1.

În anexa III, capitolul A părțile II și III și capitolul B partea I se înlocuiesc cu următorul text: „II. MONITORIZAREA OVINELOR ȘI CAPRINELOR 1. Generalități Monitorizarea ovinelor și caprinelor se desfășoară în conformitate cu metodele de laborator prevăzute în anexa X capitolul C punctul 3.2 litera (b). 2. Monitorizarea ovinelor sacrificate în vederea consumului uman Statele membre în care populația de oi și mieluțe pentru montă depășește 750 000 de animale testează, în conformitate cu normele de eșantionare prevăzute la punctul 4, un eșantion anual minim de 10 000 de ovine sacrificate în vederea consumului uman (1). 3. Monitorizarea ovinelor și caprinelor care nu sunt sacrificate în vederea consumului uman Statele membre testează, în conformitate cu normele de eșantionare prevăzute la punctul 4 și cu dimensiunile eșantioanelor prevăzute în tabelele A și, respectiv, B, ovine și caprine decedate sau sacrificate, dar care nu au fost sacrificate: — în cadrul unei campanii de eradicare a bolilor sau — în vederea consumului uman. Tabelul A Populația de oi și mieluțe pentru Stateplacemont ă din statul membru Eșantion minim de ovine decedate (2) > 750 000 10 000 100 000-750 000 1 500 40 000-100 000 500 < 40 000 100

Tabelul B Populația de capre care au fătat deja și de capre împerecheate din statul membru Eșantion minim de caprine decedate (3) > 750 000 5 000 250 000-750 000 1 500 40 000-250 000 500 < 40 000 50 4. Norme de eșantionare aplicabile animalelor menționate la punctele 2 și 3 Animalele au peste 18 luni sau au mai mult de doi incisivi permanenți care au erupt prin gingie. Vârsta animalelor se estimează pe baza dentiției, a semnelor evidente de maturitate sau pe baza altor informații fiabile. Selectarea eșantioanelor se face astfel încât să se evite reprezentarea excesivă a unui grup în ceea ce privește originea, vârsta, rasa, tipul de producție sau orice alte caracteristici. Eșantionarea multiplă în aceeași turmă se evită ori de câte ori este posibil. Statele membre instituie un sistem pentru a se asigura, printr-o metodă specifică sau în orice alt fel, că animalele nu sunt omise de la eșantionare. Eșantionarea este reprezentativă pentru fiecare regiune și anotimp. Cu toate acestea, statele membre pot hotărî să excludă din operațiunea de eșantionare zonele îndepărtate cu o densitate redusă de animale, unde nu se organizează colectarea animalelor decedate. Statele membre care recurg la această derogare informează Comisia cu privire la aceasta și prezintă o listă cu zonele îndepărtate respective în care se aplică derogarea. Derogarea se aplică pentru maximum 10 % din populația de ovine și caprine a statului membru respectiv. 5. Monitorizarea turmelor infectate De la 1 octombrie 2003, animalele mai mari de 12 luni sau cărora le-a erupt prin gingie un incisiv permanent și care sunt sacrificate pentru distrugere în conformitate cu dispozițiile din anexa VII punctul 2 litera (b) punctul (i) sau (ii) sau punctul 2 litera (c) sunt testate prin selectarea unui eșantion simplu aleatoriu, în conformitate cu mărimea eșantionului indicată în tabelul următor. Numărul de animale din turmă, mai mari de 12 luni sau cărora le-a erupt prin gingie un incisiv permanent, sacrificate pentru distrugere Eșantion minim 70 sau mai puțin Toate animalele eligibile 80 68 90 73 100 78 120 86 140 92 160 97 180 101 200 105 250 112 300 117 350 121 400 124 450 127 500 sau mai multe 150 Dacă este posibil, sacrificarea și eșantionarea ulterioară se amână până la obținerea rezultatului testului molecular primar efectuat în vederea unei examinări mai amănunțite a cazurilor pozitive de scrapie, în conformitate cu dispozițiile din anexa X capitolul C punctul 3.2 litera (c) punctul (i). 6. Monitorizarea celorlalte animale În afară de programele de monitorizare prevăzute la punctele 2, 3 și 4, statele membre pot monitoriza voluntar alte animale, în special: — animale utilizate în industria produselor lactate; — animale care provin din țări cu EST indigene; — animale care au consumat furaje care pot fi contaminate; — animale fătate de femele infectate cu EST sau descendenți ai acestor femele. 7. Măsuri ulterioare testării ovinelor și caprinelor 7.1. În cazul în care o ovină sau o caprină sacrificată în vederea consumului uman a fost selectată pentru testul de depistare a EST în conformitate cu punctul 2, carcasa acesteia nu este marcată cu marcajul de sănătate prevăzut în capitolul XI din anexa I la Directiva 64/433/CEE până la obținerea unui rezultat negativ la testul rapid. 7.2. Statele membre pot prevedea o derogare de la dispozițiile punctului 7.1. în cazul în care abatorul dispune de un sistem aprobat de autoritatea competentă, care să asigure că toate părțile din carcasa animalului pot fi localizate și că nici o parte din animalele testate care poartă marca de sănătate nu poate fi scoasă din abator înainte de a obține un rezultat negativ la testul rapid. 7.3. Toate părțile corpului unui animal testat, inclusiv pielea, sunt reținute sub control oficial până la obținerea unui rezultat negativ la testul rapid, cu excepția subproduselor de origine animală eliminate direct, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (a), (b) sau (e) din Regulamentul (CE) nr. 1774/2002. 7.4. Cu excepția materialului care urmează să fie reținut pentru înregistrările prevăzute în capitolul B partea III din prezenta anexă, toate părțile corpului unui animal găsit pozitiv la testul rapid, inclusiv pielea, sunt eliminate direct, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) litera (a), (b) sau (e) din Regulamentul (CE) nr. 1774/2002. 8. Determinarea genotipurilor 8.1. Genotipul proteinei prionice se determină pentru fiecare caz pozitiv de EST la ovine. Cazurile de EST constatate la animalele cu genotipurile rezistente la boală (ovine cu genotipuri care codifică alanină pe ambele alele la codonul 136, arginina pe ambele alele la codonul 154 și arginina pe ambele alele la codonul 171) trebuie raportate imediat Comisiei. Dacă este posibil, aceste cazuri sunt prezentate în vederea identificării sușei. În cazul în care identificarea sușei în aceste cazuri nu este posibilă, turmele de origine și toate celelalte turme care au intrat în contact cu animalul fac obiectul unei monitorizări intense, în scopul descoperirii altor cazuri de EST pentru identificarea sușei. 8.2. În afară de animalele pentru care s-au stabilit genotipurile în conformitate cu dispozițiile punctului 8.1, trebuie să se stabilească și genotipul proteinei prionice pentru un eșantion minim de ovine. În cazul statelor membre cu o populație adultă de ovine de peste 750 000 de animale adulte, eșantionul minim constă în cel puțin 600 de animale. În cazul altor state membre, eșantionul minim constă în cel puțin 100 de animale. Eșantioanele pot fi alese din rândul animalelor sacrificate în vederea consumului uman, al animalelor decedate în exploatația agricolă sau al animalelor vii. Eșantionarea trebuie să fie reprezentativă pentru întreaga populație de ovine. III. MONITORIZAREA ALTOR SPECII DE ANIMALE Statele membre pot monitoriza voluntar EST la speciile de animale altele decât bovine, ovine și caprine. „CAPITOLUL B CERINȚE PRIVIND RAPORTAREA ȘI ÎNREGISTRAREA I. CERINȚE APLICABILE STATELOR MEMBRE A. Informații pe care statele membre trebuie să le prezinte în raportul anual prevăzut la articolul 6 alineatul (4) 1. Numărul de cazuri suspecte care fac obiectul unor restricții oficiale privind circulația, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1), pentru fiecare specie de animale. 2. Numărul de cazuri suspecte care fac obiectul unui examen de laborator în conformitate cu articolul 12 alineatul (2), pentru fiecare specie de animale, inclusiv rezultatele testelor rapide și de confirmare (numărul de rezultate pozitive și negative) și, în ceea ce privește bovinele, o estimare a distribuției pe vârste a tuturor animalelor testate. Distribuția pe vârste ar trebui să se facă, de câte ori este posibil, astfel: «sub 24 de luni», distribuție pe o tranșă de 12 luni între 24 și 155 de luni și «peste 155 de luni». 3. Numărul de turme în care au fost raportate și investigate cazuri suspecte la ovine și caprine, în conformitate cu articolul 12 alineatele (1) și (2). 4. Numărul de bovine testate în cadrul fiecărei subpopulații prevăzute în capitolul A partea I punctele 2.1., 2.2., 2.3., 3.1., 4.1., 4.2., 4.3. și 5. Se comunică metoda de selectare a eșantioanelor, rezultatele la testele rapide și de confirmare și o estimare a distribuției pe vârste a animalelor testate, grupate conform punctului 2. 5. Numărul de ovine și caprine și de turme testate în cadrul fiecărei subpopulații prevăzute în capitolul A partea II punctele 2, 3 și 5, precum și metoda de selectare a eșantioanelor și rezultatele la testele rapide și de confirmare. 6. Distribuția geografică, inclusiv țara de origine, dacă nu este vorba de țara raportoare, a cazurilor pozitive de ESB și scrapie. Se comunică anul și, dacă este posibil, luna nașterii pentru fiecare caz în parte de EST la bovine, ovine și caprine. Se prezintă cazurile de EST care au fost considerate atipice și motivele pentru aceasta. În cazurile de scrapie, se raportează rezultatele testelor moleculare primare cu imunoblotting de discriminare prevăzute în anexa X capitolul C punctul 3.2 litera (c) punctul (i). 7. La animalele altele decât bovine, ovine și caprine, numărul de eșantioane și cazurile de EST confirmate, pentru fiecare specie. 8. Genotipul și, dacă este posibil, rasa, pentru fiecare ovină cu rezultat pozitiv la testul EST sau care a făcut obiectul eșantionării în conformitate cu capitolul A partea II punctele 8.1. și 8.2. B. Perioade de raportare Raportul anual prevăzut la articolul 6 alineatul (4) poate fi elaborat prin compilarea rapoartelor care cuprind informațiile prevăzute la punctul A și care sunt transmise Comisiei lunar sau, în cazul informațiilor prevăzute la punctul 8, trimestrial, cu condiția ca informațiile să fie actualizate de câte ori sunt disponibile informații suplimentare.”