REGULAMENTUL (CE) NR.24/2009 AL BĂNCII CENTRALE EUROPENE

din 19 decembrie 2008

privind statisticile referitoare la activele și pasivele societăților vehicul investițional angajate în operațiuni de securitizare

(BCE/2008/30)

CONSILIUL GUVERNATORILOR BĂNCII CENTRALE EUROPENE,

având în vedere Statutul Sistemului European al Băncilor Centrale și al Băncii Centrale Europene (denumit în continuare „Statutul SEBC”), în special articolul 5,

având în vedere Regulamentul (CE) nr. 2533/98 al Consiliului din 23 noiembrie 1998 privind colectarea informațiilor statistice de către Banca Centrală Europeană (1), în special articolul 5 alineatul (1) și articolul 6 alineatul (4),

întrucât:

Regulamentul (CE) nr. 2533/98 prevede la articolul 2 alineatul (1) că, în vederea îndeplinirii obligațiilor de raportare statistică la Banca Centrală Europeană (BCE), aceasta, asistată de băncile centrale naționale (BCN), are dreptul să colecteze informațiile statistice în limitele unităților de observare statistică de referință cu obligații de raportare și a ceea ce este necesar pentru realizarea misiunilor Sistemului European al Băncilor Centrale (SEBC). Din articolul 2 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 rezultă că societățile vehicul investițional angajate în operațiuni de securitizare (SVI) fac parte din unitățile de observare statistică de referință cu obligații de raportare în scopul respectării obligațiilor de raportare statistică la BCE în domeniul statisticii monetare și financiare, printre altele. În plus, articolul 3 din Regulamentul (CE) nr. 2533/98 stabilește în sarcina BCE specificarea unităților de observare statistică efective cu obligații de raportare în limitele unităților de observare statistică de referință cu obligații de raportare și îi acordă acesteia dreptul de a scuti, total sau parțial, anumite categorii specifice de agenți raportori de la îndeplinirea obligațiilor de raportare statistică.

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

Articolul 1

Definiții

În sensul prezentului regulament:

Articolul 2

Unitățile de observare statistică cu obligații de raportare

(1) SVI rezidente pe teritoriul unui stat membru participant constituie unitățile de observare statistică de referință cu obligații de raportare. Unitățile de observare statistică de referință cu obligații de raportare se supun obligației stabilite la articolul 3 alineatul (2).

(2) Unitățile de observare statistică de referință cu obligații de raportare, exclusiv acele SVI care au fost scutite în totalitate în temeiul articolului 5 alineatul (1) litera (c), constituie unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare. Unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare se supun obligațiilor de raportare stabilite la articolul 4 sub rezerva derogărilor stabilite la articolul 5. SVI care se supun raportării declarațiilor financiare anuale în conformitate cu articolul 5 alineatul (3) sau care se supun obligațiilor de raportare ad hoc în conformitate cu articolul 5 alineatul (5) constituie, de asemenea, unități de observare statistică efective cu obligații de raportare.

(3) Dacă o SVI nu are personalitate juridică în conformitate cu dreptul său național, reprezentanții legali ai SVI sau, în absența unei reprezentări formale, persoanele care în conformitate cu legile naționale aplicabile răspund pentru acțiunile SVI sunt responsabile cu raportarea informațiilor necesare potrivit prezentului regulament.

Articolul 3

Lista SVI întocmită în scopuri statistice

(1) Comitetul executiv al BCE stabilește și menține, în scopuri statistice, o listă a SVI care constituie unitățile de observare statistică de referință cu obligații de raportare. SVI transmit către BCN datele solicitate de BCN în conformitate cu Orientarea BCE/2008/31 din 19 decembrie 2008 de modificare a Orientării BCE/2007/9 privind statistica monetară, a piețelor și a instituțiilor financiare (reformare) (4). BCN și BCE fac publică această listă și actualizările acesteia într-o formă adecvată, inclusiv în format electronic, prin Internet sau, la cererea agenților raportori în cauză, pe suport de hârtie.

(2) O SVI informează BCN competentă cu privire la existența sa, în termen de o săptămână de la data la care SVI și-a inițiat activitatea, indiferent dacă aceasta urmează sau nu să fie supusă obligațiilor de raportare periodică în conformitate cu prezentul regulament.

(3) Dacă cea mai recentă versiune electronică disponibilă a listei prevăzute la alineatul (1) este incorectă, BCE nu impune sancțiuni niciunei entități care nu și-a îndeplinit în mod corespunzător obligațiile de raportare, în măsura în care cerința stabilită la alineatul (2) a fost îndeplinită și entitatea s-a bazat cu bună credință pe lista incorectă.

Articolul 4

Obligații de raportare statistică trimestrială și norme privind raportarea

(1) Unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare furnizează trimestrial către BCN competentă date privind soldurile existente la sfârșit de trimestru, tranzacțiile financiare și anulările/reducerile de active și pasive ale SVI, în conformitate cu anexele I și II.

(2) BCN pot colecta informațiile statistice pe bază de titlu cu titlu cu privire la titlurile de valoare emise și deținute de SVI necesare conform alineatului (1), în măsura în care datele menționate la alineatul (1) pot fi extrase în conformitate cu standardele statistice minime specificate în anexa III.

(3) Fără a aduce atingere normelor de raportare stabilite în anexa II, toate activele și pasivele SVI se raportează în temeiul prezentului regulament în conformitate cu normele de raportare stabilite prin dispozițiile de drept național aplicabile ce transpun Directiva 86/635/CEE a Consiliului din 8 decembrie 1986 privind conturile anuale și conturile consolidate ale băncilor și ale altor instituții financiare (5). Normele contabile din dreptul național aplicabil care transpun A patra directivă 78/660/CEE a Consiliului din 25 iulie 1978 în temeiul articolului 54 alineatul (3) litera (g) din tratat privind conturile anuale ale anumitor forme de societăți comerciale (6) se aplică SVI care nu intră în domeniul de aplicare al dispozițiilor de drept național ce transpun Directiva 86/635/CEE. SVI care nu intră sub incidența dispozițiilor de drept național ce transpun oricare dintre aceste directive aplică orice alte standarde sau practici contabile naționale sau internaționale relevante.

(4) În cazul în care, potrivit alineatului (3), raportarea instrumentelor trebuie să se facă pe baza evaluării la prețul pieței, BCN pot scuti SVI de la raportarea acestor instrumente pe baza evaluării la prețul pieței, dacă implică costuri inacceptabil de mari pentru SVI. În acest caz, SVI aplică evaluarea utilizată pentru rapoartele investitorilor.

(5) În cazul în care, în conformitate cu practicile pieței naționale, datele disponibile se referă la orice dată din cadrul unui trimestru, BCN pot permite agenților raportori să raporteze în schimb aceste date trimestriale, dacă datele sunt comparabile și dacă sunt luate în calcul tranzacțiile semnificative efectuate între această dată și sfârșitul trimestrului.

(6) În locul informațiilor privind anulările/reducerile menționate la alineatul (1), o SVI poate, de comun acord cu BCN competentă, să furnizeze alte informații care permit BCN să extragă datele solicitate privind anulările/reducerile.

Articolul 5

Derogări

(1) BCN pot acorda derogări de la obligațiile de raportare stabilite la articolul 4, după cum urmează:

(2) SVI pot alege, cu consimțământul prealabil al BCN competente, să nu beneficieze de derogările menționate la alineatul (1) și, în schimb, să îndeplinească în totalitate obligațiile de raportare specificate la articolul 4.

(3) SVI care beneficiază de o derogare în sensul alineatului (1) litera (c) raportează declarațiile lor financiare anuale către BCN competentă, dacă acestea nu sunt disponibile din surse publice, în termen de șase luni de la încheierea perioadei de raportare sau la cea mai apropiată dată imediat următoare, în conformitate cu practicile juridice naționale aplicabile în statul membru în care este rezidentă SVI. BCN competentă notifică SVI care se supun acestei obligații de raportare.

(4) BCN competentă retrage derogarea acordată potrivit alineatului (1) litera (c) dacă pe parcursul a trei perioade consecutive de raportare nu au fost puse la timp la dispoziția BCN competente date corespunzătoare unor standarde statistice comparabile cu cele recomandate în prezentul regulament, indiferent dacă se poate sau nu atribui o culpă SVI implicate. SVI încep să raporteze date, potrivit articolului 4, nu mai târziu de trei luni de la data la care BCN competentă a notificat agenții raportori cu privire la faptul că derogarea a fost retrasă.

(5) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (3), în vederea îndeplinirii obligațiilor stabilite în prezentul regulament, BCN pot adresa solicitări ad hoc de raportare către SVI care beneficiază de derogări, în sensul alineatului (1) litera (c). SVI raportează informațiile solicitate ad hoc în termen de 15 zile de la data la care BCN competentă le-a adresat solicitarea.

Articolul 6

Termene-limită

BCN transmit către BCE date privind activele și pasivele trimestriale agregate referitoare la pozițiile SVI din fiecare stat membru participant, până la încheierea activității în a douăzeci și opta zi lucrătoare următoare sfârșitului trimestrului la care se referă datele. BCN stabilesc termenele pentru primirea datelor de la agenții raportori.

Articolul 7

Standarde minime și mecanisme naționale de raportare

(1) SVI trebuie să respecte obligațiile de raportare impuse în conformitate cu standardele minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire prevăzute în anexa III.

(2) BCN definesc și pun în aplicare mecanismele de raportare ce trebuie respectate de către unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare în conformitate cu particularitățile naționale. BCN se asigură că aceste mecanisme de raportare furnizează informațiile statistice solicitate și permit o verificare corectă a conformității cu conceptele și standardele minime de transmitere, de acuratețe și de revizuire prevăzute în anexa III.

Articolul 8

Verificarea și colectarea obligatorie

BCN exercită dreptul de a verifica sau dreptul de a colecta informațiile pe care agenții raportori trebuie să le furnizeze în conformitate cu prezentul regulament, fără a aduce atingere dreptului BCE de a exercita ea însăși aceste drepturi. În special, BCN exercită aceste drepturi dacă o instituție care face parte din unitățile de observare statistică efective cu obligații de raportare nu respectă standardele minime de transmitere, de acuratețe, de conformitate cu conceptele și de revizuire prevăzute în anexa III.

Articolul 9

Prima raportare

(1) O SVI care și-a inițiat activitatea înainte de 24 martie 2009 inclusiv informează BCN competentă de existența sa până la sfârșitul lunii martie 2009, indiferent dacă urmează sau nu să fie supusă obligațiilor de raportare periodică în conformitate cu prezentul regulament.

(2) O SVI care și-a inițiat activitatea după 24 martie 2009 informează BCN competentă de existența sa în conformitate cu articolul 3 alineatul (2).

(3) Prima raportare în conformitate cu obligațiile de raportare statistică impuse SVI în conformitate cu articolele 4 și 5 începe cu datele trimestriale din decembrie 2009. La prima raportare se raportează numai sumele aflate în sold.

(4) SVI care și-au inițiat activitatea după 31 decembrie 2009 raportează la prima raportare datele trimestriale începând cu data realizării operațiunilor de securitizare inițiale.

(5) SVI care și-au inițiat activitatea după adoptarea euro de către statul membru în care se află, după 31 decembrie 2009, raportează la prima raportare datele trimestriale începând cu data realizării operațiunilor de securitizare inițiale.

Articolul 10

Dispoziție finală

Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.

(1) JO L 318, 27.11.1998, p. 8.

(2) A se vedea pagina 14 din prezentul Jurnal Oficial.

(3) JO L 211, 11.8.2007, p. 8.

(4) Nepublicată încă în Jurnalul Oficial.

(5) JO L 372, 31.12.1986, p. 1.

(6) JO L 222, 14.8.1978, p. 11.

ANEXA II

DEFINIȚII

PARTEA 1

Definiții privind categoriile de instrumente

Prezentul tabel oferă o descriere standard detaliată a categoriilor de instrumente pe care băncile centrale naționale (BCN) le transpun în categorii aplicabile la nivel național în conformitate cu prezentul regulament. Tabelul nu reprezintă o listă de instrumente financiare individuale, iar descrierile nu sunt exhaustive. Definițiile se referă la sistemul european de conturi naționale și regionale din Comunitate (denumit în continuare „SEC 95”).

Toate activele și pasivele financiare trebuie raportate la valoarea brută, și anume, activele financiare nu trebuie să se raporteze net de pasivele financiare.

Tabelul A

Definițiile categoriilor de instrumente referitoare la activele și pasivele societăților vehicul investițional angajate în operațiuni de securitizare

CATEGORII DE ACTIVE

Categorie Descrierea caracteristicilor principale 1. Creanțe din depozite și credite În sensul sistemului de raportare, această categorie este formată din fonduri acordate ca împrumut debitorilor de către societățile vehicul investițional angajate în operațiuni de securitizare (SVI) care nu sunt materializate în documente sau care sunt reprezentate printr-un singur document, chiar dacă acesta a devenit negociabil. Aici se includ următoarele posturi: — depozite plasate la instituții financiare monetare (IFM); — credite acordate SVI; — creanțe în cadrul operațiunilor reverse repo sau de împrumut de titluri de valoare garantate cu numerar. Contrapartida numerarului achitat în schimbul titlurilor de valoare achiziționate de SVI sau a împrumutului de titluri de valoare garantat cu numerar (a se vedea categoria 9). Acest post include și dețineri de bancnote și monede metalice în euro și în valute externe aflate în circulație, care sunt utilizate în mod curent pentru efectuarea plăților. 2. Credite securitizate În sensul sistemului de raportare, această categorie cuprinde fonduri acordate cu împrumut debitorilor și achiziționate de către agenții raportori de la inițiator. Aceste fonduri nu sunt materializate în documente și nici nu sunt reprezentate printr-un singur document, chiar dacă acesta a devenit negociabil. Se includ aici și: — leasingul financiar acordat terților: leasingul financiar reprezintă un contract prin care proprietarul unui bun de folosință îndelungată (denumit în continuare „locator/finanțator”) împrumută acest activ unui terț (denumit în continuare „utilizator”) pentru mare parte sau chiar pentru întreaga durată de viață economică a activului, în schimbul unor rate regulate care corespund prețului bunului, la care se adaugă o dobândă. Utilizatorul se presupune că beneficiază de toate avantajele care decurg din folosirea bunului și că suportă costurile și riscurile asociate proprietății. În scopuri statistice, leasingul financiar este considerat ca fiind un credit acordat de locator/finanțator utilizatorului, care permite utilizatorului să achiziționeze bunul de folosință îndelungată. Leasingul financiar acordat de un inițiator, în calitate de locator/finanțator, trebuie să fie înregistrat la postul de activ „credite securitizate”. Activele (bunurile de folosință îndelungată) care au fost împrumutate utilizatorului nu trebuie înregistrate; — creditele neperformante care nu au fost încă rambursate sau anulate: creditele neperformante sunt considerate a fi credite care nu au fost plătite la scadență sau care au fost identificate în orice alt fel ca fiind compromise; — titlurile de valoare nenegociabile: titlurile de valoare, altele decât acțiunile, și alte titluri de participație care nu sunt negociabile și care nu pot fi tranzacționate pe piețele secundare, a se vedea și „credite negociate”; — creditele negociate: creditele care au devenit de facto negociabile sunt clasificate la postul de activ „credite securitizate”, cu condiția ca în continuare să se materializeze într-un singur document, și sunt, de regulă, tranzacționate numai ocazional; — creanțele subordonate sub formă de depozite sau credite: creanțele subordonate sunt instrumente care conferă un drept de creanță subsidiar asupra instituției emitente, care poate fi exercitat numai după realizarea tuturor celorlalte drepturi de creanță care au un grad de prioritate mai înalt, de exemplu, depozite/credite, atribuindu-le anumite caracteristici ale „acțiunilor și altor titluri de participație”. În scopuri statistice, creanțele subordonate trebuie să fie tratate în funcție de natura instrumentului financiar, adică trebuie clasificate fie drept „credite securitizate”, fie drept „titluri de valoare, altele decât acțiunile”, în funcție de natura instrumentului. Având în vedere că deținerile SVI care constau în toate formele de creanțe subordonate sunt, în prezent, identificate în scopuri statistice printr-o singură cifră, această cifră trebuie să fie încadrată la postul „titluri de valoare, altele decât acțiunile”, deoarece creanțele subordonate sunt constituite în principal sub forma titlurilor de valoare, și mai puțin sub forma creditelor. Raportarea creanțelor securitizate trebuie realizată cu respectarea următoarelor reguli: — o defalcare în funcție de scadență este necesară pentru creditele acordate societăților nefinanciare în cadrul cărora inițiator este o IFM din zona euro. Reprezintă scadența stabilită la momentul acordării creditului, și anume scadența inițială, și se referă la perioada determinată în care creditul trebuie rambursat; — creditele trebuie să fie raportate la valoarea nominală, chiar și în cazul în care sunt cumpărate de la inițiator la un preț diferit. Contrapartida diferenței dintre valoarea nominală și prețul de cumpărare trebuie inclusă la categoria „alte pasive”. Acest post include creditele securitizate, indiferent dacă practicile contabile aplicate impun sau nu recunoașterea creditelor în bilanțul agentului raportor. 3. Titluri de valoare, altele decât acțiunile Titlurile de valoare, altele decât „acțiunile și alte titluri de participație”, care sunt negociabile și tranzacționate în mod obișnuit pe piețele secundare sau care pot fi compensate pe piață și care nu conferă deținătorului niciun drept de proprietate asupra instituției emitente. Acest post include: — titluri de valoare, indiferent că sunt sau nu materializate în documente, care conferă deținătorului dreptul necondiționat la un venit fix sau determinat prin contract sub formă de plăți de cupoane și/sau a unei sume fixe stabilită la o anumită dată sau date sau începând de la o dată definită în momentul emisiunii; — creanțe subordonate sub formă de titluri de creanță. Titlurile de valoare acordate cu împrumut prin intermediul operațiunilor de împrumut de titluri sau vândute în temeiul unui contract de report rămân înregistrate în bilanțul proprietarului inițial și nu trebuie înregistrate în bilanțul achizitorului temporar în cazul în care există un angajament ferm de răscumpărare a titlurilor, iar nu doar opțiunea de a face acest lucru (a se vedea categoria 9). În cazul în care achizitorul temporar vinde titlurile de valoare primite, această vânzare trebuie să fie înregistrată ca o tranzacție simplă cu titluri de valoare și înregistrată în bilanțul achizitorului temporar ca poziție negativă în portofoliul de titluri de valoare. Pentru titlurile de valoare, altele decât acțiunile, este necesară o defalcare în funcție de scadență. Aceasta reprezintă scadența la emisiune, adică scadența inițială, și se referă la perioada determinată de existență a unui instrument financiar înainte de care nu poate fi răscumpărat. Acest post include titlurile de valoare, altele decât acțiunile, care au fost securitizate, indiferent dacă practicile contabile aplicate impun sau nu recunoașterea titlurilor de valoare respective în bilanțul agentului raportor. 4. Alte active securitizate Acest post include active securitizate, altele decât cele incluse la categoriile 2 și 3, precum creanțe fiscale sau credite comerciale, indiferent dacă practicile contabile aplicate impun sau nu recunoașterea activelor respective în bilanțul agentului raportor. 5. Acțiuni și alte titluri de participație Titlurile de valoare care reprezintă drepturi de proprietate asupra societăților sau cvasisocietăților. Aceste titluri de valoare conferă în general deținătorilor dreptul la o parte din beneficiile societății sau cvasisocietății și la o parte din fondurile proprii în caz de lichidare. 6. Instrumente financiare derivate În cadrul acestui post trebuie raportate următoarele instrumente financiare derivate: — opțiuni — warante — futures — swapuri, în special swapuri pe riscul de credit. Angajamentele viitoare brute rezultate din contractele cu instrumente financiare derivate nu trebuie înregistrate ca posturi bilanțiere. Acest post nu include instrumentele financiare derivate care nu fac obiectul înregistrării în bilanț în temeiul normelor naționale. 7. Active fixe Acest post include investiții în active fixe corporale ca, de exemplu, locuințe, alte clădiri și structuri, precum și clădiri nerezidențiale. 8. Alte active Acesta este un post rezidual în activul bilanțier, definit ca „active neincluse în altă parte”. Acest post poate cuprinde: — dobânda acumulată de încasat, aferentă depozitelor și creditelor; — dobânda acumulată aferentă titlurilor de valoare, altele decât acțiunile; — chiria acumulată pentru activele fixe; — sume de încasat care nu au legătură cu activitatea principală a SVI.

CATEGORII DE PASIVE

Categorie Descrierea caracteristicilor principale 9. Credite și depozite atrase Sumele datorate de SVI creditorilor, altele decât cele care provin din emisiunea de titluri de valoare negociabile. Acest post cuprinde: — credite: credite acordate SVI raportoare care nu sunt materializate în documente sau care sunt reprezentate printr-un singur document, chiar dacă acesta a devenit negociabil; — titluri de creanță nenegociabile emise de SVI: instrumentele pot fi calificate drept „nenegociabile”, în sensul că există restricții cu privire la transferul dreptului de proprietate asupra instrumentului, ceea ce înseamnă că nu pot fi comercializate sau, deși sunt negociabile din punct de vedere tehnic, nu pot fi tranzacționate din cauza absenței unei piețe organizate. Instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori care ulterior devin negociabile și pot fi tranzacționate pe piețele secundare trebuie să fie reclasificate ca „titluri de creanță”; — operațiuni repo: contrapartida numerarului primit în schimbul titlurilor de valoare vândute de agenții raportori la un preț dat, cu angajamentul ferm de răscumpărare a acelorași titluri de valoare (sau similare) la un preț ferm și la o dată ulterioară prestabilită. Sumele primite de agenții raportori în schimbul titlurilor de valoare transferate unui terț („achizitor temporar”) sunt clasificate aici dacă există un angajament ferm de răscumpărare a titlurilor de valoare, nu doar opțiunea de a face acest lucru. Aceasta înseamnă că agenții raportori păstrează toate riscurile și beneficiile asociate titlurilor de valoare suport al operațiunii, pe parcursul desfășurării acesteia. Sunt cuprinse aici și următoarele variante de operațiuni de tip repo: — sume primite în schimbul titlurilor de valoare transferate temporar unui terț sub forma unor împrumuturi de titluri de valoare garantate cu numerar; — sume primite în schimbul titlurilor de valoare transferate temporar unui terț sub forma unui contract de vânzare/răscumpărare. Titlurile de valoare suport al operațiunilor de tip repo sunt înregistrate potrivit regulilor de la postul 3 „Titluri de valoare, altele decât acțiunile”. Operațiunile care implică transferul temporar de aur, garantat cu numerar, sunt cuprinse, de asemenea, la acest post. 10. Titluri de creanță emise Titluri de valoare emise de SVI, altele decât „acțiunile și alte titluri de participație”, care sunt instrumente negociabile și tranzacționate în mod obișnuit pe piețele secundare sau care pot fi compensate pe piață și care nu conferă deținătorului niciun drept de proprietate asupra instituției emitente. Sunt incluse, printre altele, titlurile de valoare emise sub forma: — titlurilor garantate cu active (asset-backed securities); — titlurilor de valoare asociate unui risc de credit (credit-linked notes). 11. Capital și rezerve În sensul sistemului de raportare, această categorie cuprinde sumele rezultate din emisiunea de instrumente de capital social de către agenții raportori către acționari sau alți proprietari, conferind deținătorului drepturi de proprietate asupra SVI și, în general, dreptul asupra unei părți din profituri și asupra unei părți din fondurile proprii în caz de lichidare. De asemenea, sunt incluse fondurile provenite din profiturile nerepartizate sau fondurile păstrate de agenții raportori în anticiparea unor eventuale plăți și obligații viitoare. Aici se includ: — capitalul social; — profiturile sau fondurile nerepartizate; — provizioanele specifice și generale constituite pentru acoperirea creditelor, a titlurilor de valoare și a altor tipuri de active; — unitățile fondului de securitizare. 12. Instrumente financiare derivate A se vedea categoria 6 13. Alte pasive Acesta este un post rezidual în pasivul bilanțier, definit ca „pasive care nu sunt incluse în altă parte”. Acest post poate cuprinde: — dobânda acumulată de plătit, aferentă creditelor și depozitelor; — sume de plătit care nu au legătură cu activitatea principală a SVI, și anume sume datorate furnizorilor, impozite, salarii, contribuții sociale etc.; — provizioane care reprezintă obligații față de terți, și anume pensii, dividende etc.; — poziții nete provenite din împrumuturi de titluri de valoare negarantate cu numerar; — sume nete de plătit în privința decontărilor ulterioare ale operațiunilor cu titluri de valoare; — contrapartidele ajustării, adică prețul nominal minus prețul de cumpărare, din evaluarea creditelor.

PARTEA 2

Definițiile sectoarelor

SEC 95 definește standardul privind clasificarea în funcție de sector. Contrapărțile situate pe teritoriul statelor membre participante sunt identificate în funcție de sectorul de care aparțin în conformitate cu lista SVI, a fondurilor de investiții (FI) și a IFM întocmite în scopuri statistice și cu orientările privind clasificarea statistică a contrapărților cuprinse în „Manualul sectorului de statistică monetară, a piețelor și a instituțiilor financiare. Orientare pentru clasificarea statistică a clienților” (Monetary, financial institutions and markets statistics sector manual. Guidance for the statistical classification of customers) al Băncii Centrale Europene.

Tabelul B

Definițiile sectoarelor

Sector Definiție 1. IFM Bănci centrale naționale rezidente, instituții de credit rezidente, astfel cum sunt definite în dreptul comunitar, precum și alte instituții financiare rezidente a căror activitate constă în atragerea de depozite și/sau de substitute apropiate pentru depozite de la acele entități care nu sunt IFM și în acordarea de credite și/sau efectuarea de investiții în titluri de valoare, pe cont propriu, cel puțin din punct de vedere economic [Regulamentul (CE) nr. 25/2009 al Băncii Centrale Europene din 19 decembrie 2008 privind bilanțul consolidat al sectorului instituțiilor financiare monetare (reformare) (BCE/2008/32)]. 2. Administrație publică Unități rezidente a căror activitate principală constă în producția de bunuri și în prestarea de servicii fără caracter comercial destinate consumului individual și colectiv și/sau în redistribuirea venitului și a avuției naționale (punctele 2.68-2.70 din SEC 95). 3. Alți intermediari financiari și auxiliari financiari Societăți și cvasisocietăți financiare, cu excepția societăților de asigurare și a fondurilor de pensii, a căror activitate principală constă în intermedieri financiare prin subscrierea de angajamente sub alte forme decât în numerar, depozite și/sau substitute apropiate pentru depozite de la unități instituționale, altele decât IFM, sau rezerve tehnice de asigurări (SEC 95, punctele 2.53-2.56). Sunt incluse în acest sector FI, astfel cum sunt definite în Regulamentul (CE) nr. 958/2007 al Băncii Centrale Europene din 27 iulie 2007 privind statisticile referitoare la activele și pasivele fondurilor de investiții (BCE/2007/8), și SVI, astfel cum sunt definite în prezentul regulament. Sunt incluși, de asemenea, auxiliarii financiari care cuprind toate societățile și cvasisocietățile financiare a căror activitate principală constă în activități financiare auxiliare (punctele 2.57-2.59 din SEC 95). 4. Societăți de asigurare și fonduri de pensii Societăți și cvasisocietăți financiare a căror activitate principală constă în intermedierea financiară ca rezultat al cumulării riscurilor (punctele 2.60-2.67 din SEC 95). 5. Societăți nefinanciare Societăți și cvasisocietăți a căror activitate nu constă în intermedierea financiară, ci în producția de bunuri comerciale și în prestarea de servicii nefinanciare (punctele 2.21-2.31 din SEC 95). 6. Gospodăriile populației și instituții fără scop lucrativ în serviciul gospodăriilor populației Indivizi sau grupuri de indivizi, în calitate de consumatori, și producători de bunuri și de servicii nefinanciare exclusiv pentru consumul final propriu, precum și în calitate de producători de bunuri comerciale și de servicii nefinanciare și financiare, cu condiția ca activitățile lor să nu fie aceleași cu cele ale cvasisocietăților. Sunt incluse instituțiile fără scop lucrativ în serviciul gospodăriilor populației a căror activitate principală constă în producția de bunuri și prestarea de servicii fără caracter comercial destinate anumitor grupuri de gospodării ale populației (punctele 2.75-2.88 din SEC 95).

PARTEA 3

Definițiile tranzacțiilor financiare

Tranzacțiile financiare, în conformitate cu SEC 95, sunt definite ca achiziția netă de active financiare sau creșterea netă de pasive pentru fiecare tip de instrument financiar, adică suma tuturor tranzacțiilor financiare care apar în perioada de raportare respectivă. Metoda de evaluare pentru fiecare tranzacție este considerarea valorii la care activele sunt achiziționate/cedate și/sau a valorii la care pasivele sunt create, lichidate sau schimbate. Tranzacțiile financiare trebuie, în principiu, să respecte această metodologie. Anulările/reducerile și modificările datorate evaluărilor nu reprezintă tranzacții financiare.

PARTEA 4

Definiția anulărilor/reducerilor

Anulările/reducerile sunt definite ca impactul modificării valorii creditelor înregistrate în bilanț care rezultă din aplicarea anulărilor/reducerilor creditelor. Anulările/reducerile recunoscute în contabilitate în momentul vânzării sau al transferului unui credit către un terț sunt, de asemenea, incluse, dacă pot fi identificate. Anulările se referă la cazurile în care creditul este considerat drept un activ fără valoare și este eliminat din bilanț. Reducerile se referă la cazurile în care se consideră că un credit nu va fi în totalitate recuperat și valoarea creditului este redusă în bilanț.