3.

La articolul 3: — la alineatul (2), litera (c) se înlocuiește cu următoarele: „(c) au fost condamnați pentru infracțiuni grave împotriva reglementărilor în vigoare referitoare la: — condițiile de remunerare și de muncă ale profesiei sau — activitatea de transport rutier de marfă sau, după caz, de persoane, și anume regulile referitoare la timpul de conducere și de odihnă al conducătorului auto, la greutatea și dimensiunile vehiculelor utilitare, la siguranța rutieră și la siguranța vehiculelor și la protecția mediului, precum și alte reguli referitoare la responsabilitatea profesională”; — la alineatul (3), litera (c) se înlocuiește cu următoarele: „(c) Întreprinderea trebuie să dispună de un capital și de rezerve de o valoare cel puțin egală cu 9 000 euro pentru un singur vehicul utilizat și cu 5 000 euro pentru fiecare vehicul suplimentar. În sensul prezentei directive, valoarea euro este fixată la fiecare cinci ani în devizele naționale ale statelor membre care nu participă la cea de-a treia fază a Uniunii Monetare. Ratele aplicate sunt cele obținute în prima zi lucrătoare din octombrie și publicate în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene. Ele intră în vigoare la 1 ianuarie din anul calendaristic următor.”; — la alineatul (3), litera (d) se înlocuiește cu următoarele: „(d) În sensul literelor (a), (b) și (c), autoritatea competentă poate accepta sau impune, cu titlu de dovadă, confirmarea sau asigurarea dată de o bancă sau altă instituție calificată în mod corespunzător. Această confirmare sau această asigurare poate fi furnizată printr-o garanție bancară, eventual sub forma unei ipoteci sau depozit de garantare sau printr-un alt mijloc similar”; — alineatul (4) se înlocuiește cu următoarele: „(4) (a) Condiția de capacitate profesională constă în posedarea cunoștințelor adecvate nivelului de formare prevăzut de anexa I, în materiile enumerate acolo. Aceasta se constată cu ajutorul unui examen scris obligatoriu, care poate fi completat de un examen oral, organizate în conformitate cu anexa I de autoritatea sau instanța desemnată în acest scop de statul membru; (b) statele membre pot excepta de la examen candidații care fac dovada unei experiențe practice de cel puțin cinci ani într-o întreprindere de transport la un nivel de conducere, cu condiția ca acești candidați să treacă un examen de verificare, ale cărui modalități sunt fixate de statele membre în conformitate cu anexa I; (c) statele membre pot excepta titularii anumitor diplome de învățământ superior sau de învățământ tehnic, care fac dovada unei bune cunoașteri a materiilor enumerate în lista din anexa I și pe care le desemnează în mod special în acest scop, de la examenul la materiile acoperite de aceste diplome; (d) un atestat eliberat de o autoritate sau o instanță prevăzută la litera (a) trebuie să fie prezentat cu titlul de dovadă a capacității profesionale. Acest atestat este stabilit în conformitate cu modelul de certificat reprodus în anexa Ia; (e) pentru candidații care au intenția de a asigura conducerea efectivă și permanentă a întreprinderilor care efectuează numai transporturi naționale, statele membre pot stabili că, pentru constatarea competenței profesionale, cunoștințele care sunt luate în considerare se referă numai la materiile legate de transporturile naționale. În acest caz, atestatul de capacitate profesională, al cărui model figurează în anexa Ia, trebuie să menționeze că deținătorul atestatului este însărcinat în mod exclusiv să asigure conducerea efectivă și permanentă a întreprinderilor care efectuează numai transporturi în interiorul statului membru care a eliberat atestatul; (f) după consultarea Comisiei, un stat membru poate solicita ca orice persoană fizică, titulară a unui certificat de capacitate profesională eliberat după 1 octombrie 1999 de autoritatea competentă dintr-un alt stat membru, în cazul în care persoana își avea reședința curentă în primul stat membru, să susțină un examen complementar organizat de autoritatea sau instanța desemnată în acest scop de primul stat membru. Examenul complementar se referă la cunoștințele specifice legate de aspectele naționale ale profesiei de operator de transport rutier în primul stat membru. Prezentul punct este aplicabil într-o perioadă de timp de trei ani, începând de la 1 octombrie 1999. Această perioadă poate fi prelungită cu o nouă perioadă de maximum cinci ani de către Consiliu, care hotărăște la propunerea Comisiei în conformitate cu normele tratatului. Acesta se aplică numai persoanelor fizice care, în momentul obținerii certificatului de capacitate profesională, în condițiile vizate la primul paragraf, nu obținuseră încă niciodată acest certificat într-un stat membru.”