație pentru operațiunile structurale sub formă de tranzacții reversibile și

— activele tranzacționabile și cele netranzacționabile (în conformitate cu capitolul 6) sunt eligibile ca active suport pentru operațiunile structurale sub formă de tranzacții reversibile.

3.2. Tranzacții simple

Tipul instrumentului

Tranzacțiile simple de piață monetară se referă la operațiunile prin care Eurosistemul cumpără sau vinde definitiv active eligibile pe piață. Aceste operațiuni se efectuează numai în scopuri structurale sau de ajustare.

Natura juridică

O tranzacție simplă presupune transferul complet al proprietății de la vânzător la cumpărător, fără a implica o retrocesiune a proprietății. Tranzacțiile se efectuează în conformitate cu convențiile de piață privind titlul de creanță folosit în tranzacție.

Condiții privind prețurile

La calcularea prețurilor, Eurosistemul acționează în conformitate cu convenția cel mai larg acceptată pe piață referitoare la titlurile de creanță folosite în tranzacție.

Alte caracteristici operaționale

Caracteristicile operaționale ale tranzacțiilor simple ale Eurosistemului se pot rezuma după cum urmează:

— pot lua forma unor operațiuni de furnizare de lichidități (cumpărări simple) sau de absorbție de lichidități (vânzări simple);

— frecvența acestora nu este standardizată;

— sunt efectuate prin intermediul procedurilor bilaterale (în conformitate cu punctul 5.2);

— în general, sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale (Consiliul guvernatorilor BCE poate decide dacă, în situații excepționale, operațiunile de ajustare sub formă de tranzacții simple se pot efectua de către BCE);

— sfera contrapărților nu este limitată a priori pentru tranzacțiile simple; și

— se folosesc numai active tranzacționabile (în conformitate cu capitolul 6) ca active suport în tranzacțiile simple.

3.3. Emiterea de certificate de creanță de către BCE

Tipul instrumentului

BCE poate emite certificate de creanță în vederea ajustării poziției structurale a Eurosistemului în raport cu sectorul financiar, astfel încât să creeze (sau să accentueze) un deficit de lichidități pe piață.

Natura juridică

Certificatele reprezintă o datorie a BCE față de titularul certificatului în cauză. Certificatele se emit și se păstrează în formă dematerializată prin înregistrare în cont la depozitarii de valori mobiliare din zona euro. BCE nu impune restricții cu privire la posibilitatea transferării certificatelor. Termenii și condițiile privind certificatele de creanță emise de BCE conțin dispoziții suplimentare privind respectivele certificate.

Condiții privind dobânda

Certificatele sunt emise cu discont, adică sunt emise la o valoare mai mică decât cea nominală și sunt răscumpărate la scadență la valoarea nominală. Diferența dintre valoarea la care sunt emise și valoarea la care sunt răscumpărate este egală cu dobânda acumulată aferentă valorii de emisiune, pe perioada până la scadența certificatului, la o rată a dobânzii convenită. Rata dobânzii aplicată este o rată a dobânzii simple calculată pe baza convenției privind numărul de zile „număr de zile/360”. Modul de calculare a valorii de emisiune este indicat în caseta 1.

Alte caracteristici operaționale

Caracteristicile operaționale ale emiterii de certificate de creanță de către BCE se pot rezuma după cum urmează:

— certificatele sunt emise pentru a absorbi lichiditate de pe piață;

— certificatele pot fi emise în mod regulat sau neregulat;

— certificatele au o scadență mai mică de 12 luni;

— certificatele sunt emise prin intermediul licitațiilor standard (în conformitate cu punctul 5.1);

— certificatele sunt atribuite și decontate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale; și

— toate contrapărțile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate (în conformitate cu punctul 2.1) pot prezenta oferte de participare la licitație pentru subscrierea certificatelor de creanță ale BCE.

CASETA 1Emiterea de certificate de creanță de către BCEValoarea la emitere este: unde:N= valoarea nominală a certificatului de creanțărI= rata dobânzii (în procente)D= scadența certificatului de creanță (în zile)PT= valoarea la emitere a certificatului de creanță

3.4. Operațiuni de swap valutar

Tipul instrumentului

Operațiunile de swap valutar efectuate în scopuri de politică monetară constau în tranzacții simultane la vedere și la termen efectuate cu euro în schimbul unei monede străine. Aceste operațiuni se utilizează în scopuri de ajustare, în special pentru a gestiona situația lichidităților de pe piață și pentru a controla ratele dobânzii.

Natura juridică

Operațiunile de swap valutar efectuate în scopuri de politică monetară se referă la operațiunile prin care Eurosistemul cumpără (sau vinde) euro la vedere în schimbul unei valute externe și, în același timp, revinde (sau răscumpără) valuta externă la termen, la o dată de răscumpărare determinată. Dispozițiile contractuale aplicate de banca centrală națională în cauză (sau de BCE) conțin prevederi suplimentare privind operațiunile de swap valutar.

Valute și condiții privind cursul de schimb

În general, Eurosistemul operează numai cu valute externe folosite în mod frecvent în tranzacții și în conformitate cu practicile curente de pe piață. La fiecare operațiune de swap valutar, Eurosistemul și contrapărțile convin cu privire la punctele swap aferente tranzacției în cauză. Punctele swap reprezintă diferența dintre cursul de schimb al tranzacției la termen și cursul de schimb al tranzacției la vedere. Punctele swap ale euro în raport cu valutele externe sunt determinate în conformitate cu convențiile generale de pe piață. Condițiile privind cursul de schimb pentru operațiunile de swap valutar sunt definite în caseta 2.

Alte caracteristici operaționale

Caracteristicile operaționale ale operațiunilor de swap valutar se pot rezuma după cum urmează:

— pot lua forma operațiunilor de furnizare sau de absorbție de lichidități;

— frecvența acestora nu este standardizată;

— scadența acestora nu este standardizată;

— sunt efectuate prin intermediul licitațiilor rapide sau al procedurilor bilaterale (a se vedea capitolul 5);

— în general, sunt efectuate în mod descentralizat de către băncile centrale naționale (Consiliul guvernatorilor BCE decide dacă, în situații excepționale, operațiunile bilaterale de swap valutar pot fi efectuate de BCE) și

— Eurosistemul poate selecta, în conformitate cu criteriile menționate la punctul 2.2 și anexa 3, un număr limitat de contrapărți care să participe la operațiunile de swap valutar.

CASETA 2Operațiuni de swap valutar S = cursul de schimb la vedere (la data tranzacției aferentă operațiunii de swap valutar) dintre euro (EUR) și valuta externă ABC FM = cursul de schimb la termen dintre euro și valuta externă ABC la data răscumpărării din cadrul operațiunii de swap (M) ΔM = punctele la termen dintre euro și ABC la data răscumpărării din cadrul operațiunii de swap (M) N(.) = valoarea la vedere a valutei; N(.)M este valoarea la termen a valutei: sau sau

3.5. Atragerea de depozite la termen

Tipul instrumentului

Eurosistemul poate invita contrapărțile să plaseze lichidități sub formă de depozite la termen remunerate la banca centrală națională a statului membru în care este stabilită contrapartea. Atragerea de depozite la termen este prevăzută numai în scopuri de ajustare în vederea absorbției de lichidități de pe piață.

Natura juridică

Depozitele acceptate de la contrapărți sunt la termen și au o rată fixă a dobânzii. Băncile centrale naționale nu acordă garanții în schimbul depozitelor.

Condiții privind dobânda

Rata dobânzii aplicată depozitului este o rată a dobânzii simple calculate pe baza convenției privind numărul de zile „număr de zile/360”. Dobânda se plătește la scadența depozitului.

Alte caracteristici operaționale

Caracteristicile operaționale ale atragerii de depozite la termen se pot rezuma după cum urmează:

— depozitele sunt atrase în vederea absorbției de lichidități;

— frecvența cu care sunt atrase depozitele nu este standardizată;

— scadența depozitelor nu este standardizată;

— atragerea de depozite se efectuează în mod normal prin intermediul licitațiilor rapide, deși nu se exclude posibilitatea folosirii procedurilor bilaterale (a se vedea capitolul 5);

— atragerea de depozite se efectuează, în general, în mod descentralizat de către băncile centrale naționale (Consiliul guvernatorilor BCE poate decide dacă, în situații excepționale, atragerea bilaterală de depozite la termen (14) poate fi efectuată de BCE); și

— Eurosistemul poate selecta, în conformitate cu criteriile menționate la punctul 2.2, un număr limitat de contrapărți pentru atragerea de depozite la termen.

CAPITOLUL 4

FACILITĂȚI PERMANENTE

4.1. Facilitatea de creditare marginală

Tipul instrumentului

Contrapărțile pot folosi facilitatea de creditare marginală pentru a obține la o rată a dobânzii predeterminată lichidități overnight de la băncile centrale naționale în schimbul unor active eligibile (în conformitate cu capitolul 6). Facilitatea este destinată să răspundă nevoilor temporare de lichidități ale contrapărților. În condiții normale, rata dobânzii aplicabilă acestei facilități constituie limita superioară pentru rata dobânzii overnight pe piață.. Termenii și condițiile privind această facilitate sunt identice în zona euro.

Natura juridică

Băncile centrale naționale pot furniza lichidități în cadrul facilității de creditare marginală fie sub formă de contracte de report overnight (adică proprietatea asupra activului este transferată creditorului, iar părțile convin totodată să înceteze tranzacția inversă prin retrocesiunea activului către debitor în următoarea zi lucrătoare), fie sub formă de credite garantate overnight (adică se constituie un drept de garanție care poate fi executat asupra activelor, dar, sub rezerva executării obligației de rambursare a creditului, activul rămâne în proprietatea debitorului). Dispozițiile contractuale aplicate de banca centrală națională în cauză conțin prevederi suplimentare privind contractele de report. La furnizarea de lichidități sub formă de credite garantate se ține seama de diferitele proceduri și formalități necesare pentru a permite constituirea și valorificarea ulterioară a dreptului de garanției (o garanție reală mobiliară, o cesiune sau sarcină) care se aplică în diferitele jurisdicții.

Condiții de acces

Instituțiile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate pentru contrapărți menționate la punctul 2.1 pot avea acces la facilitatea de creditare marginală. Accesul la facilitatea de creditare marginală se acordă prin intermediul băncii centrale naționale din statul membru în care este stabilită instituția. Accesul la facilitatea de creditare marginală se acordă numai în zilele în care sistemul național cu decontare pe bază brută în timp real (RTGS) și sistemul (sistemele) de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare (SSS) în cauză sunt operaționale.

La închiderea fiecărei zile lucrătoare, pozițiile debitoare de pe parcursul zilei (intraday) din contul de decontare al contrapărților deschis la băncile centrale naționale sunt considerate automat ca fiind o cerere de acces la facilitatea de creditare marginală. Procedurile la închiderea zilei în vederea accesului la facilitatea de creditare marginală sunt menționate la punctul 5.3.3.

De asemenea, o contraparte poate avea acces la facilitatea de creditare marginală în cazul în care trimite o cerere la banca centrală națională a statului membru în care este stabilită contrapartea. Pentru ca banca centrală națională să prelucreze cererea în aceeași zi, cererea trebuie să ajungă la banca centrală națională cel târziu la 30 de minute de la ora închiderii efective a sistemului TARGET (15) (16). În general, ora închiderii sistemului TARGET este ora 18.00, ora BCE (CET). Termenul pentru solicitarea accesului la facilitatea de creditare marginală este amânat cu încă 30 de minute în ultima zi lucrătoare pentru Eurosistem dintr-o perioadă de aplicare. În cerere se precizează valoarea creditului și, în cazul în care activele suport nu au fost deja depuse pentru tranzacție la banca centrală națională, este necesară specificarea activelor suport care trebuie livrate drept garanție pentru tranzacție.

În afară de obligația de a prezenta suficiente active suport eligibile, nu există nici o limită cu privire la valoarea fondurilor care pot fi acordate în cadrul facilității de creditare marginală.

Scadența și condițiile privind dobânda

Scadența creditului acordat în cadrul facilității de creditare marginală este overnight. Pentru contrapărțile care participă direct la sistemul TARGET, creditul se rambursează în ziua următoare în care sistemul RTGS național și sistemele SSS în cauză sunt operaționale, în momentul deschiderii acestor sisteme.

Rata dobânzii este anunțată în prealabil de către Eurosistem și se calculează ca o rată a dobânzii simple, pe baza convenției privind numărul de zile „număr de zile/360”. BCE poate modifica rata dobânzii în orice moment, respectiva modificare intrând în vigoare, cel mai devreme, în următoarea zi lucrătoare pentru Eurosistem (17) (18). Dobânda generată în cadrul facilității se plătește la rambursarea creditului.

Suspendarea facilității

Accesul la facilitate este acordat numai în conformitate cu obiectivele și considerentele generale de politică monetară ale BCE. BCE poate să adapteze condițiile facilității sau să o suspende în orice moment.

4.2. Facilitatea de depozit

Tipul instrumentului

Contrapărțile pot folosi facilitatea de depozit pentru a plasa depozite overnight la băncile centrale naționale. Depozitele se remunerează la o rată predeterminată a dobânzii. În condiții normale, rata dobânzii la facilitate constituie un plafon pentru rata dobânzii overnight de pe piața. Termenii și condițiile privind facilitatea de depozit sunt identice în zona euro (19).

Natura juridică

Depozitele overnight acceptate de la contrapărți se remunerează la o rată fixă a dobânzii. Contrapărțile nu primesc nici o garanție în schimbul depozitelor.

Condiții de acces (20)

Instituțiile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate pentru contrapărți menționate la punctul 2.1 pot avea acces la facilitatea de depozit. Accesul la facilitatea de depozit se acordă prin intermediul băncii centrale naționale a statului membru în care este stabilită instituția. Accesul la facilitatea de depozit se acordă numai în zilele în care sistemul național RTGS în cauză este deschis.

Pentru a avea acces la facilitatea de depozit, contrapartea trebuie să trimită o cerere la banca centrală națională a statului membru în care este stabilită contrapartea. Pentru ca banca centrală națională să prelucreze cererea în aceeași zi, cererea trebuie să fie primită de banca centrală națională cel mai târziu la 30 de minute după ora închiderii efective a sistemului TARGET, care este, în general, ora 18.00, ora BCE (CET) (21), (22). Termenul pentru solicitarea accesului la facilitatea de depozit se amână cu încă 30 de minute în ultima zi lucrătoare pentru Eurosistem dintr-o perioadă de aplicare a rezervelor. În cerere trebuie precizată valoarea depozitată în cadrul facilității.

Nu există nici o limită cu privire la suma pe care o contraparte o poate depune în cadrul facilității.

Scadența și condițiile privind dobânda

Scadența depozitelor constituite în cadrul facilității de depozit este overnight. Pentru contrapărțile care participă direct la sistemul TARGET, depozitele deținute în cadrul facilității sunt scadente în ziua următoare în care sistemul RTGS național în cauză este operațional, în momentul deschiderii acestuia.

Rata dobânzii este anunțată în prealabil de către Eurosistem și se calculează ca rată a dobânzii simple, pe baza convenției privind numărul de zile „număr de zile/360”. BCE poate modifica rata dobânzii în orice moment, respectiva modificare intrând în vigoare cel mai devreme în următoarea zi lucrătoare pentru Eurosistem (23). Dobânda generată de depozite se plătește la scadența depozitului.

Suspendarea facilității

Accesul la facilitate se acordă numai în conformitate cu obiectivele și considerentele generale de politică monetară ale BCE. BCE își rezervă dreptul de a adapta condițiile aplicabile facilității sau de a o suspenda în orice moment.

CAPITOLUL 5

PROCEDURI

5.1. Proceduri de licitație

5.1.1. Considerații generale

Operațiunile de piață monetară ale Eurosistemului se efectuează, în mod normal, prin intermediul licitațiilor. Procedurile de licitație ale Eurosistemului se desfășoară în șase etape operaționale, prezentate în caseta 3.

Eurosistemul face distincție între două tipuri diferite de licitații: licitații standard și licitații rapide. Procedurile pentru licitațiile standard și licitațiile rapide sunt identice, cu excepția intervalului de timp și a sferei contrapărților.

Licitații standard

În cazul licitațiile standard, intervalul de timp maxim dintre momentul anunțării licitației și cel al certificării rezultatului alocării este de 24 de ore (intervalul de timp dintre termenul de depunere a ofertelor și anunțarea rezultatului alocării este de aproximativ două ore). Graficul 1 prezintă o imagine de ansamblu a intervalului de timp obișnuit pentru etapele operaționale ale licitațiilor standard. BCE poate decide să adapteze acest interval de timp pentru operațiuni individuale, dacă este necesar.

Operațiunile principale de refinanțare, operațiunile de refinanțare pe termen mai lung și operațiunile structurale (cu excepția tranzacțiilor simple) se efectuează întotdeauna prin intermediul licitațiilor standard. Contrapărțile care îndeplinesc criteriile generale de eligibilitate menționate la punctul 2.1 pot participa la licitații standard.

Licitații rapide

Licitațiile rapide se desfășoară, în mod normal, într-un interval de timp de 90 de minute de la momentul anunțării licitației, certificarea având loc imediat după anunțarea rezultatelor alocării. Intervalul de timp obișnuit pentru etapele operaționale ale licitațiilor rapide este prezentat în graficul 2. BCE poate decide să adapteze acest interval de timp pentru operațiuni individuale, dacă este necesar. Licitațiile rapide se utilizează numai în efectuarea operațiunilor de ajustare. Eurosistemul poate selecta, în conformitate cu criteriile și procedurile menționate la punctul 2.2, un număr limitat de contrapărți care să participe la licitații rapide.

Licitații la rată fixă și la rată variabilă

Eurosistemul are opțiunea de a realiza fie licitații la rată fixă (de volum), fie licitații la rată variabilă (de dobândă). În cazul unei licitații la rată fixă, BCE determină, în prealabil, rata dobânzii, iar contrapărțile participante licitează suma pe care doresc să o tranzacționeze la rata fixă a dobânzii (24). În cazul unei licitații la rată variabilă, contrapărțile licitează sumele de bani și ratele dobânzii la care doresc să efectueze tranzacții cu băncile centrale naționale (25).

CASETA 3Etape operaționale în cadrul procedurilor de licitație Etapa 1 Anunțarea licitației (a) Anunțarea de către BCE prin intermediul rețelelor publice de informare financiară (b) Anunțarea de către băncile centrale naționale prin intermediul rețelelor naționale de informare financiară și anunțarea directă a contrapărților individuale (dacă este necesar) Etapa 2 Pregătirea și transmiterea ofertelor de către contrapărți Etapa 3 Colectarea ofertelor de către Eurosistem Etapa 4 Alocarea și anunțarea rezultatelor licitației (a) Decizia BCE privind alocarea (b) Anunțarea rezultatelor alocării Etapa 5 Certificarea rezultatelor individuale ale alocării Etapa 6 Decontarea tranzacțiilor (a se vedea punctul 5.3)

5.1.2. Calendarul licitațiilor

Operațiuni principale de refinanțare și operațiuni de refinanțare pe termen mai lung

Operațiunile principale de refinanțare și operațiunile de refinanțare pe termen mai lung se efectuează în conformitate cu un calendar orientativ publicat de Eurosistem (26). Calendarul se publică cu cel puțin trei luni înainte de începutul anului pentru care este valabil. Zilele normale ale tranzacției pentru operațiunile principale de refinanțare și cele de refinanțare pe termen mai lung sunt menționate în tabelul 2. BCE dorește să asigure posibilitatea contrapărților din toate statele membre de a participa la operațiunile principale de refinanțare și la operațiunile de refinanțare pe termen mai lung. Prin urmare, atunci când stabilește calendarul pentru respectivele operațiuni, BCE efectuează adaptările necesare în programul normal pentru a ține seama de zilele bancare nelucrătoare din fiecare stat membru.

Operațiuni structurale

Operațiunile structurale efectuate prin licitații standard nu sunt efectuate în conformitate cu un calendar prestabilit. Totuși, operațiunile respective se desfășoară și se decontează, în mod normal, numai în zilele care sunt zile lucrătoare pentru BCN (27) în toate statele membre.

Operațiuni de ajustare

Operațiunile de ajustare nu sunt efectuate în conformitate cu un calendar prestabilit. BCE poate decide efectuarea operațiunilor de ajustare în orice zi lucrătoare pentru Eurosistem. La aceste operațiuni participă numai băncile centrale naționale ale statelor membre în care ziua tranzacției, ziua decontării și ziua rambursării sunt zile lucrătoare pentru BCN.

GRAFICUL 1

Intervalul de timp obișnuit pentru etapele operaționale ale licitațiilor standard [Orele sunt menționate conform orei BCE (CET)]

GRAFICUL 2

Intervalul de timp obișnuit pentru etapele operaționale ale licitațiilor rapide

Tabelul 2

Zile de tranzacționare obișnuite pentru operațiunile principale de refinanțare și operațiunile de refinanțare pe termen mai lung

Tipul operațiunii Zi normală a tranzacției (Z) Operațiuni principale de refinanțare Fiecare zi de marți Operațiuni de refinanțare pe termen mai lung Ultima zi de miercuri a fiecărei luni calendaristice (28)

5.1.3. Anunțarea licitației

Licitațiile standard ale Eurosistemului se anunță în mod public, prin intermediul rețelelor de informare financiară. În plus, băncile centrale naționale pot anunța licitația direct contrapărților care nu au acces la rețelele de informare financiară. Mesajul public de anunțare a licitației conține, de regulă, următoarele informații:

— numărul de referință al licitației;

— data licitației;

— tipul operațiunii (furnizare sau absorbție de lichidități și tipul instrumentului de politică monetară care urmează să fie folosit);

— scadența operațiunii;

— tipul licitației (licitație la rată fixă sau la rată variabilă);

— metoda de alocare (licitație de tip olandez sau de tip american, astfel cum sunt definite la punctul 5.1.5);

— volumul prevăzut pentru operațiune (de regulă, numai în cazul operațiunilor de refinanțare pe termen mai lung);

— rata dobânzii/prețul/punctele swap determinate (în cazul licitației la rată fixă);

— minimul/maximul acceptat al ratei dobânzii/prețului/punctelor swap (dacă este cazul);

— data începerii operațiunii și data scadenței acesteia (dacă este cazul) sau data valutei și data scadenței instrumentului (în cazul emiterii de certificate de creanță);

— valutele implicate și valuta a cărei valoare este determinată (în cazul operațiunilor de swap valutar);

— cursul de schimb de referință, la vedere, care trebuie folosit la calcularea ofertelor (în cazul operațiunilor de swap valutar);

— limita maximă a ofertei (dacă este cazul);

— suma minimă alocată unei contrapărți (dacă este cazul);

— rata minimă de alocare (dacă este cazul);

— orarul de prezentare a ofertelor;

— valoarea nominală a certificatelor (în cazul emiterii de certificate de creanță) și

— codul ISIN al emisiunii (în cazul emiterii de certificate de creanță).

În vederea îmbunătățirii transparenței în cazul operațiunilor de ajustare, Eurosistemul anunță licitațiile rapide, de regulă, în mod public și în avans. Totuși, în situații excepționale, BCE poate decide să nu anunțe public, în avans, licitațiile rapide. Anunțarea licitațiilor rapide se face conform procedurilor prevăzute pentru licitațiile standard. În cazul unei licitații rapide, indiferent dacă este anunțată public sau nu, contrapărțile selectate sunt contactate direct de băncile centrale naționale.

5.1.4. Pregătirea și transmiterea ofertelor de participare la licitație de către contrapărți

Ofertele contrapărților trebuie să corespundă modelului oferit de băncile centrale naționale pentru operațiunea în cauză. Ofertele trebuie transmise băncii centrale naționale a unui stat membru în care se află o unitate a instituției respective (sediu principal sau sucursală). În fiecare stat membru ofertele unei instituții pot fi prezentate numai de o singură unitate (fie de sediul principal, fie de o sucursală).

În cazul licitațiilor la rată fixă, contrapărțile trebuie să precizeze în ofertele lor suma de bani pe care doresc să o tranzacționeze cu băncile centrale naționale (29).

În cazul licitațiilor la rată variabilă, contrapărțile pot prezenta până la zece oferte diferite din punct de vedere al nivelurilor ratei dobânzii/prețului/punctelor swap. Pentru fiecare ofertă, trebuie să indice suma de bani pe care doresc să o tranzacționeze cu băncile centrale naționale și rata dobânzii aferente (30), (31). Ofertele privind rata dobânzii se exprimă ca multipli de 0,01 punct procentual. În cazul unei licitații la rată variabilă pentru operațiuni de swap valutar, punctele swap trebuie determinate în conformitate cu convențiile standard de pe piață, iar ofertele trebuie exprimate ca multipli de 0,01 punct swap.

În cazul operațiunilor principale de refinanțare, valoarea minimă a ofertei este de 1 000 000 EUR. Ofertele care depășesc această valoare trebuie exprimate ca multipli de 100 000 EUR. Aceeași valoare minimă a ofertelor și aceeași multipli se aplică și în cazul operațiunilor de ajustare și al operațiunilor structurale. Valoarea minimă a ofertei se aplică pentru fiecare nivel al ratei dobânzii/prețului/punctelor swap.

Pentru operațiunile de refinanțare pe termen mai lung, fiecare bancă centrală națională definește o valoare minimă a ofertei cuprinsă între 10 000 EUR și 1 000 000 EUR. Ofertele care depășesc valoarea minimă definită a ofertei trebuie exprimate ca multipli de 10 000 EUR. Valoarea minimă a ofertei se aplică pentru fiecare nivel al ratei dobânzii.

BCE poate impune o limită maximă a ofertei pentru a evita ofertele cu o valoare disproporționat de mare. O astfel de limită maximă a ofertei se indică întotdeauna în mesajul public de anunțare a licitației.

Contrapărțile trebuie să fie întotdeauna în măsură să acopere sumele care le-au fost alocate cu o cantitate suficientă de active suport eligibile (32). Dispozițiile contractuale sau reglementările administrative aplicate de banca centrală națională în cauză permit impunerea de penalități în cazul în care o contraparte nu este capabil să transfere o cantitate suficientă de active suport sau de numerar în vederea decontării sumei care i-a fost alocată în cadrul unei licitații.

Ofertele pot fi revocate până la termenul de depunere a acestora. Ofertele transmise după termenul specificat în mesajul de anunțare a licitației nu sunt valabile. Băncile centrale naționale hotărăsc dacă termenul a fost respectat. Băncile centrale naționale exclud toate ofertele unei contrapărți în cazul în care valoarea totală a ofertelor depășește limita maximă a ofertei stabilită de BCE. De asemenea, băncile centrale naționale exclud orice ofertă cu o valoare mai mică decât valoarea minimă a ofertei sau care este mai mică decât minimul sau mai mare decât maximul acceptat pentru rata dobânzii/prețul/punctele swap. În plus, băncile centrale naționale pot exclude ofertele incomplete sau care nu respectă modelul furnizat. În cazul excluderii unei oferte, banca centrală națională în cauză informează contrapartea cu privire la decizia sa de excludere înainte de alocarea sumelor în cadrul licitației.

5.1.5. Proceduri de alocare în cadrul licitației

Licitație la rată fixă

Alocarea în cadrul unei licitații la rată fixă, presupune adunarea ofertelor primite de la contrapărți sunt adunate. În cazul în care valoarea agregată a ofertelor depășește suma totală a lichidităților care urmează să fie alocată, ofertele depuse se onorează în mod proporțional, în funcție de raportul dintre suma de alocat și valoarea agregată a ofertelor (a se vedea caseta 4). Suma alocată fiecărei contrapărți se rotunjește la cel mai apropiat euro. Cu toate acestea, BCE poate hotărî să aloce o sumă minimă sau un procent minim fiecărui ofertant în cazul licitațiilor la rată fixă.

CASETA 4Alocarea în cadrul licitațiilor la rată fixăProcentul de alocare este: Suma alocată celei de-a i-a contrapărți este: unde:A= suma totală alocatăn= numărul total al contrapărțilorai= valoarea ofertei celei de-a i-a contrapărțiall%= procentul alocatalli= suma totală alocată celei de-a i-a contrapărți

Licitații la rată variabilă în euro

Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă în euro în vederea furnizării de lichidități, presupune gruparea ofertelor în ordinea descrescătoare a ratelor dobânzilor oferite. Ofertele cu nivelurile cele mai ridicate ale ratei dobânzii au prioritate, iar ofertele cu rate ale dobânzii mai scăzute sunt acceptate în ordine descrescătoare până la epuizarea cantității totale de lichidități de alocat. În cazul în care, la nivelul cel mai scăzut acceptat al ratei dobânzii (adică rata dobânzii marginale), valoarea agregată a ofertelor depășește suma rămasă pentru alocare, suma rămasă este alocată ofertelor în proporția cuvenită în funcție de raportul dintre suma de alocat și valoarea agregată a ofertelor la rata dobânzii marginale (a se vedea caseta 5). Suma alocată fiecărei contrapărți este rotunjită la cel mai apropiat euro.

Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă în vederea absorbției de lichidități (care pot fi folosite pentru emiterea de certificate de creanță și pentru atragerea de depozite la termen), presupune gruparea ofertelor în ordinea crescătoare a ratelor dobânzilor oferite (sau în ordinea descrescătoare a prețurilor oferite). Ofertele cu nivelul cel mai scăzut al ratei dobânzii cea mai scăzută (prețul cel mai ridicat) au prioritate, iar ofertele cu ratele dobânzii mai ridicate (oferte cu prețuri mai scăzute) sunt acceptate în ordine succesivă până la epuizarea lichidităților de absorbit. În cazul în care, la nivelul cel mai ridicat acceptat al ratei dobânzii (prețul cel mai mic) (adică rata dobânzii marginale/prețul marginal), valoarea agregată a ofertelor depășește suma rămasă pentru alocare, suma rămasă este alocată ofertelor în mod proporțional, în funcție de raportul dintre suma de alocat și valoarea agregată a ofertelor la rata dobânzii marginale/prețul marginal (a se vedea caseta 5). Pentru emiterea de certificate de creanță, suma alocată fiecărei contrapărți este rotunjită la cel mai apropiat multiplu al valorii nominale a certificatelor de creanță. Pentru alte operațiuni de absorbție de lichidități, suma alocată fiecărei contrapărți este rotunjită la cel mai apropiat euro.

BCE poate decide să aloce o sumă minimă fiecărui ofertant câștigător în cadrul licitațiilor la rată variabilă.

CASETA 5Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă în euro(exemplul se referă la ofertele privind ratele dobânzilor)Procentul de alocare la rata dobânzii marginale este: Suma alocată celei de-a i-a contrapărți la rata dobânzii marginale este: Suma totală alocată celei de-a i-a contrapărți este: unde:A= suma totală alocatărs= a s-a ofertă de rată a dobânzii prezentată de contraparten= numărul total al contrapărțilora(rs)i= valoarea ofertei la a s-a rată a dobânzii (rs) prezentată de a i-a contrapartea(rs)= valoarea agregată a ofertelor la a s-a rată a dobânzii (rs) rm= rata dobânzii marginale în cazul unei licitații în vederea furnizării de lichidități, în cazul unei licitații în vederea absorbției de lichiditățirm-1= rata dobânzii înainte de rata dobânzii marginale (ultima rată a dobânzii la care ofertele se onorează în totalitate) în cazul unei licitații în vederea furnizării de lichidități în cazul unei licitații în vederea absorbției de lichiditățiall%(rm)= procentul de alocare la rata dobânzii marginaleall%(rs)i= suma alocată celei de-a i-a contrapărți la a s-a rată a dobânziialli= suma totală alocată celei de-a i-a contrapărți

Licitații la rată variabilă având ca obiect operațiuni de swap valutar

Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă având ca obiect operațiuni de swap valutar în vederea furnizării de lichidități, presupune gruparea ofertelor în ordinea crescătoare a punctelor swap (33). Ofertele cu nivelul cel mai scăzut al punctelor swap au prioritate, urmând ca ofertele cu nivele mai ridicat să fie acceptate în ordine crescătoare până la epuizarea sumei totale a valutei fixate de alocat. În cazul în care, la cel mai ridicat nivel acceptat al punctelor swap (adică punctele swap marginale), valoarea agregată a ofertelor depășește suma rămasă pentru alocare, suma rămasă este alocată ofertelor în mod proporțional, în funcție de raportul dintre suma de alocat și valoarea agregată a ofertelor la punctele swap marginale (a se vedea caseta 6). Suma alocată fiecărei contrapărți este rotunjită la cel mai apropiat euro.

Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă având ca obiect operațiuni de swap valutar în vederea absorbției de lichidități presupune gruparea ofertelor în ordinea descrescătoare a punctelor swap oferite. Ofertele cu cel mai ridicat nivel al punctelor swap au prioritate urmând ca ofertele cu nivele mai scăzute ale punctelor swap să fie acceptate în ordine descrescătoare până la epuizarea sumei totale a valutei fixate de absorbit. În cazul în care, la nivelul cel mai scăzut adoptat al punctelor swap cea mai scăzută acceptată (și anume, punctele swap marginale), valoarea agregată a ofertelor depășește suma rămasă pentru alocare, suma rămasă este alocată ofertelor în mod proporțional, în funcție de raportul dintre suma rămasă de alocat și valoarea agregată a ofertelor la punctele swap marginale (a se vedea caseta 6). Suma alocată fiecărei contrapărți este rotunjită la cel mai apropiat euro.

Metode de alocare

Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă, Eurosistemul poate aplica fie proceduri de licitație bazate pe metoda ratei uniforme, fie proceduri de licitație bazate pe metoda ratei multiple. În licitațiile bazate pe metoda ratei uniforme (de tip olandez), rata dobânzii/prețul/punctele swap de alocare, aplicate ofertelor onorate, echivalează cu rata dobânzii/prețul/punctele swap marginale (adică, rata dobânzii/prețul/punctele swap la care suma totală de alocat este epuizată). În licitațiile bazate pe metoda ratei multiple (de tip american), rata dobânzii/prețul/punctele swap de alocare echivalează cu rata dobânzii/prețul/punctele swap prezentate în fiecare ofertă individuală.

CASETA 6Alocarea în cadrul licitațiilor la rată variabilă având ca obiect operațiuni de swap valutarProcentul de alocare la punctele swap marginale este: Suma alocată celei de-a i-a contrapărți la punctele swap marginale este: Suma totală alocată celei de-a i-a contrapărți este: unde:A= suma totală alocatăΔs= al s-lea nivel al punctelor swap transmis de contrapărțin= numărul total al contrapărțilora(Δs)i= valoarea ofertei la al s-lea nivel al punctelor swap (Δs) transmis de a i-a contrapartea(Δs)= valoarea totală a ofertelor la al s-lea nivel al punctelor swap (Δs) Δm= punctele swap marginale: în cazul unei operațiuni de swap valutar în vederea furnizării de lichidități în cazul unei operațiuni de swap valutar în vederea absorbției de lichiditățiΔm-1= punctele swap înainte de punctele swap marginale (ultimele puncte swap la care ofertele se onorează în întregime) în cazul unei operațiuni de swap valutar în vederea furnizării de lichidități în cazul unei operațiuni de swap valutar în vederea absorbției de lichiditățiall%(Δm)= procentul de alocare la punctele swap marginaleall(Δs)i= suma alocată celei de-a i-a contrapărți la al s-lea nivel al punctelor swapalli= suma totală alocată celei de-a i-a contrapărți

5.1.6. Anunțarea rezultatelor licitației

Rezultatele licitațiilor standard și cele ale licitațiilor rapide sunt anunțate public prin intermediul rețelelor de informare financiară. În plus, băncile centrale naționale pot anunța rezultatul alocării direct contrapărților care nu au acces la rețelele de informare financiară. Mesajul de anunțare publică a rezultatului licitației conține, în mod normal, următoarele informații:

— numărul de referință al licitației;

— data licitației;

— tipul operațiunii;

— scadența operațiunii;

— valoarea totală a ofertelor transmise de contrapărțile Eurosistemului;

— numărul ofertanților;

— valutele folosite (în cazul operațiunilor de swap valutar);

— valoarea totală alocată;

— procentul de alocare (în cazul licitațiilor la rată fixă);

— cursul de schimb la vedere (în cazul operațiunilor de swap valutar);

— rata dobânzii/prețul/punctele swap marginale acceptate și procentul de alocare la rata dobânzii/prețul/punctele swap marginale (în cazul licitațiilor la rată variabilă);

— rata minimă a ofertei, rata maximă a ofertei și rata medie ponderată de alocare (în cazul licitațiilor bazate pe metoda ratei multiple);

— data începerii operațiunii și data scadenței acesteia (dacă este cazul) sau data valutei și data scadenței certificatului (în cazul emiterii de certificate de creanță);

— suma minimă alocată fiecărei contrapărți (dacă este cazul);

— procentul minim de alocare (dacă este cazul);

— valoarea nominală a certificatelor (în cazul emiterii de certificate de creanță); și

— codul ISIN al emisiunii (în cazul emiterii de certificate de creanță).

Băncile centrale naționale certifică direct rezultatele alocării individuale contrapărților câștigătoare.

5.2. Proceduri bilaterale

Considerații generale

Băncile centrale naționale pot efectua operațiuni pe bază de proceduri bilaterale (34). Aceste proceduri pot fi folosite în cazul operațiunilor de ajustare pe piața monetară și al operațiunilor structurale sub formă de tranzacții simple. Procedurile bilaterale sunt definite, în sens larg, ca fiind orice proceduri prin care Eurosistemul desfășoară o tranzacție cu una sau mai multe contrapărți, fără a recurge la o licitație. În acest sens, se pot distinge două tipuri diferite de proceduri bilaterale: operațiuni în care contrapărțile sunt contactate direct de Eurosistem și operațiuni efectuate prin intermediul burselor de valori și al agenților de piață.

Contactul direct cu contrapărțile

În cadrul acestei proceduri, băncile centrale naționale contactează direct una sau mai multe contrapărți naționale, care sunt selectate în conformitate cu criteriile menționate la punctul 2.2. Băncile centrale naționale decid dacă se încheie sau nu tranzacția cu contrapărțile în conformitate cu instrucțiunile precise ale BCE. Tranzacțiile se decontează prin intermediul băncilor centrale naționale.

În cazul în care Consiliul guvernatorilor BCE ar decide că, în situații excepționale, operațiunile bilaterale ar putea fi efectuate și de BCE însăși (sau de una sau câteva bănci centrale naționale acționând în calitate de agenți operativi ai BCE), procedurile pentru astfel de operațiuni ar fi modificate în mod corespunzător. În acest caz, BCE (sau banca centrală națională/băncile centrale naționale care acționează în calitate de agenți operativi ai BCE) ar contacta direct una sau câteva contrapărți din zona euro, selectate în conformitate cu criteriile menționate la punctul 2.2. BCE (sau banca centrală națională/băncile centrale naționale care acționează în numele BCE) ar decide dacă să încheie sau nu tranzacția cu contrapărțile. Totuși, decontarea tranzacțiilor s-ar realiza în mod descentralizat, prin intermediul băncilor centrale naționale.

Operațiunile bilaterale efectuate prin contactarea directă a contrapărților se pot aplica în cazul tranzacțiilor reversibile, al tranzacțiilor simple, al operațiunilor de swap valutar și de atragere de depozite la termen.

Operațiuni efectuate prin intermediul burselor de valori și al agenților de piață

Băncile centrale naționale pot efectua tranzacții simple prin intermediul burselor de valori și al agenților de piață. Pentru aceste operațiuni, sfera contrapărților nu este limitată a priori, iar procedurile sunt adaptate convențiilor de pe piață aplicabile titlurilor de creanță tranzacționate. Consiliul guvernatorilor BCE va decide dacă, în situații excepționale, BCE însăși (sau una sau câteva bănci centrale naționale acționând în calitate de agenți operativi ai BCE) poate efectua operațiuni ajustare sub formă de tranzacții simple prin intermediul burselor de valori și al agenților de piață.

Anunțarea operațiunilor bilaterale

De regulă, operațiunile bilaterale nu se anunță public în avans. În plus, BCE poate decide să nu anunțe public rezultatele operațiunilor bilaterale.

Zile de desfășurare a operațiunilor bilaterale

BCE poate decide să desfășoare operațiuni bilaterale de ajustare în orice zi lucrătoare pentru Eurosistem. La astfel de operațiuni participă numai băncile centrale naționale ale statelor membre în care ziua tranzacției, ziua decontării și ziua rambursării sunt zile lucrătoare pentru BCN.

Operațiunile bilaterale simple efectuate în scopuri structurale se desfășoară și se decontează, de regulă numai în zilele care sunt zile lucrătoare pentru BCN în toate statele membre.

5.3. Proceduri de decontare

5.3.1. Considerații generale

Tranzacțiile monetare care implică utilizarea facilităților permanente ale Eurosistemului sau participarea la operațiunile de piață monetară se decontează prin conturile contrapărților deschise la băncile centrale naționale (sau conturile băncilor de decontare care participă la sistemul TARGET). Tranzacțiile monetare se decontează numai după transferul final al activelor suport aferente operațiunii în cauză (sau în momentul în care acest transfer are loc). Aceasta înseamnă că activele suport trebuie să fi fost depozitate în prealabil într-un cont de custodie deschis la băncile centrale naționale sau să fie decontate pe parcursul aceleiași zile (intraday) la băncile centrale naționale respective, pe baza principiului livrare-contra-plată.. Transferul activelor suport se efectuează prin conturile de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare deținute de contrapărți deschise la SSS care îndeplinesc standardele minime ale BCE (35). Contrapărțile care nu au un cont de custodie deschis la o bancă centrală națională sau un cont de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare deschis la un SSS care îndeplinește standardele minime ale BCE pot deconta tranzacțiile cu active suport prin contul de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare sau contul de custodie al unei instituții de credit corespondente.

Dispozițiile contractuale aplicate de băncile centrale naționale (sau BCE) în cazul instrumentelor specifice de politică monetară conțin prevederi suplimentare referitoare la procedurile de decontare. Procedurile de decontare pot diferi într-o anumită măsură de la o bancă centrală națională la alta din cauza diferențelor existente la nivelul legislației naționale și al practicilor operaționale.

Tabelul 3

Date obișnuite de decontare a operațiunilor de piață monetară ale Eurosistemului (36)

Instrument de politică monetară Data decontării pentru operațiunile efectuate prin licitații standard Data decontării pentru operațiuni efectuate prin licitații rapide sau proceduri bilaterale Tranzacții reversibile T + 1 (37) T Tranzacții simple — În conformitate cu convențiile de pe piață privind activele suport Emitere de certificate de creanță T + 1 — Swap valutar — T, T + 1 sau T + 2 Atragere de depozite la termen — T

5.3.2. Decontarea operațiunilor de piață monetară

Operațiunile de piață monetară bazate pe licitații standard (adică operațiuni principale de refinanțare, operațiuni de refinanțare pe termen mai lung și operațiuni structurale) se decontează, de regulă, în prima zi care urmează zilei tranzacției în care toate sistemele RTGS și SSS în cauză sunt deschise. În principiu, Eurosistemul vizează decontarea tranzacțiilor aferente operațiunilor sale de piață monetară simultan, în toate statele membre, cu toate contrapărțile care au furnizat suficiente active suport. Cu toate acestea, din cauza constrângerilor de ordin operațional și a caracteristicilor tehnice ale SSS, momentul exact din ziua decontării operațiunilor de piață monetară poate fi diferit în țările din zona euro. Momentul decontării operațiunilor principale de refinanțare și a operațiunilor de refinanțare pe termen mai lung coincide în mod normal cu momentul rambursării unei operațiuni anterioare cu o scadență corespondentă.

Eurosistemul vizează decontarea operațiunilor de piață monetară efectuate prin intermediul licitațiilor rapide și al procedurilor bilaterale în ziua tranzacției. Cu toate acestea, Eurosistemul poate aplica uneori, din motive de ordin operațional, alte date de decontare pentru aceste operațiuni, în special în cazul tranzacțiilor simple (în scopuri de ajustare și în scopuri structurale) și al operațiunilor de swap valutar (a se vedea tabelul 3).

5.3.3. Proceduri la închiderea zilei

Procedurile la închiderea zilei sunt menționate în documentele referitoare la sistemele naționale RTGS și la sistemul TARGET. În general, ora închiderii pentru sistemul TARGET este 18.00, ora BCE (CET). După ora închiderii, sistemele naționale RTGS nu mai acceptă ordine de plată pentru prelucrare, dar prelucrează ordinele de plată rămase care au fost acceptate înainte de ora închiderii. Cererile contrapărților privind accesul la facilitatea de creditare marginală sau la facilitatea de depozit trebuie să fie depuse la banca centrală națională în cauză cel târziu în 30 de minute de la ora închiderii efective a sistemului TARGET (38).

Soldurile negative înregistrate în conturile de decontare (în sistemele naționale RTGS) ale contrapărților eligibile, rămase după finalizarea procedurilor de control la închiderea zilei, sunt considerate automat ca fiind o cerere de acces la facilitatea de creditare marginală (a se vedea punctul 4.1).

CAPITOLUL 6

ACTIVE ELIGIBILE

6.1. Considerații generale

Articolul 18.1 din Statutul SEBC permite BCE și băncilor centrale naționale să efectueze tranzacții pe piețele financiare prin cumpărări și vânzări simple (outright) de active suport sau prin contracte de report și impune ca toate operațiunile de creditare ale Eurosistemului să se bazeze pe garanții corespunzătoare. Prin urmare, toate operațiunile Eurosistemului în vederea furnizării de lichidități se efectuează pe baza activelor suport furnizate de contrapărțile fie sub forma transferului proprietății activelor (în cazul tranzacțiilor simple sau al contractelor de report), fie sub forma constituirii unei garanții reale mobiliare, cesiuni sau sarcini asupra activelor în cauză (în cazul creditelor garantate) (39).

În scopul protejării Eurosistemului de pierderi în cadrul operațiunilor de politică monetară, asigurării unui tratament egal al contrapărților și al îmbunătățirii eficienței operaționale și transparenței, activele suport trebuie să îndeplinească anumite criterii pentru a fi eligibile în cadrul operațiunilor de politică monetară ale Eurosistemului. Eurosistemul a elaborat un cadru unic privind activele eligibile, comun tuturor operațiunilor de creditare din cadrul Eurosistemului. Acest cadru unic (denumit și „lista unică”) va intra în vigoare la 1 ianuarie 2007 și va înlocui sistemul bazat pe două categorii de active aplicat de la începutul Uniunii economice și monetare, care va fi eliminat treptat până la 31 mai 2007 (40).

Cadrul unic cuprinde două clase distincte de active – active tranzacționabile și active netranzacționabile. Cu excepția faptului că activele netranzacționabile nu sunt folosite de Eurosistem pentru tranzacții simple, nu se face nici o distincție între cele două clase de active în ceea ce privește calitatea activelor și eligibilitatea lor pentru diferitele tipuri de operațiuni de politică monetară a Eurosistemului. Activele eligibile pentru operațiunile de politică monetară ale Eurosistemului pot fi folosite și ca active suport pentru credite pe parcursul zilei.

Criteriile de eligibilitate pentru cele două clase de active sunt uniforme pe tot cuprinsul zonei euro (41) și sunt stabilite la punctul 6.2. Pentru a se asigura că cele două clase de active respectă aceleași standarde de creditare, s-a stabilit un mecanism de evaluare a creditelor al Eurosistemului (ECAF), care se bazează pe diferite surse de evaluare a creditelor. Procedurile și regulile care stabilesc și verifică îndeplinirea cerinței Eurosistemului de asigurare a unor „standarde înalte de creditare” pentru toate garanțiile eligibile sunt prezentate la punctul 6.3. Măsurile de control al riscurilor și principiile de evaluare a activelor suport sunt prevăzute la punctele 6.4 și 6.5. Contrapărțile Eurosistemului pot folosi activele eligibile în operațiuni transfrontaliere (a se vedea punctul 6.6).

6.2. Cerințe de eligibilitate pentru activele suport

BCE întocmește, menține și publică o listă a activelor tranzacționabile eligibile (42). În cazul activelor netranzacționabile, BCE nu publică o listă a activelor eligibile și nici o listă a debitorilor/garanților eligibili.

6.2.1. Criteriile de eligibilitate pentru activele tranzacționabile

Certificatele de creanță emise de BCE și toate certificatele de creanță emise de băncile centrale naționale din cadrul Eurosistemului înainte de data adoptării monedei euro în statul membru respectiv sunt eligibile.

Pentru a stabili eligibilitatea altor active tranzacționabile, se aplică următoarele criterii de eligibilitate (a se vedea și tabelul 4):

Tipul activului

Acesta trebuie să fie un titlu de creanță cu

(a) o sumă principală fixă, necondiționată; și

(b) un cupon care nu poate determina un flux monetar negativ. De asemenea, cuponul trebuie să aparțină uneia dintre următoarele categorii: (i) cupon zero; (ii) cupon cu rată fixă sau (iii) cupon cu rată variabilă indexat cu o rată a dobânzii de referință. Cuponul poate fi indexat în funcție de evoluția ratingului emitentului. În plus, obligațiunile indexate în funcție de rata inflației sunt, de asemenea, eligibile.

Aceste caracteristici trebuie menținute până la răscumpărarea obligațiunii. Titlurile de creanță nu pot acorda drepturi, asupra principalului și/sau a dobânzii, care se subordonează drepturilor deținătorilor altor titluri de creanță ale aceluiași emitent.

Cerința (a) nu se aplică titlurilor garantate cu active (asset-backed securities), cu excepția obligațiunilor emise de instituții de credit în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 22 din Directiva OPCVM (43) (denumite și „obligațiuni bancare garantate”). Eurosistemul evaluează eligibilitatea titlurilor garantate cu active, cu excepția obligațiunilor bancare garantate, conform următoarelor criterii.

Activele care generează flux monetar și cu care se garantează titlurile garantate cu active trebuie:

(a) să fie dobândite în mod legal, în conformitate cu legea statului membru, de la cedent sau de la un intermediar de către un vehicul investițional specializat în securitizare, într-un mod considerat de Eurosistem drept o „vânzare reală” opozabilă terților și care nu mai poate fi atacată de cedent sau de creditorii acestuia, inclusiv în caz de insolvabilitate a cedentului; și

(b) să nu fie formate, integral sau parțial, în mod real sau potențial, din titluri legate de riscul de credit sau creanțe similare rezultate din transferul riscului de credit prin intermediul instrumentelor derivate de credit.

În cadrul unei emisiuni structurate, pentru a fi eligibilă, o tranșă (sau subtranșă) nu poate fi subordonată altor tranșe din aceeași emisiune. Se consideră că o tranșă (sau subtranșă) nu este subordonată față de alte tranșe (sau subtranșe) din aceeași emisiune și că este „superioară”, dacă, în conformitate cu prioritatea de plată aplicabilă după transmiterea unui aviz de executare conform prevederii din prospectul de emisiune, i se acordă respectivei tranșe (sau subtranșe) prioritate față de alte tranșe sau subtranșe pentru primirea plății (principal sau dobândă) sau este ultima care suportă pierderile aferente activelor suport.

Eurosistemul își rezervă dreptul de a cere oricărui terț în cauză (precum emitentul, cedentul sau agentul intermediar) orice clarificare și/sau confirmare juridică pe care o consideră necesară pentru a aprecia eligibilitatea titlurilor garantate cu active.

Standarde de creditare

Titlurile de creanță trebuie să respecte standardele înalte de creditare prevăzute de reglementările ECAF pentru activele tranzacționabile, în conformitate cu punctul 6.3.2.

Locul emiterii

Titlurile de creanță trebuie să fie depozitate/înregistrate (emise) în SEE la o bancă centrală sau la un depozitar central de valori mobiliare (DCVM) care îndeplinește standardele minime stabilite de BCE (44). În cazul în care un titlu de creanță tranzacționabil este emis de o societate nefinanciară (45) căreia nu i-a fost atribuit un rating de către o agenție internațională de rating (ECAI), locul emiterii trebuie să fie zona euro.

Proceduri de decontare

Titlul de creanță trebuie să fie transferabil în cont curent. Acesta trebuie ținut și decontat în zona euro într-un cont deschis în cadrul Eurosistemului sau al unui sistem de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare (SSS) care îndeplinește standardele stabilite de BCE, astfel încât înregistrarea și executarea activelor să fie guvernate de legea unei țări din zona euro.

În cazul în care depozitarul central de valori mobiliare (DCVM) unde este emis titlul de creanță și sistemul de decontare a operațiunilor cu instrumente financiare (SSS) unde este ținut nu sunt identice, cele două instituții trebuie să fie conectate printr-un link aprobat de BCE (46).

Piețe acceptate

Titlul de creanță trebuie acceptat spre tranzacționare pe o piață reglementată care corespunde definiției din Directiva 2004/39/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 21 aprilie 2004 privind piețele instrumentelor financiare (47) sau tranzacționat pe anumite piețe nereglementate specificate de BCE (48). Evaluarea piețelor nereglementate de către Eurosistem se bazează pe trei principii – siguranță, transparență și accesibilitate (49).

Tipul emitentului/garantului

Titlul de creanță trebuie emis sau garantat de bănci centrale, entități din sectorul public, entități din sectorul privat sau instituții internaționale sau supranaționale. Titlurile de creanță, cu excepția obligațiunilor de bancă garantate, emise de instituții de credit, sunt eligibile numai dacă sunt acceptate la tranzacționare pe o piață reglementată conform definiției anterioare.

Locul de stabilire al emitentului/garantului

Emitentul trebuie să fie stabilit în SEE sau într-una din țările G-10 care nu fac parte din SEE (50). În acest din urmă caz, titlurile de creanță pot fi considerate eligibile doar dacă Eurosistemul se asigură că drepturile sale sunt protejate într-un mod corespunzător, determinat de Eurosistem, în temeiul legislației țării G-10 din afara SEE respective. În acest scop, o evaluare juridică, atât in ceea ce privește fondul, cât și forma, în modalități acceptate de Eurosistem trebuie să fie prezentată înainte ca activele să poată fi considerate eligibile. În cazul unui titlu garantat cu active, emitentul trebuie să fie stabilit în SEE.

Garantul trebuie să fie stabilit în SEE.

Instituțiile internaționale sau supranaționale sunt emitenți/garanți eligibili indiferent de locul lor de stabilire. În cazul unui titlu de creanță tranzacționabil emis de o societate nefinanciară căreia nu îi este atribuit un rating de către o agenție internațională de rating (ECAI), emitentul/garantul trebuie să fie stabilit în zona euro.

Moneda de exprimare

Titlul de creanță trebuie exprimat în euro (51).

6.2.2. Criteriile de eligibilitate pentru activele netranzacționabile

Există două tipuri de active netranzacționabile eligibile ca garanții în cadrul unic al activelor eligibile: creanțele private și titlurile de creanță netranzacționabile garantate cu creanțe ipotecare asupra persoanelor private (RMBD) (52).

Creanțele private

Pentru a fi eligibilă, o creanță privată (53) trebuie să îndeplinească următoarele criterii de eligibilitate (a se vedea și tabelul 4):

— Tipul activului: Activul trebuie să fie o creanță pri