Categorie Descrierea caracteristicilor principale

8. Bancnote și monede aflate în circulație Categoria de pasiv „bancnote și monede aflate în circulație” este definită ca „bancnote și monede aflate în circulație, folosite în mod obișnuit la efectuarea plăților”. Această categorie include bancnotele emise de BCE și BCN. Monedele aflate în circulație nu reprezintă un element de pasiv al FPM din statele membre participante, ci un element de pasiv al administrației centrale. Totuși, monedele fac parte din agregate monetare și, prin convenție, acest element de pasiv trebuie să fie înregistrat la categoria „bancnote și monede aflate în circulație”. Contrapartida acestui element de pasiv trebuie să fie inclusă la „alte active”

9. Depozite Sumele datorate de agenții raportori creditorilor, altele decât cele care provin din emisiunea de titluri de valoare negociabile. În sensul sistemului de raportare, această categorie este împărțită în depozite overnight, depozite la termen, depozite rambursabile cu preaviz și contracte de report (repo) „Depozitele” includ și „creditele” ca element de pasiv al IFM. În termeni conceptuali, creditele reprezintă sumele primite de IFM care nu sunt structurate sub formă de depozite. SEC 95 face distincția între „credite” și „depozite” în funcție de partea care ia inițiativa (dacă este debitorul, reprezintă un credit, dacă este creditorul, reprezintă un depozit), deși în practică importanța acestei distincții diferă în funcție de structura financiară națională. În cadrul sistemului de raportare, „creditele” nu sunt recunoscute ca o categorie separată în partea de pasiv a bilanțului. În schimb, soldurile care sunt considerate „credite” trebuie să fie înregistrate, fără a se face o diferențiere, la postul „depozite” cu excepția cazului când au ca suport instrumente negociabile. Acest lucru este conform cu definiția „depozitelor” menționată anterior. Creditele către IFM care sunt înregistrate ca „depozite” trebuie să fie defalcate în funcție de cerințele sistemului de raportare (adică în funcție de sector, instrument, monedă și scadență) Titlurile de creanță nenegociabile emise de agenți raportori sunt în general înregistrate ca „depozite”. Instrumentele pot fi calificate drept „nenegociabile” în sensul că există restricții cu privire la transferul legal al proprietății asupra instrumentului, ceea ce înseamnă că nu pot fi comercializate sau, deși sunt negociabile din punct de vedere tehnic, nu pot fi tranzacționate din cauza absenței unei piețe organizate. Instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori care ulterior au devenit negociabile și pot fi tranzacționate pe piețele secundare trebuie să fie reclasificate ca „titluri de creanță” Depozite de garanție (marje) efectuate în cadrul contractelor având ca obiect produse derivate trebuie înregistrate ca „depozite” dacă reprezintă garanții în numerar depuse la IFM și dacă acestea rămân în proprietatea deponentului și sunt rambursabile acestuia la încheierea contractului. Pe baza practicilor de piață curente se recomandă ca marjele primite de agentul raportor să fie înregistrate ca „depozite” numai în măsura în care aceste fonduri primite de IFM sunt disponibile în întregime pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. Dacă o parte a marjei primite de IFM trebuie să fie transferată altui participant la piața de produse derivate (de exemplu, casei de compensări), numai partea care rămâne la dispoziția IFM trebuie să fie înregistrată, în principiu, ca „depozit”. Din cauza complexității practicilor de piață curente, identificarea marjelor efectiv rambursabile poate fi dificilă deoarece diferitele tipuri de marje sunt înregistrate în același cont, fără a se face o diferențiere; de asemenea, poate fi dificilă și identificarea marjelor care oferă IFM resurse pentru operațiuni de creditare din fonduri atrase. În aceste cazuri, se acceptă înregistrarea acestor marje la „alte pasive” sau la „depozite”, în funcție de practica națională. „Solduri alocate referitoare la, de exemplu, contracte de leasing” sunt înregistrate ca depozite la „depozite la termen” sau „depozite rambursabile cu preaviz” în funcție de scadența/prevederile din contractul de bază Fondurile (depozitele) primite în beneficiul terților nu se înregistrează în bilanțul statistic al IFM (a se vedea „credite acordate în beneficiul terților” la categoria 2)

9.1. Depozite overnight Depozitele convertibile în monedă și/sau transferabile la cerere prin cec, ordin bancar, debitare sau alte mijloace similare, fără întârzieri, restricții sau penalități semnificative. Poziția include soldurile care reprezintă sume preplătite în contextul monedei electronice, fie sub formă de monedă electronică „pe suport material” (de exemplu, carduri preplătite) sau monedă electronică „pe suport computerizat”, emise de IFM. Poziția nu cuprinde depozitele netransferabile care pot fi retrase la cerere, din punct de vedere tehnic, dar care sunt supuse unor penalități semnificative: — solduri (purtătoare sau nepurtătoare de dobândă) care pot fi transferate prin cec, ordin bancar, debitare sau instrumente similare, fără penalități sau restricții semnificative — solduri (purtătoare sau nepurtătoare de dobândă) care pot fi convertite imediat în monedă, la cerere sau la încheierea activității în ziua următoare efectuării depozitului, fără restricții sau penalități semnificative, dar care nu sunt transferabile — solduri (purtătoare sau nepurtătoare de dobândă) reprezentând sume preplătite în contextul monedei electronice „pe suport material” sau „pe suport computerizat” (de exemplu, carduri preplătite) — credite de rambursat la încheierea activității din ziua următoare celei în care s-a acordat creditul

9.2. Depozite la termen Depozitele netransferabile care nu pot fi transformate în numerar înainte de o scadență fixă prestabilită sau care pot fi transformate în numerar înainte de scadență numai dacă deținătorul plătește penalități. Sunt incluse, de asemenea, depozite de economii cu dobândă reglementată pentru care criteriul legat de scadență nu este relevant (clasificat la intervalul de scadență „mai mare de doi ani”). Produsele financiare care sunt reînnoite automat când ajung la scadență trebuie să fie clasificate în funcție de prima scadență inițială. Deși depozitele la termen pot prezenta posibilitatea de a fi rambursate înainte de termen în urma unui preaviz sau pot fi rambursate la cerere sub rezerva plății unor penalități, aceste caracteristici nu sunt considerate relevante din punctul de vedere al clasificării

9.2a. Depozite la termen cu durată mai mică sau egală cu un an — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mică sau egală cu un an (cu excluderea depozitelor cu scadența inițială de o zi) care nu sunt transferabile și nu pot fi convertite în monedă înainte de această scadență — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mică sau egală cu un an care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate înainte de termen în urma unui preaviz; dacă preavizul a fost transmis, aceste solduri trebuie să fie clasificate la 9.3a sau 9.3b, după caz — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mică sau egală cu un an care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate la cerere și în urma plății unor penalități — Plăți în marjă efectuate în cadrul contractelor având ca obiect produse derivate care urmează să se termine pe parcursul unui an, reprezentând garanții în numerar plasate în vederea protejării împotriva riscului de credit, dar rămase în proprietatea deponentului și rambursabile către acesta la terminarea contractului — Credite materializate printr-un document unic cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an — Titluri de creanță netranzacționabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an

9.2b. Depozite la termen cu durată mai mare de un an și mai mică sau egală cu doi ani — Solduri plasate la termen cu o scadență între un an și doi ani care nu sunt transferabile și nu pot fi convertite în monedă înainte de această scadență — Solduri plasate la termen cu o scadență între un an și doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate înainte de termen în urma unui preaviz; dacă preavizul a fost transmis, aceste solduri trebuie să fie clasificate la 9.3a sau 9.3b, după caz — Solduri plasate la termen cu o scadență între un an și doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate la cerere și în urma plății unor penalități — Plăți în marjă efectuate în cadrul contractelor având ca obiect produse derivate care urmează să se termine într-un interval între un an și doi ani, reprezentând garanții în numerar plasate în vederea protejării împotriva riscului de credit, dar rămase în proprietatea deponentului și rambursabile de către acesta la terminarea contractului — Credite materializate într-un document unic cu o scadență inițială între un an și doi ani — Titluri de creanță netranzacționabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială între un an și doi ani — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite cu o scadență inițială mai mare de un an și mai mică sau egală cu doi ani

9.2c. Depozite la termen cu durată mai mare de doi ani — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mare de doi ani care nu sunt transferabile și nu pot fi convertite în monedă înainte de această scadență — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mare de doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate înainte de termen în urma unui preaviz; dacă preavizul a fost transmis, aceste solduri trebuie să fie clasificate la 9.3a sau 9.3b, după caz — Solduri plasate la termen cu o scadență mai mare de doi ani care nu sunt transferabile, dar pot fi rambursate la cerere și în urma plății unor penalități — Solduri (indiferent de scadență) pentru care ratele dobânzii și/sau termenele și condițiile sunt specificate în legislația națională și care sunt deținute în scopuri specifice (de exemplu, finanțare pentru locuințe), care intervin după o perioadă de doi ani (chiar dacă, din punct de vedere tehnic, pot fi rambursate la cerere) — Plăți în marjă efectuate în cadrul contractelor având ca obiect produse derivate care urmează să se termine într-un interval mai mare de doi ani, reprezentând garanții în numerar plasate în vederea protejării împotriva riscului de credit, dar rămase în proprietatea deponentului și rambursabile către acesta la încheierea contractului — Credite materializate într-un document unic cu o scadență inițială mai mare de doi ani — Titluri de creanță netranzacționabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială mai mare de doi ani — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite cu o scadență inițială mai mare de doi ani

9.3. Depozite rambursabile cu preaviz Depozite netransferabile, fără un termen convenit, care nu pot fi transformate în numerar decât după expirarea unei perioade de preaviz, sau care pot fi transformate în numerar înainte de expirarea perioadei de preaviz numai cu plata unor penalități. Aici sunt incluse depozite care, deși din punct de vedere legal, pot să fie retrase la cerere, sunt supuse unor penalizări și restricții în conformitate cu practicile naționale (clasificate la intervalul de scadență „mai mic sau egal cu trei luni”) și conturi de investiții fără o perioadă de preaviz sau o scadență inițială convenită, dar care prevăd condiții de retragere restrictive (clasificate în intervalul de scadență „mai mare de trei luni”)

9.3a. Depozite rambursabile cu preaviz cu o durată mai mică sau egală cu trei luni — Solduri plasate fără o scadență inițială convenită care pot fi retrase numai în urma unui preaviz cu o durată mai mică sau egală cu trei luni; dacă este posibilă rambursarea înainte de expirarea perioadei de preaviz (sau chiar la cerere), aceasta se poate face numai în urma plății unei penalități — Depozite de economii la vedere netransferabile și alte tipuri de depozite bancare care, deși pot fi retrase, legal, la cerere, sunt supuse unor penalizări semnificative — Solduri plasate cu o scadență inițială convenită, netransferabile, dar care presupun un preaviz cu o durată mai mică de trei luni pentru a putea fi rambursate mai devreme

9.3b. Depozite rambursabile cu preaviz cu o durată mai mare de trei luni, din care o durată mai mare de doi ani (dacă este cazul) — Solduri plasate fără o scadență inițială convenită care pot fi retrase numai în urma unui preaviz cu o durată mai mare de trei luni; dacă este posibilă rambursarea înainte de expirarea perioadei de preaviz (sau chiar la cerere), aceasta se poate face numai cu plata unor penalități — Conturi de investiții fără perioadă de preaviz sau scadență inițială convenită, dar care prevăd dispoziții de retragere restrictive — Solduri plasate cu o scadență inițială convenită, netransferabile, dar care presupun un preaviz cu o durată mai mare de trei luni pentru a putea fi rambursate mai devreme

9.4. Repo Contrapartida numerarului primit în schimbul titlurilor de valoare/aurului vândute de agenți raportori la un preț dat, cu angajamentul ferm de răscumpărare a acelorași titluri de valoare (sau titluri de valoare similare)/aur la un preț fixat și la o dată ulterioară prestabilită. Sumele primite de agenții raportori în schimbul titlurilor de valoare/aurului transferate unui terț („cumpărător temporar”) sunt clasificate la „repo” dacă există un angajament ferm de răscumpărare a titlurilor de valoare, nu doar opțiunea de a face acest lucru. Aceasta înseamnă că agenții raportori păstrează proprietatea (economică) efectivă asupra titlurilor de valoare/aurului de bază în timpul operațiunii. În acest sens, transferul legal al proprietății nu este o caracteristică relevantă pentru determinarea modalității de tratare a operațiunilor de tip repo. În cazul în care cumpărătorul temporar vinde titlurile de valoare primite în baza contractului repo, această vânzare trebuie să fie înregistrată ca tranzacție definitivă cu titluri de valoare/aur și evidențiată în bilanțul cumpărătorului temporar ca o poziție negativă în portofoliul de titluri de valoare/aur Următoarele trei variante de operațiuni de tip repo sunt structurate astfel încât să îndeplinească toate condițiile necesare pentru tratarea ca și credite garantate (colateralizate). Prin urmare, sumele primite de agenții raportori (în schimbul titlurilor de valoare/aurului transferate temporar unui terț) sunt clasificate la „repo”): — sume primite în schimbul titlurilor de valoare/aurului transferate temporar unui terț sub forma unui contract repo — sume primite în schimbul titlurilor de valoare/aurului transferate temporar unui terț sub forma unor împrumuturi de obligațiuni (colateralizate cu numerar) — sume primite în schimbul titlurilor de valoare/aurului transferate temporar unui terț sub forma unui acord de vânzare/răscumpărare

10. Acțiuni/unități ale fondurilor de piață monetară Acțiuni sau unități emise de FPM. FPM sunt organisme de plasament colectiv ale căror acțiuni/unități sunt, din punct de vedere al lichidității, substitute apropiate pentru depozite și care investesc în principal în instrumente de piață monetară și/sau în acțiuni/unități ale FPM și/sau în alte titluri de creanță transferabile cu o maturitate reziduală mai mică sau egală cu un an, și/sau în depozite bancare și/sau al căror obiectiv este acela de a avea un randament apropiat de ratele dobânzilor aferente instrumentelor de piață monetară

11. Titluri de creanță emise Titluri de valoare, altele decât acțiunile sau alte participații la capital, emise de agenții raportori, care sunt, în mod obișnuit, instrumente negociabile și tranzacționate pe piețe secundare sau care pot fi compensate pe piață și nu conferă deținătorului nici un drept de proprietate asupra instituției emitente. Această poziție cuprinde titluri de valoare care conferă deținătorului dreptul necondiționat la un venit fix sau determinat prin contract sub forma unor plăți de cupoane și/sau unei sume fixe stabilite la o anumită dată (sau date) sau începând de la data definită în momentul emisiunii. Instrumentele nenegociabile emise de agenții raportori care, ulterior, devin negociabile trebuie să fie reclasificate ca „titluri de creanță” (a se vedea și categoria 9) Creanțele subordonate emise de IFM sunt tratate în același mod ca și alte creanțe ale IFM în scopul statisticilor monetare și bancare. Prin urmare, creanțele subordonate emise sub formă de titluri de valoare trebuie să fie clasificate ca „titluri de creanță emise”, în timp ce creanțele subordonate emise de IFM sub formă de depozite sau credite trebuie să fie clasificate la „depozite”. Dacă toate creanțele subordonate ale IFM sunt identificate ca o sumă unică în scopuri statistice, această sumă trebuie să fie clasificată la poziția „titluri de creanță emise” deoarece creanțele subordonate sunt constituite în principal din titluri de creanță, nu din credite. Creanțele subordonate nu trebuie să fie clasificate la poziția de pasiv „capital și rezerve”

11a. Titluri de creanță cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an — Titluri de creanță negociabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de titluri de creanță cu o scadență inițială mai mică sau egală cu un an

11b. Titluri de creanță cu o scadență inițială mai mare de un an și mai mică sau egală cu doi ani — Titluri de creanță negociabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială mai mare de un an și mai mică sau egală cu doi ani — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de titluri de creanță cu o scadență inițială mai mare de un an și mai mică sau egală cu doi ani

11c. Titluri de creanță cu o scadență inițială mai mare de doi ani — Titluri de creanță negociabile emise de IFM (materializate sau nu în documente) cu o scadență inițială mai mare de doi ani — Creanțe subordonate emise de IFM sub formă de titluri de creanță cu o scadență inițială mai mare de doi ani

12. Capital și rezerve În sensul sistemului de raportare, această categorie cuprinde sumele aferente emisiunii de titluri de capital de către agenții raportori pentru acționari sau alți proprietari, conferind deținătorului drepturi de proprietate asupra IFM și, în general, dreptul asupra unei părți din profituri și asupra unei părți din fondurile proprii în caz de lichidare. De asemenea, sunt incluse fondurile provenite din profiturile nerepartizate sau fondurile puse de-o parte de agenții raportori în anticiparea unor eventuale plăți și obligații viitoare. Aici sunt incluse: — capital social — profituri sau fonduri nerepartizate — provizioane specifice și generale constituite pentru acoperirea creditelor, titlurilor de valoare și altor tipuri de active (pot fi înregistrate în conformitate cu regulile contabile)