RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene L 354/37

DIRECTIVA (UE) 2016/2341 A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI

din 14 decembrie 2016

privind activitățile și supravegherea instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale (IORP)

(reformare)

(Text cu relevanță pentru SEE)

PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene și, în special, articolul 53, articolul 62 și articolul 114 alineatul (1),

având în vedere propunerea Comisiei Europene,

după transmiterea proiectului de act legislativ către parlamentele naționale,

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),

hotărând în conformitate cu procedura legislativă ordinară (2),

întrucât:

(1) Directiva 2003/41/CE a Parlamentului European și a Consiliului (3) a fost modificată de mai multe ori în mod substanțial (4). Întrucât urmează să se efectueze modificări suplimentare, respectiva directivă ar trebui reformată, din motive de claritate.

(2) Pe piața internă, instituțiile pentru furnizarea de pensii ocupaționale (IORP) ar trebui să poată să funcționeze în alte state membre și să asigure un nivel ridicat de protecție și de siguranță membrilor și beneficiarilor schemelor de pensii ocupaționale.

(3) Prezenta directivă își propune o armonizare minimă și, prin urmare, aceasta nu ar trebui să împiedice menținerea sau introducerea de către statele membre a unor dispoziții suplimentare în vederea protejării membrilor și a beneficiarilor schemelor de pensii ocupaționale, cu condiția ca aceste dispoziții să fie consecvente cu obligațiile care revin statelor membre în temeiul dreptului Uniunii. Prezenta directivă nu vizează aspecte de legislație socială, a muncii, fiscală sau de drept al contractelor la nivel național și nici caracterul adecvat al dispozițiilor referitoare la pensii din statele membre.

(4) Pentru a facilita într-o mai mare măsură mobilitatea lucrătorilor între statele membre, prezenta directivă urmărește să asigure o bună guvernanță corporativă, informarea membrilor schemelor de pensii, precum și transparența și siguranța pensiilor ocupaționale.

(5) Modul în care IORP sunt organizate și reglementate diferă semnificativ de la un stat membru la altul. Schemele de pensii ocupaționale sunt administrate atât de IORP, cât și de întreprinderi de asigurare de viață. Prin urmare, nu ar fi corespunzătoare o abordare generală în ceea ce privește IORP. Comisia și Autoritatea europeană de supraveghere (Autoritatea Europeană de Asigurări și Pensii Ocupaționale) (EIOPA), instituită prin Regulamentul (UE) nr. 1094/2010 al Parlamentului European și al Consiliului (5), ar trebui să aibă în vedere diferitele tradiții ale statelor membre în ceea ce privește activitățile lor și să nu aducă atingere legislației sociale și legislației muncii din statele membre în stabilirea modului de organizare al IORP.

(6) Directiva 2003/41/CE a reprezentat prima măsură legislativă în direcția instituirii unei piețe interne pentru furnizarea de pensii ocupaționale organizate la nivelul Uniunii. O piață internă veritabilă pentru furnizarea de pensii ocupaționale rămâne esențială pentru creșterea economică și crearea de locuri de muncă în Uniune și pentru abordarea provocărilor legate de îmbătrânirea populației. Directiva respectivă, care datează din 2003, nu a fost substanțial modificată pentru a se introduce un sistem de guvernanță modern bazat pe riscuri care să se aplice și IORP. Pentru dezvoltarea unor pensii ocupaționale sigure și stabile în toate statele membre prezintă în continuare importanță reglementarea și supravegherea adecvate la nivelul Uniunii și la nivel național.

(7) Ca principiu general, IORP ar trebui să țină seama, atunci când este cazul, de obiectivul asigurării echilibrului dintre generații în cadrul schemelor de pensii ocupaționale, vizând o dispersie echitabilă a riscurilor și o repartizare echitabilă a beneficiilor între generații în furnizarea de pensii ocupaționale.

(8) Sunt necesare măsuri adecvate pentru îmbunătățirea în continuare a sistemelor private complementare pentru pensii, cum ar fi schemele de pensii ocupaționale. Acest lucru este important, deoarece sistemele de securitate socială sunt supuse unor presiuni crescânde, ceea ce înseamnă că se bazează din ce în ce mai mult pe pensiile ocupaționale pentru a se completa celelalte surse de pensie. IORP le revine un rol important în finanțarea pe termen lung a economiei Uniunii și în asigurarea unor pensii sigure. IORP reprezintă o parte vitală a economiei Uniunii, deținând active în valoare de 2,5 trilioane EUR în numele a aproximativ 75 de milioane de membri și beneficiari. Pensiile ocupaționale ar trebui îmbunătățite, fără însă a se pune sub semnul întrebării importanța majoră a sistemelor de pensii din sistemul asigurărilor sociale în ceea ce privește o protecție socială sigură, durabilă și eficientă, care să garanteze un standard de viață decent la bătrânețe și care, prin urmare, ar trebui să se afle în centrul obiectivului de consolidare a modelelor sociale europene.

(9) Având în vedere evoluțiile demografice din Uniune și situația bugetelor naționale, pensiile ocupaționale constituie un supliment valoros la pensiile din sistemele asigurărilor sociale. Un sistem de pensii rezistent la șocuri conține o gamă largă de produse, o diversitate de instituții, precum și practici de supraveghere eficace și eficiente.

(10) Statele membre ar trebui să protejeze lucrătorii împotriva sărăciei la bătrânețe și să promoveze schemele de pensii suplimentare legate de contractele de muncă drept o asigurare suplimentară pe lângă pensiile din sectorul public.

(11) Prezenta directivă respectă drepturile fundamentale și principiile recunoscute de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, în special dreptul la protecția datelor cu caracter personal, libertatea de a desfășura o activitate comercială, dreptul de proprietate, dreptul de negociere și de acțiune colectivă și dreptul la un nivel ridicat de protecție a consumatorilor, deoarece garantează în special un nivel mai ridicat al transparenței finanțării pensiilor și al planificării în cunoștință de cauză de către persoane a finanțelor și pensiilor și facilitează activitatea transfrontalieră a IORP și transferul transfrontalier al schemelor de pensii. Prezenta directivă trebuie să fie pusă în aplicare în conformitate cu respectivele drepturi și principii.

(12) În special, facilitarea activităților transfrontaliere ale IORP și a transferului transfrontalier al schemelor de pensii prin clarificarea procedurilor aplicabile și eliminarea obstacolelor inutile ar putea avea un impact pozitiv asupra întreprinderilor vizate și a angajaților lor, indiferent de statul membru în care lucrează, prin centralizarea gestiunii serviciilor de pensii.

(13) Activitatea transfrontalieră a IORP nu ar trebui să afecteze legislația socială și legislația muncii de la nivel național aplicabile schemelor de pensii ocupaționale în statul membru gazdă, care se aplică raporturilor dintre întreprinderea care furnizează schema de pensii (întreprinderea plătitoare) și membri și beneficiari. Activitatea transfrontalieră și transferul transfrontalier al schemelor de pensii sunt distincte și ar trebui să fie reglementate de dispoziții diferite. În cazul în care un transfer transfrontalier al unei scheme de pensii duce la o activitate transfrontalieră, ar trebui să se aplice dispozițiile ce vizează activitățile transfrontaliere.

(14) În cazul în care întreprinderea plătitoare și IORP se află în același stat membru, simplul fapt că membrii sau beneficiarii unei scheme de pensii își au reședința în alt stat membru nu constituie în sine o activitate transfrontalieră.

(15) Statele membre ar trebui să ia în considerare necesitatea de a proteja drepturile de pensie ale lucrătorilor trimiși temporar să lucreze în alt stat membru.

(16) Deși Directiva 2003/41/CE a intrat în vigoare, activitățile transfrontaliere au fost limitate din cauza diferențelor existente între legislațiile de la nivel național din domeniile social și al muncii. De asemenea, există încă bariere prudențiale importante care fac ca administrarea la nivel transfrontalier a schemelor de pensii să fie mai costisitoare pentru IORP. În plus, se impune ridicarea nivelului minim actual de protecție pentru membri și beneficiari. Acest lucru este cu atât mai important cu cât riscurile aferente longevității și riscurile de piață revin din ce în ce mai mult membrilor și beneficiarilor și nu IORP sau întreprinderii plătitoare. De asemenea, și nivelul minim actual al informațiilor puse la dispoziția membrilor și beneficiarilor trebuie să crească.

(17) Regulile prudențiale prevăzute în prezenta directivă au rolul atât de a garanta un nivel înalt de securitate pentru toți viitorii pensionari prin impunerea unor reguli riguroase de supraveghere, cât și de a facilita administrarea corectă, prudentă și eficientă a schemelor de pensii ocupaționale.

(18) IORP ar trebui să fie complet separate de orice întreprindere plătitoare și să funcționeze pe bază de finanțare cu scopul de a plăti drepturi de pensie. IORP care funcționează numai în scopul menționat ar trebui să aibă libertatea de a presta servicii și libertatea de a investi, singura condiție fiind respectarea cerințelor prudențiale coordonate, indiferent dacă astfel de IORP sunt considerate a fi sau nu entități juridice.

(19) În conformitate cu principiul subsidiarității, statele membre ar trebui să păstreze responsabilitatea integrală pentru organizarea sistemelor lor de pensii, precum și puterea de decizie asupra rolului fiecăruia dintre cei trei piloni ai sistemului de pensii din fiecare stat membru. În contextul celui de-al doilea pilon, acestea ar trebui, de asemenea, să păstreze responsabilitatea integrală pentru rolul și funcțiile diferitelor instituții care furnizează pensii ocupaționale, cum ar fi fondurile de pensii sectoriale, fondurile de pensii ale întreprinderilor, precum și întreprinderile de asigurare de viață. Prin prezenta directivă nu se intenționează repunerea în discuție a acestei prerogative a statelor membre, ci se vizează mai curând încurajarea statelor membre să creeze scheme de pensii ocupaționale adecvate, sigure și sustenabile și să faciliteze activitățile transfrontaliere.

(20) Având în vedere necesitatea de a îmbunătăți și mai mult pensiile ocupaționale, Comisia ar trebui să creeze o valoare adăugată semnificativă la nivelul Uniunii luând măsuri suplimentare de susținere a cooperării dintre statele membre și partenerii sociali în ceea ce privește îmbunătățirea schemelor de pensii din pilonul al doilea și prin înființarea unui grup de experți la nivel înalt care să stimuleze în statele membre economiile de pensii din pilonul al doilea, inclusiv prin promovarea schimburilor de bune practici dintre statele membre, în special în privința activităților transfrontaliere.

(21) Reglementările naționale privind participarea persoanelor care desfășoară o activitate independentă la IORP diferă. În unele state membre, IORP pot funcționa pe bază de acorduri cu asociații profesionale ale căror membri exercită o activitate independentă sau direct cu persoane care exercită o activitate independentă sau cu salariați. În unele state membre, o persoană care exercită o activitate independentă poate, de asemenea, să devină membru al unei IORP, în condițiile în care acea persoană acționează ca angajator sau oferă servicii profesionale unei întreprinderi. În unele state membre, persoanele care exercită o activitate independentă nu pot să se afilieze unei IORP dacă nu îndeplinesc anumite condiții, inclusiv acelea impuse de legislația socială și de legislația muncii.

(22) Instituțiile care administrează sistemele de securitate socială și care sunt deja coordonate la nivelul Uniunii ar trebui excluse din domeniul de aplicare a prezentei directive. Cu toate acestea, este necesar să se ia în considerare specificitatea IORP care, într-un stat membru, administrează atât sisteme de securitate socială, cât și scheme de pensii ocupaționale.

(23) Instituțiile care funcționează în baza principiului finanțării participative de capital în cadrul sistemelor obligatorii de asigurări sociale nu sunt vizate de prezenta directivă.

(24) Instituțiile financiare care beneficiază deja de un cadru legislativ la nivelul Uniunii ar trebui, în general, să fie excluse din domeniul de aplicare a prezentei directive. Cu toate acestea, în măsura în care, în anumite cazuri, astfel de instituții pot să ofere și servicii de pensii ocupaționale, este important să se asigure că prezenta directivă nu determină denaturări ale concurenței. Asemenea denaturări pot fi evitate prin aplicarea cerințelor prudențiale din prezenta directivă serviciilor de pensii ocupaționale prestate de întreprinderile de asigurare de viață, menționate la articolul 2 alineatul (3) litera (a) punctele (i)-(iii) și la articolul 2 alineatul (3) litera (b) punctele (ii)-(iv) din Directiva 2009/138/CE a Parlamentului European și a Consiliului (6). Comisia ar trebui, de asemenea, să monitorizeze cu atenție situația pe piața pensiilor ocupaționale și să evalueze posibilitatea de a extinde aplicarea facultativă a prezentei directive la alte instituții financiare reglementate.

(25) Din moment ce IORP urmăresc asigurarea securității financiare după pensionare, plata drepturilor la pensie oferite de acestea ar trebui, în general, să îmbrace forma unei rente viagere, a unei rente temporare, a unei plăți forfetare sau a unei combinații a acestor tipuri de plăți.

(26) Este important să se asigure faptul că persoanele în vârstă și persoanele cu handicap nu sunt expuse riscului sărăciei și se pot bucura de un standard de viață decent. Prevederea corespunzătoare a riscurilor biometrice în cadrul sistemelor de pensii ocupaționale este un aspect important al luptei împotriva sărăciei și insecurității persoanelor în vârstă. Atunci când înființează o schemă de pensii, angajatorii și lucrătorii sau reprezentanții acestora ar trebui să ia în considerare posibilitatea de a include, în această schemă de pensii, dispoziții pentru acoperirea riscului de longevitate și a riscului de invaliditate profesională, precum și dispoziții pentru plata unei pensii persoanei supraviețuitoare aflate în întreținere.

(27) Oferind statelor membre posibilitatea de a exclude, din domeniul de aplicare a legislației naționale de punere în aplicare, IORP care administrează scheme de pensii care împreună au în total mai puțin de o sută de membri, se poate facilita supravegherea în statele membre respective, fără a afecta buna funcționare a pieței interne în acest domeniu. Însă aceasta nu ar trebui să pericliteze dreptul unei astfel de IORP de a desemna manageri de investiții stabiliți și autorizați corespunzător în alt stat membru pentru administrarea portofoliului lor de investiții și custozi sau depozitari stabiliți în alt stat membru și autorizați în mod corespunzător pentru păstrarea în custodie a activelor lor. În orice caz, statele membre ar trebui să aplice anumite dispoziții privind normele pentru investiții și sistemul de guvernanță aplicabile instituțiilor de tip IORP care administrează scheme de pensii ce au în total mai mult de 15 membri.

(28) Instituții cum ar fi „Unterstützungskassen” din Germania, ai căror membri nu au dreptul legal la prestații de o anumită valoare și unde interesele lor sunt protejate printr-o asigurare legală obligatorie în caz de insolvabilitate, ar trebui să fie excluse din domeniul de aplicare al prezentei directive.

(29) Pentru a proteja membrii și beneficiarii, IORP ar trebui să își limiteze activitățile la acelea la care se face referire în prezenta directivă, precum și la cele care decurg din acestea.

(30) În cazul falimentului unei întreprinderi plătitoare, membrii sunt expuși riscului de a își pierde atât locul de muncă, cât și drepturile de pensie dobândite. Acest lucru determină necesitatea asigurării unei separații clare între întreprinderea plătitoare și IORP și a instituirii unor norme prudențiale minime pentru a proteja membrii. Atunci când sunt stabilite astfel de standarde, ar trebui să fie luat în considerare accesul IORP la sisteme de protecție a pensiilor sau la mecanisme similare care să protejeze drepturile individuale dobândite de membri și beneficiari împotriva riscului de neplată asociat întreprinderii plătitoare.

(31) Operarea și supravegherea IORP diferă considerabil de la un stat membru la altul. În unele state membre, supravegherea poate fi exercitată nu numai asupra IORP înseși, dar și asupra entităților sau societăților autorizate să gestioneze astfel de IORP. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea să ia în calcul această particularitate atâta timp cât se întrunesc efectiv cerințele prevăzute în prezenta directivă. Statele membre ar trebui, de asemenea, să fie în măsură să permită întreprinderilor de asigurări și altor entități financiare să gestioneze IORP.

(32) IORP sunt instituții de pensii cu scop social, care oferă servicii financiare. Întrucât sunt responsabile de plata pensiilor ocupaționale, acestea ar trebui să îndeplinească anumite norme prudențiale minime privind activitățile lor și condițiile de operare, ținând seama de normele și tradițiile naționale. Cu toate acestea, aceste instituții nu ar trebui tratate ca puri prestatori de servicii financiare. Funcția lor socială și legătura tripartită dintre angajat, angajator și IORP ar trebui să fie recunoscută și susținută în mod corespunzător ca principiu director al prezentei directive.

(33) În cazul în care, conform legislației naționale, IORP administrează fonduri de pensii care nu au personalitate juridică și care constituie scheme de pensii ale unor membri individuali, ale căror active sunt separate de activele IORP, statele membre ar trebui să poată considera fiecare fond de pensii drept o schemă de pensii unică în sensul prezentei directive.

(34) Existența unui număr mare de IORP în anumite state membre impune necesitatea găsirii unei soluții pragmatice în ceea ce privește autorizarea prealabilă a IORP. Cu toate acestea, dacă o IORP dorește să administreze o schemă în alt stat membru, ar trebui impusă o autorizare prealabilă din partea autorității competente din statul membru de origine.

(35) Fără a se aduce atingere dispozițiilor din legislația socială și din legislația muncii de la nivel național privind organizarea sistemelor de pensii, inclusiv afilierea obligatorie și dispozițiile rezultând din contractele colective de muncă, IORP ar trebui să aibă posibilitatea, după primirea autorizației din partea autorității competente a statului membru de origine al IORP, de a își furniza serviciile în alte state membre. Ar trebui să li se permită IORP să încaseze contribuții de la întreprinderi cu sediul în orice stat membru și să gestioneze scheme de pensii cu membri din mai multe state membre. Aceasta, în cele din urmă, ar putea duce la economii semnificative de scară pentru astfel de IORP, ar îmbunătăți competitivitatea sectorului la nivelul Uniunii și ar facilita mobilitatea forței de muncă.

(36) Exercitarea dreptului unei IORP stabilite într-un stat membru de a administra o schemă de pensii ocupaționale contractată în alt stat membru ar trebui să respecte în totalitate dispozițiile în vigoare ale legislației sociale și ale legislației muncii din statul membru gazdă în ceea ce privește aspectele relevante pentru schemele de pensii ocupaționale, ca de exemplu stabilirea și plata pensiilor și condițiile pentru transferabilitatea drepturilor la pensie. În scopul asigurării securității juridice a activităților transfrontaliere ale IORP, ar trebui clarificat domeniul de aplicare al normelor prudențiale.

(37) IORP ar trebui să poată transfera schemele de pensii la nivel transfrontalier, către alte IORP din interiorul Uniunii, pentru a facilita organizarea furnizării de pensii ocupaționale la nivelul întregii Uniuni. Transferurile ar trebui să fie autorizate de către autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP care primește schema de pensii, după ce autoritatea competentă respectivă a primit acordul autorității competente din statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul schemei de pensii. Transferul și condițiile în care acesta se realizează ar trebui să facă obiectul acordului prealabil al majorității membrilor și beneficiarilor vizați sau, dacă este cazul, al majorității reprezentanților acestora, cum ar fi administratorii unui sistem fiduciare.

(38) În cazul unui transfer parțial al unei scheme de pensii, ar trebui să fie asigurată atât viabilitatea părții transferate, cât și a părții rămase din schema de pensii, iar după transfer ar trebui protejate în mod adecvat drepturile tuturor membrilor și beneficiarilor, impunând atât IORP de la care se efectuează transferul, cât și celei către care acesta se efectuează obligația de a deține active suficiente și adecvate pentru acoperirea provizioanelor tehnice aferente părții transferate și părții rămase din schema de pensii.

(39) Pentru a facilita coordonarea practicilor de supraveghere, EIOPA este abilitată să solicite autorităților competente informații în temeiul competențelor ce i-au fost atribuite prin Regulamentul (UE) nr. 1094/2010. Mai mult, în cazul unui transfer transfrontalier parțial sau integral al unei scheme de pensii, EIOPA ar trebui să poată interveni ca mediator în situația în care autoritățile competente vizate nu pot ajunge la un acord.

(40) Un calcul prudent al provizioanelor tehnice reprezintă o condiție esențială pentru a garanta onorarea obligațiilor de plată a pensiilor atât pe termen scurt, cât și pe termen lung. Provizioanele tehnice ar trebui să fie calculate pe baza metodelor actuariale recunoscute și certificate de către un actuar sau un alt specialist în acest domeniu. Ratele maxime ale dobânzii ar trebui alese prudent, în conformitate cu normele naționale relevante. Volumul minim de provizioane tehnice ar trebui să fie suficient pentru ca pensiile care se plătesc deja beneficiarilor să poată fi plătite în continuare și să reflecte în același timp angajamentele care rezultă din drepturile la pensie dobândite de membri. Funcția actuarială ar trebui realizată de către persoane care dețin cunoștințe de matematici actuariale și financiare, proporționale cu volumul, natura, amploarea și complexitatea riscurilor inerente activității desfășurate de IORP, și care pot face dovada unei experiențe relevante în raport cu calificările profesionale sau alte standarde aplicabile.

(41) Riscurile acoperite de IORP variază semnificativ de la un stat membru la altul. Statele membre de origine ar trebui așadar să aibă posibilitatea de a reglementa calculul provizioanelor tehnice prin norme suplimentare și mai detaliate decât cele prevăzute de prezenta directivă.

(42) Ar trebui prevăzută obligația de a deține active suficiente și corespunzătoare pentru a acoperi provizioanele tehnice, pentru a proteja interesele membrilor și beneficiarilor schemei de pensii în cazul în care întreprinderea plătitoare devine insolvabilă.

(43) Pentru a promova condiții de concurență echitabile între IORP interne și cele transfrontaliere, statele membre ar trebui să țină seama de cerințele de finanțare aplicabile atât IORP interne, cât și celor transfrontaliere.

(44) În multe cazuri, întreprinderea plătitoare și nu IORP însăși poate fi cea care fie își asumă riscurile biometrice, fie garantează anumite prestații sau randamentul investițiilor. Cu toate acestea, în unele cazuri, IORP este cea care oferă o asemenea acoperire sau garanții, iar obligațiile întreprinderilor plătitoare se limitează la plata contribuțiilor necesare. În aceste cazuri, IORP în cauză ar trebui să dețină fonduri proprii bazate pe valoarea provizioanelor tehnice și a capitalului de risc.

(45) IORP sunt investitori pe termen foarte lung. Răscumpărarea activelor acestor IORP nu poate fi, în general, făcută pentru alt scop decât plata pensiilor. Mai mult, pentru a proteja în mod adecvat drepturile membrilor și beneficiarilor, IORP ar trebui să fie în măsură să opteze pentru o alocare a activelor care să corespundă naturii și duratei exacte a angajamentelor lor. Prin urmare, este nevoie de o supraveghere eficientă și de o abordare a regulilor de investire care să confere IORP suficientă flexibilitate pentru a decide asupra celei mai sigure și eficiente politici de investiții și care să le oblige să acționeze prudent. De aceea, respectarea principiului prudenței necesită o politică de investiții adaptată la structura membrilor fiecărei IORP în parte.

(46) Prin stabilirea principiului prudenței ca principiu de bază pentru investirea capitalului și a face posibil ca IORP să opereze la nivel transfrontalier se încurajează redirecționarea economiilor către sectorul furnizării de pensii ocupaționale, prin aceasta contribuindu-se la progresul economic și social.

(47) Metodele și practicile de supraveghere variază de la un stat membru la altul. De aceea, statelor membre ar trebui să li se acorde o anumită libertate privind regulile de investire precise pe care doresc să le impună IORP aflate pe teritoriul lor. Respectivele norme nu ar trebui însă să restricționeze libera circulație a capitalului fără ca acest lucru să fie justificat de motive prudențiale.

(48) Prezenta directivă ar trebui să le asigure IORP un nivel adecvat de libertate a investițiilor. Ca investitori pe termen foarte lung expuși unui risc de lichiditate scăzut, IORP sunt în măsură să investească în active nelichide cum ar fi acțiunile și în alte instrumente care au un profil economic pe termen lung și care nu sunt tranzacționate pe piețe reglementate, în sisteme multilaterale de tranzacționare (MTF) sau în sisteme reglementate de tranzacționare (OTF), în limite prudente. Acestea pot, de asemenea, să beneficieze de avantajele diversificării internaționale. Prin urmare, investițiile în acțiuni, în valute, altele decât cele ale angajamentelor, și în alte instrumente care au un profil economic pe termen lung și care nu sunt tranzacționate pe piețe reglementate, ca atare MTF sau în OTF nu ar trebui restricționate decât din motive prudențiale, în conformitate cu principiul prudenței, pentru a proteja interesele membrilor și ale beneficiarilor.

(49) Conceptul de instrumente cu profil economic pe termen lung are un înțeles larg. Astfel de instrumente sunt titluri de valoare netransferabile și, prin urmare, nu au acces la lichiditatea piețelor secundare. Acestea necesită adesea angajamente cu durată fixă care le restricționează perspectivele de comercializare și ar trebui înțelese ca incluzând participațiile, titluri de creanță și instrumente de împrumut acordate întreprinderilor necotate. Întreprinderile necotate includ proiecte de infrastructură, societăți necotate care vizează creșterea, active imobiliare sau alte active care ar putea fi adecvate pentru obiectivele investițiilor pe termen lung. Proiectele de infrastructură care vizează scăderea emisiilor de dioxid de carbon și creșterea rezilienței la schimbările climatice sunt adesea active necotate și se bazează pe credite pe termen lung pentru finanțarea proiectului.

(50) Pentru a se reduce costurile aferente activităților transfrontaliere, ar trebui să li se permită IORP să investească în alte state membre, în conformitate cu normele din statul lor membru de origine. Prin urmare, statelor membre gazdă nu ar trebui să li se permită să impună cerințe suplimentare privind investirea pentru IORP situate în alte state membre.

(51) Persoanele fizice trebuie să aibă o imagine clară a drepturilor lor la pensie dobândite în sistemele de pensii obligatorii și în sistemele de pensii ocupaționale, mai ales atunci când drepturile respective sunt dobândite în mai multe state membre. Aceasta se poate realiza prin crearea unor servicii de evidență a pensiilor la nivelul Uniunii, similare celor deja instituite în unele state membre în urma Cărții albe a Comisiei din 16 februarie 2012, intitulată „O agendă pentru pensii adecvate, sigure și viabile”, care promovează dezvoltarea unor astfel de servicii.

(52) Anumite riscuri nu pot fi reduse prin intermediul cerințelor cantitative reflectate în provizioanele tehnice și în cerințele de finanțare, dar pot fi abordate în mod corespunzător doar prin intermediul cerințelor de guvernanță. Prin urmare, asigurarea unui sistem de guvernanță eficace este esențială pentru gestionarea corespunzătoare a riscurilor și pentru protecția membrilor și a beneficiarilor. Astfel de sisteme ar trebui să fie proporționale cu volumul, natura, amploarea și complexitatea activităților IORP.

(53) Politicile de remunerare care încurajează asumarea de riscuri excesive pot submina gestionarea corectă și eficientă a riscurilor de către IORP. Principiile și cerințele de comunicare a informațiilor în materie de politici de remunerare care se aplică altor instituții financiare din Uniune ar trebui să se aplice și IORP, ținând însă cont de structura specifică de guvernanță a acestora în comparație cu alte instituții financiare și de necesitatea de a lua în considerare volumul, natura, amploarea și complexitatea activităților IORP.

(54) O funcție-cheie o reprezintă capacitatea de a îndeplini anumite sarcini de guvernanță. IORP ar trebui să dispună de o capacitate suficientă pentru a îndeplini funcția de gestionare a riscurilor, funcția de audit intern și, atunci când este cazul, funcția actuarială. În absența unei dispoziții contrare în prezenta directive, identificarea unei anumite funcții-cheie nu ar trebui să împiedice IORP să hotărască în mod independent cum va organiza această funcție-cheie în practică. Aceasta nu ar trebui să ducă la apariția unor cerințe care să împovăreze în mod nejustificat IORP, deoarece ar trebui să se țină seama de volumul, natura, amploarea și complexitatea activităților acesteia.

(55) Persoanele care gestionează efectiv IORP ar trebui să satisfacă, în comun, criteriile de competență și onorabilitate, iar persoanele care îndeplinesc funcții-cheie ar trebui să aibă cunoștințe și o experiență adecvate și, după caz, calificări profesionale adecvate. Cu toate acestea, numai titularii funcțiilor-cheie ar trebui să fie supuși cerințelor de notificare către autoritatea competentă.

(56) Cu excepția funcției de audit intern, ar trebui să fie posibil ca o singură persoană sau o singură unitate organizațională să dețină mai multe funcții-cheie. Cu toate acestea, persoana sau unitatea organizațională care îndeplinește funcția-cheie ar trebui să fie diferită de cea care deține o funcție-cheie similară în întreprinderea plătitoare. Statele membre ar trebui să poată permite IORP să îndeplinească funcții-cheie prin intermediul aceleiași persoane sau al aceleiași unități organizaționale la care recurge întreprinderea plătitoare, cu condiția ca IORP să explice cum previne sau gestionează eventualele conflicte de interese ce pot apărea în raport cu întreprinderea plătitoare.

(57) Este esențial ca IORP să își îmbunătățească procedura de gestionare a riscurilor, ținând seama totodată de necesitatea dispersiei echitabile a riscurilor și a repartizării echitabile a beneficiilor între generații în ceea ce privește furnizarea de pensii ocupaționale, astfel încât potențialele vulnerabilități legate de sustenabilitatea schemei de pensii să poată fi înțelese în mod corespunzător și discutate cu autoritățile competente relevante. IORP ar trebui, în cadrul sistemului intern de gestionare a riscurilor, să realizeze o evaluare a riscurilor pentru activitățile legate de pensii pe care le desfășoară. Respectiva evaluare a riscului ar trebui, de asemenea, să fie pusă la dispoziția autorităților competente și ar trebui să conțină, dacă este cazul, printre alte elemente, o estimare a riscurilor legate de schimbările climatice, utilizarea resurselor, mediu, a riscurilor sociale și a riscurilor legate de deprecierea activelor din cauza modificării reglementărilor („active devalorizate”).

(58) Factorii de mediu, sociali și de guvernanță, astfel cum sunt menționați în principiile pentru investiții responsabile susținute de Organizația Națiunilor Unite sunt importanți pentru politica de investiții și sistemele de gestionare a riscurilor ale IORP. Statele membre ar trebui să oblige IORP să facă cunoscute în mod explicit situațiile în care acești factori sunt luați în considerare în cadrul deciziilor investiționale și cum sunt aceștia integrați în sistemul de gestionare a riscurilor. Informațiile prezentate de IORP în conformitate cu prezenta directivă ar trebui să conțină explicații privind relevanța și importanța factorilor de mediu, sociali și de guvernanță pentru investițiile aferente unei scheme și privind modul în care acești factori sunt luați în considerare. Această cerință poate fi îndeplinită de o IORP declarând în cuprinsul acestor informații că factorii de mediu, sociali și de guvernanță nu sunt luați în considerare în politica sa de investiții sau costurile aferente unui sistem de monitorizare sunt disproporționate în raport cu volumul, natura, amploarea și complexitatea activităților sale.

(59) Fiecare stat membru ar trebui să oblige fiecare IORP stabilită pe teritoriul său să întocmească conturi anuale și rapoarte anuale care să ia în considerare fiecare schemă de pensii administrată de respectiva IORP și, dacă este cazul, conturi anuale și rapoarte anuale pentru fiecare schemă de pensii. Conturile anuale și rapoartele anuale care prezintă o imagine corectă și fidelă, aprobată corespunzător de o persoană autorizată, a activelor și a pasivelor, precum și a situației financiare a IORP, luând în considerare fiecare schemă de pensii administrată de o IORP, sunt o sursă esențială de informații pentru membrii și beneficiarii unei scheme și pentru autoritățile competente. Acestea permit în special autorităților competente să controleze soliditatea financiară a unei IORP și să evalueze dacă aceasta este în măsură să își îndeplinească toate obligațiile contractuale. Conturile anuale și rapoartele anuale ar trebui date publicității, pe un site de internet dacă este posibil sau prin alte mijloace, cum ar fi transmiterea de copii la cerere.

(60) Politica de investiții a unei IORP reprezintă un factor decisiv atât pentru securitatea, cât și pentru sustenabilitatea economică pe termen lung a schemelor de pensii ocupaționale. De aceea, IORP ar trebui să întocmească și, cel puțin o dată la trei ani, să își revizuiască declarația privind principiile investiționale. Declarația privind principiile investiționale ar trebui să fie pusă la dispoziția autorităților competente și, de asemenea, să fie comunicată, la cerere, membrilor și beneficiarilor fiecărei scheme de pensii.

(61) Ar trebui să li se permită IORP să încredințeze orice activitate, inclusiv funcțiile-cheie, în întregime sau în parte, unor prestatori de servicii care desfășoară activități în numele lor. IORP ar trebui să rămână deplin răspunzătoare de executarea tuturor obligațiilor care le revin în temeiul prezentei directive atunci când externalizează funcții-cheie sau orice alte activități. Atunci când externalizează orice activitate, IORP ar trebui să încheie un acord scris cu prestatorul de servicii. În sensul prezentei directive, acest lucru nu include acordurile care vizează servicii de tip operațional, cum ar fi cele privind personalul de securitate sau de întreținere.

(62) Statele membre ar trebui să poată cere numirea unui depozitar în vederea păstrării în condiții de siguranță a activelor IORP.

(63) Ținând seama de natura schemei de pensii instituite și de sarcina administrativă aferentă, IORP ar trebui să pună la dispoziția membrilor potențiali, a membrilor și a beneficiarilor informații clare și adecvate, pentru a-i sprijini în demersul de luare a deciziilor cu privire la pensionare și pentru a asigura un nivel ridicat de transparență de-a lungul diferitelor etape din cadrul schemei, printre care etapa dinaintea aderării, cea a aderării (inclusiv dinaintea pensionării) și cea de după pensionare. Mai precis, ar trebui oferite informații privind drepturile la pensie dobândite, nivelurile prognozate ale plăților drepturilor la pensie, riscurile și garanțiile, precum și cu privire la costuri. În cazul în care nivelul prognozat al pensiilor se bazează pe scenarii economice, informațiile respective ar trebui să includă și un scenariu nefavorabil, care ar trebui să fie de natură extremă, dar totodată realist. În cazul în care membrii suportă un risc investițional, este esențial să se furnizeze și informații suplimentare privind profilul investițional, orice opțiuni disponibile și performanțele anterioare. Informațiile ar trebui să fie adaptate nevoilor utilizatorului și să respecte Convenția Organizației Națiunilor Unite privind drepturile persoanelor cu handicap, în special în ceea ce privește accesibilitatea și accesul la informații, aspecte prevăzute la articolul 3 și, respectiv, la articolul 21 din convenție. Statele membre au posibilitatea de a stabili mai exact de către cine pot fi furnizate informațiile care trebuie transmise membrilor potențiali, membrilor și beneficiarilor, inclusiv prin intermediul unor servicii de evidență a pensiilor.

(64) Având în vedere caracterul specific al schemelor care asigură un anumit nivel al prestațiilor, astfel de prestații nu sunt afectate de rezultatele anterioare sau de structura costurilor, cu excepția unor circumstanțe extreme. Prin urmare, informațiile respective ar trebui furnizate numai în raport cu schemele în care membrii suportă riscurile investiționale sau pot lua decizii privind investițiile.

(65) Înainte de a adera la o schemă și pentru a face o alegere în cunoștință de cauză, membrii potențiali ar trebui să dispună de toate informațiile necesare. În cazul în care nu au mai multe opțiuni și sunt înscriși în mod automat într-o schemă de pensii, membrii potențiali ar trebui să primească din partea IORP informațiile-cheie relevante privind calitatea lor de membru în timp scurt după înscriere.

(66) Pentru membri, IORP ar trebui să elaboreze o declarație de pensie care să conțină informații-cheie generice și cu caracter personal referitoare la schema de pensii. Declarația de pensie ar trebui să fie clară și inteligibilă și ar trebui să conțină informații relevante și adecvate, pentru a facilita înțelegerea drepturilor de pensie în ceea ce privește evoluția în timp a acestora și relația dintre diferitele scheme de pensii și pentru a încuraja mobilitatea lucrătorilor.

(67) IORP ar trebui să informeze membrii cu privire la opțiunile privind plata pensiilor cu suficient timp înainte ca aceștia să se pensioneze. În cazul în care pensiile nu se achită ca anuități pe viață, membrii care se apropie de pensionare ar trebui să primească informații despre produsele disponibile sub forma cărora se plătesc pensiile, în vederea facilitării planificării financiare pentru pensionare.

(68) În timpul etapei în care pensiile sunt plătite, beneficiarii ar trebui să continue să primească informații despre plățile la care au dreptul și opțiunile de plată corespunzătoare acestora. Acest lucru este deosebit de important atunci când beneficiarii suportă o parte importantă a riscului investițional în faza plății pensiilor. Beneficiarii ar trebui să fie informați și cu privire la orice reducere a prestațiilor la care au dreptul, după ce s-a luat o decizie care poate determina reducerea, înainte însă ca reducerea să devină efectivă. În conformitate cu bunele practici, li se recomandă IORP să consulte beneficiarii înainte de luarea unei astfel de decizii.

(69) În exercitarea prerogativelor sale, autoritatea competentă ar trebui să aibă drept obiective principale protejarea drepturilor membrilor și ale beneficiarilor și stabilitatea și soliditatea IORP.

(70) Domeniul de aplicare al supravegherii prudențiale diferă de la un stat membru la altul. Acest lucru poate crea probleme atunci când o IORP trebuie să respecte în același timp reglementările prudențiale ale statului membru de origine și legislația din domeniul protecției sociale și al muncii din statul membru gazdă. Clarificarea domeniilor care sunt considerate ca fiind parte a supravegherii prudențiale în sensul prezentei directive reduce insecuritatea juridică și costurile de tranzacție aferente acesteia.

(71) Existența unei piețe interne a IORP impune recunoașterea reciprocă a normelor prudențiale. Respectarea de către o IORP a acestor standarde ar trebui să fie supravegheată de autoritățile competente din statul membru de origine al IORP. Autorităților competente ar trebui să li se confere de către statele membre prerogativele necesare pentru a utiliza măsuri preventive sau corective în cazul în care IORP încalcă oricare dintre cerințele prezentei directive.

(72) Pentru a asigura supravegherea eficace a activităților externalizate, inclusiv a acelora care au fost ulterior reexternalizate, este esențial ca autoritățile competente să aibă acces la toate datele relevante deținute de prestatorii de servicii cărora le-au fost externalizate activitățile, indiferent dacă aceștia din urmă sunt entități reglementate sau nereglementate, și să aibă dreptul să efectueze inspecții la fața locului. Pentru a ține seama de evoluțiile pieței și pentru a garanta respectarea continuă a condițiilor de externalizare, autoritățile competente ar trebui să dispună de competențele necesare pentru a solicita informații de la IORP și de la prestatorii de servicii cu privire la oricare dintre activitățile externalizate.

(73) Ar trebui să existe prevederi privind schimbul de informații între autoritățile competente, alte autorități și organismele însărcinate cu consolidarea stabilității financiare și cu încetarea schemelor de pensii. Prin urmare, este necesar să se precizeze condițiile în care se poate realiza respectivul schimb de informații. De asemenea, în cazul în care informațiile nu pot fi divulgate decât cu acordul explicit al autorităților competente, acestea ar trebui să aibă posibilitatea, după caz, de a condiționa respectivul acord de respectarea unor condiții stricte.

(74) Orice operațiune de prelucrare de date cu caracter personal efectuată în temeiul prezentei directive, de exemplu schimbul sau transmiterea de date cu caracter personal de către autoritățile competente, ar trebui să respecte Regulamentul (UE) 2016/679 al Parlamentului European și al Consiliului (7), și orice schimb sau transmitere de informații efectuate de către autoritățile europene de supraveghere în temeiul prezentei directive ar trebui să respecte Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului (8).

(75) În vederea asigurării bunei funcționări a pieței interne pentru furnizarea de pensii ocupaționale organizată la nivelul Uniunii, Comisia ar trebui, după consultarea EIOPA, să evalueze aplicarea prezentei directive și să elaboreze un raport în acest sens, pe care să-l prezinte Parlamentului European și Consiliului până la 13 ianuarie 2023.

(76) Pentru a asigura o concurență loială între instituții, perioada de tranziție, care permite întreprinderilor de asigurare aflate sub incidența Directivei 2009/138/CE să își realizeze activitățile de furnizare de pensii ocupaționale în temeiul normelor menționate la articolul 4 din prezenta directivă, ar trebui să fie prelungită până la 31 decembrie 2022. Prin urmare, Directiva 2009/138/CE ar trebui modificată în consecință.

(77) Dezvoltarea în continuare la nivelul Uniunii a unor modele de solvabilitate, cum ar fi bilanțul holistic (BH), nu este realistă în termeni practici și nu este eficace din perspectiva costurilor și a beneficiilor, în special dată fiind diversitatea IORP din cadrul fiecărui stat membru și dintre statele membre. Prin urmare, în ceea ce privește IORP, nu ar trebui să se instituie la nivelul Uniunii cerințe cantitative de capital, cum ar fi Solvabilitate II sau modelele de BH derivate din Solvabilitate II, deoarece acestea ar putea reduce disponibilitatea angajatorilor de a oferi scheme de pensii ocupaționale.

(78) Deoarece obiectivul acțiunii propuse, acela de a crea un cadru legal la nivelul Uniunii care să reglementeze IORP, nu poate fi realizat pe deplin de către statele membre, ci, date fiind dimensiunea și efectele acțiunii, poate fi mai bine realizat la nivelul Uniunii, Uniunea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității prevăzut la articolul 5 din Tratatul privind Uniunea Europeană. În conformitate cu principiul proporționalității prevăzut în respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge acel obiectiv.

(79) În conformitate cu Declarația politică comună din 28 septembrie 2011 a statelor membre și a Comisiei privind documentele explicative, statele membre s-au angajat să însoțească, în cazuri justificate, notificarea măsurilor de transpunere de unul sau mai multe documente care să explice relația dintre componentele unei directive și părțile care le corespund din instrumentele naționale de transpunere. În ceea ce privește prezenta directivă, legiuitorul consideră că transmiterea unor astfel de documente este justificată.

(80) Obligația de a transpune prezenta directivă în legislația națională ar trebui să se limiteze la dispozițiile care reprezintă o modificare de fond în raport cu directivele anterioare. Obligația de a transpune dispozițiile care rămân nemodificate decurge din directivele anterioare.

(81) Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în legislația națională și de aplicare a directivelor menționate în anexa I partea B,

ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:

TITLUL I

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 1

Obiect

Prezenta directivă stabilește norme privind inițierea și exercitarea activităților instituțiilor pentru furnizarea de pensii ocupaționale (IORP).

Articolul 2

Domeniul de aplicare

(1) Prezenta directivă se aplică IORP. În cazul în care, în conformitate cu legislația națională, IORP nu au personalitate juridică, statele membre aplică prezenta directivă fie respectivelor IORP, fie, sub rezerva alineatului (2), entităților autorizate responsabile cu administrarea acestora și care acționează în numele lor.

(2) Prezenta directivă nu se aplică:

(a) instituțiilor care administrează sistemele de securitate socială reglementate de Regulamentele (CE) nr. 883/2004 (9) și (CE) nr. 987/2009 (10) ale Parlamentului European și ale Consiliului;

(b) instituțiilor reglementate de Directivele 2009/65/CE (11), 2009/138/CE, 2011/61/UE (12), 2013/36/UE (13) și 2014/65/UE (14) ale Parlamentului European și ale Consiliului;

(c) instituțiilor care funcționează în sistem redistributiv;

(d) instituțiilor în cadrul cărora salariații din întreprinderile plătitoare nu au dreptul legal la prestații și în care întreprinderea plătitoare poate răscumpăra activele în orice moment, fără a își îndeplini neapărat obligațiile de plată a pensiilor;

(e) întreprinderilor care constituie provizioane la bilanț în vederea asigurării plății pensiilor pentru salariații proprii.

Articolul 3

Aplicarea în ceea ce privește IORP care administrează sisteme de securitate socială

IORP care administrează și scheme de pensii obligatorii pentru angajați care sunt considerate a fi sisteme de securitate socială reglementate de Regulamentele (CE) nr. 883/2004 și (CE) nr. 987/2009 intră sub incidența prezentei directive în ceea ce privește activitățile lor neobligatorii din domeniul pensiilor ocupaționale. În acest caz, pasivele și activele corespunzătoare sunt restricționate și nu pot fi transferate către schemele obligatorii de pensii considerate sisteme de securitate socială sau viceversa.

Articolul 4

Aplicare opțională în ceea ce privește instituțiile reglementate de Directiva 2009/138/CE

Statele membre de origine pot opta să aplice articolele 9-14, articolele 19-22, articolul 23 alineatele (1) și (2) și articolele 24-58 din prezenta directivă activităților de furnizare de pensii ocupaționale efectuate de întreprinderile de asigurare de viață, în conformitate cu articolul 2 alineatul (3) litera (a) punctele (i)-(iii) și cu articolul 2 alineatul (3) litera (b) punctele (ii)-(iv) din Directiva 2009/138/CE. În acest caz, toate activele și pasivele corespunzătoare activităților de furnizare de pensii ocupaționale sunt restricționate, gestionate și organizate separat de alte activități ale întreprinderilor de asigurare de viață, fără nici o posibilitatea de transfer.

În cazul menționat la primul paragraf din prezentul articol și numai în ceea ce privește activitățile lor de furnizare de pensii ocupaționale, întreprinderile de asigurare de viață nu intră sub incidența articolelor 76-86, articolului 132, articolului 134 alineatul (2), articolului 173, articolului 185 alineatele (5), (7) și (8) și articolului 209 din Directiva 2009/138/CE.

Statul membru de origine se asigură că fie autoritățile competente, fie autoritățile responsabile cu supravegherea întreprinderilor de asigurare de viață reglementate de Directiva 2009/138/CE, în cadrul activității lor de supraveghere, verifică stricta delimitare a activităților de furnizare de pensii ocupaționale.

Articolul 5

IORP mici și regimuri juridice

Cu excepția articolelor 32-35, statele membre pot opta să nu aplice prezenta directivă, în totalitate sau în parte, oricărei IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor care administrează scheme de pensii cu mai puțin de 100 de membri în total. Sub rezerva articolului 2 alineatul (2), astfel de IORP au însă dreptul să aplice, în mod voluntar, prezenta directivă. Articolul 11 se poate aplica numai dacă se aplică toate celelalte dispoziții ale prezentei directive. Statele membre aplică articolul 19 alineatul (1) și articolul 21 alineatele (1) și (2) oricărei IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor care administrează scheme de pensii cu mai mult de 15 membri în total.

Statele membre pot opta să aplice oricare dintre articolele 1-8, articolul 19 și articolele 32-35 instituțiilor în cazul cărora furnizarea de pensii ocupaționale are un caracter statutar, conform legislației naționale, și este garantată de o autoritate publică.

Articolul 6

Definiții

În sensul prezentei directive:

1. „instituție pentru furnizarea de pensii ocupaționale” sau „IORP” înseamnă o instituție, indiferent de forma sa juridică, care funcționează pe baza principiului de finanțare prin capitalizare, înființată separat de orice întreprindere sau grupare plătitoare, cu scopul de a furniza pensii în contextul unei activități ocupaționale, pe baza unui acord sau contract încheiat: (a) individual sau colectiv între unul sau mai mulți angajatori și unul sau mai mulți angajați sau reprezentanții acestora; sau (b) cu persoane care exercită o activitate independentă, individual sau colectiv, în conformitate cu legislația statelor membre gazdă și de origine și care desfășoară activități care decurg direct din acestea;

2. „schemă de pensii” înseamnă un contract, un acord, un act fiduciar sau reguli care prevăd ce drepturi de pensii se acordă și în ce condiții;

3. „întreprindere plătitoare” înseamnă orice întreprindere sau alt organism, indiferent dacă include sau constă în una sau mai multe persoane juridice sau fizice, care acționează ca angajator sau persoană care exercită o activitate independentă sau oricare combinație între acestea și care oferă o schemă de pensii sau plătește contribuții la o IORP;

4. „pensii” înseamnă prestațiile plătite la pensionare sau în perspectiva pensionării sau, atunci când sunt complementare acestor indemnizații și oferite cu titlu accesoriu, sub forma plăților în caz de deces, invaliditate sau încetarea activității ori sub formă de ajutoare bănești sau servicii în caz de boală, sărăcie sau deces. Pentru a facilita securitatea financiară după pensionare, aceste prestații pot lua forma unei rente viagere, unei rente temporare, unei sume forfetare sau forma oricărei combinații dintre acestea;

5. „membru” înseamnă o persoană, alta decât un beneficiar sau un membru potențial, ale cărei activități profesionale, trecute sau prezente, îi dau sau îi vor da dreptul la pensie în conformitate cu prevederile unei scheme de pensii;

6. „beneficiar” înseamnă o persoană care primește pensie;

7. „membru potențial” înseamnă o persoană care este eligibilă să adere la o schemă de pensii;

8. „autoritate competentă” înseamnă o autoritate națională desemnată să îndeplinească atribuțiile prevăzute în prezenta directivă;

9. „riscuri biometrice” înseamnă riscuri legate de deces, invaliditate și longevitate;

10. „stat membru de origine” înseamnă statul membru în care IORP a fost înregistrată sau autorizată și în care se află sediul său principal, în conformitate cu articolul 9;

11. „stat membru gazdă” înseamnă statul membru a cărui legislație socială și legislație a muncii relevante în domeniul schemelor de pensii ocupaționale sunt aplicabile relației dintre întreprinderea plătitoare și membri sau beneficiari;

12. „IORP de la care se efectuează transferul” înseamnă o IORP care transferă total sau parțial obligațiile unei scheme de pensii, provizioanele tehnice și alte obligații și drepturi, precum și activele aferente sau numerarul echivalent acestora, unei IORP înregistrate sau autorizate în alt stat membru;

13. „IORP destinatară” înseamnă o IORP care primește total sau parțial pasivele unei scheme de pensii, provizioanele tehnice și alte obligații și drepturi, precum și activele aferente sau numerarul echivalent acestora, din partea unei IORP înregistrate sau autorizate în alt stat membru;

14. „piață reglementată” înseamnă o piață reglementată, astfel cum este definită la articolul 4 alineatul (1) punctul 21 din Directiva 2014/65/UE;

15. „sistem multilateral de tranzacționare” sau „MTF” înseamnă un sistem multilateral de tranzacționare sau MTF, astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 22 din Directiva 2014/65/UE;

16. „sistem organizat de tranzacționare” sau „OTF” înseamnă un sistem organizat de tranzacționare sau OTF, astfel cum este definit la articolul 4 alineatul (1) punctul 23 din Directiva 2014/65/UE;

17. „suport durabil” înseamnă un instrument cu ajutorul căruia un membru sau un beneficiar poate stoca informații care îi sunt adresate personal, într-un mod care să permită ca informațiile respective să poată fi consultate ulterior pe o durată adaptată scopului acestor informații și care permite reproducerea fidelă a informațiilor stocate;

18. „funcție-cheie”, în cadrul unui sistem de guvernanță, înseamnă capacitatea de a efectua sarcini concrete și cuprinde funcția de gestionare a riscurilor, funcția de audit intern și funcția actuarială;

19. „activitate transfrontalieră” înseamnă administrarea unei scheme de pensii în care relația dintre instituția plătitoare, respectiv membrii și beneficiarii vizați este reglementată de legislația socială și legislația muncii relevante în domeniul schemelor de pensii ocupaționale dintr-un stat membru diferit de statul membru de origine.

Articolul 7

Activitățile unei IORP

Statele membre solicită IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să își limiteze activitățile la operațiuni legate de pensii și activități conexe.

Atunci când, în conformitate cu articolul 4, o întreprindere de asigurare de viață își administrează activitățile de furnizare de pensii ocupaționale prin restricționarea activelor și a pasivelor sale, activele și pasivele restricționate sunt limitate la operațiunile legate de pensii și activități conexe.

Ca principiu general, IORP țin seama, după caz, în cadrul activităților lor, de obiectivul repartizării echitabile a riscurilor și a beneficiilor între generații.

Articolul 8

Separația juridică între întreprinderile plătitoare și IORP

Statele membre asigură existența unei separații juridice între o întreprindere plătitoare și o IORP înregistrată sau autorizată pe teritoriul lor, cu scopul de a proteja activele IORP în interesul membrilor și beneficiarilor în caz de faliment al întreprinderii plătitoare.

Articolul 9

Înregistrarea sau autorizarea

(1) Statele membre veghează ca fiecare IORP având sediul principal pe teritoriul lor să fie înregistrată într-un registru național, sau să fie autorizată, de către autoritatea competentă.

Localizarea sediului principal se referă la locul în care se iau principalele decizii strategice ale unei IORP.

(2) În cazul activităților transfrontaliere desfășurate în conformitate cu articolul 11, registrul conține, de asemenea, informații privind statele membre în care funcționează IORP.

(3) Informațiile din registru se comunică EIOPA, care le publică pe site-ul său de internet.

Articolul 10

Cerințe de funcționare

(1) Statele membre se asigură, în ceea ce privește fiecare IORP înregistrată sau autorizată pe teritoriul lor, că:

(a) IORP a pus în aplicare reglementări stabilite în mod corespunzător privind administrarea oricărei scheme de pensii;

(b) dacă întreprinderea plătitoare garantează plata pensiilor, aceasta se angajează la o finanțare constantă;

(2) În conformitate cu principiul subsidiarității și luând în considerare scara pensiilor oferite de regimurile de securitate socială, statele membre pot prevedea să le fie oferite membrilor beneficii suplimentare, cum ar fi opțiunea de acoperire a riscurilor de longevitate și de invaliditate, indemnizații pentru persoanele supraviețuitoare aflate în întreținere și o garanție de rambursare a contribuțiilor, cu acordul angajatorilor și angajaților sau al reprezentanților acestora.

Articolul 11

Activități și proceduri transfrontaliere

(1) Fără a aduce atingere legislației sociale și legislației muncii la nivel național privind organizarea sistemelor de pensii, inclusiv aderarea obligatorie și dispozițiile rezultând din contractele colective de muncă, statele membre permit IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să desfășoare activități transfrontaliere. Statele membre permit, de asemenea, întreprinderilor aflate pe teritoriul lor să plătească contribuții către IORP care se oferă să desfășoare sau care desfășoară activități transfrontaliere.

(2) O IORP care se oferă să desfășoare activități transfrontaliere și să încaseze contribuții de la o întreprindere plătitoare este supusă autorizării prealabile de către autoritatea competentă relevantă din statul său membru de origine.

(3) O IORP notifică intenția sa de a desfășura activități transfrontaliere autorității competente din statul membru de origine. Statele membre solicită IORP să furnizeze următoarele informații în cadrul notificării:

(a) denumirea statului sau statelor membre gazdă, care este identificat de întreprinderea plătitoare, după caz;

(b) denumirea întreprinderii plătitoare și localizarea sediului principal al acesteia;

(c) principalele caracteristici ale schemei de pensii care urmează să fie gestionată pentru întreprinderea plătitoare.

(4) Dacă autoritatea competentă din statul membru de origine este notificată conform alineatului (3) și dacă nu a emis o decizie motivată potrivit căreia structura administrativă sau situația financiară a IORP sau reputația și calificările profesionale sau experiența persoanelor care conduc IORP sunt incompatibile cu activitatea transfrontalieră propusă, respectiva autoritate competentă comunică, în termen de trei luni de la primirea tuturor informațiilor prevăzute la alineatul (3), respectivele informații autorității competente din statul membru gazdă și informează IORP cu privire la aceasta.

Decizia motivată menționată la primul paragraf trebuie luată în termen de trei luni de la primirea tuturor informațiilor menționate la alineatul (3).

(5) În cazul în care autoritatea competentă din statul membru de origine nu comunică informațiile menționate la alineatul (3) autorității competente din statul membru gazdă, aceasta prezintă respectivei IORP motivele necomunicării informațiilor, în termen de trei luni de la primirea tuturor informațiilor respective. Necomunicarea informațiilor face obiectul dreptului de a exercita o cale de atac în fața instanțelor din statul membru de origine.

(6) IORP care desfășoară activități transfrontaliere sunt supuse cerințelor privind informațiile, menționate la titlul IV, impuse de statul membru gazdă în ceea ce privește membrii potențiali, membrii și beneficiarii vizați de respectiva activitate transfrontalieră.

(7) Înainte ca IORP să înceapă să desfășoare o activitate transfrontalieră, autoritatea competentă din statul membru gazdă informează, în termen de șase săptămâni de la primirea informațiilor prevăzute la alineatul (3), autoritatea competentă din statul membru de origine asupra dispozițiilor din legislația socială și legislația muncii care sunt relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale care reglementează schema de pensii administrată în contul unei întreprinderi din statul membru gazdă și asupra cerințelor statului membru gazdă privind informațiile, prevăzute la titlul IV, care se aplică activității transfrontaliere. Autoritatea competentă din statul membru de origine comunică aceste informații IORP.

(8) La primirea notificării prevăzute la alineatul (7) sau dacă nu primește nicio notificare din partea autorității competente a statului membru de origine la expirarea perioadei prevăzute la alineatul (7), IORP poate începe să desfășoare activitatea transfrontalieră, în conformitate cu dispozițiile din legislația socială și legislația muncii din statul membru gazdă care sunt relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale și cu cerințele statului membru gazdă privind informațiile, prevăzute la alineatul (7).

(9) Autoritatea competentă din statul membru gazdă informează autoritatea competentă din statul membru de origine asupra oricăror schimbări semnificative survenite în dispozițiile din legislația socială și legislația muncii din statul membru gazdă relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale, care pot afecta caracteristicile schemei de pensii în ceea ce privește activitatea transfrontalieră, precum și asupra oricărei schimbări semnificative a cerințelor statului membru gazdă privind informațiile, prevăzute la alineatul (7). Autoritatea competentă din statul membru de origine comunică aceste informații IORP.

(10) Autoritatea competentă din statul membru gazdă supraveghează IORP în permanență în ceea ce privește conformarea activităților sale cu dispozițiile din legislația socială și legislația muncii din statul membru gazdă care sunt relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale și cu cerințele statului membru gazdă privind informațiile, menționate la alineatul (7). Dacă supravegherea relevă nereguli, autoritatea competentă din statul membru gazdă informează fără întârziere autoritatea competentă din statul membru de origine. Autoritatea competentă din statul membru de origine, în coordonare cu autoritatea competentă din statul membru gazdă, adoptă măsurile necesare pentru a determina IORP să pună capăt încălcării constatate.

(11) Dacă, în ciuda măsurilor luate de autoritatea competentă din statul membru de origine sau deoarece nu au fost adoptate măsuri adecvate în statul membru de origine, IORP continuă să încalce dispozițiile aplicabile din legislația socială și legislația muncii din statul membru gazdă care sunt relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale sau cerințele statului membru gazdă privind informațiile, menționate la alineatul (7), autoritatea competentă din statul membru gazdă poate, după ce informează autoritatea competentă din statul membru de origine, să ia măsurile necesare pentru a preveni sau sancționa viitoare nereguli, inclusiv, dacă este strict necesar, să interzică IORP să furnizeze servicii în contul întreprinderii plătitoare din statul membru gazdă.

Articolul 12

Transferuri transfrontaliere

(1) Statele membre permit IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să transfere total sau parțial pasivele unei scheme de pensii, provizioanele tehnice și alte obligații și drepturi, precum și activele aferente sau numerarul echivalent acestora, către o IORP destinatară.

(2) Statele membre se asigură că costurile transferului nu sunt suportate de restul membrilor și de beneficiarii IORP de la care se efectuează transferul sau de membrii actuali și de beneficiarii IORP destinatare.

(3) Transferul este condiționat de acordul prealabil:

(a) al majorității membrilor și al majorității beneficiarilor în cauză sau, dacă este cazul, al majorității reprezentanților acestora. Majoritatea se definește în conformitate cu legislația națională. Informațiile privind condițiile transferului sunt puse la dispoziția membrilor și a beneficiarilor în cauză și, dacă este cazul, a reprezentanților acestora, în timp util, de către IORP de la care se efectuează transferul, înainte de depunerea cererii menționate la alineatul (4); precum și

(b) al întreprinderii plătitoare, după caz.

(4) Transferul total sau parțial al pasivelor unei scheme de pensii, al provizioanelor tehnice și al altor obligații și drepturi, precum și al activelor aferente sau al numerarului echivalent acestora, între IORP de la care se efectuează transferul și IORP destinatare este autorizat de către autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP destinatare, după obținerea acordului prealabil al autorității competente din statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul. IORP destinatară este cea care depune cererea de autorizare a transferului. Autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP destinatare acordă sau refuză autorizarea și își comunică decizia IORP destinatare în termen de trei luni de la primirea cererii.

(5) Cererea de autorizare a transferului menționată la alineatul (4) conține următoarele informații:

(a) acordul scris între IORP de la care se efectuează transferul și IORP destinatară, precizând condițiile transferului;

(b) o descriere a principalelor caracteristici ale schemei de pensii;

(c) o descriere a pasivelor sau a provizioanelor tehnice care urmează să fie transferate și a altor obligații și drepturi, precum și a activelor aferente sau a numerarului echivalent acestora;

(d) denumirile și localizarea sediilor principale ale IORP de la care se efectuează transferul și cele ale IORP destinatară, precum și statele membre în care înregistrată sau autorizată fiecare IORP;

(e) localizarea sediului principal al întreprinderii plătitoare și denumirea întreprinderii plătitoare;

(f) dovada acordului prealabil, în conformitate cu alineatul (3);

(g) atunci când este cazul, denumirile statelor membre a căror legislație socială și a muncii relevantă în domeniul schemelor de pensii ocupaționale este aplicabilă schemei de pensii în cauză.

(6) Autoritatea competentă din statul membru de origine în care se află IORP destinatară transmite cererea menționată la alineatul (4) autorității competente pentru IORP de la care se efectuează transferul, fără întârziere după primirea cererii.

(7) Autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP destinatare evaluează numai dacă:

(a) toate informațiile menționate la alineatul (5) au fost furnizate de către IORP destinatară;

(b) structura administrativă, situația financiară a IORP destinatare și reputația, calificarea sau experiența profesională a persoanelor care gestionează IORP destinatară sunt compatibile cu transferul propus;

(c) interesele pe termen lung ale membrilor și beneficiarilor IORP destinatare și partea transferată din schemă sunt protejate în mod adecvat pe durata transferului și ulterior acestuia;

(d) provizioanele tehnice ale IORP destinatare sunt integral finanțate la data transferului, în cazul în care transferul are ca rezultat o activitate transfrontalieră; și

(e) activele care urmează să fie transferate sunt suficiente și adecvate pentru a acoperi pasivele, provizioanele tehnice, precum și alte obligații și drepturi care urmează să fie transferate, în conformitate cu normele aplicabile în statul membru de origine al IORP destinatare.

(8) Autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul evaluează numai dacă:

(a) în cazul unui transfer parțial al pasivelor, provizioanelor tehnice și al altor obligații și drepturi, precum și al activelor aferente sau al numerarului echivalent acestora aparținând schemei de pensii, interesele pe termen lung ale membrilor și beneficiarilor din partea rămasă a schemei de pensii sunt protejate în mod adecvat;

(b) drepturile individuale ale membrilor și beneficiarilor sunt cel puțin aceleași în urma transferului;

(c) activele care corespund schemei de pensii care urmează să fie transferată sunt suficiente și adecvate pentru a acoperi pasivele, provizioanele tehnice, precum și alte obligații și drepturi care urmează să fie transferate, în conformitate cu normele aplicabile în statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul.

(9) Autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul comunică rezultatele evaluării menționate la alineatul (8) în termen de opt săptămâni de la primirea cererii menționate la alineatul (6) pentru a permite autorității competente din statul membru de origine al IORP destinatare să ia o decizie în conformitate cu alineatul (4).

(10) În cazul în care autorizarea este refuzată, autoritatea competentă a statului membru de origine al IORP destinatare își motivează refuzul în termenul de trei luni menționat la alineatul (4). Refuzul respectiv sau absența unei acțiuni din partea autorității competente a statului membru de origine al IORP destinatare face obiectul dreptului de a exercita o cale de atac în fața instanțelor din statul membru de origine al IORP destinatare.

(11) Autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP destinatare informează autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul cu privire la decizia menționată la alineatul (4), în termen de două săptămâni de la luarea respectivei decizii.

În cazul în care transferul are ca rezultat o activitate transfrontalieră, autoritatea competentă din statul de origine al IORP de la care se efectuează transferul informează autoritatea competentă din statul membru de origine al IORP destinatare cu privire la cerințele din legislația socială și legislația muncii relevante pentru domeniul schemelor de pensii ocupaționale în temeiul cărora trebuie gestionată schema de pensii și cu privire la cerințele statului membru gazdă privind informațiile, menționate la titlul IV, care se aplică activității transfrontaliere. Aceasta se comunică în termen de alte patru săptămâni.

Autoritatea competentă a statului membru de origine al IORP destinatare comunică aceste informații IORP destinatare în termen de o săptămână de la primire.

(12) La primirea deciziei de autorizare menționate la alineatul (4) sau în cazul în care nu se primește nicio informație cu privire la decizie din partea autorității competente din statul membru de origine al IORP destinatare, la expirarea perioadei prevăzute la alineatul (11) al treilea paragraf, IORP destinatară poate începe administrarea schemei de pensii.

(13) În caz de dezacord cu privire la procedura sau conținutul unei acțiuni sau cu privire la absența acțiunii din partea autorității competente a statului membru de origine al IORP de la care se efectuează transferul sau al IORP destinatare, inclusiv decizia de a autoriza sau refuza un transfer transfrontalier, EIOPA poate realiza mediere fără caracter obligatoriu, în conformitate cu articolul 31 al doilea paragraf litera (c) din Regulamentul (UE) nr. 1094/2010, la cererea oricăreia dintre autoritățile competente sau din proprie inițiativă.

(14) În cazul în care IORP destinatară desfășoară activități transfrontaliere, se aplică articolul 11 alineatele (9), (10) și (11).

TITLUL II

CERINȚE CANTITATIVE

Articolul 13

Provizioane tehnice

(1) Statul membru de origine se asigură că IORP care administrează scheme de pensii ocupaționale au alocate în orice moment, pentru întreg spectrul schemelor lor de pensii, un volum adecvat de pasive corespunzător angajamentelor financiare rezultate din portofoliul de contracte de pensii existente.

(2) Statul membru de origine se asigură că, atunci când formulează dispoziții care acoperă riscurile biometrice și/sau garantează fie randamentul investițiilor, fie un nivel dat al indemnizațiilor, IORP care administrează scheme de pensii ocupaționale stabilesc provizioane tehnice suficiente privind întregul spectru al unor astfel de scheme.

(3) Calculul provizioanelor tehnice se efectuează în fiecare an. Cu toate acestea, statul membru de origine poate permite calculul la fiecare trei ani, dacă IORP prezintă membrilor sau autorităților competente un certificat sau un raport asupra modificărilor survenite în anii respectivi. Certificatul sau raportul reflectă modificările provizioanelor tehnice și schimbările survenite în riscurile acoperite.

(4) Calculul provizioanelor tehnice este efectuat și certificat de către un actuar sau de către un alt specialist în respectivul domeniu, inclusiv de către un auditor, dacă legislația națională o permite, pe baza metodelor actuariale recunoscute de către autoritățile competente din statul membru de origine, în conformitate cu următoarele principii:

(a) volumul minim de provizioane tehnice se calculează printr-o evaluare actuarială suficient de prudentă, luând în considerare toate angajamentele contractate de IORP în materie de prestații și contribuții în cadrul sistemelor de pensii pe care le administrează. Acesta trebuie să acopere plata în continuare atât a pensiilor cât și a prestațiilor aflate deja în plată către beneficiari și, de asemenea, să reflecte angajamentele rezultate din drepturile de pensie dobândite de membri. Prognozele economice și actuariale alese pentru evaluarea angajamentelor se aleg în mod prudent, luând în considerare, dacă este cazul, o marjă adecvată pentru variații nefavorabile;

(b) ratele maxime ale dobânzii utilizate se aleg în mod prudent și se determină în conformitate cu reglementările relevante din legislația statului membru de origine. Respectivele rate prudente ale dobânzii se calculează luând în considerare: (i) randamentul activelor corespunzătoare deținute de către IORP și randamentul viitor prognozat al investițiilor; (ii) randamentele de piață ale obligațiunilor de înaltă calitate, ale obligațiunilor de stat, ale obligațiunilor Mecanismului european de stabilitate, ale obligațiunilor Băncii Europene de Investiții (BEI) sau ale obligațiunilor Fondului european de stabilitate financiară; sau (iii) o combinație a punctelor (i) și (ii);

(c) tabelele biometrice folosite pentru calculul provizioanelor tehnice se bazează pe principii prudente, ținând cont de principalele caracteristici ale grupului de membri și ale schemelor de pensii, în special de evoluția preconizată a riscurilor relevante;

(d) metodele și baza de calcul pentru provizioanele tehnice rămân în general constante de la un exercițiu financiar la altul. Cu toate acestea, discontinuitățile pot fi justificate de o schimbare în legislație, în condițiile economice sau demografice pe care se bazează provizioanele.

(5) Statul membru de origine poate să impună cerințe suplimentare și mai detaliate pentru calculul provizioanelor tehnice, pentru a asigura o protecție adecvată a intereselor membrilor și beneficiarilor.

Articolul 14

Finanțarea provizioanelor tehnice

(1) Statul membru de origine solicită fiecărei IORP să dețină în permanență active suficiente și adecvate pentru a acoperi provizioanele tehnice pentru întregul spectru de scheme de pensii gestionate.

(2) Statul membru de origine poate permite unei IORP ca, pentru o durată limitată, să nu dețină active suficiente pentru a acoperi provizioanele tehnice. În acest caz, autoritățile competente solicită ca IORP să adopte un plan de redresare concret și realizabil, însoțit de un calendar, pentru a se asigura că cerințele de la alineatul (1) sunt din nou respectate. Planul îndeplinește următoarele condiții:

(a) IORP elaborează un plan concret și realizabil pentru a restabili volumul necesar de active în vederea acoperirii integrale a provizioanelor tehnice în timp util. Planul este pus la dispoziția membrilor sau, dacă este cazul, a reprezentanților acestora și/sau este supus aprobării autorităților competente din statul membru de origine;

(b) la elaborarea planului se ține seama de situația specifică a IORP, în special de structura active/pasive, profilul riscului, planul de lichiditate, profilul de vârstă al membrilor care au dreptul să primească pensii, scheme în faza de demarare și scheme care trec de la o situație de nefinanțare sau finanțare parțială la o situație de finanțare integrală;

(c) în cazul lichidării unei scheme de pensii în timpul perioadei menționate la prima teză din prezentul alineat, IORP informează autoritățile competente din statul membru de origine. IORP stabilește o procedură de transfer al activelor și pasivelor aferente schemei respective către altă IORP, către o întreprindere de asigurări sau către alt organ corespunzător. Această procedură este comunicată autorităților competente din statul membru de origine și o descriere generală a procedurii este pusă la dispoziția membrilor sau, dacă este cazul, reprezentanților acestora, în conformitate cu principiul confidențialității.

(3) În cazul activității transfrontaliere, provizioanele tehnice sunt finanțate permanent pentru întreaga gamă de scheme de pensii gestionate. Dacă această condiție nu este îndeplinită, autoritatea competentă din statul membru de origine intervine prompt și solicită IORP să elaboreze imediat măsurile adecvate și să le pună în aplicare fără întârziere, astfel încât membrii și beneficiarii să fie protejați în mod adecvat.

Articolul 15

Fonduri proprii de reglementare

(1) Statul membru de origine se asigură că IORP care administrează scheme de pensii pentru care IORP însăși, și nu întreprinderea plătitoare, subscrie împotriva riscurilor biometrice sau garantează un anumit randament al investițiilor sau un anumit nivel al prestațiilor, dețin permanent active suplimentare peste nivelul prevăzut în provizioanele tehnice, ca măsură de siguranță. Volumul acestora reflectă tipul de risc și portofoliul activelor deținute pentru întregul spectru de scheme de pensii administrate. Respectivele active sunt libere de orice obligații previzibile și servesc drept capital de siguranță pentru a compensa discrepanțele între cheltuielile și beneficiile prognozate și cele reale.

(2) Pentru a calcula nivelul minim al activelor suplimentare se aplică regulile prevăzute la articolele 16, 17 și 18.

(3) Alineatul (1) nu împiedică însă statele membre să solicite IORP aflate pe teritoriul lor să dețină fonduri proprii de reglementare sau să stabilească reguli mai precise, dacă acestea se justifică din punct de vedere prudențial.

Articolul 16

Marja de solvabilitate disponibilă

(1) Pentru a asigura sustenabilitatea pe termen lung a furnizării de pensii ocupaționale, statele membre solicită fiecărei IORP menționate la articolul 15 alineatul (1) care sunt înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să dispună de o marjă de solvabilitate disponibilă, adecvată pentru întreaga sa activitate, în orice moment, care să fie cel puțin egală cu cerințele din prezenta directivă.

(2) Marja de solvabilitate disponibilă este reprezentată de activele IORP, libere de orice pasive previzibile, din care se scad elementele necorporale, inclusiv:

(a) capitalul social vărsat sau, în cazul unei IORP sub forma unei întreprinderi mutuale, fondul inițial efectiv plus toate conturile membrilor întreprinderii mutuale care îndeplinesc criteriile următoare: (i) actul constitutiv și statutul trebuie să prevadă că se pot face plăți din aceste conturi către membrii întreprinderii mutuale numai în măsura în care acest lucru nu determină scăderea marjei de solvabilitate disponibilă sub nivelul cerut sau, după lichidarea întreprinderii, în cazul în care au fost plătite toate celelalte datorii ale întreprinderii; (ii) actul constitutiv și statutul trebuie să prevadă că, pentru orice plăți menționate la punctul (i) și efectuate în alte scopuri decât rezilierea individuală a calității de membru al întreprinderii mutuale, autoritățile competente să fie informate cu cel puțin o lună în avans și ca acestea să poată, în acest interval, să interzică plata; și (iii) dispozițiile relevante din actul constitutiv și din statut nu pot fi modificate decât după ce autoritățile competente au declarat că nu se opun acestei modificări, fără să aducă atingere criteriilor prevăzute la punctele (i) și (ii);

(b) rezervele (legale și libere) care nu corespund obligațiilor de subscriere;

(c) profitul sau pierderile reportate după deducerea dividendelor care trebuie plătite; și

(d) în măsura în care legislația națională permite, rezervele de profit care apar în bilanț, în cazul în care pot fi folosite pentru a acoperi pierderile care pot apărea și dacă nu au fost puse la dispoziție pentru distribuire către membri și beneficiari.

Marja de solvabilitate disponibilă se diminuează cu cuantumul acțiunilor proprii deținute direct de IORP.

(3) Statele membre pot dispune ca marja de solvabilitate disponibilă să poată fi constituită și din:

(a) capital din acțiuni preferențiale cumulative și capital din împrumuturi subordonate până la 50 % din marja de solvabilitate disponibilă sau marja de solvabilitate minimă, în funcție de care este mai mică, din care maximum 25 % constă în împrumuturi subordonate cu scadență fixă sau capital din acțiuni preferențiale cumulative cu termen fix, cu condiția să existe acorduri obligatorii pe baza cărora, în cazul falimentului sau lichidării IORP, capitalul din împrumuturi subordonate sau capitalul din acțiuni preferențiale urmează ca prioritate după revendicările tuturor celorlalți creditori și nu se rambursează decât după ce au fost plătite toate datoriile scadente la momentul respectiv;

(b) titlurile de valoare fără o dată de scadență specificată și alte instrumente, inclusiv acțiunile preferențiale cumulative, altele decât cele menționate la litera (a), până la maximum 50 % din marja de solvabilitate disponibilă sau marja de solvabilitate minimă, în funcție de care este mai mică, pentru toate titlurile de valoare în cauză, și capitalul din împrumuturi subordonate menționat la litera (a), cu condiția să îndeplinească următoarele cerințe: (i) nu trebuie să fie rambursate la inițiativa purtătorului sau fără acordul prealabil al autorităților competente; (ii) contractul de emisiune trebuie să ofere IORP posibilitatea de a amâna plata dobânzii aferente împrumutului; (iii) creanțele creditorului asupra IORP trebuie să fie complet subordonate celor ale tuturor creditorilor nesubordonați; (iv) documentele care reglementează emisiunea de titluri trebuie să prevadă capacitatea datoriei și a dobânzilor neplătite de a absorbi pierderile, permițând în același timp IORP să își continue activitățile; și (v) trebuie să fie luate în considerare numai sumele vărsate integral. În sensul literei (a), capitalul din împrumuturi subordonate îndeplinește, de asemenea, următoarele condiții: (i) numai fondurile vărsate integral sunt luate în considerare; (ii) pentru împrumuturile cu scadență fixă, scadența inițială este de cel puțin cinci ani. Cu cel puțin un an înainte de scadență, IORP supune spre aprobarea autorităților competente un plan care indică modul în care marja de solvabilitate disponibilă va fi menținută sau adusă la nivelul dorit la scadență, cu excepția cazului în care valoarea împrumutului care intră în componența marjei de solvabilitate disponibile a fost redusă progresiv pe durata a cel puțin cinci ani înainte de scadență. Autoritățile competente pot autoriza rambursarea împrumuturilor în cauză înainte de scadență cu condiția ca IORP emitentă să solicite acest lucru și ca marja de solvabilitate disponibilă a acesteia să nu coboare sub nivelul cerut; (iii) împrumuturile fără scadență fixă nu sunt rambursabile decât cu preaviz de cinci ani, cu excepția cazului în care nu mai sunt considerate o componentă a marjei de solvabilitate disponibile sau a cazului în care s-a solicitat în mod specific acordul prealabil al autorităților competente pentru rambursarea lor anticipată. În acest din urmă caz, IORP informează autoritățile competente cu cel puțin șase luni înainte de data de rambursare prevăzută, indicându-le cuantumul marjei de solvabilitate disponibile și pe cel al marjei de solvabilitate minime înainte și după respectiva rambursare. Autoritățile competente nu autorizează rambursarea decât în cazul în care nu există riscul ca marja de solvabilitate disponibilă a IORP să scadă sub nivelul cerut; (iv) contractul de împrumut nu conține nicio clauză care să prevadă că, în anumite circumstanțe, altele decât lichidarea IORP, datoria va trebui rambursată înainte de scadența convenită; și (v) contractul de împrumut poate fi modificat numai după ce autoritățile competente au declarat că nu se opun modificării în cauză.

(4) La cererea IORP, însoțită de documente justificative și adresată autorității competente a statului membru de origine, cu acordul respectivei autorități, marja de solvabilitate disponibilă poate fi de asemenea constituită din:

(a) în cazul în care nu se practică procedeul Zillmer sau în care, deși se practică, aceasta este mai mică decât sarcina pentru costuri de achiziție inclusă în primă, diferența dintre un provizion matematic necalculat prin procedeul Zillmer sau parțial calculat prin procedeul Zillmer și un provizion matematic calculat prin procedeul Zillmer la o rată egală cu sarcina pentru costuri de achiziție inclusă în primă;

(b) toate rezervele ascunse nete provenind din evaluarea activelor, în măsura în care rezervele ascunse nete în cauză nu au un caracter excepțional;

(c) o jumătate din capitalul social sau din fondul inițial nevărsat, odată ce partea vărsată reprezintă 25 % din capitalul sau fondul social, până la 50 % din marja de solvabilitate disponibilă sau minimă, în funcție de care este mai mică.

Cifra menționată la litera (a) nu poate depăși 3,5 % din suma diferențelor dintre sumele de capital aferente activităților de asigurare de viață și de furnizare de pensii ocupaționale și rezervele matematice pentru toate contractele pentru care este posibilă aplicarea procedeului Zillmer. Diferența se reduce cu valoarea tuturor costurilor de achiziție neamortizate înregistrate ca active.

Articolul 17

Marja de solvabilitate minimă

(1) Marja de solvabilitate minimă se determină în conformitate cu alineatele (2)-(6) în funcție de obligațiile subscrise.

(2) Marja de solvabilitate minimă este egală cu suma dintre:

(a) primul rezultat: se obține înmulțind o fracțiune de 4 % din rezervele matematice privind activitatea directă și primirile de prime brute în reasigurare, fără deducerea cedărilor în reasigurare, cu raportul, care nu poate fi mai mic de 85 %, aferent exercițiului financiar precedent, dintre valoarea totală a rezervelor matematice după deducerea cedărilor prime nete în reasigurare și valoarea totală brută a rezervelor matematice;

(b) al doilea rezultat: pentru polițele la care capitalul de risc nu are o valoare negativă, se obține înmulțind o fracțiune de 0,3 % din valoarea capitalului subscris de IORP cu raportul, care nu poate fi mai mic de 50 %, aferent exercițiului financiar precedent, dintre valoarea totală a capitalului de risc rămas în sarcina IORP după cedările și retrocesiunile în reasigurare și valoarea totală a capitalului de risc al cuantumului brut al reasigurării; Pentru asigurarea temporară pentru deces cu un termen maxim de trei ani, fracțiunea respectivă este de 0,1 %. Pentru o astfel de asigurare cu un termen mai mare de trei ani și maxim de cinci ani, fracțiunea în cauză este de 0,15 %.

(3) Pentru asigurările suplimentare menționate la articolul 2 alineatul (3) litera (a) punctul (iii) din Directiva 2009/138/CE, marja de solvabilitate minimă este egală cu marja de solvabilitate minimă pentru IORP prevăzută la articolul 18.

(4) Pentru operațiunile de răscumpărare de capital menționate la articolul 2 alineatul (3) litera (b) punctul (ii) din Directiva 2009/138/CE, marja de solvabilitate minimă este egală cu o fracțiune de 4 % din rezervele matematice calculate în conformitate cu alineatul (2) litera (a).

(5) Pentru operațiunile menționate la articolul 2 alineatul (3) litera (b) punctul (i) din Directiva 2009/138/CE, marja de solvabilitate minimă este egală cu o fracțiune de 1 % din activele lor.

(6) Pentru asigurările legate de fonduri de investiții reglementate la articolul 2 alineatul (3) litera (a) punctele (i) și (ii) din Directiva 2009/138/CE și pentru operațiunile menționate la articolul 2 alineatul (3) litera (b) punctele (iii)-(v) din Directiva 2009/138/CE, marja de solvabilitate minimă este egală cu suma dintre:

(a) în măsura în care IORP are un risc de investiții, o fracțiune de 4 % din provizioanele tehnice, calculată în conformitate cu alineatul (2) litera (a);

(b) în măsura în care IORP nu are un risc de investiții, dar valoarea destinată acoperirii cheltuielilor de administrare este stabilită pentru o perioadă mai mare de cinci ani, o fracțiune de 1 % din provizioanele tehnice, calculată în conformitate cu alineatul (2) litera (a);

(c) în măsura în care IORP nu are un risc de investiții și valoarea destinată acoperirii cheltuielilor de administrare nu este stabilită pentru o perioadă mai mare de cinci ani, o valoare echivalentă cu 25 % din cheltuielile administrative nete corespunzătoare asigurărilor și operațiunilor în cauză din ultimul exercițiu financiar;

(d) în măsura în care IORP acoperă un risc de deces, o fracțiune de 0,3 % din capitalul de risc calculată în conformitate cu alineatul (2) litera (b).

Articolul 18

Marja de solvabilitate minimă în sensul articolului 17 alineatul (3)

(1) Marja de solvabilitate minimă se determină fie pe baza valorii anuale a primelor sau contribuțiilor, fie a mediei anuale a daunelor plătite pentru ultimele trei exerciții financiare.

(2) Valoarea marjei de solvabilitate minime este egală cu cel mai ridicat dintre cele două rezultate indicate la alineatele (3) și (4).

(3) Baza de calcul a primelor se determină utilizând valoarea cea mai ridicată dintre primele sau contribuțiile brute subscrise calculate așa cum se arată mai jos și primele sau contribuțiile brute încasate.

Se însumează primele sau contribuțiile scadente (inclusiv sumele auxiliare percepute, aferente primelor sau contribuțiilor respective) privind activitatea de asigurare directă din exercițiul financiar precedent.

Acestui cumul i se adaugă valoarea primelor acceptate pentru toate reasigurările în exercițiul financiar precedent.

Din această sumă se deduce valoarea totală a primelor sau a contribuțiilor anulate în cursul exercițiului financiar precedent, precum și valoarea totală a impozitelor și taxelor aferente primelor sau contribuțiilor însumate în total.

Valoarea astfel obținută este repartizată în două tranșe, o primă tranșă de maximum 50 000 000 EUR și o a doua tranșă corespunzând restului; fracțiunile ce corespund procentelor de 18 % din prima tranșă și, respectiv, de 16 % din a doua tranșă se adună.

Rezultatul astfel obținut se înmulțește cu raportul, pentru ultimele trei exerciții financiare, dintre valoarea daunelor ce rămân în sarcina IORP după deducerea sumelor recuperabile din reasigurare și valoarea brută a daunelor; raportul nu poate fi în niciun caz mai mic de 50 %.

(4) Despăgubirile se calculează după cum urmează:

Valorile despăgubirilor plătite pentru activitățile directe (fără deducerea despăgubirilor suportate de către reasigurători și retrocesionari) pe durata perioadelor menționate la alineatul (1) se adună.

La această sumă se adună valoarea despăgubirilor plătite pentru primirile în reasigurare și retrocesionări pe durata acelorași perioade, precum și valoarea rezervelor pentru cererile de despăgubire neplătite constituite la finalul exercițiului financiar precedent, atât pentru activitățile directe, cât și pentru primirile în reasigurare.

Din această sumă se deduce valoarea recuperărilor încasate în cursul perioadelor prevăzute la alineatul (1).

Din suma rămasă se deduce valoarea rezervelor pentru cererile de despăgubire neplătite constituite la începutul celui de al doilea exercițiu care precede ultimul exercițiu pentru care s-au întocmit situațiile financiare, atât pentru activități directe, cât și pentru primiri în reasigurare.

O treime din suma astfel obținută se împarte în două tranșe, prima de maximum 35 000 000 EUR, iar a doua incluzând restul; fracțiunile ce corespund procentelor de 26 % din prima tranșă și, respectiv, de 23 % din a doua tranșă se adună.

Rezultatul astfel obținut se înmulțește cu raportul, pentru ultimele trei exerciții financiare, dintre valoarea despăgubirilor care rămân în sarcina IORP după deducerea sumelor recuperabile din reasigurare și valoarea brută a daunelor; raportul nu poate fi în niciun caz mai mic de 50 %.

(5) În cazul în care calculele de la alineatele (2)-(4) dau un rezultat mai mic decât marja de solvabilitate minimă pentru exercițiul financiar precedent, marja de solvabilitate minimă este cel puțin egală cu cea pentru exercițiul precedent, înmulțită cu raportul între provizioanele tehnice pentru despăgubirile neplătite la finalul ultimului exercițiu și valoarea provizioanelor tehnice pentru despăgubirile neplătite la începutul exercițiului financiar precedent. În aceste calcule, provizioanele tehnice se calculează prin deducerea reasigurării, raportul însă neputând fi în niciun caz mai mare de 1.

Articolul 19

Reguli de investire

(1) Statele membre solicită IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să investească în conformitate cu principiul prudenței și, în special, în conformitate cu următoarele reguli:

(a) activele se investesc în interesul superior pe termen lung al membrilor și beneficiarilor în ansamblu. În cazul unui conflict potențial de interese, IORP sau entitatea care administrează portofoliul acesteia adoptă măsuri ca investiția să se facă numai în interesul membrilor și beneficiarilor;

(b) în cadrul principiului prudenței, statele membre permit IORP să țină seama de potențialul impact pe termen lung al deciziilor de investiții asupra factorilor de mediu, sociali și de guvernanță;

(c) activele se investesc într-un mod care să asigure securitatea, calitatea, lichiditatea și profitabilitatea portofoliului în întregul său;

(d) activele se investesc predominant pe piețele reglementate. Investițiile în active care nu sunt admise la tranzacționare pe piețele financiare reglementate trebuie în orice caz să fie menținute la niveluri prudente;

(e) investițiile în instrumente derivate sunt permise în măsura în care instrumentele respective contribuie la scăderea riscurilor investiției sau facilitează administrarea eficientă a portofoliului. Acestea trebuie evaluate prudent, luând în considerare activul suport, și incluse în evaluarea activelor IORP. De asemenea, IORP evită expunerea excesivă la riscurile legate de o singură contraparte și de alte operațiuni derivate;

(f) activele se diversifică în mod corespunzător astfel încât să se evite dependența excesivă de un anumit activ, emitent sau grup de întreprinderi și concentrări de riscuri pe ansamblul portofoliului. Investițiile în active emise de același emitent sau de emitenți aparținând aceluiași grup nu trebuie să expună IORP unei concentrări excesive de riscuri;

(g) investițiile în întreprinderea plătitoare nu trebuie să depășească 5 % din întregul portofoliu, iar dacă întreprinderea plătitoare aparține unui grup, investițiile în întreprinderi aparținând aceluiași grup ca și întreprinderea plătitoare nu trebuie să depășească 10 % din portofoliu. Dacă IORP operează în contul mai multor întreprinderi, investițiile în respectivele întreprinderi plătitoare trebuie făcute prudent, luând în considerare necesitatea unei diversificări adecvate.

Statele membre pot decide să nu aplice cerințele prevăzute la literele (f) și (g) pentru investițiile în titluri de stat.

(2) Ținând cont de volumul, natura, amploarea și complexitatea activităților IORP supravegheate, statele membre se asigură că autoritățile competente monitorizează caracterul adecvat al proceselor IORP de evaluare a creditelor, evaluează utilizarea referințelor la ratingurile de credit emise de agențiile de rating de credit definite la articolul 3 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE) nr. 1060/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (15) în cadrul politicilor lor de investiții și, atunci când este cazul, încurajează atenuarea impactului acestor referințe, în vederea reducerii bazării exclusive și mecanice pe astfel de ratinguri de credit.

(3) Statul membru de origine interzice IORP să facă împrumuturi sau să garanteze pentru terți. Cu toate acestea, statele membre pot autoriza IORP să facă unele împrumuturi din motive legate de lichiditate și numai cu titlu temporar.

(4) Statele membre nu solicită IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor să investească în anumite categorii de active.

(5) Fără a aduce atingere articolului 30, statele membre nu supun deciziile de investiții ale unei IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor sau ale directorului de investiții al acesteia unei obligații de aprobare prealabilă sau de notificare sistematică.

(6) În conformitate cu dispozițiile alineatelor (1)-(5), statele membre pot stabili norme mai detaliate pentru IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor, inclusiv norme cantitative, cu condiția ca acestea să fie justificate prudențial, pentru a reflecta întregul spectru de scheme de pensii gestionate de aceste IORP.

Totuși, statele membre nu împiedică IORP:

(a) să investească până la 70 % din activele care acoperă provizioanele tehnice sau din întregul portofoliu pentru schemele în care membrii suportă riscurile investiționale în acțiuni, în valori mobiliare sau valori negociabile asimilate acțiunilor și în obligațiuni corporative admise la tranzacționare pe piețele reglementate sau prin MTF ori OTF și să decidă asupra ponderii relative a respectivelor valori mobiliare în cadrul portofoliul lor de investiții. Totuși, dacă se justifică din punct de vedere prudențial, statele membre pot să aplice o limită inferioară, nu mai mică de 35 %, acelor IORP care administrează scheme de pensii cu o rată a dobânzii garantată pe termen lung, care suportă riscul investiției și asigură garanția;

(b) să investească până la 30 % din activele care acoperă provizioanele tehnice în active denominate în alte valute decât cele în care sunt exprimate pasivele lor;

(c) să investească în instrumente care au un orizont de investiții pe termen lung și care nu sunt tranzacționate pe piețe reglementate, în MTF sau în OTF;

(d) să investească în instrumente emise sau garantate de BEI care sunt furnizate în cadrul Fondului european pentru investiții strategice, al fondurilor europene de investiții pe termen lung, al fondurilor europene de antreprenoriat social și al fondurilor europene cu capital de risc.

(7) Dispozițiile alineatului (6) nu aduc atingere dreptului statelor membre de a impune aplicarea în cazul IORP înregistrate sau autorizate pe teritoriul lor a unor reguli de investire mai stricte, inclusiv cu titlu individual, dacă aceasta se justifică din punct de vedere prudențial, în special cu privire la pasivele contractate de IORP.

(8) Autoritatea competentă din statul membru gazdă al unei IORP care desfășoară activitățile transfrontaliere menționate la articolul 11 nu stabilește reguli de investire suplimentare față de cele prevăzute la alineatele (1)-(6) în ceea ce privește acea parte a activelor care acoperă provizioanele tehnice pentru activitățile transf