DECIZIA (UE) 2021/2034 A COMISIEI

din 10 iunie 2021

privind ajutorul de stat SA.28599 (C 23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009) pus în aplicare de Spania pentru instalarea televiziunii digitale terestre în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate (cu excepția comunității autonome Castilla-La Mancha)

[notificată cu numărul C(2021) 4048]

(Numai textul în limba spaniolă este autentic)

(Text cu relevanță pentru SEE)

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene, în special articolul 108 alineatul (2) primul paragraf,

având în vedere Acordul privind Spațiul Economic European, în special articolul 62 alineatul (1) litera (a),

după ce părțile interesate au fost invitate să își prezinte observațiile în conformitate cu dispozițiile menționate anterior (1) și având în vedere observațiile acestora,

întrucât:

1. PROCEDURA

(1) La 18 mai 2009, Comisia a primit o plângere din partea întreprinderii SES Astra S.A. („Astra”). Obiectul plângerii a fost o presupusă schemă de ajutoare de stat pe care autoritățile spaniole au adoptat-o în legătură cu trecerea de la televiziunea analogică la televiziunea digitală în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate din Spania. Astra a susținut că schema constituia ajutor de stat care nu a fost notificat fiind, prin urmare, ilegal și care a avut drept rezultat denaturarea concurenței între platformele de radiodifuziune terestre și cele de radiodifuziune prin satelit.

(2) Schema contestată își are originea în Legea 10/2005 din 14 iunie 2005 privind măsuri urgente pentru promovarea televiziunii digitale terestre, liberalizarea regimurilor de televiziune prin cablu și sprijinirea pluralismului (2). În legătură cu procesul de tranziție către televiziunea digitală terestră au fost adoptate, printre altele, următoarele acte legislative: Decretul regal 944/2005 din 29 iulie 2005 de aprobare a Planului tehnic național pentru televiziunea digitală terestră (3) („PTN”); Decretul regal 945/2005 din 29 iulie 2005 de aprobare a Regulamentului general de furnizare a serviciului de televiziune digitală terestră (4); Ordinul ITC 2476/2005 din 29 iulie 2005 de aprobare a Regulamentului general și de furnizare a serviciului de televiziune digitală terestră (5) și Decretul regal 920/2006 din 28 iulie 2006 de aprobare a Regulamentului general de furnizare a serviciilor de radiodifuziune și de televiziune prin cablu (6).

(3) Prin scrisoarea din 29 septembrie 2010, Comisia a informat Regatul Spaniei cu privire la decizia sa de a iniția procedura oficială de investigare prevăzută la articolul 108 alineatul (2) din Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene (TFUE) în ceea ce privește ajutorul în cauză pentru întregul teritoriu al Spaniei cu excepția comunității autonome Castilla-La Mancha, pentru care a fost deschisă o investigație separată (7). Decizia Comisiei de a iniția procedura („decizia de inițiere a procedurii”) a fost publicată la 14 decembrie 2010 în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (8). Comisia a invitat părțile interesate să își prezinte observațiile privind măsura în cauză.

(4) Ca urmare a prelungirii termenului, Spania a răspuns prin scrisoarea din 30 noiembrie 2011 la invitația de a prezenta observații, formulată în decizia de inițiere a procedurii. În afară de guvernul central, au prezentat observații și/sau răspunsuri la întrebările adresate în decizia de inițiere a procedurii autoritățile din Asturias, Aragon, Țara Bascilor, Castilla y León, Castilla-La Mancha (9), Extremadura, Galicia, la Rioja, Madrid și Murcia.

(5) De asemenea, Comisia a primit observații din partea Radiodifusión Digital SL (Radiodifusión) prin scrisoarea din 11 ianuarie 2011, din partea Grupo Antena 3 și UTECA (Union de Televisiones Comerciales Asociadas) prin scrisorile din 28 ianuarie 2011, din partea Gestora La Sexta prin scrisoarea din 31 ianuarie 2011, din partea Abertis Telecom SA (de la 1 aprilie 2015 numită Cellnex Telecom SA, denumită în continuare: „Abertis” sau „Cellnex”) prin scrisoarea din 2 februarie 2011 și din partea Astra și Telecinco prin scrisorile din 4 februarie 2011. Prin scrisorile din 19 ianuarie 2011 și 9 februarie 2011, Comisia a transmis observațiile respective Spaniei, care a avut posibilitatea de a reacționa la acestea. Spania a prezentat observații prin scrisorile din 22 februarie 2011 și 14 martie 2011.

(6) În cursul investigației au avut loc mai multe reuniuni: între Comisie și Spania în zilele de 11 și 12 aprilie 2011, între Comisie și Astra la 14 aprilie 2011, între Comisie și Abertis la 5 mai 2011 și între Comisie și UTECA la 5 iulie 2011. După mai multe comunicări transmise de Spania, din proprie inițiativă, inclusiv observațiile din partea Țării Bascilor din 24 februarie 2011, o cerere oficială de informații a fost adresată Spaniei prin scrisoarea din 14 februarie 2012. Ca urmare a prelungirii termenului, Spania a prezentat un răspuns prin scrisoarea din 16 aprilie, care a fost urmată de scrisorile din 15, 19 și 25 iunie 2012. Deoarece o parte din informații încă lipseau, la 9 august 2012, Comisia a adresat o cerere de informații suplimentare. După prelungirea termenului, Spania a prezentat răspunsuri într-o scrisoare din 10 octombrie 2012, urmată de o scrisoare din 30 octombrie 2012.

(7) În plus, Abertis a transmis din proprie inițiativă comunicări suplimentare la 22 iunie 2011 și 25 iulie 2012. Astra a furnizat informații suplimentare în scrisorile din 21 iulie 2011, 16 mai 2011, 8 septembrie 2011 și 11 noiembrie 2011, toate fiind transmise Spaniei pentru comentarii.

(8) La 19 iunie 2013, Comisia a adoptat Decizia 2014/489/UE (10) (denumită în continuare „decizia din 2013”), în temeiul articolului 7 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului (11) (denumit în continuare „Regulamentul de procedură din 1999”). Articolul 1 din decizia din 2013 declara că ajutorul de stat acordat operatorilor platformei de televiziune terestră pentru instalarea, întreținerea și exploatarea rețelei de televiziune digitală terestră („TDT”) în zona II a fost pus în aplicare cu încălcarea prevederilor articolului 108 alineatul (3) din TFUE și că este incompatibil cu piața internă, cu excepția celui care a fost acordat în conformitate cu criteriul neutralității tehnologice. Articolul 3 din decizia din 2013 a dispus recuperarea respectivului ajutor incompatibil de la operatorii de TDT, indiferent de modul cum au obținut ajutorul, direct sau indirect.

(9) Ca urmare a adoptării deciziei din 2013, serviciile Comisiei au oferit asistență Spaniei pentru elaborarea unui model de licitație neutră din punct de vedere tehnologic. Modelul a fost finalizat la 14 octombrie 2014. Serviciile Comisiei au acordat Spaniei o perioadă, până la 31 octombrie 2014, în care toate regiunile și orașele autonome spaniole în cauză să lanseze licitații noi, neutre din punct de vedere tehnologic, pe baza modelului respectiv. Această condiție nu a fost îndeplinită, după cum se arată în secțiunea 2.3.

(10) Spania și unii dintre beneficiari au introdus acțiuni în anulare în fața Tribunalului împotriva deciziei din 2013. La 26 noiembrie 2015, Tribunalul a respins toate aceste acțiuni, menținând decizia din 2013 (12). Ulterior, hotărârile Tribunalului au fost atacate la Curtea de Justiție. Recursurile introduse de Spania, Țara Bascilor și Itelazpi, Catalonia și CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologías, precum și de Cellnex Telecom și Retevisión au fost respinse de Curtea de Justiție (13). Cu toate acestea, la 20 decembrie 2017, ca urmare a recursului introdus de Comunitatea Autonomă Galicia și Retegal, Curtea de Justiție a anulat hotărârea respectivă (14) a Tribunalului și a anulat decizia din 2013 (15), din cauza faptului că selectivitatea măsurii în cauză nu a fost motivată de către Comisie.

(11) Ca urmare a anulării deciziei din 2013, Astra a transmis din proprie inițiativă diverse comunicări (la 22 și 30 ianuarie 2018, la 29 mai 2018, la 15 iunie 2018 și la 11 ianuarie 2019), exprimându-și punctul de vedere cu privire la consecințele anulării. În cursul investigației au avut loc mai multe reuniuni, la inițiativa părților: la 28 iunie 2018 între Comisie și Cellnex, la 19 septembrie 2018 între Comisie și Astra, la 16 octombrie 2018 între Comisie și Spania. La 31 octombrie 2018, Spania a transmis o prezentare generală a procedurilor de licitație și a altor măsuri puse în aplicare de comunitățile autonome ca urmare a deciziei din 2013. Prin scrisoarea sa din 14 decembrie 2018, Comisia a solicitat Spaniei informații suplimentare. Spania a transmis informații suplimentare la 19 februarie 2019. La 19 martie 2019, Spania a transmis Comisiei o comunicare din partea Țării Bascilor din data de 4 februarie 2019. La 4 aprilie 2019, Comisia a transmis Spaniei o solicitare de informații, la care Spania a răspuns la 10 mai 2019. La 26 aprilie 2019, Comisia a transmis noi solicitări de informații, invitând Spania, Itelazpi, Cellnex, Retevisión, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologias SA, Retegal și Astra să își exprime punctul de vedere cu privire la selectivitatea măsurilor, având în vedere Hotărârea Curții de Justiție în cauza C-70/16 P. Astra a transmis răspunsul la solicitarea de informații la 27 mai 2019, iar Cellnex și Itelazpi au transmis răspunsurile la 13 iunie 2019. Spania a răspuns solicitării de informații la 14 iunie 2019. La 1 octombrie 2020, Comisia a transmis o solicitare de informații autorităților spaniole, prin care cerea informații actualizate cu privire la măsurile puse în aplicare ca urmare a deciziei din 2013. Spania a răspuns acestei ultime solicitări de informații la 19 octombrie 2020 și la 5 februarie 2021.

2. DESCRIEREA DETALIATĂ A AJUTORULUI

2.1. Context

2.1.1. Plângerea

(12) Reclamantul este un operator de platformă de satelit. Înființată în 1985 sub denumirea de Société Européenne des Satellites (SES), SES ASTRA („Astra”) a fost primul operator privat de satelit din Europa. Astra operează sistemul de satelit ASTRA, care oferă o gamă largă de soluții de radiodifuziune și de comunicații în bandă largă pentru clienți din Europa și din afara acesteia. Astra difuzează programe de radio și televiziune direct către milioane de locuințe și oferă acces la internet și servicii de rețea pentru autorități publice, corporații mari, IMM-uri și gospodării individuale.

(13) În plângerea sa, Astra afirmă că măsurile puse în aplicare de guvern și de comunitățile autonome în regiunile îndepărtate și mai puțin urbanizate din Spania încalcă principiul neutralității tehnologice deoarece acestea consideră transmisia terestră ca fiind singura cale către digitizare. Astra face referire în mod special la cazul Cantabriei. Pe baza unei licitații pentru extinderea acoperirii televiziunii digitale la întregul teritoriu al Cantabriei, lansată în ianuarie 2008, guvernul regional din Cantabria selectase Astra pentru a furniza canale cu acces liber prin intermediul platformei sale. În noiembrie 2008, guvernul regional a reziliat însă acest contract. Potrivit Astra, autoritățile au reziliat contractul doar pentru că au fost informate că guvernul central urma să finanțeze modernizarea rețelei analogice terestre. Într-adevăr, autoritățile din Cantabria au explicat, într-o scrisoare din 7 noiembrie 2008, că motivul rezilierii contractului era faptul că, între timp, guvernul central a adoptat decizii privind extinderea acoperirii cu servicii de televiziune digitală la întregul teritoriu al Spaniei (16). În consecință, potrivit reclamantului, cazul Cantabriei demonstrează, în primul rând, că Astra putea concura pe această piață și, în al doilea rând, că deciziile guvernului central au împiedicat exercitarea acestei concurențe.

2.1.2. Sectorul

(14) Cazul se referă la sectorul radiodifuziunii, caracterizat prin prezența a numeroși participanți activi la diferitele niveluri ale lanțului de produse care au legătură cu serviciile de radiodifuziune.

(15) „Organismele de radiodifuziune” sunt editorii de canale de televiziune care achiziționează sau produc conținut TV intern, pe care îl grupează în canale. Canalele sunt apoi furnizate publicului prin diferite platforme (de exemplu, de satelit, TDT, cablu, IPTV). În Spania, legiuitorul a considerat că serviciile de radiodifuziune sunt servicii publice, motiv pentru care acestea sunt furnizate atât de către organismele de radiodifuziune de stat (Radiotelevisión Española, RTVE), cât și de către organismele de radiodifuziune private care dețin o concesiune acordată de stat (17). Așa-numitele canale „cu acces liber” (free-to-air, FTA) sunt oferite telespectatorilor în mod gratuit. Pentru ca populația să poată beneficia efectiv de acest serviciu public, legea prevede obligații de acoperire minimă, atât pentru transmisia încredințată organismului public de radiodifuziune, cât și pentru cea a operatorilor privați deținători de concesiuni. Prin urmare, organismele de radiodifuziune publice au obligația de a acoperi cel puțin 98 % din populația Spaniei, iar operatorii privați trebuie să acopere cel puțin 96 % din populație. În Spania, organismele naționale de radiodifuziune nu dețin o rețea națională de radiodifuziune. Prin urmare, acestea încheie acorduri cu operatorii de platforme pentru transmiterea conținutului și pentru îndeplinirea obligațiilor lor de acoperire.

(16) „Operatorii de platforme” (sau operatorii de rețea) (18) sunt entități private sau publice care operează infrastructurile necesare (de exemplu, transportă și transmit semnalul) pentru a furniza publicului canalele produse de organismele de radiodifuziune. Operatorii de platforme pot, de asemenea, să instaleze infrastructurile necesare și să furnizeze echipamente de telecomunicații (hardware). La începuturile industriei televiziunii, singura platformă disponibilă era platforma analogică terestră. Pe măsură ce tehnologia a avansat, au apărut pe piață mai multe platforme, și anume: platforma de satelit, platforma prin cablu și, mai recent, IPTV (19), care utilizează conexiunea în bandă largă pentru transmiterea semnalului de televiziune.

(17) „Furnizorii de echipamente de telecomunicații” sunt întreprinderi care produc sau instalează infrastructurile și dispozitivele necesare pentru construirea diferitelor platforme.

(18) În radiodifuziunea terestră, semnalul de televiziune este transmis de la un studio de televiziune către un centru de emisie (cap de rețea) deținut de obicei de un operator de rețea care îi asigură funcționarea. Ulterior, semnalul este transportat și distribuit de la centrul de transmisie (capul de rețea) către centrele de radiodifuziune administrate de un operator de rețea (de exemplu, un turn); uneori, semnalul este transportat prin satelit. În final, semnalul este transmis de la centrele de radiodifuziune către locuințe. Pentru digitalizarea rețelei analogice terestre este necesar să se înlocuiască echipamentele de radioemisie de pe teren. Având în vedere însă că semnalul digital are o rază de acoperire inferioară celui analogic și, prin urmare, noua tehnologie necesită o rețea cu un grad mai ridicat de capilaritate, în unele cazuri extinderea acoperirii presupune, de asemenea, construirea de noi centre de transmisie.

(19) În radiodifuziunea prin satelit, semnalul este transmis către un centru de transmisie (head-end), iar ulterior acesta este transportat către satelit, care îl transmite către locuințe. Ca alternativă, semnalul ar putea fi transmis direct dintr-un studio de televiziune către satelit, dacă studioul de televiziune deține dispozitivele adecvate. Telespectatorul trebuie să dețină o antenă parabolică și un decodor. Pentru a mări gradul de acoperire prin satelit într-o regiune, echipamentul de la sol trebuie să fie instalat la domiciliul clientului.

(20) În ceea ce privește acoperirea geografică, platforma de satelit ar putea să acopere aproape 100 % din teritoriul Spaniei, iar platforma terestră atinge aproximativ 98 %.

2.1.3. Context

(21) Măsura investigată trebuie analizată în contextul procesului de digitalizare a radiodifuziunii pe care l-au parcurs sau îl parcurg platformele terestre, de satelit sau prin cablu. În comparație cu radiodifuziunea analogică, radiodifuziunea digitalizată are avantajul unei capacități mai mari de transmisie ca urmare a utilizării mai eficiente a spectrului de radiofrecvențe. Trecerea la tehnologia digitală este semnificativă în special pentru radiodifuziunea terestră, pentru care este disponibil un spectru de frecvențe limitat. Transmisia prin satelit, pe de altă parte, are avantajul operării într-o bandă de frecvență complet diferită, în care nu există un deficit de frecvențe.

(22) Trecerea de la televiziunea analogică la cea digitală eliberează o mare porțiune de spectru radio de înaltă calitate în ceea ce se numește „dividendul digital”, care va fi disponibil pentru furnizarea de servicii de comunicații electronice. Acest dividend digital, în special frecvența de 790-862 MHz („banda de 800 MHz”), poate stimula industria comunicațiilor electronice, poate avea un impact major asupra competitivității și creșterii și poate oferi o gamă largă de beneficii sociale și culturale (20).

(23) „Dividendul digital” ar putea fi obținut fie prin trecerea de la o platformă terestră la alt tip de platformă, fie prin trecerea de la radiodifuziunea analogică terestră la cea digitală terestră. Poate fi avută în vedere, de asemenea, o soluție mixtă care să combine diferite platforme (21).

(24) Cu toate acestea, în cazul radiodifuziunii terestre, deficitul de frecvențe rămâne o problemă, chiar și după digitalizare. Acest lucru este ilustrat de faptul că, imediat după finalizarea trecerii de la televiziunea analogică la cea digitală în aprilie 2010, guvernul spaniol a fost nevoit să transfere unele organisme de radiodifuziune de pe banda de 800 MHz către o altă bandă de frecvențe. Relocarea multiplexurilor TDT asignate organismelor de radiodifuziune a condus la costuri adiționale și la acordarea unui ajutor de stat suplimentar, pe care Comisia l-a declarat ajutor incompatibil (22). În plus, Spania sprijină eliberarea benzii de 700 MHz de către serviciile de televiziune terestră prin oferirea de compensații gospodăriilor și furnizorilor de servicii de televiziune. Pe de o parte, măsura oferă compensații proprietarilor de clădiri multifamiliale pentru costurile generate de adaptarea dispozitivelor de recepție. Bugetul total se ridică la 150 de milioane EUR. Pe de altă parte, măsura oferă compensații furnizorilor privați de servicii de televiziune pentru costurile generate de adaptarea sistemelor de transmisie de radiodifuziune. Bugetul total se ridică la 10 milioane EUR (23).

(25) În ceea ce privește transmisia TV, transmisia digitală terestră ar putea fi înlocuită în viitor de tehnologie în bandă largă, deoarece este posibil ca rețelele de acces de nouă generație (NGA) să devină principala tehnologie de transmisie. Deocamdată, însă, rețelele NGA nu acoperă întregul teritoriu al Spaniei.

(26) În Spania există în prezent patru platforme de radiodifuziune: TDT – tehnologie digitală terestră (DBV-T), satelit (DBV-S), cablu (DVB-C) și IPTV. TDT este platforma principală pentru canalele spaniole publice și private cu acces liber (24). Principalul operator al rețelei terestre este Abertis, care controlează, de asemenea, operatorul de satelit Hispasat. Există și o serie de operatori locali de telecomunicații care transportă semnalele TDT și care sunt, de regulă, conectați la rețeaua națională a Cellnex. În ceea ce privește canalele de televiziune cu plată, acestea sunt difuzate în general prin satelit, cablu și IPTV. Astra și Hispasat sunt principalii operatori de satelit.

(27) Pentru a aborda procesul de digitalizare, în vederea trecerii de la televiziunea analogică la cea digitală, în perioada 2005-2009, Spania a adoptat o serie de măsuri de reglementare cu privire la rețeaua terestră, descrise în secțiunea 2.2. Autoritățile centrale spaniole au împărțit teritoriul Spaniei în trei zone distincte: — Zona I – care cuprinde marea majoritate a populației spaniole și în care costurile de tranziție sunt suportate de organismele de radiodifuziune, respectiv 96 % din populație pentru organismele de radiodifuziune private și 98 % din populație pentru organismele de radiodifuziune publice. Deoarece organismele de radiodifuziune au suportat costurile, nu a fost necesar ajutor de stat. Trecerea de la televiziunea analogică terestră la cea digitală terestră presupune costuri pentru consumatori, deoarece aceștia trebuie să achiziționeze fie servicii de televiziune digitală integrate, fie o unitate de conversie a semnalului TDT (25). — Zona II – zonele mai puțin urbanizate și îndepărtate, care cuprind 2,5 % din populația care a beneficiat în trecut de canale publice și private prin intermediul televiziunii analogice terestre. Cu toate acestea, deoarece trecerea la tehnologia digitală necesită modernizarea centrelor de transmisie existente și construirea de centre noi, au fost necesare investiții semnificative în rețeaua terestră. Organismele de radiodifuziune nu erau suficient de interesate din punct de vedere comercial pentru a presta serviciul în zona II și, prin urmare, au refuzat să suporte costurile digitalizării. Prin urmare, autoritățile spaniole au instituit schema de ajutoare de stat care face obiectul investigației, pentru modernizarea centrelor de transmisie existente și construirea de centre noi în vederea asigurării faptului că locuitorii, care până atunci au beneficiat de canale private și publice prin intermediul televiziunii analogice terestre, vor continua să beneficieze de canalele respective prin intermediul TDT. Acest proces a fost cunoscut sub denumirea de „extinderea acoperirii cu servicii TDT” (adică o extindere a acoperirii care depășește acoperirea obligatorie pentru organismele de radiodifuziune comerciale). În mod similar zonei I, trecerea la televiziunea digitală terestră în zona II presupune costuri pentru consumatori, deoarece aceștia trebuie să achiziționeze fie servicii de televiziune digitală integrate, fie o unitate de conversie a semnalului TDT. — Zona III – în care, din cauza condițiilor topografice, nu este posibilă furnizarea de servicii de televiziune prin intermediul platformei terestre și, în consecință, acestea sunt furnizate prin satelit. Transmiterea de semnal de televiziune cu acces liber în zona III este asigurată de Hispasat. Faptul că serviciul de televiziune este furnizat prin satelit implică anumite costuri pentru consumatori, care trebuie să achiziționeze antene parabolice și unități de conversie a semnalului.

2.2. Descrierea ajutorului

(28) Schema care face obiectul investigației se bazează pe un sistem complex de dispoziții juridice instituite de autoritățile centrale ale Spaniei începând cu anul 2005. Pe baza acestor dispoziții, ajutorul de stat pentru instalarea televiziunii digitale terestre în zona II a fost acordat în anii 2008-2009 de către comunitățile autonome și consiliile municipale, care au direcționat către beneficiari fondurile de la bugetul central și, respectiv, din bugetele lor. De asemenea, după 2009, comunitățile autonome au continuat să acorde ajutoare pentru întreținerea și exploatarea rețelelor din zona II.

(29) Reglementarea tranziției către tehnologia digitală terestră a început odată cu adoptarea Legii 10/2005 din 14 iunie 2005 (26). Aceasta prevede necesitatea de a stimula trecerea de la tehnologia analogică terestră la cea digitală terestră, precum și obligația guvernului de a lua măsurile necesare în acest sens.

(30) Ca urmare a acestui mandat, prin Decretul regal 944/2005, Consiliul de Miniștri a aprobat Planul tehnic național, care a stabilit data de 3 aprilie 2010 ca termen pentru renunțarea la tehnologia analogică în Spania.

(31) Planul tehnic național a stabilit pentru organismele de radiodifuziune private obligația de a include până la data respectivă 96 % (27) din populație în zonele lor de acoperire, iar pentru organismele de radiodifuziune publice, obligația de a include 98 % din populație în zonelor lor de acoperire.

(32) În zona I, organismele de radiodifuziune erau obligate să acopere cu servicii de televiziune digitală terestră aceste procente din populație și să suporte costurile digitalizării. Prin urmare, nu era necesar un ajutor de stat.

(33) În ceea ce privește zonele II și III, cea de a douăsprezecea dispoziție adițională din Planul tehnic național prevedea deja posibilitatea ca autoritățile locale și cele regionale să extindă acoperirea de la 96 % la 100 % din populație. Planul tehnic național se referă în această privință explicit la televiziunea digitală terestră (TDT) și stabilește șase condiții în care autoritățile locale pot efectua extinderea acoperirii. Condiția (e) impune ca instalarea locală să fie în conformitate cu Planul tehnic național pentru televiziunea digitală terestră.

(34) Ulterior, la 7 septembrie 2007, Consiliul de Miniștri a aprobat Planul național pentru tranziția către televiziunea digitală terestră („planul de tranziție”) (28), care pune în aplicare planul tehnic național. Planul de tranziție a împărțit teritoriul Spaniei în nouăzeci de proiecte tehnice de tranziție (29) și a stabilit un termen pentru renunțarea la radiodifuziunea analogică pentru fiecare dintre aceste proiecte.

(35) La 29 februarie 2008, Ministerul Industriei, Turismului și Comerțului („MITyC”) a adoptat o decizie vizând îmbunătățirea infrastructurilor de telecomunicații și stabilirea criteriilor și a modului de distribuire a finanțării destinate acțiunilor care au ca scop dezvoltarea societății informaționale în cadrul planului Avanza pentru anul 2008 (30). Bugetul aprobat prin această decizie s-a ridicat la 558 de milioane EUR și a fost alocat parțial pentru dezvoltarea de servicii în bandă largă și parțial pentru digitalizarea televiziunii în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate din Spania care nu se încadrau în obligațiile legale ale organismelor de radiodifuziune comerciale (31). Procesul de digitalizare din zona respectivă a fost cunoscut sub denumirea de „extinderea acoperirii”. Ulterior, acesta a fost pus în aplicare printr-o serie de acte adiționale la acordurile-cadru existente din 2006 (32) semnate de MITyC și comunitățile autonome în perioada iulie-noiembrie 2008 („actele adiționale la acordurile-cadru din 2006”), publicate în Monitorul Oficial al Spaniei separat pentru fiecare comunitate autonomă. Actele adiționale la acordurile-cadru din 2006 urmează același model pentru toate comunitățile autonome, cu câteva mici diferențe. Actele adiționale la acordurile-cadru din 2006 fac referire la planul Avanza, la planul de tranziție și la Decretul regal 944/2005 privind Planul tehnic național pentru televiziunea digitală terestră. În majoritatea cazurilor, formularea acordurilor indică tehnologia digitală terestră ca fiind singura tehnologie care urmează să fie finanțată. Pe baza acordurilor, MITyC a transferat fonduri către toate comunitățile autonome, care s-au angajat să acopere restul costurilor operațiunii din bugetele lor. În aceste acte adiționale a fost inclusă, de asemenea, obligația autorităților locale de a respecta prevederile celei de-a douăsprezecea dispoziții adiționale din Planul tehnic național.

(36) În paralel, la 17 octombrie 2008, Consiliul de Miniștri a aprobat alocarea unei sume suplimentare de 8,72 milioane EUR pentru a extinde și completa acoperirea TDT în cadrul proiectelor de tranziție care urmau să fie finalizate în cursul primului semestru al anului 2009, în faza I a planului de tranziție. Finanțarea a fost acordată ca urmare a semnării de noi acorduri-cadru între MITyC și comunitățile autonome în decembrie 2008 („acordurile-cadru din 2008”). Aceste acorduri se referă la finanțarea menționată mai sus în valoare de 8,72 milioane EUR și au fost intitulate „Acord-cadru de colaborare între Ministerul Industriei, Turismului și Comerțului și comunitatea autonomă […] pentru elaborarea Planului național pentru realizarea tranziției către TDT”. Ele stabilesc o listă de activități care vor fi finanțate de către autoritățile centrale și de cele regionale pentru a atinge o acoperire cu servicii de televiziune digitală egală cu acoperirea analogică existentă. Activitățile respective sunt legate de instalarea televiziunii digitale terestre.

(37) La 23 februarie 2009 a fost adoptat Decretul regal 1/2009 privind unele măsuri urgente în domeniul telecomunicațiilor (33). Decretul regal 1/2009 confirmă că extinderea acoperirii în zona II a fost prevăzută a fi realizată exclusiv prin intermediul tehnologiei digitale terestre; articolul 2 din acest decret regal adaugă o nouă dispoziție la Legea 10/2005, prin care se prevede că: “Accesul la aceste canale difuzate prin sisteme de transmisie prin satelit este limitat la cetățenii care locuiesc în zone în care, după trecerea la televiziunea digitală terestră, nu va mai exista acoperire cu servicii de televiziune digitală terestră la nivelul statului.” De asemenea, preambulul decretului respectiv menționează că extinderea acoperirii în zona II, finanțată de autorități, se realizează exclusiv prin intermediul tehnologiei digitale terestre. Cu alte cuvinte, în decretul regal se prezumă că în zonele I și II se utilizează doar tehnologia terestră (34).

(38) La 29 mai 2009, Consiliul de Miniștri a aprobat criteriile pentru distribuirea sumei de 52 de milioane EUR pentru finanțarea acțiunilor de tranziție către TDT, vizând finanțarea extinderii acoperirii proiectelor incluse în fazele II și III din planul de tranziție (35). În aprobarea dată de Consiliul de Miniștri se stabilea o legătură directă cu Planul de tranziție, întrucât se preciza că „pentru a atinge obiectivul prevăzut în Planul național pentru tranziția la TDT, și anume o acoperire cu servicii TDT similară cu acoperirea televiziunii terestre actuale în sistem analogic, este necesar sprijinul financiar al autorităților publice” și că „punerea în aplicare a acestei cooperări va fi formalizată în cadrul stabilit de Planul național pentru tranziția către TDT”.

(39) În sfârșit, în perioada octombrie-decembrie 2009, actele adiționale la acordurile-cadru din 2008 (menționate la considerentul 36) au fost publicate în Monitorul Oficial al Spaniei, inclusiv finanțarea acordată pentru extinderea acoperirii din fazele II și III din planul de tranziție. Aceste acte adiționale definesc „măsurile de extindere a acoperirii” referindu-se explicit numai la tehnologia terestră (fără a exclude însă, în mod formal, alte tehnologii) (36).

(40) După publicarea acordurilor-cadru din 2008 și a actelor adiționale sus-menționate (37), guvernele comunităților autonome au început punerea în aplicare a extinderii. Acestea fie au organizat ele însele licitații publice, fie au încredințat sarcina extinderii și/sau organizarea licitației unei întreprinderi publice. Subvențiile au fost parțial convenite cu MITyC fiind, prin urmare, finanțate de la bugetul central (a se vedea considerentele 35-38 de mai sus) și parțial finanțate chiar de către comunitățile autonome. În unele cazuri, comunitățile autonome au mandatat consiliilor municipale sarcina să realizeze extinderea.

(41) Licitațiile pentru extinderea acoperirii însemnau că întreprinderii câștigătoare îi era încredințată misiunea de a furniza (deseori și de a construi) o rețea TDT operativă. Printre sarcinile care trebuiau efectuate se numărau proiectarea și ingineria rețelei, transportul semnalului, instalarea rețelei și furnizarea echipamentelor necesare. Licitațiile pentru extinderea acoperirii – pe lângă contractul pentru furnizarea unei rețele TDT operative – includeau, de obicei, furnizarea echipamentelor necesare (și, în anumite cazuri, furnizarea de echipamente fără niciun cost pentru operatorul de rețea). În plus, licitațiile pentru extinderea acoperirii includeau adesea contracte auxiliare pentru digitalizarea centrelor de transmisie sau construirea de noi centre de transmisie (cum ar fi, de exemplu, lucrări de adaptare a locuințelor, alimentarea cu energie, „întreținere strictă”, contracte de leasing, studii privind siguranța și sănătatea.) Celelalte tipuri de licitații au fost licitații pentru furnizarea de echipamente de telecomunicații, organizate în cazul rețelelor deja existente. Câștigătorul licitației trebuia să modernizeze rețeaua existentă cu echipamentul necesar, adică să furnizeze, să instaleze și să activeze echipamentul.

(42) În majoritatea licitațiilor, autoritățile organizatoare fac referire în mod explicit, prin definirea obiectului licitației (38), și în mod implicit, în descrierea specificațiilor tehnice sau a echipamentelor care urmează să fie finanțate (39), la tehnologia terestră și la TDT. În puținele cazuri în care tehnologia prin satelit este menționată în mod expres, referirile sunt la antene parabolice pentru recepția semnalului prin satelit de pe turnurile terestre (40) sau la echipamente de acces la televiziunea digitală în zona III (41). Foarte puține licitații ar putea fi considerate neutre din punct de vedere tehnologic. Aceste licitații neutre din punct de vedere tehnologic au fost formulate într-un mod care, în ciuda planurilor guvernului spaniol de a utiliza TDT exclusiv pentru extinderea acoperirii, nu excludea alte tehnologii decât TDT (42). În loc să publice invitații la licitație, unele dintre autorități au ales un mod diferit de a extinde acoperirea TDT. De exemplu, Țara Bascilor a acordat în mod direct sprijin financiar operatorului de rețea regional Itelazpi. În Navarra s-a optat, de asemenea, pentru o soluție similară.

(43) În total, în anii 2008-2009, aproape 163 de milioane EUR de la bugetul central [în parte, credite preferențiale acordate de MITyC comunităților autonome (43) și 60 de milioane EUR de la bugetele celor 16 comunități autonome investigate (toate, cu excepția comunității autonome Castilla-La Mancha) au fost investite în extinderea în zona II. În plus, consiliile municipale au finanțat extinderea cu fonduri proprii de aproximativ 3,5 milioane EUR.

(44) Ca o a doua etapă după extinderea TDT în zona II, începând cu anul 2009, unele comunități autonome au organizat licitații suplimentare sau au încheiat contracte relevante fără licitație pentru exploatarea și întreținerea echipamentelor digitalizate și instalate în perioada de extindere. Spre deosebire de ajutorul pentru tranziție, aceste ultime măsuri constituie ajutor curent. Deoarece acestea vizează exploatarea și întreținerea rețelei terestre instalate în zona II, nici contractele respective nu sunt neutre din punct de vedere tehnologic. Cuantumul total al fondurilor acordate prin intermediul licitațiilor pentru exploatare și întreținere (ajutor curent) în perioada 2009-2011 a fost de cel puțin 32,7 milioane EUR.

2.3. Evoluții ulterioare anului 2013

(45) Ca urmare a adoptării deciziei din 2013, unele comunități autonome au introdus anumite schimbări în ceea ce privește măsurile referitoare la exploatarea și întreținerea infrastructurii. Și anume (considerentele 46-60):

(46) În Andaluzia, autoritatea contractantă a publicat, la 12 noiembrie 2014, o invitație de participare la licitație pentru servicii de telecomunicații care să permită recepționarea canalelor naționale de televiziune digitală cu acces liber în anumite zone geografice ale comunității autonome Andaluzia. Licitația a fost atribuită la 11 aprilie 2017 către U.T.E Andalucía Televisión Digital (Retevisión și Axión Infraestructuras de Telecomunicaciones S.A.). Contractul a fost semnat la 9 iunie 2017.

(47) În Aragon, invitația de participare la licitație pentru furnizarea de servicii de televiziune digitală în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate a fost publicată la 25 noiembrie 2016. Licitația a fost atribuită la 19 mai 2017 către Retevisión, iar contractul a fost semnat la 26 iunie 2017.

(48) În Insulele Baleare a fost lansată o licitație la 14 iulie 2014. Contractul a fost atribuit către Tradia Telecom S.A. la 5 noiembrie 2014.

(49) În Insulele Canare, invitația de participare la licitație pentru servicii de transmisie de radiodifuziune pentru canalele naționale și regionale de televiziune digitală în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate ale comunității autonome Insulele Canare (dialog competitiv) a fost publicată la 28 ianuarie 2015. Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile spaniole la 5 februarie 2021, contractul a fost semnat în ianuarie 2020, iar serviciul este operațional din data de 3 iulie 2020.

(50) În Cantabria, invitația de participare la licitație pentru servicii de transmisie de radiodifuziune pentru canalele de televiziune digitală în zonele îndepărtate și mai puțin populate ale comunității autonome Cantabria a fost publicată la 13 mai 2015. Licitația a fost atribuită la 2 decembrie 2015 către Retevisión, iar contractul a fost semnat la 14 martie 2016.

(51) În Extremadura, invitația de participare la licitație pentru servicii de telecomunicații în vederea difuzării și a recepționării canalelor de televiziune digitală în anumite zone ale comunității autonome Extremadura a fost publicată la 3 aprilie 2015. Licitația a fost atribuită către Retevisión la 30 decembrie 2015, iar contractul a fost semnat la 15 martie 2016.

(52) În Navarra, o invitație de participare la licitație pentru extinderea televiziunii digitale în zone îndepărtate și mai puțin urbanizate a fost publicată la 11 noiembrie 2014. La 28 mai 2019, autoritățile din Navarra au decis să nu atribuie contractul și au abandonat procedura.

(53) În La Rioja, procedura de dialog competitiv a fost publicată la 13 noiembrie 2014. Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile spaniole la 5 februarie 2021, procedura este în desfășurare.

(54) Comunitatea autonomă Asturias a lansat o licitație pentru colocalizarea echipamentelor (44) la 28 decembrie 2018. Licitația a fost atribuită către Retevisión la 10 ianuarie 2019. O licitație pentru un contract de servicii de întreținere a fost lansată la 19 decembrie 2018. În plus, o licitație pentru servicii de transmisie de radiodifuziune în Asturias cu echipamentele deținute de Asturias a fost lansată la 10 decembrie 2018. Potrivit informațiilor furnizate de autoritățile spaniole la 16 ianuarie 2019, ultimele două proceduri de licitație menționate sunt încă în desfășurare.

(55) În ceea ce privește Galicia, autoritățile spaniole au informat Comisia că Galicia nu dorește să finanțeze exploatarea și întreținerea de către operatori din zona II și, prin urmare, nu va organiza nicio nouă licitație neutră din punct de vedere tehnologic. Exploatarea și întreținerea pentru operatorii din zona II a rețelei de radiodifuziune nu ar fi responsabilitatea comunității autonome, ci mai degrabă ar reveni consiliilor municipale.

(56) Autoritățile spaniole au informat Comisia că Madridul a lansat o procedură de licitație pentru întreținerea echipamentelor aferente televiziunii digitale. Licitația a fost atribuită către Retevisión la 8 iulie 2019, iar contractul a fost semnat la 7 august 2019. În legătură cu Melilla și Murcia, autoritățile spaniole au informat Comisia că nu va avea loc nicio procedură de licitație și că consiliile municipale vor fi responsabile de întreținere.

(57) Conform informațiilor primite din partea Spaniei, Țara Bascilor nu a desfășurat nicio procedură de licitație după decizia din 2013 și nici nu intenționează să facă acest lucru. În schimb, Țara Bascilor a făcut o declarație de serviciu de interes economic general (SIEG). Acordul privind serviciul de extindere a acoperirii canalelor de televiziune în comunitatea autonomă a Țării Bascilor a fost aprobat de Consiliul de guvernare la 2 decembrie 2014.

(58) În ceea ce privește Ceuta, autoritățile spaniole au informat Comisia că nu va avea loc nicio procedură de licitație și au susținut că orice plată pentru întreținere va intra sub incidența normelor de minimis.

(59) În comunitatea Valencia, în ianuarie 2017 a fost organizată o licitație pentru întreținerea echipamentelor. Licitația a fost atribuită către Retevisión în decembrie 2017, iar contractul a fost semnat la 18 mai 2018. Contractul este limitat la întreținerea echipamentelor și nu include furnizarea de servicii de întreținere preventivă și corectivă.

(60) În Catalonia, o invitație de participare la licitație a fost publicată în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene la 3 august 2018 (45) pentru transmisia și distribuția semnalelor audiovizuale astfel încât să fie acoperită populația Cataloniei din zona II. În 2019 a fost încheiat un contract cu o durată de un an, cu posibilitate de prelungire pentru încă un an.

(61) Pe baza celor de mai sus, în unele comunități autonome, măsurile inițiale referitoare la ajutorul de exploatare și întreținere au fost întrerupte de la data încetării contractelor inițiale ca urmare a intrării în vigoare a contractelor privind noile măsuri modificate sau a introducerii unui nou temei juridic pentru ajutorul curent de exploatare și întreținere (care, conform punctului de vedere al Spaniei, intră sub incidența SIEG sau de minimis).

(62) Evaluarea juridică a noilor măsuri modificate nu face obiectul prezentei decizii. Prezenta decizie nu aduce atingere în niciun fel evaluării măsurilor modificate conform normelor privind ajutoarele de stat.

2.4. Motivele inițierii procedurii

(63) În decizia de inițiere a procedurii, Comisia a observat, în primul rând, că măsura descrisă părea să îndeplinească toate criteriile prevăzute la articolul 107 alineatul (1) din TFUE și, prin urmare, ar putea fi considerată ajutor de stat.

(64) Deoarece există diferite niveluri pe piața de radiodifuziune, în decizia de inițiere a procedurii au fost identificate trei categorii de beneficiari ai ajutorului de stat: (i) operatorii de rețea; (ii) furnizorii de echipamente de telecomunicații care participă la licitațiile pentru furnizarea echipamentelor necesare pentru extindere; și (iii) organismele de radiodifuziune pentru canale de televiziune.

(65) Comisia a ajuns la concluzia preliminară că, prin finanțarea costurilor asociate extinderii platformei TDT, schema ar fi putut crea o denaturare potențială sau reală a concurenței între furnizorii de echipamente de telecomunicații activi în diferite tehnologii și între operatorii platformei terestre și cei ai platformei de satelit. În special, conform punctului de vedere preliminar al Comisiei (considerentele 66-68):

(66) Denaturarea concurenței ar putea apărea între diferite platforme (cea terestră și cea de satelit), deoarece măsura contestată vizează digitalizarea și instalarea ex novo a centrelor de emisie terestre, fără a lua în considerare tehnologia prin satelit.

(67) Măsura contestată ar putea, de asemenea, să denatureze concurența dintre organismele de radiodifuziune. În trecut, platforma terestră găzduia în mod tradițional organisme de radiodifuziune FTA și organisme de radiodifuziune prin platforma de satelit, în principal televiziune cu plată sau canale cu plată. Cu toate acestea, la momentul deciziei de inițiere a procedurii, organismele de radiodifuziune FTA lansau inițiative de televiziune cu plată pe platforma terestră, iar organismele de radiodifuziune prin satelit urmăreau accesul la canalele FTA pentru a-și completa oferta și pentru a concura mai activ cu organismele de radiodifuziune FTA.

(68) În ceea ce privește furnizorii de echipamente de telecomunicații, măsura contestată părea să implice un avantaj competitiv (sub forma unei cereri sporite) în beneficiul furnizorilor de echipamente.

(69) Comisia, în evaluarea sa preliminară, a considerat că măsura constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și nu a găsit niciun motiv pentru care aceasta ar fi putut fi compatibilă cu piața internă, deoarece nu părea a fi aplicabilă nicio derogare.

(70) Pentru detalii factuale suplimentare, prezenta decizie face referire la decizia de inițiere a procedurii.

3. OBSERVAȚIILE PĂRȚILOR INTERESATE

3.1. Observațiile prezentate de Astra

3.1.1. Observații generale

(71) Astra își reiterează poziția anterioară potrivit căreia măsurile care au condus la trecerea la televiziunea digitală terestră au constituit un plan coordonat conceput la nivelul administrației centrale și pus în aplicare de autoritățile regionale. Cu toate acestea, chiar presupunând faptul că ajutorul de stat pentru extinderea acoperirii ar fi fost conceput, organizat și pus în aplicare la nivel regional, Astra consideră că măsurile ar constitui un ajutor ilegal și incompatibil.

(72) Cu privire la licitația din Cantabria, Astra insistă asupra faptului că, spre deosebire de ceea ce susțin autoritățile spaniole, autoritățile din Cantabria erau cele care aveau obligația de a primi autorizațiile din partea organismelor de radiodifuziune pentru a pune la dispoziție canalele acestora pe platforma de satelit. În plus, chiar dacă scrisorile au fost trimise de către organismele de radiodifuziune în martie 2008, autoritățile din Cantabria au recomandat altor comunități autonome alternativa prin satelit, pe care acestea au ales-o în iulie 2008. Dacă, așa cum susține Spania, motivul rezilierii contractului cu Astra ar fi fost reticența organismelor de radiodifuziune de a utiliza platforma de satelit, autoritățile din Cantabria nu ar fi recomandat soluția prin satelit altor comunități autonome.

3.1.2. Existența unui ajutor de stat

(73) Cu privire la avantajul primit de operatorii de rețea, în special de Abertis, Astra notează că furnizorului de echipamente de telecomunicații Abertis i s-au atribuit aproximativ 45 % dintre licitațiile pentru digitalizarea siturilor terestre localizate în zonele de extindere a acoperirii. Întrucât Abertis este un operator de platformă, digitalizarea rețelei favorizează oferta sa comercială către organismele de radiodifuziune, întrucât rețeaua TDT va ajunge acum la aproape 100 % din populație fără niciun cost suplimentar, comparativ cu 96-98 %, cât ar fi însemnat digitalizarea terestră în absența măsurii contestate. De asemenea, Abertis ar beneficia de faptul că Astra, în calitate de principal operator de platformă concurent alternativ, ar fi împiedicat să obțină o poziție pe piața spaniolă prin intrarea în zona II.

(74) În plus, potrivit Astra, Abertis a primit și alte avantaje ca urmare a măsurilor. În primul rând, un număr semnificativ de situri terestre ale Abertis au beneficiat de fondurile furnizate de autoritățile spaniole în cadrul domeniului de aplicare al măsurilor investigate, iar acestea sunt într-adevăr exploatate de Abertis. Acesta este, în special, cazul siturilor localizate în zona în care RTVE (organism public de radiodifuziune) este obligat să furnizeze semnal, dar unde nu există o astfel de obligație din partea organismelor private de radiodifuziune (aproximativ 2,5 % din populație). În al doilea rând, Astra susține că Abertis a beneficiat în mod indirect de ajutor de stat pe piețele adiacente cum ar fi piața transporturilor. În plus, reclamantul observă că măsura investigată conduce la denaturarea concurenței în zona III (46).

(75) Astra consideră că platforma de satelit și cea terestră fac parte din aceeași piață. Diferența între canalele de televiziune cu plată și cele cu acces liber nu ar fi relevantă în ceea ce privește concurența între platforme. În prezent, platforma terestră și cea de satelit concurează în ceea ce privește transmisia de posturi de televiziune cu plată, întrucât există deja cel puțin două canale cu plată care pot fi recepționate prin intermediul platformei TDT și unul dintre acestea este disponibil doar în sistemul TDT. În plus, potrivit Astra, toate organismele de radiodifuziune autorizate în prezent au solicitat deja o licență din partea guvernului pentru a-și difuza conținutul în sistem cu plată.

(76) În comunicarea sa din 27 mai 2019, Astra și-a exprimat opinia că măsurile în cauză sunt selective și nu promovează dezvoltarea activităților de radiodifuziune în ansamblu, ci mai degrabă discriminează în favoarea operatorilor de rețele terestre. Astra explică faptul că, în scopul asigurării extinderii acoperirii în zonele îndepărtate și rurale, ar trebui să se considere că operatorii de rețea care utilizează alte tehnologii – inclusiv Astra – se află într-o situație comparabilă cu cea a operatorilor care utilizează tehnologia terestră. În special, Astra subliniază că procedurile de licitație pentru extinderea acoperirii în unele cazuri (de exemplu, Cantabria, Navarra) au fost organizate cu respectarea neutralității tehnologice, iar platformele de satelit au concurat cu operatorii tereștri și au câștigat licitația. În alte state membre (de exemplu Franța, Portugalia și Regatul Unit), platformele alternative concurează cu platforma terestră. În plus, serviciile unui operator de satelit, Hispasat, sunt utilizate exclusiv în zona III din Spania. Astra afirmă că satelitul nu prezintă un dezavantaj concurențial din punctul de vedere al costurilor în raport cu tehnologia terestră. În viziunea Astra, toate aceste elemente arată că operatorii tereștri și operatorii care folosesc tehnologii diferite se află într-o situație comparabilă, în contextul obiectivelor urmărite de măsurile în cauză.

(77) Astra consideră că măsurile investigate nu au fost proporționale. Aceasta indică faptul că trecerea la TDT a necesitat adaptări semnificative în clădirile de apartamente și investiții în lucrări de cablare. În plus, în sprijinul argumentului său potrivit căruia extinderea acoperirii prin satelit nu ar fi fost mai costisitoare decât prin intermediul platformei terestre, Astra a făcut referire la studiul său intern privind costurile, elaborat în noiembrie 2008 și prezentat împreună cu plângerea. Studiul a comparat costurile extinderii acoperirii folosind ambele tehnologii – terestră și prin satelit. Ipotezele studiului diferă de cele formulate de Spania și Abertis în mai multe privințe, printre altele cu privire la costurile antenelor parabolice și la necesitatea de a achiziționa unități externe de conversie a semnalului pentru recepția semnalului TV digital terestru. Rezultatele studiului au condus la concluzia că extinderea acoperirii prin satelit nu este în mod necesar mai costisitoare decât folosind tehnologia terestră. Astra a prezentat, de asemenea, documente suplimentare menite să arate că costurile de instalare și exploatare ale celor două tehnologii nu diferă în mod semnificativ.

(78) Astra susține, de asemenea, că garantarea accesului condiționat la transmisiile prin satelit nu reprezintă un obstacol pentru difuzarea canalelor cu acces liber. Sistemele de acces condiționat sunt prezente peste tot în lume și nu sunt dificil de utilizat (47). În plus, soluția propusă în Cantabria pentru accesul condiționat a fost acceptată de autoritățile regionale, care puteau decide ce utilizatori urmau să fie activați pentru a beneficia de serviciu. Prin urmare, limitarea terestră a serviciului a fost controlată de guvernul din Cantabria. Nu a fost necesară o adaptare specifică în acest sens.

(79) Cu privire la caracterul adecvat al măsurii, Astra susține că, datorită economiilor de scară, cu cât este mai mare acoperirea geografică, cu atât devine mai atractivă din punct de vedere economic tehnologia prin satelit. Prin divizarea măsurii în zona II în peste 600 de licitații locale și regionale, tehnologia prin satelit fusese deja plasată într-o poziție dezavantajată semnificativ din punct de vedere concurențial. Cu toate acestea, chiar dacă guvernul spaniol nu a fost în măsură să impună sau să sugereze necesitatea de a lua în considerare sinergiile transregionale ca o condiție pentru acordarea fondurilor, regiunile ar fi putut să țină cont de această posibilitate pentru a garanta alegerea soluției celei mai eficiente din punctul de vedere al costurilor pentru contribuabilii lor. De fapt, Astra susține că acestea au încercat să procedeze astfel înainte de intervenția guvernului central spaniol în favoarea tehnologiei terestre. Într-adevăr, după selectarea întreprinderii Astra în urma procedurii de licitație publică, autoritățile din Cantabria au încercat inițial să convingă și alte regiuni să selecteze, de asemenea, platforma prin satelit, deoarece astfel și-ar fi redus și mai mult costurile proprii.

3.1.3. Ajutorul de stat pentru exploatare și întreținere

(80) Astra reiterează faptul că o parte dintre măsurile contestate constituie ajutor de stat curent deoarece administrațiile comunităților autonome vor finanța costurile de exploatare și de întreținere a rețelelor locale în zona II în mod permanent. În ceea ce privește costurile anuale de exploatare și de întreținere ale soluției prin satelit, Astra estimează că acestea s-ar ridica la 100 000 EUR pe canal pe an, deși s-ar fi putut realiza reduceri dacă această soluție ar fi fost aleasă de mai multe regiuni.

3.2. Observațiile prezentate de Abertis/Cellnex

(81) Abertis este operator de infrastructură de telecomunicații și furnizor de echipamente de rețea. Acesta deține, printre alte întreprinderi, Retevisión S.A. și Tradia S.A., care administrează și exploatează rețele și infrastructuri de telecomunicații.

3.2.1. Existența unui ajutor de stat

(82) În primul rând, Abertis observă că măsurile investigate nu constituie ajutor de stat în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE. Autoritățile regionale nu au făcut altceva decât să achiziționeze bunuri și servicii în condiții de piață prin intermediul unor licitații deschise, rămânând proprietarii echipamentelor instalate în centrele de transmisie din zona II. Din acest motiv, nu au fost transferate vreodată unui destinatar extern nici fonduri, nici echipamente digitale achiziționate cu fondurile respective.

(83) În plus, Abertis consideră că măsurile contestate nu au conferit un avantaj economic semnificativ operatorilor de rețea. Abertis susține că nu exploatează niciuna dintre rețelele locale din zona II (inclusiv în cazul în care deține centrele de transmisie respective) și că, prin urmare, nu poate obține niciun avantaj direct. În al doilea rând, în zona II, Abertis a activat doar ca furnizor de echipamente de telecomunicații. În al treilea rând, chiar în situația în care echipamentul digital utilizat pentru modernizarea unui centru de transmisie a fost vândut de Abertis, fiind instalat ulterior într-un centru de transmisie care îi aparține, nu a existat niciun beneficiu. Acest lucru se datorează faptului că Abertis doar închiriază centrele de transmisie respective operatorilor de rețea locali în condiții de piață, iar cuantumul chiriei plătite către Abertis nu a fost afectat de procesul de digitalizare. În al patrulea rând, Abertis insistă asupra faptului că o creștere graduală de 1-2 % a gradului de acoperire al unei rețele TDT nu se materializează în niciun beneficiu economic pentru Abertis ca operator de platformă în zona I. În sfârșit, digitalizarea zonei II nu afectează prețul pe care Abertis îl poate percepe organismelor de radiodifuziune pentru serviciile sale de transmisie, mai ales având în vedere faptul că tarifele angro ale Abertis sunt reglementate de Comisión del Mercado de Telecomunicaciones, autoritatea de reglementare spaniolă („CMT”) (48).

(84) Cu privire la operatorii de rețea locali din zona II (și anume consiliile municipale), Abertis consideră că în acest caz nu poate exista niciun avantaj economic deoarece aceștia nu se califică drept întreprinderi în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE și, în orice caz, aceștia furnizează un serviciu public.

(85) De asemenea, Abertis și-a exprimat opinia potrivit căreia măsura investigată nu a generat niciun avantaj economic pentru organismele de radiodifuziune. Trecerea la tehnologia digitală în zona II nu a condus la creșterea numărului de telespectatori comparativ cu numărul de telespectatori care aveau acces la televiziunea analogică înainte de începerea procesului de tranziție către radiodifuziunea digitală în 2005.

(86) În plus, Abertis consideră că măsurile contestate nu au avut un efect semnificativ asupra concurenței dintre operatorii de rețea. Faptul că nici Astra, nici vreun alt operator privat nu a prezentat vreun interes pentru furnizarea de servicii de transmisie în zona II în ultimii 20 de ani confirmă faptul că nu exista o piață și că intervenția statului era necesară pentru a facilita furnizarea de servicii. În special, nu există o denaturare a concurenței între tehnologia prin satelit și TDT, întrucât este vorba despre două piețe separate. În plus, digitalizarea rețelelor terestre în zona II nu a modificat în niciun fel structura concurențială a piețelor relevante, ci a reprezentat, pur și simplu, o modernizare tehnică necesară a platformei analogice existente.

(87) Abertis susține că serviciile de radiodifuziune furnizate prin rețelele din zona II sunt limitate la zonele izolate locale, prin urmare, acestea nu au un efect asupra comerțului între statele membre.

(88) În cazul în care Comisia consideră că autoritățile publice competente sau entitățile afiliate ale acestora sunt întreprinderi în sensul articolului 107 alineatul (1) din TFUE, Abertis consideră că fondurile pentru acoperirea trecerii la tehnologia digitală în zona II au constituit compensații pentru furnizarea unui serviciu public. În acest sens, Abertis consideră că măsurile contestate respectă condițiile stabilite în jurisprudența Altmark (49) și că nu este implicat niciun ajutor de stat.

(89) În comunicarea sa din 13 iunie 2019, Cellnex explică faptul că măsurile în cauză nu sunt selective și, prin urmare, nu constituie ajutor de stat. În opinia sa, TDT și tehnologia prin satelit nu se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă în raport cu obiectivul urmărit de regimul juridic în cauză. În special, TDT și tehnologia prin satelit fac obiectul unor legislații diferite și, spre deosebire de satelit, TDT are caracter de serviciu public. Tehnologia terestră are o infrastructură preexistentă, iar TDT a beneficiat de sinergiile create de digitalizarea zonei I. În plus, Cellnex subliniază că, adesea, organismele de radiodifuziune nu au dreptul de a difuza prin satelit și ar trebui să renegocieze drepturile privind conținutul necesare pentru programele lor. Acest lucru ar crește costul conținutului, iar autorii conținutului ar putea să nu fie dispuși să vândă drepturile. În plus, costurile legate de satelit ar fi semnificativ mai mari decât costurile legate de TDT, astfel cum reiese din diverse studii din dosar. Cellnex explică faptul că studiul efectuat de Astra prezintă mai multe deficiențe și, prin urmare, Comisia nu se poate baza pe acest studiu.

(90) Cellnex susține că anularea deciziei din 2013 determină anularea deciziei de inițiere a procedurii. În opinia Cellnex, Comisia ar fi trebuit să adopte o nouă decizie de inițiere a procedurii în urma anulării deciziei din 2013, precizând motivele pentru care măsurile investigate sunt selective. Cellnex susține că, în lipsa unei astfel de decizii, nu își poate exercita dreptul la apărare.

3.2.2. Ajutorul existent

(91) Potrivit Abertis, instalarea rețelelor de radiodifuziune în zona II a început într-un sector neliberalizat al serviciilor de radiodifuziune, în 1982. La momentul respectiv, Spania deținea în mod legal monopolul asupra pieței de radiodifuziune terestră. Se utilizează fonduri publice pentru instalarea, întreținerea și exploatarea rețelelor locale din zona II care au fost instalate înainte de liberalizarea sectorului. Prin urmare, măsura investigată constituie ajutor existent curent.

3.2.3. Compatibilitatea

(92) Abertis susține că orice posibil ajutor de stat ar fi compatibil în temeiul dispozițiilor articolului 106 din TFUE, deoarece acesta îndeplinește toate condițiile prevăzute în Decizia 2005/842/CE a Comisiei (50) [Decizia privind articolul 86 alineatul (2)].

(93) În caz contrar, orice ajutor potențial ar fi, în orice caz, compatibil cu articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE. În primul rând, scopul măsurilor adoptate de autoritățile spaniole este de a accelera procesul de trecere la tehnologia digitală în Spania, care a fost recunoscut în practica decizională a Comisiei în materie de ajutoare de stat ca un obiectiv de interes comun. În al doilea rând, ajutorul a fost un instrument adecvat, deoarece TDT este o tehnologie mai potrivită pentru extinderea acoperirii (51). În afară de motivele economice, Abertis remarcă, de asemenea, că organismele de radiodifuziune sunt reticente în ceea ce privește utilizarea platformelor de satelit din cauza constrângerilor cu care se confruntă acestea în momentul achiziționării drepturilor pentru conținutul programelor lor cu acces liber. În majoritatea cazurilor, acestea achiziționează numai dreptul de a difuza conținuturi pe o platformă specifică, și anume TDT, deoarece această tehnologie permite o transmisie țintită și limitări geografice. În plus, măsurile sunt proporționale, deoarece acoperă numai costurile strict necesare pentru trecerea de la serviciile de televiziune analogică la cele de televiziune digitală în zona II. Singurele costuri suportate prin măsurile atacate sunt cele legate de digitalizarea centrelor de transmisie din zona II, care se realizează prin achiziționarea și instalarea de echipamente digitale.

(94) În ceea ce privește neutralitatea tehnologică a măsurii, Abertis observă că tehnologia terestră nu a fost singura soluție luată în considerare de către guvernul spaniol. În plus, în zona III, platforma de satelit a fost considerată în cele din urmă soluția cea mai adecvată din punct de vedere tehnologic pentru a furniza serviciile de televiziune digitală. Un aspect mai important susținut de Abertis este acela că TDT este considerată a fi platforma cea mai adecvată și cea mai puțin costisitoare pentru a furniza servicii de televiziune digitală în zona II pentru a atinge același grad de acoperire care a existat anterior renunțării la tehnologia analogică, astfel cum o dovedesc studiile prezentate privind costurile (52).

3.3. Observațiile prezentate de Itelazpi

(95) Itelazpi S.A („Itelazpi”) este o întreprindere publică a guvernului basc care furnizează servicii de transport și de difuzare a programelor de radio și televiziune. În comunicarea sa din 13 iunie 2019, Itelazpi explică faptul că măsurile în cauză nu sunt selective și, prin urmare, nu se califică drept ajutor de stat. Itelazpi explică faptul că TDT și tehnologia prin satelit nu se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă în raport cu obiectivul urmărit de regimul juridic în cauză. În mod special, TDT și tehnologia prin satelit fac obiectul unor norme diferite (inclusiv normele privind obligațiile de acoperire teritorială, drepturile de autor). Spre deosebire de tehnologia prin satelit, TDT are caracter de serviciu public. TDT are o infrastructură preexistentă care reprezintă o sursă de sinergii și justifică opțiunea în favoarea tehnologiei TDT. În plus, deseori organismele de radiodifuziune nu au dreptul de a difuza prin satelit și, în cazul în care ar fi obligate să utilizeze platforma de satelit, ar trebui să renegocieze drepturile privind conținutul necesare pentru programele lor. Acest lucru ar crește costul conținutului, iar autorii conținutului ar putea să nu fie dispuși să vândă drepturile. În plus, costurile legate de satelit ar fi semnificativ mai mari decât costurile legate de TDT, astfel cum reiese din diverse studii din dosar. Itelazpi prezintă alte două studii privind costurile, elaborate de FTI Consulting în 2015 și 2019 (53) („Studiul Itelazpi 2015” și „Studiul Itelazpi 2019”).

(96) În plus, în opinia Itelazpi, decizia de inițiere a procedurii nu oferă o explicație a cadrului de analiză legat de criteriul selectivității. Itelazpi susține că, în urma anulării deciziei din 2013, Comisia ar fi trebuit să adopte o nouă decizie de inițiere a procedurii, care ar trebui să indice motivele pentru care măsurile în cauză sunt selective.

3.4. Observații prezentate de Radiodifusión

(97) Radiodifusión este un furnizor de pe piața serviciilor de transmisie de semnal audiovizual, înregistrat în Registrul Operatorilor al CMT în noiembrie 2005.

(98) Acesta este de acord, în general, cu decizia de inițiere a procedurii și susține punctele de vedere ale Comisiei, furnizând o serie de observații suplimentare. Radiodifusión este de acord cu faptul că ajutorul de stat nu îndeplinește cerințele Altmark și implică un transfer substanțial de resurse de stat.

(99) Schema de ajutoare de stat investigată a fost în beneficiul operatorilor de rețea care operau deja în zonele rurale. De fapt, pe piața în cauză, care este caracterizată de bariere considerabile la intrare în beneficiul unui operator deja dominant, măsura a condus la reproducerea acelorași modele istorice de monopol. În special, Abertis a fost în măsură să își consolideze poziția de monopol și să folosească efectiv fondurile publice pentru a dezvolta o rețea nouă și mai densă care să îi permită să concureze pe noi piețe.

(100) Radiodifusión susține că ajutorul de stat investigat nu este proporțional. Pentru a îndeplini cerința de proporționalitate, ajutorul ar trebui să se limiteze la ceea ce este necesar, și anume, acesta ar trebui să se aplice numai în cazul zonelor rurale îndepărtate și să fie în beneficiul tuturor operatorilor în mod egal, impunând obligații referitoare la accesul efectiv.

3.5. Observațiile prezentate de organisme de radiodifuziune

(101) Organismele de radiodifuziune susțin că măsura nu poate fi considerată ajutor de stat deoarece nu a conferit un avantaj financiar niciunei întreprinderi, în special organismelor de radiodifuziune. Măsurile nu au condus la creșterea audienței organismelor de radiodifuziune în comparație cu perioada când acestea transmiteau în sistem analogic. În plus, locuitorii din zonele de acoperire extinse, care sunt zone rurale, îndepărtate și slab populate, nu au niciun impact asupra pieței de publicitate și nu fac parte din publicul-țintă al organismelor de radiodifuziune. În aceste circumstanțe, operatorii privați nu au majorat taxele de publicitate ca urmare a extinderii.

(102) De asemenea, organismele de radiodifuziune au menționat că nu erau interesate de migrarea către o platformă de satelit, în care programele lor ar concura cu sute de alte canale. Platforma terestră are avantajul unei capacități limitate, ceea ce pentru organismele de radiodifuziune comerciale cu acces liber implică mai puțină concurență. În plus, acestea au subliniat că, de regulă, ele achiziționează conținut numai pentru platforma terestră, deoarece radiodifuziunea terestră garantează delimitarea geografică a transmisiilor, ceea ce nu se întâmplă în cazul transmisiilor prin satelit.

(103) Organismele de radiodifuziune au insistat, de asemenea, asupra faptului că, după atribuirea licitației din Cantabria întreprinderii Astra, acestea au informat autoritățile din Cantabria că se vor opune radiodifuzării prin satelit deoarece achiziționaseră drepturi de difuzare de conținut numai prin intermediul platformei terestre.

4. OBSERVAȚIILE PREZENTATE DE SPANIA

4.1. Observații generale

(104) În observațiile lor privind decizia de inițiere a procedurii, Spania și comunitățile autonome au prezentat numeroase argumente (54). În general, acestea se încadrează în două categorii. În primul rând, autoritățile spaniole susțin că nu este implicat niciun ajutor de stat, întrucât, dat fiind faptul că serviciul în cauză este un serviciu de interes economic general, măsura nu constituie ajutor deoarece intră în sfera misiunii de serviciu public de radiodifuziune publică. În plus, aceasta nu generează niciun avantaj. În al doilea rând, chiar dacă ar exista un ajutor de stat, acesta ar fi compatibil în temeiul articolului 106 alineatul (2) sau al articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE, având în vedere că: (a) rețeaua analogică exista deja și, din perspectiva eficienței, o simplă modernizare a infrastructurii existente ar fi mai puțin costisitoare decât trecerea la o nouă platformă; (b) numai tehnologia TDT ar îndeplini criteriile de calitate necesare; și (c) licitațiile au fost neutre din punct de vedere tehnologic, prin urmare la procesul de licitație ar fi putut participa și alți operatori de platforme. Aceste argumente sunt prezentate pe scurt mai jos.

(105) În comunicarea sa din 14 iunie 2019, Spania susține că sprijinul financiar acordat pentru extinderea acoperirii televiziunii digitale în zonele îndepărtate și mai puțin urbanizate nu este selectiv și, prin urmare, nu poate fi calificat drept ajutor de stat (a se vedea secțiunea 4.2.3 de mai jos). În plus, Spania afirmă că anularea deciziei din 2013 a condus la anularea deciziei de inițiere a procedurii (55) și, prin urmare, Comisia ar trebui să adopte o nouă decizie de inițiere a procedurii. În opinia Spaniei, această nouă decizie ar trebui să prezinte punctul de vedere al Comisiei cu privire la selectivitatea măsurilor în cauză.

4.2. Absența ajutorului

4.2.1. Serviciu de interes economic general (SIEG)

(106) În ceea ce privește operatorii de rețea, potrivit autorităților spaniole, aceștia furnizează un serviciu de interes economic general în sensul hotărârii Altmark (56). Cu toate acestea, deoarece comunitățile autonome sunt responsabile pentru acțiunile de extindere a acoperirii, aplicabilitatea hotărârii Altmark trebuie examinată de la caz la caz și revine comunităților autonome sarcina de a dovedi că toate condițiile Altmark au fost îndeplinite. Cea mai detaliată argumentație a fost cea prezentată de Țara Bascilor, care a derulat procesul de digitalizare prin intermediul unei întreprinderi publice, Itelazpi S.A. („Itelazpi”).

4.2.2. Absența avantajului

(107) În ceea ce privește furnizorii de echipamente de telecomunicații, Spania și-a exprimat opinia potrivit căreia faptul că aceștia au câștigat licitații pentru furnizarea de echipamente exclude existența unui avantaj selectiv.

(108) În ceea ce privește operatorii de rețea, deși Abertis este operatorul principal în zona I și deține 29 % din siturile din zona II care au fost modernizate, acesta nu exploatează rețeaua din zona II. Din acest motiv, Abertis nu ar beneficia de pe urma măsurii în calitate de operator de rețea.

(109) Exploatarea rețelei este realizată, în schimb, de o serie de operatori regionali, de comunitățile autonome sau de consiliile locale, care închiriază spațiile și instalațiile deținute de Abertis. Comunitățile autonome și consiliile locale nu concurează cu alți operatori de rețea, prin urmare nu obțin un avantaj competitiv. În plus, acestea nu obțin niciun venit, deoarece organismele de radiodifuziune nu plătesc pentru furnizarea de servicii de transmisie în zona II.

(110) În ceea ce privește organismele de radiodifuziune TDT, Spania susține că impactul măsurilor investigate asupra organismelor de radiodifuziune este aproape inexistent. Măsurile nu au dus la creșterea cifrelor de audiență ale organismelor de radiodifuziune comparativ cu perioada când programele erau transmise în sistem analogic, întrucât 2,5 % din populația vizată de acoperirea extinsă beneficia deja de televiziune analogică terestră. Prin urmare, măsurile nu au niciun impact asupra finanțelor întreprinderilor respective.

4.2.3. Absența selectivității

(111) În comunicarea lor din 14 iunie 2019, autoritățile spaniole susțin că măsurile în cauză nu sunt selective. Acestea explică faptul că normele aplicabile televiziunii terestre și televiziunii prin satelit sunt foarte diferite. La momentul adoptării măsurilor, aceste tehnologii diferite erau reglementate de legi diferite (57). Spania explică faptul că, deși în prezent toate serviciile audiovizuale sunt reglementate de Legea generală 7/2010 din 31 martie 2010 privind comunicațiile audiovizuale, cadrul juridic pentru tehnologia TDT este foarte diferit de cel al altor tehnologii. În mod special, cerințele pentru obținerea unei licențe pentru furnizarea unui serviciu TDT sunt mai stricte, mai cuprinzătoare și mai detaliate în comparație cu alte tehnologii. În plus, tehnologia TDT, spre deosebire de alte tehnologii, se califică drept serviciu de interes economic general și are obligații stricte privind acoperirea.

(112) Spania susține că situația de fapt a tehnologiei terestre este foarte diferită de cea a altor tehnologii. Tehnologia terestră și celelalte tehnologii nu sunt comparabile din punct de vedere tehnic, comercial sau economic. Atunci când a realizat trecerea la tehnologia digitală, Spania s-a bazat pe infrastructura existentă a rețelei terestre. Migrația la tehnologia digitală prin intermediul tehnologiei prin satelit ar fi necesitat instalarea integrală a unor infrastructuri noi de emisie și de recepție. Acest lucru ar fi făcut tranziția mai dificilă și mai costisitoare. Spania subliniază că studiile privind costurile prezentate anterior demonstrează că TDT a fost soluția cea mai eficientă din punctul de vedere al costurilor. În plus, în peste 30 de ani, tehnologia prin satelit nu a fost oferită niciodată de niciun operator sau utilizată în Spania pentru difuzarea televiziunii cu acces liber, care este difuzată exclusiv prin TDT. În opinia Spaniei, acest lucru indică, de asemenea, faptul că TDT se află într-o situație de fapt diferită de cea a altor tehnologii.

(113) În comunicarea sa din 4 februarie 2019, Țara Bascilor a susținut că tehnologia prin satelit și tehnologia TDT nu se află într-o situație de fapt și de drept comparabilă și, prin urmare, măsura nu este selectivă. Țara Bascilor a subliniat că există o serie de studii prezentate de Spania și de Abertis care arată diferențe semnificative de drept și de fapt între tehnologia prin satelit și tehnologia TDT. Aceste rapoarte indică faptul că utilizarea altor tehnologii decât TDT pentru digitalizare ar fi implicat costuri semnificativ mai mari și ar fi cauzat întârzieri grave în ceea ce privește digitalizarea zonei II.

(114) În scrisoarea sa din 14 ianuarie 2019, transmisă Comisiei de către autoritățile spaniole la 19 februarie 2019, guvernul Cataloniei a prezentat un studiu din septembrie 2017. Studiul a fost comandat de Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació („CTTI”) și a fost elaborat de Federación Catalana de Empresas Integradas e integradoras de Telecomunicaciones (FEDECOMINTE), de Asociația Catalană a Inginerilor (Telco.cat) și de Asociația de Inginerie Tehnică de Telecomunicații din Catalonia (Graus TIC) („studiul privind Catalonia”). Studiul a evaluat diferitele tehnologii avute în vedere pentru furnizarea de televiziune digitală în zona II și a concluzionat că cele mai viabile tehnologii sunt cea terestră și cea prin satelit și că, între aceste două tehnologii, tehnologia TDT era cea mai puțin costisitoare pentru cetățeni. Pe baza studiului, guvernul din Catalonia susține că alegerea tehnologiei TDT pentru furnizarea de televiziune digitală în zona II este justificată în mod obiectiv și că măsura nu poate fi considerată discriminatorie și selectivă din perspectiva ajutorului de stat.

4.3. Compatibilitatea în temeiul articolului 106 alineatul (2) și a articolului 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE

(115) Autoritățile din Țara Bascilor au afirmat că ajutorul de stat acordat întreprinderii Itelazpi este compatibil cu piața internă în baza dispozițiilor articolului 106 din TFUE. În acest sens, ele consideră că măsurile îndeplinesc toate condițiile prevăzute în Decizia din 28 noiembrie 2005 privind aplicarea articolului 86 alineatul (2) din Tratatul CE la ajutorul de stat, sub forma compensației pentru obligația de serviciu public, acordat anumitor întreprinderi cărora le-a fost încredințată prestarea unui serviciu de interes economic general [„Decizia privind articolul 86 alineatul (2)”] (58).

(116) În cazul în care Comisia decide că măsurile luate de autoritățile spaniole cu privire la instalarea televiziunii digitale terestre în zona II constituie ajutor de stat și că nu sunt compatibile cu piața internă în temeiul articolului 106 din TFUE, Spania susține că acestea ar fi, cu siguranță, compatibile cu piața internă în măsura în care scopul lor este de a asigura îndeplinirea unui obiectiv de interes comunitar (conversia la radiodifuziunea digitală), prin urmare, ar beneficia de derogarea prevăzută la articolul 107 alineatul (3) litera (c) din TFUE.

4.3.1. Argumente legate de eficiență

(117) Potrivit Spaniei, la nivel național, planul tehnic național și planul de tranziție nu sunt planuri de extindere a acoperirii, deoarece se referă doar la tranziția efectuată în zona I. Ca atare, planurile nu restricționează opțiunile tehnologice disponibile pentru extinderea acoperirii. În ceea ce privește acordurile-cadru, acestea nu au același statut de reglementare precum cele două planuri și se bazează pe acorduri între autoritățile centrale și regionale. În plus, potrivit Spaniei, acestea nu ar exclude utilizarea tehnologiei prin satelit sau a altor tehnologii. În orice caz, extinderea acoperirii și opțiunea în materie de tehnologie au fost efectuate de comunitățile autonome, de regulă prin intermediul procedurii de licitație. Spania susține că o astfel de licitație – organizată în Castilla y Leon – a fost neutră din punct de vedere tehnologic, iar simplul fapt că a avut loc o astfel de licitație dovedește că autoritățile centrale nu au impus tehnologia terestră în comunitățile autonome.

(118) Chiar dacă unele licitații care au avut loc în alte părți se referă la anumite elemente tehnice specifice tehnologiei terestre, acest lucru este justificat de faptul că radiodifuziunea terestră presupune anumite elemente în raport cu radiodifuziunea prin satelit, iar inserarea acestora era necesară pentru a nu exclude soluțiile terestre din procedurile de licitație.

(119) Autoritățile spaniole se referă, de asemenea, la un studiu privind fezabilitatea furnizării unui serviciu universal de televiziune digitală prin intermediul unor tehnologii diferite (TDT și satelit), realizat de MITyC în iulie 2007, adică înainte de a propune finanțarea pentru extinderea acoperirii TDT (denumit în continuare „Studiul Spania 2007”). Deși autoritățile recunosc că studiul a fost doar un document intern care nu a fost adoptat ulterior, ele subliniază, totuși, că studiul a ținut seama de costurile realiste ale transmisiei prin semnal TDT sau satelit. Concluziile studiului au arătat că nu este posibil să se stabilească în avans care tehnologie este mai eficientă și mai ieftină pentru extinderea acoperirii semnalului de televiziune. În schimb, alegerea ar trebui să se facă diferențiat, pe regiuni, de preferință prin intermediul unor studii realizate de comunitățile autonome în cauză, care să analizeze factori precum topografia, distribuția terestră a populației și starea infrastructurii existente.

4.3.2. Cerințe privind calitatea

(120) Au fost prezentate două argumente privind calitatea. În primul rând, până în prezent, nu au fost disponibile canalele TDT cu acces liber prin radiodifuziunea prin satelit în această zonă. Prin urmare, trecerea la platforma de satelit ar însemna că clienții ar trebui să plătească pentru serviciu.

(121) În al doilea rând, pe lângă canalele naționale, trebuie transmise și canalele regionale. Tehnologia TDT permite fiecărei zone geografice să recepționeze canalele aferente zonei respective. Pe baza canalelor regionale și locale, un număr total de 1 380 de frecvențe sunt alocate televiziunii terestre pe întreg teritoriul Spaniei, fără a fi necesară vreo restricție tehnică și fără a extinde difuzarea în afara zonei-țintă a fiecărui canal. Potrivit Spaniei, acest lucru ar fi imposibil pentru rețelele de satelit, întrucât acestea nu oferă posibilitatea delimitării geografice, prin urmare, ar trebui să se recurgă la un sistem complex de acces condiționat. Acest lucru ar crește și mai mult costurile radiodifuziunii prin satelit, iar organismele de radiodifuziune nu ar fi dispuse să ofere acces la canalele lor fără a avea siguranța că delimitarea este posibilă.

4.3.3. Neutralitatea tehnologică

(122) Potrivit Spaniei, acordurile bilaterale dintre autoritățile centrale și cele regionale nu au impus o anumită tehnologie de digitalizare. Acestea au stabilit doar transferurile către comunitățile autonome în acord cu costurile digitalizării, calculate pe baza a ceea ce s-a considerat a fi o tehnologie de referință eficientă, și anume TDT. În acest sens, ar trebui să se țină seama, potrivit Spaniei, de faptul că, la momentul extinderii, televiziunea analogică terestră acoperea 98,5 % dintre locuințele spaniole.

(123) Cu privire la licitația din Cantabria la care se face referire în decizia de inițiere a procedurii, autoritățile spaniole subliniază faptul că licitația câștigată de Astra a vizat atât zona II, cât și zona III, adică a avut ca scop furnizarea universală de televiziune digitală în Cantabria. Acest lucru ar avea un dublu impact asupra evaluării cazului de față.

(124) În primul rând, proiectul din Cantabria a eșuat atunci când, după atribuirea contractului întreprinderii Astra, câteva dintre principalele organisme de radiodifuziune au informat Astra și guvernul din Cantabria că nu vor permite difuzarea conținuturilor lor prin satelit. Prin urmare, obiectivul planului nu mai era ușor de realizat. În al doilea rând, motivul principal pentru rezilierea contractului a fost decizia guvernului central de a oferi acoperire prin satelit în toată zona III din Spania, și nu decizia de a oferi finanțare din partea guvernului central pentru extinderea acoperirii în zona II. În plus, contractul a fost reziliat în noiembrie 2008 pentru că în momentul acela a devenit evident că Astra nu va putea să își respecte obligațiile. În special, Astra nu a realizat la timp lucrările necesare și nu a primit autorizații din partea organismelor de radiodifuziune cu acces liber pentru a difuza canalele lor.

(125) În contextul prezentei decizii, proiectul din Cantabria este relevant doar în măsura în care platforma de satelit poate fi considerată o alternativă viabilă la platforma terestră. În acest sens, argumentele de mai sus nu sunt relevante. Atunci când au optat pentru platforma de satelit în zona III, autoritățile spaniole au adoptat un plan național și au introdus o reglementare specială prin care se solicita organismelor de radiodifuziune să se coordoneze și să selecteze un singur furnizor de platformă de satelit comun. Spania observă că, în conformitate cu decizia de inițiere a procedurii, un mecanism similar ar fi putut fi aplicat și pentru zona II. Cu toate acestea, potrivit Spaniei, impunerea unei astfel de obligații organismelor de radiodifuziune din zona II ar fi fost contrară principiului intervenției minime. În plus, în Spania, organismele de radiodifuziune nu sunt dispuse să utilizeze platforma de satelit. Spre deosebire de alte state membre, în Spania nu există nicio platformă de satelit cu acces liber. Potrivit Spaniei, motivele invocate pentru rezilierea contractului nu pun la îndoială faptul că tehnologia prin satelit ar fi o platformă viabilă pentru transmisia semnalului de televiziune în zona II.

4.3.4. Absența denaturării concurenței și a comerțului

(126) În ceea ce privește concurența dintre operatorii de rețea, Spania și-a exprimat opinia potrivit căreia televiziunea terestră și cea prin satelit reprezintă două piețe complet diferite, prin urmare, măsurile investigate nu au denaturat concurența pe piețele afectate. Spania susține că măsurile investigate nu au niciun efect asupra pieței intracomunitare, deoarece măsurile sunt destinate locuitorilor unui spațiu geografic restrâns delimitat. Întrucât acestea sunt servicii locale, este puțin probabil ca măsura să afecteze comerțul dintre statele membre.

4.4. Aplicabilitatea regulii de minimis

(127) De asemenea, autoritățile spaniole și-au exprimat opinia potrivit căreia regula de minimis introdusă prin Regulamentul (CE) nr. 1998/2006 privind ajutoarele de minimis (59) se aplică, cu siguranță, pentru un procent semnificativ al finanțării. Echipamentele de telecomunicații au fost achiziționate în mod independent de fiecare comunitate autonomă sau consiliu local, prin urmare, dispozițiile de minimis ar trebui analizate la nivelul acestora. Deoarece, în aceste cazuri, se cunoaște suma care a fost plătită, precum și bunurile și serviciile care au fost achiziționate, ajutorul a fost suficient de transparent pentru ca pragurile de minimis să se aplice.

4.5. Ajutorul de stat pentru exploatare și întreținere

(128) În ceea ce privește exploatarea și întreținerea centrelor de transmisie, autoritățile centrale spaniole consideră că acestea nu se încadrează în lucrările de extindere a acoperirii finanțate parțial de MITyC. Ministerul nu are competența de a solicita consiliilor sau comunităților autonome să continue exploatarea sau întreținerea ulterior perioadei prevăzute în licitațiile pentru extinderea acoperirii. Prin urmare, nu poate fi complet exclus ca exploatarea și întreținerea anumitor centre să fi fost întrerupte ca urmare a unor reduceri bugetare ale consiliilor locale. Costurile anuale de exploatare și de întreținere au fost evaluate provizoriu de către autoritățile centrale ca ridicându-se la 10 % din investiția inițială. Pe durata investigației, mai multe comunități autonome au furnizat mai multe date detaliate privind fondurile cheltuite pentru exploatarea și întreținerea rețelei TDT în zona II.

5. EVALUAREA ARGUMENTELOR PROCEDURALE INVOCATE DE PĂRȚI

(129) În observațiile lor din 13 și 14 iunie 2019, Itelazpi, Cellnex și Spania au susținut că Comisia ar fi trebuit să adopte o nouă decizie de inițiere a procedurii în urma anulării deciziei din 2013, care ar fi trebuit să exprime punctul de vedere al Comisiei cu privire la selectivitatea măsurilor în cauză. În opinia Spaniei și a părților interesate, lipsa unei noi decizii de inițiere a procedurii nu a permis părților să își exercite dreptul la apărare.

(130) Spania și Cellnex au susținut, de asemenea, că decizia de inițiere a procedurii în acest caz a fost anulată atunci când Curtea a anulat decizia din 2013. Considerentul 41 din Decizia din 2013 prevedea următoarele: „[p]entru mai multe detalii factuale, a se vedea decizia de inițiere a procedurii, care ar trebui considerată parte integrantă a prezentei decizii”. În opinia Spaniei, aceasta înseamnă că anularea deciziei din 2013 atrage după sine anularea deciziei de inițiere a procedurii. Acest punct de vedere este eronat din motivele următoare.

(131) În primul rând, decizia de inițiere a procedurii și decizia finală sunt acte juridice separate, cu efecte juridice separate. Decizia de inițiere a procedurii a fost adoptată în temeiul articolului 4 alineatul (4) din Regulamentul de procedură din 1999. Decizia de inițiere a procedurii expune îndoielile Comisiei cu privire la compatibilitatea măsurilor investigate cu piața internă. Decizia finală (adică decizia din 2013) a fost adoptată în temeiul articolului 7 alineatul (5) din Regulamentul de procedură din 1999. În decizia din 2013, Comisia a constatat că ajutorul nu era compatibil cu piața internă și a dispus recuperarea acestuia. Întrucât decizia de inițiere a procedurii și decizia finală sunt două acte juridice diferite, interpretarea corectă a considerentului 41 din decizia din 2013 este că detaliile factuale prezentate în decizia de inițiere a procedurii fac parte din decizia din 2013. În plus, anularea deciziei finale nu are legătură cu aceste detalii factuale.

(132) În al doilea rând, niciuna dintre diferitele acțiuni în justiție introduse de Spania și de părțile interesate în urma adoptării deciziei din 2013 nu a solicitat anularea deciziei de inițiere a procedurii, ci s-a solicitat anularea deciziei finale. În conformitate cu jurisprudența constantă, domeniul de aplicare al anulării pronunțate de Curte nu poate depăși ceea ce a solicitat reclamantul (60). Întrucât niciuna dintre acțiuni nu a solicitat anularea deciziei de inițiere a procedurii, Curtea nu ar fi putut anula decizia de inițiere a procedurii în hotărârea Retegal (61).

(133) În al treilea rând, în conformitate cu jurisprudența constantă, anularea unei măsuri a Uniunii nu afectează în mod necesar actele pregătitoare (62). Anularea unui act de încheiere a unei proceduri administrative care cuprinde mai multe etape nu implică în mod necesar anularea întregii proceduri anterioare adoptării actului atacat, indiferent de motivele, procedurale sau de fond, ale hotărârii prin care se pronunță anularea.

(134) În ceea ce privește presupusa obligație de redeschidere a procedurii ca urmare a anulării deciziei din 2013, Comisia observă că niciun element din legislație sau din jurisprudență nu sugerează că anularea unei decizii a Comisiei ar implica în mod necesar redeschiderea procedurii oficiale de investigare prin adoptarea unei noi decizii (a se vedea în special Hotărârea în cauza T-1/15 SNCM/Comisia, ECLI:EU:T:2017:470, punctul 69). Astfel cum s-a explicat mai sus, în conformitate cu jurisprudența, anularea unei măsuri comunitare nu afectează în mod necesar actele pregătitoare. În cauza SNCM, în urma anulării deciziei finale a Comisiei, Comisia nu a redeschis procedura, ci doar a invitat părțile să prezinte observații. Curtea a precizat că, întrucât Comisia a oferit statului membru și părților posibilitatea de a formula observații în urma anulării deciziei, drepturile procedurale ale statului membru și ale părților interesate au fost respectate. În plus, Regulamentul (UE) 2015/1589 al Consiliului (63) nu precizează situațiile în care Comisia este obligată să redeschidă o procedură. Prin urmare, din regulamentul menționat nu poate decurge nicio presupusă obligație de a redeschide procedura.

(135) Spania, Itelazpi și Cellnex susțin că Comisia ar fi trebuit să adopte o nouă decizie de inițiere a procedurii, care să cuprindă o analiză detaliată a selectivității, astfel încât părțile să își poată exprima opiniile cu privire la selectivitatea măsurii. Comisia observă că autoritățile spaniole și-au exprimat deja opiniile cu privire la lipsa selectivității în faza preliminară de investigare [astfel cum se menționează în considerentul 22 din decizia de inițiere a procedurii (64)]. Decizia de inițiere a procedurii a prezentat opinia preliminară a Comisiei cu privire la existența ajutorului de stat (inclusiv la selectivitate) și cu privire la compatibilitatea ajutorului. Decizia de inițiere a procedurii a afirmat că măsurile contestate denaturează concurența prin favorizarea tehnologiei TDT și a susținut, de asemenea, că tehnologia TDT și cea prin satelit concurează (de exemplu, a făcut referire la cazul Cantabria, o licitație a fost câștigată inițial de operatorul de satelit). Decizia de inițiere a procedurii a explicat de ce unele platforme au fost favorizate în comparație cu altele. Acest lucru a permis Spaniei și părților interesate să își elaboreze punctele de vedere cu privire la selectivitatea măsurilor. În observațiile sale din 30 noiembrie 2010 cu privire la decizia de inițiere a procedurii, Spania a explicat că operatorii de rețea care utilizează tehnologia TDT nu au beneficiat de un avantaj selectiv în comparație cu ceilalți operatori de rețea. Spania a susținut, de asemenea, că măsurile în cauză nu discriminează alte tehnologii în favoarea TDT, explicând diferențele dintre TDT și satelit în ceea ce privește costurile și condițiile de piață. Spania a subliniat că tehnologia prin satelit și tehnologia TDT nu aparțin aceleiași piețe. Acest lucru arată că Spania a avut deja ocazia să își exprime punctul de vedere cu privire la problema selectivității ca urmare a deciziei de inițiere a procedurii.

(136) În plus, nici măsura care face obiectul investigației, nici faptele cazului și nici evaluarea sa juridică nu s-au schimbat.

(137) De asemenea, la 26 aprilie 2019, Comisia a trimis o solicitare de informații către Spania, Itelazpi, Cellnex, Retevisión, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologias, SA, Retegal și Astra, prin care a invitat părțile să își prezinte observațiile cu privire la hotărârea Retegal și la selectivitatea măsurilor în cauză (65). Cellnex, Itelazpi, Spania și Astra au prezentat observații detaliate în răspunsurile lor la solicitarea de informații a Comisiei, exprimându-și punctul de vedere cu privire la criteriul selectivității. Părțile au prezentat observații detaliate, iar Comisia a analizat toate elementele noi, relevante și actuale aduse de Spania și de părțile terțe în cauză. Pe baza celor de mai sus, Spania și celelalte părți interesate au avut numeroase ocazii de a-și face cunoscute opiniile cu privire la chestiunea selectivității și, prin urmare, drepturile procedurale ale părților au fost pe deplin respectate.

6. EVALUAREA AJUTORULUI

6.1. Temeiul juridic al ajutorului

(138) Astfel cum se descrie în detaliu mai sus în secțiunea 2.2, în considerentele 28-39, cadrul juridic pentru trecerea la tehnologia digitală în Spania este reprezentat de o rețea complexă de diverse acte emise atât de administrația centrală, cât și de autoritățile regionale și locale într-o perioadă de patru ani. Planul tehnic național pentru anul 2005 și Planul de tranziție din 2007 reglementează în principal tranziția către TDT în zona I, dar constituie, în același timp, și baza pentru alte măsuri de extindere în zona II. Aceste măsuri de extindere au fost puse în aplicare de autoritățile regionale după încheierea mai multor acorduri-cadru cu guvernul central (acordurile-cadru din 2008), precum și, în 2008, a unor acte adiționale la anterioarele acorduri-cadru din 2006 și, în 2009, a unor acte adiționale la acordurile-cadru din 2008.

(139) În urma încheierii acestor acorduri și acte adiționale, autoritățile regionale și locale au pus în aplicare un amplu pachet de măsuri de extindere a acoperirii cu servicii de TDT în zona II, în special prin licitații publice, astfel cum s-a descris mai sus în considerentele 40-43. Prin urmare, Comisia consideră că diferitele acte adoptate la nivel central și acordurile încheiate și modificate între MITyC și comunitățile autonome constituie baza schemei de ajutoare pentru extinderea acoperirii în zona II și includ caracteristicile sale esențiale, și anume stimulentul pentru trecerea la televiziunea digitală în zona II și limitarea acestui stimulent la tehnologia terestră. Aceste acte și acorduri aveau ca obiectiv să determine comunitățile autonome să adopte măsuri care nu erau neutre din punct de vedere tehnologic (66). Deși Planul tehnic național reglementează tranziția la TDT în zona I, acesta acordă, în același timp, autorităților locale mandatul de a înființa, în colaborare cu comunitățile autonome, centre de transmisie suplimentare necesare pentru asigurarea recepționării TDT în zona II. Prin urmare, în momentul acela guvernul central preconiza deja extinderea acoperirii cu servicii TDT. Mandatul conținut în principalul act legislativ care reglementează trecerea la televiziunea digitală se referă numai la platforma terestră. În plus, Decretul regal 1/2009 arată că utilizarea tehnologiei prin satelit a fost avută în vedere doar pentru zona III. În practică, comunitățile autonome au aplicat, în consecință, orientările guvernului central privind extinderea acoperirii cu servicii TDT (67). Comunitățile autonome au pus în aplicare planul administrației centrale pe baza acordurilor-cadru respective, care au urmat același model.

(140) Astfel, din actele adoptate la nivel central, din acordurile și actele adiționale menționate reiese că acestea stau la baza unei scheme care vizează extinderea acoperirii TDT în zona II prin utilizarea exclusivă a radiodifuziunii terestre. În plus, în astfel de împrejurări, autoritățile centrale sau locale nu dispuneau de nicio marjă de manevră în ceea ce privește punerea în aplicare tehnică a schemei astfel încât să se respecte principiul neutralității tehnologice. Măsurile luate de autoritățile naționale, regionale sau locale au urmărit același obiectiv și, având în vedere legăturile strânse dintre acestea, ar trebui analizate împreună ca parte a aceleiași scheme. Acest lucru a fost coroborat și de Tribunal, care a confirmat, în cauza T-541/13, cu privire la acțiunea în anulare a deciziei din 2013, următoarele. Această concluzie rămâne valabilă și pentru măsurile examinate în prezenta decizie (care sunt aceleași cu cele examinate în decizia din 2013): „52 Rezultă din diferite acte legislative și administrative ale autorităților spaniole că planul de trecere la televiziunea digitală pe tot teritoriul Regatului Spaniei printr-o utilizare predominantă a tehnologiei terestre urma o inițiativă lansată și coordonată de administrația centrală. Nu se contestă, astfel cum reiese din considerentul (24) al deciziei atacate, că Legea nr. 10/2005, care marca începutul reglementării trecerii la TDT, a precizat necesitatea încurajării unei treceri de la tehnologia analogică la TDT. Astfel cum reiese din considerentul (26) al deciziei menționate, autoritățile spaniole prevedeau, într-o dispoziție adițională la planul tehnic național privind TDT, posibilitatea unei extinderi a acoperirii prin intermediul tehnologiei terestre în zonele cu densitate redusă a populației cu condiția ca instalațiile locale să fie conforme acestui program. Considerentele (28)-(32) ale acestei decizii, al căror conținut nu este contestat de reclamante, descriu colaborarea dintre MITC și comunitățile autonome prin intermediul acordurilor-cadru și al unor acte adiționale la acorduri-cadru în scopul realizării digitalizării în zona II. Aceste acte erau legate în special de cofinanțarea de către guvernul spaniol a extinderii acoperirii TDT în zona menționată. 53 Având în vedere elementele care precedă, nu se poate reproșa Comisiei că a analizat măsurile spaniole în favoarea dezvoltării TDT în zona II în același context. Astfel, diferitele intervenții statale la nivel național, regional și comunal trebuind analizate în funcție de efecte, ele prezintă, în speță, legături atât de strânse între ele încât pot fi considerate de Comisie un singur sistem de ajutoare acordat de autoritățile publice în Spania. O astfel de situație apare, printre altele, din cauză că intervențiile consecutive în Spania, în special având în vedere succesiunea lor în timp, finalitatea și situarea lor în zona menționată, prezentau legături atât de strânse între ele încât nu se poate reproșa Comisiei nesepararea lor (a se vedea în acest sens Hotărârea din 19 martie 2013, Bouygues și Bouygues Télécom/Comisia și alții, C-399/10 P și C-401/10 P, Rep., EU:C:2013:175, punctele 103 și 104).”

(141) Pentru a confirma suplimentar această constatare, Comisia a investigat, de asemenea, un eșantion semnificativ de licitații individuale organizate chiar de comunitățile autonome. Eșantionul de licitații cuprinde toate comunitățile autonome ale Spaniei, exceptând Mellila (pentru această regiune, autoritățile spaniole nu au organizat licitații, susținând că nu există documente relevante). Eșantionul include atât licitațiile pentru extinderea acoperirii, cât și licitațiile pentru furnizarea de echipamente. În plus, eșantionul include licitații cu dimensiuni bugetare diferite: licitații cu bugete relativ mici și licitații cu bugete mai mari (bugete de peste 10 milioane EUR). Alegerea și acoperirea eșantionului, astfel cum este descris, asigură reprezentativitatea acestuia. Aceste licitații sunt rezultatul punerii în aplicare a programului național descris la punctele de mai sus, care a fost predefinit pe baza unor legi și acorduri cu comunitățile autonome. Verificarea eșantionului confirmă concluzia de mai sus, întrucât marea majoritate a licitațiilor examinate nu au fost neutre din punct de vedere tehnologic. Pe baza acestui eșantion reprezentativ, Comisia a confirmat că licitațiile desfășurate în anumite comunități autonome au respectat, în general, logica vizării exclusive a tehnologiei terestre.

(142) Chiar și atunci când erau calificate drept licitații individuale neutre din punct de vedere tehnologic care nu erau discriminatorii din punct de vedere formal, Comisia a putut identifica doar foarte puține dintre acestea. Caietul de sarcini al acestor licitații a fost formulat astfel încât, în pof