5.

La partea I titlul IV, capitolul 2 (articolele 66-123) se înlocuiește cu următoarele: „CAPITOLUL 2 Originea preferențială Articolul 66 În sensul prezentului capitol: (a) «fabricare» reprezintă orice tip de prelucrare sau transformare, inclusiv asamblarea sau operațiunile specifice; (b) «material» reprezintă orice ingredient, materie primă, componentă sau piesă etc., folosită la fabricarea produsului; (c) «produs» reprezintă produsul care este fabricat, chiar dacă este destinat folosirii ulterioare într-o altă operațiune de fabricare; (d) «mărfuri» reprezintă atât materiale, cât și produse; (e) «valoarea în vamă» reprezintă valoarea determinată în conformitate cu Acordul din 1994 privind aplicarea articolului VII din Acordul General privind Tarifele și Comerțul (Acordul OMC privind evaluarea în vamă); (f) «prețul franco fabrică» reprezintă, în listele din anexa 15, prețul plătit producătorului care a efectuat ultima prelucrare sau transformare a produsului, cu condiția ca prețul să includă valoarea tuturor materialelor folosite, minus toate taxele interne care sunt sau pot fi rambursate când produsul obținut este exportat; (g) «valoarea materialelor» reprezintă în lista din anexa 15 valoarea în vamă la momentul importului materialelor neoriginare folosite sau, dacă aceasta nu este cunoscută sau nu poate fi apreciată, primul preț apreciat plătit pentru materiale în Comunitate sau în țara beneficiară în sensul articolului 67 alineatul (1) sau în republica beneficiară în sensul articolului 98 alineatul (1). În cazul în care valoarea materialelor originare folosite trebuie să fie stabilită, acest paragraf se aplică mutatis mutandis; (h) «capitole» și «poziții» reprezintă capitolele și pozițiile (coduri de patru cifre) folosite în nomenclatura care formează Sistemul Armonizat; (i) «încadrat» se referă la încadrarea unui produs sau material la o anumită poziție tarifară; (j) «expediție» reprezintă produsele care sunt fie expediate simultan de la un exportator la un destinatar, fie acoperite de un singur document de transport referitor la transportul de la exportator la destinatar, sau, în absența unui astfel de document, de o singură factură. Secțiunea 1 Sistemul generalizat de preferințe Subsecțiunea 1 Definiția conceptului de produse originare Articolul 67 (1) În sensul dispozițiilor referitoare la preferințele tarifare generalizate acordate de Comunitate unor produse care provin din țări în curs de dezvoltare (denumite în continuare «țări beneficiare»), următoarele se consideră produse originare într-o țară beneficiară: (a) produse obținute integral în țara respectivă, în sensul articolului 68; (b) produse obținute în țara respectivă, la fabricarea cărora se folosesc alte produse decât cele prevăzute la litera (a), cu condiția ca respectivele produse să sufere prelucrări sau transformări suficiente în sensul articolului 69. (2) În sensul prezentei secțiuni, produsele originare din Comunitate, în sensul alineatului (3), care fac obiectul, într-o țară beneficiară, prelucrării sau transformării depășind-o pe cea descrisă la articolul 70, sunt considerate ca fiind originare din țara beneficiară respectivă. (3) Alineatul (1) se aplică mutatis mutandis, în vederea stabilirii originii produselor obținute în Comunitate. (4) Atâta timp cât Norvegia și Elveția acordă preferințe tarifare generalizate produselor provenind din țările beneficiare menționate la alineatul (1) și aplică o definiție a conceptului de origine corespunzătoare cu cea din prezenta secțiune, produsele provenite din Comunitate, Norvegia sau Elveția care sunt supuse într-o țară beneficiară transformării sau prelucrării depășind-o pe cea descrisă la articolul 70 se consideră ca fiind originare din țara beneficiară respectivă. Dispozițiile primului paragraf se aplică doar produselor originare din Comunitate, Norvegia sau Elveția (conform regulilor de origine privind tarifele preferențiale respective) care sunt exportate direct în țara beneficiară. Dispozițiile primului paragraf nu se aplică produselor care se încadrează în capitolele 1-24 ale Sistemului Armonizat. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene (seria C) data intrării în vigoare a dispozițiilor primului și celui de-al doilea paragraf. (5) Dispozițiile alineatului (4) se aplică cu condiția ca Norvegia și Elveția să acorde, prin reciprocitate, același tratament produselor din Comunitate. Articolul 68 (1) Următoarele produse se consideră ca fiind obținute integral într-o țară beneficiară sau în Comunitate: (a) produse minerale extrase din solul sau de pe fundul mărilor țării respective; (b) produse vegetale recoltate în țara respectivă; (c) animale vii născute și crescute în țara respectivă; (d) produse obținute de la animale vii crescute în țara respectivă; (e) produse obținute din vânat și pescuit în țara respectivă; (f) produse de pescuit maritim și alte produse obținute pe navele țării respective din mările aflate în afara apelor sale teritoriale; (g) produse obșinute pe navele-uzină ale țării respective exclusiv din produsele prevăzute la litera (f); (h) articole uzate colectate în țara respectivă și care pot fi utilizate numai pentru recuperarea materiilor prime; (i) deșeuri și rebuturi provenind din operațiuni de fabricare desfășurate în țara respectivă; (j) produse extrase din solul sau subsolul marin din afara apelor teritoriale, cu condiția ca țara respectivă să aibă dreptul exclusiv de exploatare; (k) produse fabricate în țara respectivă exclusiv din produsele cuprinse la literele (a)-(j). (2) Termenii «navele țării respective» și «navele-uzină ale țării respective» de la alineatul (1) literele (f) și (g) se aplică numai navelor și navelor-uzină: — care sunt înmatriculate sau înregistrate în țara beneficiară sau într-un stat membru; — care navighează sub pavilionul țării beneficiare sau al unui stat membru; — care sunt deținute în proporție de cel puțin 50 % de către resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre sau de către o societate cu sediul principal în țara respectivă sau într-un stat membru, în care directorul sau directorii, președintele Consiliului de administrație sau al consiliului de supraveghere și majoritatea membrilor sunt resortisanți ai țării respective sau ai unui stat membru și la care, în cazul parteneriatelor sau firmelor cu răspundere limitată, cel puțin jumătate din capital aparține țării respective sau organelor de stat, sau resortisanților țării beneficiare, sau statelor membre respective; — ai căror căpitani și ofițeri sunt resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre și — al căror echipaj este constituit în proporție de cel puțin 75 % din resortisanți ai țării beneficiare sau ai statelor membre. (3) Termenii «țară beneficiară» și «Comunitatea» desemnează și apele teritoriale ale țării respective sau ale statelor membre. (4) Navele care navighează în largul mării, inclusiv navele-uzină pe care se prelucrează sau transformă peștele prins, se consideră parte a teritoriului țării beneficiare sau ale statului membru căruia le aparțin, cu condiția ca ele să îndeplinească condițiile prevăzute la alineatul (2). Articolul 69 În sensul articolului 67, materialele care nu sunt obținute integral într-o țară beneficiară sau în Comunitate se consideră a fi prelucrate sau transformate suficient când sunt îndeplinite condițiile prevăzute în lista din anexa 15. Aceste condiții indică, pentru toate produsele la care se referă această secțiune, prelucrarea sau transformarea care trebuie aplicate materialelor neoriginare folosite în procesul de fabricație și se aplică numai acestor materiale. Dacă un produs care a dobândit statut originar ca urmare a îndeplinirii condițiilor precizate în listă este folosit la fabricarea unui alt produs, condițiile care se aplică produsului în care acesta este incorporat nu i se aplică acestuia și nu se iau în considerare materialele neoriginare care ar fi putut să fie utilizate la fabricarea sa. Articolul 70 (1) Fără să aducă atingere alineatului (2), următoarele operațiuni sunt considerate ca prelucrare sau transformare insuficientă pentru a conferi statutul de produse originare, indiferent dacă sunt sau nu sunt întrunite condițiile articolului 69: (a) operațiuni destinate să asigure păstrarea produselor în bună stare pe durata transportului și depozitării (ventilație, întindere, uscare, refrigerare, plasarea în saramură, dioxid de sulf sau alte soluții apoase, eliminarea părților deteriorate și alte operațiuni similare); (b) operațiuni simple constând din îndepărtarea prafului, cernerea sau ciuruirea, sortarea, încadrarea, asortarea (inclusiv alcătuirea de seturi de articole), spălarea, vopsirea, debitarea; (c) (i) schimbări de ambalaje și separări sau unificări ale coletelor; (ii) simpla plasare în sticle, recipiente, saci, lăzi, cutii, fixarea pe cartoane sau scânduri etc. și toate celelalte operațiuni simple de ambalare; (d) aplicarea de marcaje, etichete sau alte semne distinctive pe produse sau pe ambalajele acestora; (e) simpla amestecare a produselor, indiferent dacă ele sunt sau nu de aceleași tipuri, în cazul în care una sau mai multe componente nu îndeplinesc condițiile stabilite în prezenta secțiune, pentru a le permite să fie considerate produse originare provenind dintr-o țară beneficiară sau din Comunitate; (f) simpla asamblare a părților produselor pentru a constitui un produs complet; (g) o combinație de două sau mai multe operațiuni prevăzute la literele (a)-(f). (h) sacrificarea de animale. (2) Toate operațiunile efectuate fie într-o țară beneficiară, fie în Comunitate asupra unui anumit produs sunt luate în considerare împreună atunci când se determină dacă prelucrarea sau transformarea suferită de respectivul produs trebuie considerată ca insuficientă în sensul alineatului (1). Articolul 70a (1) Unitatea de avut în vedere în aplicarea dispozițiilor prezentei secțiuni o reprezintă produsul respectiv, care este considerat unitatea de bază la determinarea încadrării folosind nomenclatura Sistemului Armonizat. Rezultă că: (a) atunci când un produs alcătuit dintr-un grup sau un ansamblu de articole este încadrat potrivit Sistemului Armonizat într-o singură poziție tarifară, întregul reprezintă unitatea de avut în vedere; (b) atunci când o expediție constă dintr-un număr identic de produse încadrate la aceeași poziție tarifară din Sistemul Armonizat, fiecare produs trebuie luat în considerare separat în aplicarea dispozițiilor prezentei secțiuni. (2) Atunci când, potrivit regulii generale 5 din Sistemul Armonizat, ambalajul este încadrat cu produsul pe care îl conține, acesta trebuie considerat ca făcând un tot cu produsul în scopul determinării originii. Articolul 71 (1) Prin derogare de la dispozițiile articolului 69, materialele neoriginare pot fi folosite la fabricarea unui produs, cu condiția ca valoarea lor totală să nu depășească 10 % din prețul franco fabrică al produsului. Atunci când în listă sunt indicate unul sau mai multe procente pentru valoarea maximă a materialelor neoriginare, aceste procente nu trebuie depășite prin aplicarea primului paragraf. (2) Alineatul (1) nu se aplică produselor care se încadrează în capitolele 50-63 din Sistemul Armonizat. Articolul 72 (1) Prin derogare de la articolul 67, în scopul de a stabili dacă un produs fabricat într-o țară beneficiară ce este membră a unui grup regional provine din acea țară în sensul articolului menționat, produsele originare din oricare dintre țările acelui grup regional și folosite la continuarea fabricației în altă țară sunt considerate ca fiind originare din țara unde se continuă fabricația (cumul regional). (2) Țara de origine a produsului finit se determină în conformitate cu articolul 72a. (3) Cumulul regional se aplică la patru grupuri regionale distincte din care fac parte țările beneficiare ale sistemului generalizat de preferințe: (a) Asociația Națiunilor din Asia de Sud-Est (ASEAN) (Brunei-Darussalam, Cambodgia (9), Indonezia, Laos, Malaezia, Filipine, Singapore, Tailanda, Vietnam); (b) Piața Comună a Americii Centrale (CACM) (Costa Rica, Honduras, Guatemala, Nicaragua, Panama (10), El Salvador); (c) Comunitatea andină (Bolivia, Columbia, Ecuador, Peru, Venezuela); (d) Asociația pentru Cooperare Regională a Asiei de Sud (SAARC) (Bangladesh, Butan, India, Maldive, Nepal, Pakistan, Sri Lanka) (11). (4) «Grup regional» reprezintă ASEAN, CACM, Comunitatea andină sau SAARC, după caz. Articolul 72a (1) Atunci când mărfurile originare într-o țară membră a unui grup regional sunt prelucrate sau transformate în altă țară din același grup regional, ele au originea țării din grupul regional în care s-a efectuat ultima prelucrare sau transformare, cu condiția ca: (a) valoarea adăugată în acea țară în sensul alineatului (3) să fie mai mare decât cea mai mare valoare în vamă a produselor folosite care provin din una dintre celelalte țări ale grupului regional și (b) prelucrarea sau transformarea efectuată în acea țară să o depășească pe aceea stabilită la articolul 70 și, în cazul produselor textile, toate operațiunile menționate în anexa 16. (2) Atunci când nu sunt îndeplinite condițiile privind originea de la alineatul (1) literele (a) și (b), produsele au originea țării din grupul regional care deține valoarea cea mai ridicată în vamă a produselor care provin din alte țări ale grupului regional. (3) «Valoarea adăugată» reprezintă prețul franco fabrică minus valoarea în vamă a fiecăruia dintre produsele incorporate originare din altă țară a grupului regional. (4) Dovada statutului orignar al mărfurilor exportate dintr-o țară a unui grup regional într-o altă țară din același grup cu scopul de a fi utilizate în prelucrări și transformări ulterioare sau de a fi reexportate fără a fi prelucrate sau transformate se stabilește cu ajutorul unui certificat de origine tip A emis în prima țară. (5) Dovada statutului originar al mărfurilor exportate dintr-o țară a unui grup regional către Comunitate, dobândit sau menținut în condițiile articolului 72, ale prezentului articol și ale articolului 72b, se stabilește cu ajutorul unui certificat de origine tip A sau a declarației pe factură eliberată în țara respectivă pe baza unui certificat de origine tip A eliberat în conformitate cu dispozițiile alineatului (4). (6) Țara de origine se indică în rubrica 12 a certificatului de origine tip A sau în declarația pe factură, acea țară fiind: — în cazul produselor exportate fără a mai fi prelucrate sau transformate în conformitate cu alineatul (4), țara de fabricație; — în cazul produselor exportate după ce au mai fost prelucrate sau transformate, țara de origine determinată în conformitate cu alineatul (1). Articolul 72b (1) Articolele 72 și 72a se aplică numai în cazul în care: (a) dispozițiile ce reglementează schimburile comerciale în contextul cumulului regional, ca între țările grupului regional, sunt identice cu cele prevăzute în prezenta secțiune; (b) fiecare țară din grupul regional s-a angajat să respecte sau să asigure respectarea condițiilor prezentei secțiuni și să asigure cooperarea administrativă necesară atât cu Comunitatea, cât și cu celelalte țări ale grupului regional pentru a asigura eliberarea corectă a certificatelor de origine tip A și verificarea certificatelor de origine tip A și a declarațiilor pe factură. Acest angajament se transmite Comisiei prin intermediul secretariatului grupului regional respectiv. Secretariatele sunt după cum urmează: — Secretariatul General al ASEAN; — Secretaría de Integración Económica Centroamericana (SIECA); — Junta del Acuerdo de Cartagena; — Secretariatul SAARC, după caz. (2) Comisia informează statele membre când sunt respectate condițiile stabilite în alineatul (1), în cazul fiecărui grup regional. (3) Articolul 78 alineatul (1) litera (b) nu se aplică produselor originare din oricare din țările grupului regional în cazul în care ele tranzitează teritoriul oricărei alte țări din același grup, chiar dacă ele au mai fost prelucrate sau transformate, sau nu, în țara tranzitată. Articolul 73 Accesoriile, piesele de schimb și uneltele ce se livrează împreună cu un echipament, o mașină, un aparat sau vehicul care fac parte din echipamentul normal și sunt incluse în prețul acestora, sau care nu sunt facturate separat se consideră parte integrantă a echipamentului, mașinii, aparatului sau vehiculului respectiv. Articolul 74 Seturile, așa cum sunt definite în regula generală 3 din Sistemul Armonizat, se consideră ca fiind originare atunci când articolele componente sunt produse originare. Totuși, când un set se compune din articole originare și articole neoriginare, setul ca întreg se consideră ca fiind originar, cu condiția ca valoarea articolelor neoriginare să nu depășească 15 % din prețul franco fabrică al setului. Articolul 75 Pentru a determina dacă un produs este originar, nu este necesară determinarea originii produselor următoare care ar putea fi folosite la fabricarea lui: (a) energie și combustibil; (b) instalații și echipamente; (c) mașini și unelte; (d) mărfuri care nu intră și care nu sunt menite să intre în compoziția finală a produsului. Articolul 76 (1) Se pot face derogări de la dispozițiile prezentei secțiuni în favoarea țărilor celor mai puțin dezvoltate, beneficiare ale sistemului generalizat de preferințe, în situațiile în care acest lucru se justifică prin dezvoltarea industriilor existente sau crearea unor industrii noi în țările respective. Țările cel mai puțin dezvoltate sunt enumerate în Regulamentele Consiliului și în Decizia CSCE privind aplicarea preferințelor tarifare generalizate. În acest scop, țara interesată prezintă Comunității o cerere pentru obținerea derogării împreună cu motivele cererii în conformitate cu alineatul (3). (2) La examinarea cererilor se ține seama în principal de: (a) cazurile în care aplicarea regulilor de origine existente ar afecta considerabil capacitatea unei industrii existente din țara interesată de a continua exporturile către Comunitate, cu referire specială la cazurile în care acest lucru ar conduce la încetarea activităților sale; (b) cazurile specifice în care se poate demonstra clar că investițiile considerabile într-o industrie ar putea fi descurajate de regulile de origine și în cazul în care o derogare care favorizează realizarea programului de investiții ar permite ca respectarea acestor reguli să se facă în etape; (c) impactul economic și social pe care decizia le poate avea în special în ceea ce privește locurile de muncă în țările beneficiare și în Comunitate. (3) Pentru a facilita analizarea cererilor de derogare, țara solicitantă trebuie să pună la dispoziție toate informațiile posibile în susținerea cererii sale, cu prioritate în privința punctelor de mai jos: — descrierea produsului finit; — natura și cantitatea materialelor originare dintr-o țară terță; — procesul de fabricație; — valoarea adăugată; — numărul de angajați din întreprinderea respectivă; — volumul anticipat al exporturilor către Comunitate; — alte surse posibile de aprovizionare cu materii prime; — motivarea perioadei solicitate; — alte observații. (4) Comisia trebuie să prezinte cererea de derogare Comitetului. Acesta decide în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 249 din Cod. (5) În cazul în care s-a făcut o derogare, în rubrica 4 din certificatul de origine tip A sau în declarația pe factură de la articolul 89 trebuie să apară următorul text: «Derogare - Regulamentul (CE) nr. …/…». (6) Dispozițiile alineatelor (1)-(5) se aplică oricăror prelungiri. Articolul 77 Condițiile prevăzute în prezenta subsecțiune privind dobândirea statutului originar trebuie îndeplinite în orice situație în țara beneficiară sau în Comunitate. Dacă produsele originare exportate din țara beneficiară sau din Comunitate către altă țară sunt returnate, se consideră ca fiind neoriginare dacă nu se poate face dovada față de autoritățile competente că: — produsele returnate sunt aceleași cu cele exportate și că — ele nu au suferit nici o operațiune în acea țară în afara celor necesare pentru păstrarea lor în bună stare cât timp s-au aflat în acea țară sau pe durata exportului. Articolul 78 (1) Următoarele mărfuri se consideră ca fiind transportate direct din țara beneficiară către Comunitate sau din Comunitate în țara beneficiară: (a) produse transportate fără a traversa teritoriul oricărei alte țări, cu excepția teritoriului altei țări din același grup regional, când se aplică dispozițiile articolului 72; (b) produse constituind o singură expediție transportată prin teritoriul altor țări decât țara beneficiară sau Comunitatea, cu transbordare sau antrepozitare temporară, dacă este cazul, în țările respective, cu condiția ca produsele să fi rămas sub supravegherea autorităților vamale din țara de tranzit sau antrepozitare și să nu fi suferit alte operațiuni decât descărcarea, reîncărcarea sau altă operațiune menită să le păstreze în bună stare; (c) produse transportate pe teritoriul Norvegiei sau Elveției și reexportate ulterior în totalitate sau parțial către Comunitate sau în țara beneficiară, cu condiția ca produsele să fi rămas sub supravegherea autorităților vamale din țara de tranzit sau antrepozitare și să nu fi suferit alte operațiuni decât încărcarea, reîncărcarea sau alte operațiuni menite să le păstreze în bună stare; (d) produse care sunt transportate prin conducte fără întrerupere pe un alt teritoriu decât cel al țării beneficiare exportatoare sau al Comunității. (2) Dovada că sunt îndeplinite condițiile prevăzute la alineatul (1) literele (b) și (c) se face față de autoritățile vamale competente prin prezentarea: (a) unui singur document de transport acoperind trecerea din țara exportatoare prin țara de tranzit sau (b) unui certificat eliberat de autoritățile vamale ale țării de tranzit, care să conțină: — descrierea exactă a produselor; — datele de descărcare și de reîncărcare a produselor sau, dacă este cazul, numele navelor sau al altor mijloace de transport folosite; — certificarea condițiilor în care produsele au rămas în țara de tranzit; (c) sau, în lipsa acestora, orice alte documente doveditoare. Articolul 79 (1) Produsele originare trimise dintr-o țară beneficiară pentru expunerea lor în cadrul unei expoziții în altă țară și vândute după expunere pentru a fi importate în Comunitate beneficiază, la import, de preferințele tarifare menționate la articolul 67, cu condiția ca produsele să întrunească cerințele prezentei secțiuni care le conferă dreptul de a fi recunoscute ca originare din țara beneficiară și cu condiția de a se arăta autorităților vamale comunitare competente că: (a) un exportator a expediat produsele de pe teritoriul țării exportatoare beneficiare direct în țara în care are loc expoziția și le-a expus acolo; (b) produsele au fost vândute sau înstrăinate în alt mod de exportator unei persoane din Comunitate; (c) produsele au fost expediate către Comunitate pe durata expoziției sau imediat după aceasta în aceeași stare în care au fost trimise spre a fi expuse; (d) produsele nu au fost folosite, de la expedierea lor pentru expoziție, în alt scop decât prezentarea la expoziție. (2) Certificatul de origine tip A trebuie prezentat autorităților vamale comunitare competente în mod obișnuit. Pe el trebuie să figureze numele și adresa expoziției. Dacă este necesar, pot fi solicitate dovezi documentare suplimentare privind natura produselor și condițiile în care au fost expuse. (3) Alineatul (1) se aplică tuturor expozițiilor, târgurilor sau altor prezentări publice similare, fie ele comerciale, industriale, agricole sau de artizanat, care nu sunt organizate în scopuri particulare în magazine sau întreprinderi în vederea vânzării de produse străine și pe parcursul cărora produsele rămân sub control vamal. Subsecțiunea 2 Dovada de origine Articolul 80 Produsele originare din țara beneficiară beneficiază de preferințele tarifare menționate la articolul 67 la prezentarea: (a) fie a unui certificat de origine tip A, al cărui model se află în anexa 17, (b) fie, în cazurile menționate la articolul 89 alineatul (1), a unei declarații, al cărei text apare în anexa 18, dată de exportator pe o factură, bon de livrare sau alt document comercial care descrie produsul respectiv îndeajuns de detaliat pentru a permite identificarea lui (denumită în continuare «declarația pe factură»). (a) CERTIFICAT DE ORIGINE TIP A Articolul 81 (1) Produsele originare în sensul prezentei secțiuni sunt admise la import în Comunitate în beneficiul preferințelor tarifare menționate la articolul 67, cu condiția ca ele să fi fost transportate direct în sensul articolului 78, pe baza prezentării unui certificat de origine tip A, eliberat fie de autoritățile vamale, fie de alte autorități guvernamentale competente din țara beneficiară, cu condiția ca țara respectivă: — să fi comunicat Comisiei informațiile solicitate în conformitate cu articolul 93 și — să acorde sprijin Comunității permițând autorităților vamale din statele membre să verifice autenticitatea documentului sau exactitatea informațiilor privitoare la adevărata origine a produselor respective. (2) Certificatul de origine tip A se eliberează numai când poate servi ca titlu justificativ necesar pentru aplicarea preferințelor tarifare prevăzute la articolul 67. (3) Certificatul de origine tip A se eliberează numai pe baza unei cereri scrise prezentate de exportator sau de reprezentantul autorizat al acestuia. (4) Exportatorul sau reprezentantul său autorizat trebuie să prezinte cererea însoțită de toate documentele justificative pentru a dovedi că produsele pentru export îndeplinesc condițiile necesare în vederea eliberării unui certificat de origine tip A. (5) Certificatul se eliberează de către autoritățile guvernamentale competente din țara beneficiară dacă produsele de export pot fi considerate produse originare din țara respectivă în sensul dispozițiilor subsecțiunii 1. Certificatul este pus la dispoziția exportatorului imediat după efectuarea sau asigurarea exportului. (6) Pentru a verifica dacă au fost respectate condițiile prevăzute la alineatul (5), autoritățile guvernamentale competente au dreptul să solicite orice act doveditor sau să efectueze verificările pe care le consideră necesare. (7) Autorităților guvernamentale competente din țara exportatoare beneficiară le revine sarcina de a asigura completarea corectă a certificatelor și cererilor. (8) Completarea rubricii 2 a certificatului de origine tip A este opțională. Rubrica 12 trebuie să fie completată corespunzător, purtând mențiunea «Comunitatea Europeană» sau numele unuia dintre statele membre. (9) Data eliberării certificatului de origine tip A se înscrie în rubrica 11. Semnătura care trebuie aplicată în această rubrică, rezervată autorităților guvernamentale competente care eliberează certificatul, este olografă. Articolul 82 Atunci când, la cererea importatorului și în condițiile precizate de autoritățile vamale ale țării importatoare, produsele dezasamblate sau neasamblate în sensul reglulii generale 2(a) din Sistemul Armonizat și care se încadrează în secțiunea XVI sau XVII sau în pozițiile tarifare nr. 7308 sau 9406 din Sistemul Armonizat sunt importate în tranșe succesive, cu ocazia importului primei tranșe se prezintă autorităților vamale o singură dovadă de origine pentru aceste produse. Articolul 83 Dat fiind că certificatul de origine tip A reprezintă dovada documentară pentru aplicarea dispozițiilor privind preferințele tarifare menționate la articolul 67, autoritățile guvernamentale competente din țara exportatoare răspund de luarea oricăror măsuri necesare pentru verificarea originii produselor și a celorlalte date înscrise pe certificat. Articolul 84 Dovezile de origine se depun la autoritățile vamale ale statelor membre importatoare în conformitate cu dispozițiile prevăzute la articolul 62 din Cod. Autoritățile respective pot solicita o traducere a dovezii de origine și mai pot cere și ca declarația de import să fie însoțită de o declarație din partea importatorului care să ateste că produsele îndeplinesc condițiile solicitate pentru aplicarea prezentei secțiuni. Articolul 85 (1) Prin derogare de la articolul 81 alineatul (5), certificatul de origine tip A poate fi emis în mod excepțional după exportul produselor la care se referă, dacă: (a) nu a fost emis la data exportului datorită unor erori sau omisiuni involuntare sau unor împrejurări speciale sau (b) s-a dovedit autorităților vamale că certificatul de origine tip A a fost emis, dar nu a fost acceptat la import din motive tehnice. (2) Autoritățile guvernamentale competente pot emite retroactiv un certificat doar după ce verifică dacă datele cuprinse în cererea exportatorului sunt conforme cu cele cuprinse în documentele de export corespunzătoare și că nu a fost emis un certificat de origine tip A în conformitate cu dispozițiile prezentei secțiuni, când au fost exportate produsele în cauză. (3) Rubrica 4 a certificatelor de origine tip A eliberate retroactiv trebuie să conțină mențiunea «Issued retrospectively» sau «Délivré a posteriori». Articolul 86 (1) În caz de furt, pierdere sau distrugere a unui certificat de origine tip A, exportatorul poate solicita autorităților guvernamentale competente care l-au emis un duplicat întocmit pe baza documentelor de export aflate în posesia acestora. Rubrica 4 a duplicatului formularului tip A trebuie să poarte mențiunea «Duplicate» sau «Duplicata», precum și data emiterii și numărul de înregistrare ale certificatului original. (2) În sensul articolului 90b, duplicatul devine valabil de la aceeași dată ca și originalul. Articolul 87 (1) În cazul în care produsele originare sunt plasate sub controlul unui birou vamal în Comunitate, este posibilă înlocuirea originalului dovezii de origine cu unul sau mai multe certificate de origine tip A în scopul trimiterii unora sau tuturor acestor produse în altă parte în cadrul Comunității sau în Elveția sau Norvegia. Certificatele de origine înlocuitoare tip A sunt emise de biroul vamal sub controlul căruia sunt plasate produsele. (2) Certificatul înlocuitor eliberat în aplicarea alineatului (1) sau a articolului 88 trebuie considerat ca un certificat de origine definitiv pentru produsele la care se referă. Certificatul înlocuitor se întocmește pe baza unei cereri scrise a reexportatorului. (3) Rubrica din dreapta sus a certificatului înlocuitor indică numele țării intermediare în care este eliberat. Rubrica 4 trebuie să conțină expresia «Replacement Certificate» sau «Certificat de remplacement», precum și data emiterii și numărul de înregistrare ale certificatului de origine original. Numele reexportatorului se introduce în rubrica 1. Numele destinatarului final poate fi înscris în rubrica 2. În rubricile 3 și 9 se înscriu toate mențiunile de pe certificatul original referitoare la produsele reexportate. Datele referitoare la factura reexportatorului trebuie să figureze în rubrica 10. Viza autorității vamale care a eliberat certificatul înlocuitor se înscrie în rubrica 11. Răspunderea acestei autorități se reduce la eliberarea certificatului înlocuitor. Adnotările din rubrica 12 referitoare la țara de origine și la țara de destinație se preiau din certificatul original. Reexportatorul semnează în această rubrică. Reexportatorul care semnează cu bună credință în această rubrică nu răspunde de corectitudinea datelor înscrise în certificatul original. (4) Biroul vamal căruia i se cere să efectueze operațiunea menționată în alineatul (1) trebuie să noteze pe certificatul original greutatea, numărul și natura produselor expediate și să indice seria certificatului sau certificatelor înlocuitoare. Biroul vamal păstrează certificatul original timp de cel puțin trei ani. (5) Certificatului înlocuitor i se poate anexa o fotocopie a certificatului original. (6) În cazul produselor care beneficiază de preferințele tarifare menționate la articolul 67, sub incidența unei derogări acordate în conformitate cu dispozițiile articolului 76, procedura stabilită în prezentul articol se aplică doar când produsele sunt destinate Comunității. Articolul 88 Produsele originare în sensul prezentei secțiuni pot beneficia, la importul în Comunitate, de preferințele tarifare menționate la articolul 67 la depunerea unui certificat de origine înlocuitor tip A eliberat de autoritățile vamale ale Norvegiei sau Elveției pe baza certificatului de origine tip A eliberat de autoritățile competente ale țării beneficiare, cu condiția ca acele condiții menționate în articolul 78 să fie îndeplinite și cu condiția ca Norvegia sau Elveția să ajute Comunitatea permițând autorităților sale vamale să verifice autenticitatea și acuratețea certificatelor eliberate. Procedura de verificare prevăzută la articolul 94 se aplică mutatis mutandis. Termenul prevăzut la articolul 94 alineatul (3) se extinde la opt luni. (b) DECLARAȚIA PE FACTURĂ Articolul 89 (1) Declarația pe factură poate fi întocmită: (a) de către un exportator aprobat de Comunitate în sensul articolului 90 sau (b) de către orice exportator pentru orice transport format din unul sau mai multe colete conținând produse originare a căror valoare totală nu depășește 6 000 EUR și cu condiția ca ajutorul menționat la articolul 81 alineatul (1) să se aplice acestei proceduri. (2) Declarația pe factură poate fi întocmită dacă produsele în cauză pot fi considerate ca originare din Comunitate sau dintr-o țară beneficiară și dacă îndeplinesc celelalte cerințe din această secțiune. (3) Exportatorul care completează o declarație pe factură trebuie să fie pregătit să depună în orice moment, la cererea autorităților vamale sau a altor autorități guvernamentale competente ale țării exportatoare, toate documentele corespunzătoare care confirmă statutul originar al produselor în cauză și doar dacă se întrunesc și celelalte condiții ale acestei secțiuni. (4) Declarația pe factură se completează de către exportator fie în franceză, fie în engleză, redactând la mașină, imprimând sau tipărind pe factură, pe avizul de expediție sau pe alte documente comerciale, declarația al cărei text apare în anexa 18. Dacă declarația este scrisă de mână, trebuie scrisă cu cerneală și cu litere de tipar. (5) Declarațiile pe factură trebuie să conțină semnătura olografă originală a exportatorului. Cu toate acestea, unui exportator autorizat în sensul articolului 90 nu i se cere să semneze o declarație pe factură, cu condiția ca el să înmâneze autorităților vamale o declarație scrisă că acceptă responsabilitatea totală pentru orice declarație pe factură care îl identifică că ar fi semnată de către acesta. (6) În cazurile prevăzute la alineatul (1) litera (b), folosirea unei declarații pe factură se supune următoarelor condiții speciale: (a) se completează o singură declarație pe factură pentru fiecare transport; (b) dacă mărfurile dintr-un transport au fost deja supuse verificării în țara exportatoare referitor la definiția «produselor originare», exportatorul poate menționa această verificare în declarația pe factură. Dispozițiile primului alineat nu îi scutesc pe exportatori de obligația de a efectua orice alte formalități solicitate de regulamentele vamale sau poștale. Articolul 90 (1) Autoritățile vamale ale Comunității pot autoriza orice exportator, denumit în continuare «exportator autorizat», care efectuează expediții frecvente de mărfuri originare din Comunitate, în sensul articolului 67 alineatul (2), și care oferă autorităților vamale toate garanțiile necesare verificării statutului originar al produselor, precum și îndeplinirea celorlalte cerințe ale acestei secțiuni, să completeze declarații pe factură, oricare ar fi valoarea produselor respective. (2) Autoritățile vamale pot acorda statutul de exportator autorizat în orice condiții pe care le consideră adecvate. (3) Autoritățile vamale acordă exportatorului autorizat un număr de autorizație vamală care trebuie să apară pe declarație. (4) Autoritățile vamale monitorizează folosirea autorizației de către exportatorul autorizat. (5) Autoritățile vamale pot retrage autorizația în orice moment. Ele trebuie să facă aceasta când exportatorul autorizat nu mai oferă garanțiile menționate în alineatul (1), nu îndeplinește condițiile prevăzute la alineatul (2) sau se folosește în mod abuziv de autorizație. Articolul 90a (1) Dovada statutului originar al produselor comunitare în sensul articolului 67 alineatul (2) este oferită prin: (a) prezentarea unui certificat de circulație a mărfurilor tip EUR.1, al cărui model se află în anexa 21, sau prin (b) prezentarea unei declarații în conformitate cu articolul 89. (2) Exportatorul sau reprezentantul său autorizat introduce în rubrica 2 a certificatului de circulație a mărfurilor tip EUR.1 «GSP beneficiary countries» și «EC» sau «Pays bénéficiaires du SPG» și «CE». (3) Dispozițiile acestei secțiuni privind emiterea, folosirea și verificarea ulterioară a certificatelor de origine tip A trebuie aplicate mutatis mutandis certificatelor de circulație a mărfurilor tip EUR.1 și, cu excepția dispozițiilor privind emiterea acestora, și a declarațiilor pe factură. Articolul 90b (1) Dovada de origine este valabilă 10 luni de la data emiterii sale în țara exportatoare și trebuie depusă în acest interval de timp la autoritățile vamale ale țării importatoare. (2) Dovezile de origine care se depun la autoritățile vamale ale țării importatoare după data finală precizată la alineatul (1) pot fi acceptate în scopul aplicării preferințelor tarifare menționate la articolul 67, atunci când neprezentarea acestor documente până la ultima dată stabilită se datorează unor împrejurări excepționale. (3) În cazul prezentării cu întârziere, autoritățile vamale din țara importatoare pot accepta dovezile de origine dacă produsele au fost prezentate înainte de data finală precizată. (4) La cererea importatorului și în condițiile stabilite de autoritățile vamale ale statului membru importator, se poate prezenta o singură dovadă de origine autorităților vamale la importul primului transport de mărfuri, atunci când acestea: (a) sunt importate în cadrul unor schimburi comerciale frecvente și continue, care prezintă o valoare comercială semnificativă; (b) fac parte din același contract de vânzare, ale cărui părți sunt stabilite în țara exportatoare sau în Comunitate; (c) sunt încadrate în același cod (de opt cifre) din Nomenclatura Combinată; (d) provin exclusiv de la același exportator, sunt destinate aceluiași importator și fac obiectul formalităților de intrare la același birou vamal din Comunitate. Această procedură se aplică în cazul cantităților și pe o perioadă determinate de autoritățile vamale competente. Această perioadă nu poate depăși în nici un caz trei luni. Articolul 90c (1) Produsele expediate sub formă de mică coletărie de către persoane fizice către persoane fizice sau care se află în bagajul călătorilor se admit ca produse originare, beneficiind de preferințele tarifare prevăzute la articolul 67, fără a mai fi necesară prezentarea unui certificat de origine tip A sau completarea unei declarații pe factură, cu condiția ca aceste importuri să nu fie de natură comercială și să fi fost declarate ca îndeplinind condițiile necesare pentru aplicarea acestei secțiuni și să nu existe îndoieli cu privire la corectitudinea declarației. (2) Importurile care sunt ocazionale și sunt compuse exclusiv din produse pentru uzul personal al destinatarilor sau călătorilor sau al familiilor acestora nu se consideră ca fiind de natură comercială dacă este evident din natura și cantitatea produselor că ele nu sunt importate în scopuri comerciale. În plus, valoarea globală a acestor produse nu trebuie să depășească 500 EUR în cazul coletelor mici și 1 200 EUR în cazul produselor ce fac parte din bagajul personal al călătorilor. Articolul 91 (1) Atunci când se aplică articolul 67 alineatul (2), (3) sau (4), autoritățile guvernamentale competente din țara beneficiară solicitate să emită un certificat de origine tip A pentru produse la fabricarea cărora sunt folosite materiale originare din Comunitate, Norvegia sau Elveția iau în considerare certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 sau, dacă este necesar, declarația pe factură. (2) Rubrica 4 a certificatului de origine tip A eliberat în cazurile precizate la alineatul (1) conține mențiunea «EC cumulation», «Norway cumulation», «Switzerland cumulation» sau «Cumul CE», «Cumul Norvège», «Cumul Suisse». Articolul 92 Constatarea unor mici neconcordanțe între datele înscrise în certificatul de origine tip A, în certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 sau în declarația pe factură și cele înscrise în documentele prezentate biroului vamal în scopul efectuării formalităților pentru importul produselor nu conduce ipso facto la nulitatea certificatului, dacă se stabilește că acesta din urmă corespunde produselor descrise. Erori formale evidente, cum ar fi erori de redactare pe un certificat de origine tip A, un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau o declarație pe factură, nu duc la respingerea documentului dacă aceste erori nu sunt de natură să cauzeze dubii în privința corectitudinii declarațiilor din documentul respectiv. Subsecțiunea 3 Metode de cooperare administrativă Articolul 93 (1) Țările beneficiare comunică Comisiei numele și adresele autorităților guvernamentale situate pe teritoriul lor care sunt împuternicite să elibereze certificate de origine tip A, specimenele ștampilelor folosite de aceste autorități, precum și numele și adresa autorităților guvernamentale competente să desfășoare verificări ale certificatelor de origine tip A și ale declarațiilor pe factură. Ștampilele trebuie să fie valabile de la data primirii specimenelor de către Comisie. Comisia transmite această informație autorităților vamale ale statelor membre. Când aceste comunicări sunt efectuate în cadrul unui amendament al unor comunicări precedente, Comisia trebuie să indice data intrării în vigoare a noilor ștampile în conformitate cu instrucțiunile date de autoritățile guvernamentale competente ale țărilor beneficiare. Aceste informații sunt pentru uz oficial; totuși, atunci când mărfurile trebuie puse în circulație, autoritățile vamale respective pot permite importatorului sau reprezentantului său autorizat să consulte specimenele ștampilelor menționate în prezentul alineat. (2) Comisia publică în Jurnalul Oficial al Comunității Europene (seria C) data la care noile țări beneficiare menționate la articolul 97 au îndeplinit obligațiile precizate la alineatul (1). (3) Comisia trebuie să trimită țărilor beneficiare specimenele ștampilelor folosite de autoritățile vamale ale statelor membre la eliberarea certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1. Articolul 93a În scopul aplicării dispozițiilor referitoare la preferințele tarifare prevăzute la articolul 67, fiecare țară beneficiară respectă sau asigură respectarea regulilor privind originea produselor, completarea și eliberarea certificatelor de origine tip A, respectarea condițiilor de folosire a declarației pe factură și a acelora privind metodele de cooperare administrativă. Articolul 94 (1) Verificarea ulterioară a certificatelor de origine tip A și a declarațiilor pe factură se face prin sondaj sau de câte ori autoritățile vamale din Comunitate au îndoieli întemeiate cu privire la autenticitatea documentelor, la statutul originar al produselor respective sau la îndeplinirea celorlalte cerințe precizate în această secțiune. (2) Pentru aplicarea dispozițiilor alineatului (1), autoritățile vamale comunitare înapoiază certificatul de origine tip A sau declarația pe factură, în cazul în care aceasta a fost prezentată, sau o copie a acestor documente, autorităților guvernamentale competente din țara exportatoare beneficiară, indicând, după caz, motivele verificării. Toate documentele și informațiile obținute care indică faptul că datele înscrise pe dovada de origine sunt incorecte se înaintează în sprijinul cererii de efectuare a verificării. Dacă autoritățile respective iau hotărârea să suspende acordarea preferințelor tarifare prevăzute în articolul 67 pe perioada cât se așteaptă rezultatele verificării, ele acordă liberul de vamă cu condiția ca importatorul să ia măsurile de precauție considerate necesare. (3) Atunci când se prezintă o cerere pentru o verificare ulterioară în conformitate cu alineatul (1), această verificare are loc, iar rezultatele se comunică autorităților vamale comunitare în termen de maximum șase luni. Rezultatele trebuie să fie de așa natură, încât să permită să se stabilească dacă respectiva dovadă de origine se aplică produselor exportate efectiv și dacă aceste produse pot fi considerate produse originare din țara beneficiară sau din Comunitate. (4) În cazul certificatelor de origine tip A eliberate în conformitate cu articolul 91, răspunsul include un exemplar (exemplare) al (ale) certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 sau, dacă este necesar, declarația sau declarațiile pe factură corespunzătoare. (5) Dacă în cazul existenței unor îndoieli întemeiate nu se primește răspuns în termenul de șase luni prevăzut în alineatul (3) sau dacă răspunsul nu conține suficiente informații pentru a se stabili autenticitatea documentului respectiv sau originea reală a produselor, se trimite o a doua comunicare autorităților competente. În cazul în care, după cea de-a doua comunicare, rezultatele verificărilor nu sunt aduse la cunoștință autorităților interesate în termen de patru luni sau dacă aceste rezultate nu confirmă autenticitatea documentului respectiv sau originea reală a produselor, autoritățile respective refuză acordarea preferințelor tarifare, în afara unor împrejurări excepționale. Dispozițiile primului paragraf se aplică între țări ale aceluiași grup regional în scopul controlului ulterior al certificatelor de origine tip A eliberate în conformitate cu prezenta secțiune. (6) În cazul în care procedura de verificare sau informațiile disponibile demonstrează că se încalcă dispozițiile prezentei secțiuni, țara exportatoare beneficiară, din proprie inițiativă sau la cererea Comunității, întreprinde verificările necesare sau cere ca aceste verificări să se desfășoare de urgență pentru identificarea și prevenirea unor asemenea încălcări. În acest scop Comunitatea poate participa la desfășurarea unor asemenea verificări. (7) În scopul verificării ulterioare a certificatelor de origine tip A, copiile certificatelor, precum și toate documentele de export referitoare la acestea, se păstrează cel puțin trei ani de către autoritățile guvernamentale competente din țara exportatoare beneficiară. Articolul 95 Dispozițiile articolului 78 alineatul (1) litera (c) și ale articolului 88 se aplică numai în măsura în care Norvegia și Elveția, în contextul preferințelor tarifare acordate de ele anumitor produse originare din țări în curs de dezvoltare, aplică dispoziții similare cu cele ale Comunității. Comisia trebuie să informeze autoritățile vamale ale statelor membre de adoptarea de către Norvegia și Elveția a unor astfel de dispoziții și le anunță cu privire la data intrării în vigoare a articolului 78 alineatul (1) litera (c) și a articolului 88, precum și a dispozițiilor similare adoptate de Norvegia și Elveția. Aceste dispoziții se aplică cu condiția ca Norvegia, Elveția și Comunitatea să fi încheiat un acord care să afirme, printre altele, ca ele își vor furniza reciproc asistență bilaterală în probleme de cooperare administrativă. Subsecțiunea 4 Ceuta și Melilla Articolul 96 (1) Termenul «Comunitate» folosit în această secțiune nu acoperă și Ceuta și Melilla. Termenul «produse originare din Comunitate» nu acoperă produse provenite din Ceuta sau Melilla. (2) Această secțiune se aplică mutatis mutandis când se stabilește dacă produsele pot fi privite ca fiind originare din țara beneficiară exportatoare care beneficiază de sistemul generalizat de preferințe la importul în Ceuta și Melilla sau originare din Ceuta și Melilla. (3) Ceuta și Melilla sunt privite ca un singur teritoriu. (4) Dispozițiile prezentei secțiuni privind eliberarea, folosirea și verificarea ulterioară a certificatelor de origine tip A se aplică mutatis mutandis produselor originare din Ceuta și Melilla. (5) Autoritățile vamale spaniole răspund de aplicarea acestei secțiuni în Ceuta și Melilla. Subsecțiunea 5 Dispoziții finale Articolul 97 În cazul în care o țară sau un teritoriu este admis sau readmis ca țară beneficiară în privința produselor menționate în regulamentele relevante ale Consiliului sau Decizia CECO, mărfurile originare în acea țară sau teritoriu pot beneficia de sistemul generalizat de preferințe, cu condiția ca ele să fi fost exportate din țara sau teritoriul beneficiar la sau ulterior datei menționate la articolul 93 alineatul (2). Secțiunea 2 Republicile Albania, Bosnia-Herțegovina și Croația; Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (pentru anumite vinuri), Republica Slovenia (pentru anumite vinuri) Subsecțiunea 1 Definirea conceptului de produse originare Articolul 98 (1) În scopul aplicării dispozițiilor privind preferințele tarifare acordate de Comunitate anumitor produse originare din Republicile Albania, Bosnia-Herțegovina și Croația, Fosta Republică Iugoslavă a Macedoniei (pentru anumite vinuri) și Republica Slovenia (pentru anumite vinuri) (denumite în continuare «republici beneficiare»), produsele următoare se consideră a fi originare dintr-o republică beneficiară: (a) produse obținute integral în republica beneficiară respectivă, în sensul articolului 99; (b) produse obținute în acea republică beneficiară, la fabricarea cărora sunt folosite alte produse decât cele de la litera (a), cu condiția ca produsele respective să fi suferit un proces suficient de prelucrare sau transformare în sensul articolului 100. (2) În scopul acestei secțiuni, produsele originare din Comunitate în sensul alineatului (3) care sunt supuse într-o republică beneficiară unui proces de prelucrare sau transformare dincolo de cele descrise la articolul 101 sunt considerate ca originare în republica beneficiară respectivă. (3) Alineatul (1) se aplică mutatis mutandis la stabilirea originii produselor obținute în Comunitate. Articolul 99 (1) Următoarele produse se consideră ca fiind obținute integral într-o republică beneficiară sau în Comunitate: (a) produse minerale extrase din solul sau de pe fundul mărilor țării respective; (b) produse vegetale recoltate în țara respectivă; (c) animale vii născute și crescute în țara respectivă; (d) produse obținute de la animale vii crescute în țara respectivă; (e) produse obținute din vânat și pescuit în țara respectivă; (f) produse de pescuit maritim și alte produse obținute din mare în afara apelor teritoriale pe navele țării respective; (g) produse obținute pe nave-uzină ale țării respective exclusiv din produsele menționate la litera (f); (h) articole uzate colectate în țara respectivă și care pot fi utilizate numai pentru recuperarea materiilor prime; (i) deșeuri și rebuturi provenind din operațiuni de fabricație desfășurate în țara respectivă; (j) produse extrase din solul sau subsolul marin din afara apelor teritoriale, cu condiția ca acea țară să aibă dreptul exclusiv de exploatare; (k) produse fabricate în țara respectivă exclusiv din produsele cuprinse la literele (a)-(j). (2) Termenii «navele țării respective» și «nave-uzină ale țării respective» de la alineatul (1) literele (f) și (g) se aplică numai navelor și navelor-uzină: — care sunt înregistrate sau înmatriculate în republica beneficiară sau într-un stat membru; — care navighează sub pavilionul republicii beneficiare sau al unui stat membru; — care sunt deținute în proporție de 50 % de către cetățeni ai republicii beneficiare sau ai unui stat membru sau de către o societate cu sediul în acea republică sau într-un stat membru, în care directorul sau directorii, președintele Consiliului de administrație sau al Consiliului de supraveghere și majoritatea membrilor sunt resortisanți ai republicii beneficiare respective sau ai unui stat membru și la care, în cazul firmelor, cel puțin jumătate din capital aparține republicii beneficiare respective, statelor membre sau organelor de stat sau resortisanților republicii beneficiare respective sau ai statelor membre; — ai căror căpitani și ofițeri sunt toți cetățeni ai republicii beneficiare sau ai statelor membre și — al căror echipaj este constituit în proporție de cel puțin 75 % din cetățeni ai republicii beneficiare sau ai statelor membre. (3) Termenii «republică beneficiară» și «Comunitate» acoperă și apele teritoriale ale acelei republici sau ale statelor membre. (4) Navele care navighează în largul mării, inclusiv navele-uzină pe care se prelucrează peștele prins, se consideră parte a teritoriului republicii beneficiare sau ale statului membru căruia îi aparțin, cu condiția ca ele să îndeplinească condițiile prevăzute la alineatul (2). Articolul 100 În sensul articolului 98, produsele care nu au fost obținute integral într-o republică beneficiară sau în Comunitate se consideră că au suferit suficiente prelucrări și transformări atunci când sunt îndeplinite condițiile enumerate în lista din anexa 15. Aceste condiții indică, pentru toate produsele acoperite de această secțiune, prelucrarea sau transformarea care trebuie aplicate materialelor neoriginare folosite în procesul de fabricație și se aplică numai în legătură cu astfel de materiale. Dacă un produs care a dobândit statut originar ca urmare a faptului că a îndeplinit condițiile prevăzute în listă se folosește la fabricarea unui alt produs, condițiile care se aplică produsului în care acesta este incorporat nu i se aplică și lui și nu se iau în considerare materialele neoriginare care ar fi putut fi folosite la fabricarea sa. Articolul 101 (1) Fără să aducă atingere alineatul (2), următoarele operațiuni sunt considerate ca prelucrare sau transformare insuficientă atribuirii statutului de produse originare, chiar dacă sunt întrunite sau nu condițiile de la articolul 100: (a) operațiuni destinate să asigure păstrarea produselor în bună stare pe durata transportului și depozitării (ventilație, întindere, uscare, refrigerare, plasarea în saramură, atmosferă de dioxid de sulf sau alte soluții apoase, eliminare a părților deteriorate și alte operațiuni similare); (b) operațiuni simple constând din înlăturarea prafului, cernerea sau ciuruirea, sortarea, clasificarea, asortarea (inclusiv alcătuirea de seturi de articole), spălarea, vopsirea, debitarea; (c) (i) schimbări de ambalaje și separări sau unificări de loturi; (ii) simpla plasare în sticle, recipiente, saci, lăzi, cutii, fixarea pe cartoane sau scânduri și toate celelalte operațiuni simple de ambalare; (d) aplicarea de marcaje, etichete sau alte semne distinctive pe produse sau pe ambalajele acestora; (e) simpla amestecare a produselor, indiferent dacă ele sunt sau nu de aceleași tipuri, în cazul în care una sau mai multe componente nu îndeplinesc condițiile stabilite în această secțiune pentru a le permite să fie considerate produse originare dintr-o republică beneficiară sau din Comunitate; (f) simpla asamblare a părților pentru a constitui un produs complet; (g) o combinație de două sau mai multe operațiuni prevăzute la punctele (a)-(f); (h) sacrificarea de animale. (2) Toate operațiunile efectuate fie într-o republică beneficiară, fie în Comunitate asupra unui anumit produs sunt luate în considerare împreună atunci când se stabilește dacă prelucrarea sau transformarea suferite de acel produs trebuie privite ca insuficiente în sensul alineatului (1). Articolul 101a (1) Unitatea de luat în considerare pentru aplicarea dispozițiilor din această secțiune o reprezintă produsul, care se consideră unitatea de bază atunci când se stabilește încadrarea folosind nomenclatura Sistemului Armonizat. În consecință, rezultă că: (a) atunci când un produs alcătuit dintr-un grup sau ansamblu de articole este încadrat potrivit Sistemului Armonizat într-o singură poziție tarifară, întregul reprezintă unitatea de luat în considerare; (b) atunci când o expediție este alcătuită dintr-un număr identic de produse încadrate în aceeași poziție tarifară a Sistemului Armonizat, la aplicarea dispozițiilor din această secțiune fiecare produs trebuie considerat individual. (2) Atunci când, potrivit regulii generale 5 din Sistemul Armonizat, ambalajul este inclus împreună cu produsul în scopul încadrării, acesta se include cu scopul stabilirii originii. Articolul 102 (1) Prin derogare de la dispozițiile articolului 100, materialele neoriginare pot fi utilizate la fabricarea unui anumit produs, cu condiția ca valoarea lor totală să nu depășească 10 % din prețul franco fabrică al produsului. Atunci când pe listă sunt indicate unul sau mai multe procentaje pentru valoarea maximă a materialelor neoriginare, aceste procentaje nu trebuie depășite prin aplicarea primului paragraf. (2) Alineatul (1) nu se aplică produselor care se încadrează la capitolele 50-63 din Sistemul Armonizat. Articolul 103 Accesoriile, piesele de schimb și uneltele expediate împreună cu un echipament, utilaj, aparat sau vehicul care fac parte din dotarea normală și incluse în preț sau nefacturate separat sunt privite ca făcând parte din echipamentul, utilajul, aparatul sau vehiculul respectiv. Articolul 104 Seturile, așa cum sunt ele definite în regula generală 3 a Sistemului Armonizat, sunt privite ca seturi originare dacă produsele componente sunt originare. Cu toate acestea, când un set se compune din produse originare și neoriginare, setul în întregime va fi privit ca originar cu condiția ca valoarea produselor neoriginare să nu depășească 15 % din prețul franco fabrică al setului. Articolul 105 Pentru a stabili dacă un produs este originar, nu este necesar să se verifice originea următoarelor produse care pot fi utilizate la fabricarea acestuia: (a) energie și combustibil; (b) instalații și utilaje; (c) mașini și unelte; (d) mărfuri care nu intră și care nu sunt destinate să intre în compoziția finală a produsului. Articolul 106 Condițiile stabilite în această secțiune privind obținerea statutului originar trebuie să fie îndeplinite fără întrerupere în republica beneficiară sau în Comunitate. Dacă produsele originare exportate din republica beneficiară sau din Comunitate într-o altă țară sunt returnate, ele trebuie considerate ca neoriginare, cu excepția cazului în care se poate demonstra autorităților competente că: — produsele returnate sunt aceleași cu cele exportate și — ele nu au suferit nici o operațiune în afara celor necesare păstrării lor în bune condiții pe timpul șederii în acea țară sau pe durata exportului. Articolul 107 (1) Următoarele se consideră ca fiind transportate direct din republica beneficiară către Comunitate și din Comunitate către republica beneficiară: (a) produsele transportate fără tranzitarea teritoriului unei alte țări; (b) produsele ce constituie o singură expediție, transportate prin alte teritorii decât republica beneficiară sau Comunitate, cu, dacă este cazul, transbordare sau antrepozitare temporară în acele țări, cu condiția ca produsele să rămână sub supravegherea autorităților vamale din țara tranzitată sau de depozitare și să nu fie supuse altor operațiuni, cu excepția descărcării, reîncărcării sau oricăror alte operațiuni care au ca scop păstrarea lor în bună stare; (c) produse care sunt transportate prin conductă fără întrerupere, cu traversarea altor teritorii decât cele ale republicii beneficiare exportatoare sau al Comunității. (2) Dovada că au fost îndeplinite condițiile prevăzute în alineatul (1) litera (b) se face către autoritățile vamale competente prin prezentarea: (a) unui document unic de transport sub acoperirea căruia se realizează transportul din țara exportatoare prin țara de tranzit; sau (b) unui atestat eliberat de autoritățile vamale ale țării de tranzit: — care să facă o descriere exactă a produselor; — care să specifice data de descărcare și reîncărcare a produselor și, dacă este cazul, numele navelor și al altor mijloace de transport folosite și — care să ateste condițiile în care mărfurile au rămas în țara de tranzit; (c) sau, în lipsa acestora, orice documente justificative. Articolul 108 (1) Produsele originare, trimise dintr-o republică beneficiară pentru a fi expuse în altă țară și vândute după expunere pentru a fi importate în Comunitate beneficiază la import de preferințele tarifare menționate la articolul 98, cu condiția ca produsele să întrunească cerințele acestei secțiuni, care le conferă dreptul de a fi recunoscute ca originare din republica beneficiară și cu condiția de a se arăta autorităților vamale competente că: (a) un exportator a expediat produsele de pe teritoriul republicii beneficiare direct în țara în care se ține expoziția și le-a expus acolo; (b) produsele au fost vândute sau înstrăinate în alt fel de exportator unei persoane din Comunitate; (c) produsele au fost expediate în timpul desfășurării expoziției sau imediat după aceea către Comunitate în aceeași stare în care au fost expuse; (d) produsele nu au fost folosite, de la expedierea lor pentru expoziție, în alt scop decât demonstrația la expoziție. (2) Autorităților vamale comunitare trebuie să le fie prezentat un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 în modul obișnuit. Acesta trebuie să conțină numele și adresa expoziției. Dacă este necesar, pot fi solicitate dovezi documentare suplimentare privind natura produselor și condițiile în care au fost expuse. (3) Alineatul (1) se aplică tuturor expozițiilor, târgurilor sau altor prezentări publice similare, fie ele comerciale, industriale, agricole sau de artizanat, care nu sunt organizate în scopuri private în magazine sau întreprinderi în vederea vânzării de produse străine și pe parcursul cărora produsele rămân sub control vamal. Subsecțiunea 2 Dovada originii Articolul 109 Produsele originare din republica beneficiară beneficiază de preferințele tarifare menționate la articolul 98, la prezentarea unuia dintre următoarele: (a) un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, al cărui model se găsește în anexa 21; (b) în cazurile menționate la articolul 116 alineatul (1), o declarație, al cărei text apare în anexa 22, dată de exportator pe o factură, bon de livrare sau alt document comercial care descrie produsul respectiv îndeajuns de detaliat pentru a permite identificarea lui (denumită în continuare «declarația pe factură»). (a) CERTIFICATUL DE CIRCULAȚIE A MĂRFURILOR EUR.1 Articolul 110 (1) Produsele originare în sensul acestei secțiuni beneficiază, la importul în Comunitate, de preferințele tarifare prevăzute la articolul 98, cu condiția ca ele să fi fost transportate direct în Comunitate în sensul articolului 107, cu prezentarea unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberat de către autoritățile vamale sau guvernamentale ale Albaniei, Bosniei-Herțegovina, Croației, ale Fostei Republici Iugoslave Macedonia sau Sloveniei, cu condiția ca aceste republici beneficiare: — să fi comunicat Comisiei informațiile cerute de articolul 121 și — să ajute Comunitatea permițând autorităților vamale ale statelor membre să verifice autenticitatea documentului sau acuratețea informațiilor privind originea reală a produselor respective. (2) Certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 poate fi eliberat numai când poate servi ca dovadă documentară necesară în scopul aplicării preferințelor tarifare menționate la articolul 98. (3) Certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează numai în urma unei cereri scrise a exportatorului sau a reprezentantului său autorizat. O astfel de cerere se întocmește pe un formular al cărui model apare în anexa 21, care se completează în conformitate cu dispozițiile acestei subsecțiuni. Cererile pentru eliberarea certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 se păstrează cel puțin trei ani de către autoritățile competente ale republicii beneficiare sau ale statelor membre exportatoare. (4) Exportatorul sau reprezentantul său prezintă odată cu cererea toate documentele justificative necesare, făcând dovada că produsele care se exportă îndeplinesc cerințele pentru eliberarea certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1. Exportatorul se angajează să prezinte, la cererea autorităților competente, toate dovezile suplimentare pe care acestea le pot considera necesare în vederea stabilirii corectitudinii caracterului originar al produselor eligibile pentru tratament preferențial și să permită controale ale evidențelor sale contabile și verificări de către autoritățile menționate privind împrejurările în care au fost obținute produsele. (5) Certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează de autoritățile guvernamentale competente ale republicilor beneficiare sau de către autoritățile vamale ale statului membru exportator, dacă produsele destinate exportului pot fi considerate produse originare în sensul acestei secțiuni. (6) Întrucât certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 constituie dovada aplicării regimurilor preferențiale prevăzute la articolul 98, autorităților guvernamentale competente ale republicilor sau teritoriilor beneficiare sau autorităților vamale ale statului membru exportator le revine răspunderea de a lua măsurile necesare în vederea verificării originii mărfurilor și a celorlalte declarații din certificat. (7) Pentru a verifica dacă sunt satisfăcute condițiile prevăzute la alineatul (5), autoritățile guvernamentale competente ale republicii beneficiare sau autoritățile vamale ale statului membru exportator sunt răspunzătoare de luarea măsurilor necesare pentru a verifica originea produselor și a altor afirmații din certificat. (8) Autorităților guvernamentale competente din republica beneficiară sau autorităților vamale ale statului membru exportator le revine răspunderea să asigure completarea riguroasă a formularelor menționate la alineatul (1). (9) Data eliberării certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1 se indică în acea parte a certificatului rezervată autorităților vamale. (10) Certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 se eliberează de autoritățile competente ale republicii beneficiare sau de către autoritățile vamale ale statului membru exportator atunci când produsele la care se referă sunt exportate. El trebuie pus la dispoziția exportatorului imediat ce exportul s-a efectuat sau a fost asigurat. Articolul 111 În cazul în care, la cererea importatorului și în condițiile stabilite de autoritățile vamale ale țării importatoare, produsele dezmembrate sau neasamblate în sensul regulii generale 2(a) a Sistemului Armonizat încadrându-se sub incidența secțiunilor XVI și XVII sau pozițiilor nr. 7308 sau 9406 ale Sistemului Armonizat sunt importate în tranșe, trebuie depusă o singură dovadă a originii acestor produse autorităților vamale, cu ocazia importului primei tranșe. Articolul 112 Dovezile de origine se predau autorităților vamale ale statului membru importator în conformitate cu procedurile stabilite la articolul 62 din Cod. Autoritățile respective pot cere o traducere a dovezii de origine și pot, de asemenea, solicita ca declarația de import să fie însoțită de o declarație a importatorului în sensul că produsele întrunesc condițiile necesare aplicării acestei secțiuni. Articolul 113 (1) Prin derogare de la articolul 110 alineatul (10), certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 poate fi eliberat în mod excepțional după exportul produselor la care se referă, dacă: (a) nu a fost eliberat la momentul exportului datorită unor erori sau omisiuni accidentale sau circumstanțe speciale sau (b) se demonstrează, spre satisfacția autorităților vamale, că a fost emis certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, dar nu a fost acceptat la import din motive tehnice. (2) Autoritățile competente pot elibera un certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 retroactiv doar după ce verifică dacă datele cuprinse în cererea exportatorului sunt conforme cu acelea din documentele de export corespunzătoare și că nu a fost eliberat certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1 în conformitate cu dispozițiile acestei secțiuni în momentul exportului produselor la care se referă. (3) Certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 eliberate retroactiv trebuie să poarte una dintre următoarele mențiuni: — «EXPEDITO A POSTERIORI»; — «UDSTEDT EFTERFØLGENDE»; — «NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT»; — «ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ»; — «ISSUED RETROSPECTIVELY»; — «DÉLIVRÉ A POSTERIORI»; — «RILASCIATO A POSTERIORI»; — «AFGEGEVEN A POSTERIORI»; — «EMITIDO A POSTERIORI»; — «ANNETTU JÄLKIKÄTEEN»; — «UTFÄRDAT I EFTERHAND». (4) Mențiunea prevăzută la alineatul (3) se înscrie în rubrica «Observații» a certificatului de circulație a mărfurilor EUR.1. Articolul 114 (1) În cazul furtului, pierderii sau distrugerii unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1, exportatorul poate cere autorităților competente care l-au emis să-i elibereze un duplicat pe baza documentelor de export aflate în posesia lor. (2) Duplicatul eliberat astfel trebuie să conțină una din următoarele mențiuni: — «DUPLICADO»; — «DUPLIKAT»; — «DUPLIKAT»; — «ΑΝΤΙΓΡAΦΟ»; — «DUPLICATE»; — «DUPLICATA»; — «DUPLICATO»; — «DUPLICAAT»; — «SEGUNDA VIA»; — «KAKSOISKAPPALE»; — «DUPLIKAT». (3) Mențiunea prevăzută la alineatul (2) se înscrie în rubrica «Observații» de pe certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1. (4) Duplicatul, care trebuie să poarte data eliberării certificatului de circulație a mărfurilor original EUR.1, intră în vigoare la acea dată. Articolul 115 Atunci când produsele originare sunt plasate sub controlul unui birou vamal din Comunitate, este posibilă înlocuirea dovezii originale de origine cu unul sau mai multe certificate de circulație a mărfurilor EUR.1, cu scopul de a trimite aceste produse în altă parte în Comunitate. Certificatele de circulație a mărfurilor EUR.1 înlocuitoare se emit de către biroul vamal sub al căror control sunt plasate mărfurile. (b) DECLARAȚIA PE FACTURĂ Articolul 116 (1) Declarația pe factură se întocmește: (a) de către un exportator autorizat din Comunitate în sensul articolului 117 sau (b) de către orice exportator pentru orice expediție de mărfuri constând din unul sau mai multe colete conținând produse originare a căror valoare totală nu depășește EUR 6 000 și cu condiția ca ajutorul prevăzut la articolul 110 alineatul (1) să se aplice acestei proceduri. (2) Declarația pe factură se poate întocmi dacă produsele respective pot fi considerate ca având originea în Comunitate sau într-o republică beneficiară și îndeplinesc cerințele acestei secțiuni. (3) Exportatorul care completează o declarație pe factură trebuie să fie pregătit să depună în orice moment, la cererea autorităților vamale sau a altor autorități guvernamentale competente ale țării exportatoare toate documentele necesare care dovedesc statutul originar al produselor respective și, în același timp, îndeplinesc celelalte cerințe din această secțiune. (4) Declarația pe factură trebuie completată de către exportator prin redactarea la mașina de scris, imprimarea sau tipărirea pe factură, bon de livrare sau alt document comercial, a declarației, al cărei text apare în anexa 22, folosind una din versiunile lingvistice prevăzute în anexa respectivă în conformitate cu dispozițiile legislației interne a țării exportatoare. Dacă declarația este scrisă de mână, va fi scrisă cu cerneală și cu litere mari de tipar. (5) Declarațiile pe factură trebuie să poarte semnătura originală olografă a exportatorului. Cu toate acestea, unui exportator autorizat în sensul articolului 117 nu i se cere să semneze o declarație pe factură, cu condiția ca el să înmâneze autorităților guvernamentale o declarație scrisă prin care se angajează că acceptă responsabilitatea totală pentru orice declarație pe factură care îl identifică că ar fi semnată de către el. (6) În cazurile prevăzute la alineatul (1) litera (b), folosirea unei declarații pe factură se supune următoarelor condiții speciale: (a) se completează o declarație pentru fiecare expediție; (b) dacă mărfurile dintr-o partidă de mărfuri au fost deja supuse verificării în țara exportatoare referitor la definiția «produselor originare», exportatorul poate menționa această verificare în declarația pe factură. Dispozițiile primului paragraf nu îi scutesc pe exportatori de obligația de a îndeplini orice alte formalități solicitate de regulamentele vamale sau poștale. Articolul 117 (1) Autoritățile vamale ale Comunității pot autoriza orice exportator, denumit în continuare «exportator autorizat», care efectuează expediții frecvente de produse originare din Comunitate în sensul articolului 98 alineatul (2) și care oferă autorităților vamale toate garanțiile necesare pentru a verifica caracterul originar al produselor să completeze declarații pe factură, oricare ar fi valoarea produselor respective. (2) Autoritățile vamale pot acorda statutul de exportator autorizat în orice condiții pe care le consideră adecvate. (3) Autoritățile vamale trebuie să acorde exportatorului autorizat un număr de autorizație vamală care trebuie să apară pe declarație. (4) Autoritățile vamale trebuie să monitorizeze folosirea autorizației de către exportatorul autorizat. (5) Autoritățile vamale pot retrage autorizația în orice moment. Ele trebuie să facă aceasta când exportatorul autorizat nu mai oferă garanțiile menționate la alineatul (1), nu îndeplinește condițiile prevăzute la alineatul (2) sau se folosește în mod abuziv de autorizație. Articolul 118 (1) Dovada de origine este valabilă patru luni începând de la data emiterii ei în țara exportatoare și se prezintă autorităților vamale ale țării importatoare în perioada respectivă de timp. (2) Dovezile de origine care se prezintă autorităților vamale din țara importatoare după expirarea datei de prezentare precizată la alineatul (1) pot fi acceptate în scopul aplicării preferințelor tarifare menționate la articolul 98 atunci când neprezentarea acestor documente până la data-limită se datorează unor circumstanțe excepționale. (3) În alte cazuri de prezentare întârziată, autoritățile vamale ale țării importatoare pot accepta dovezile de origine în situația în care produsele au fost prezentate înainte de data- limită. (4) La cererea importatorului și în condițiile prevăzute de autoritățile vamale ale statului membru importator, se poate prezenta autorităților vamale o singură dovadă de origine, cu ocazia efectuării importului primei tranșe, atunci când mărfurile: (a) sunt importate în cadrul unor schimburi comerciale frecvente și continue cu valoare comercială semnificativă; (b) fac obiectul aceluiași contract de vânzare, ale cărei părți contractante sunt stabilite în țara exportatoare sau în Comunitate; (c) sunt încadrate în același cod (cu opt cifre) al Nomenclaturii Combinate; (d) provin exclusiv de la același exportator, sunt destinate aceluiași importator și fac obiectul formalităților de intrare la același birou vamal din Comunitate. Această procedură se aplică pentru cantitățile și pentru o perioadă stabilite de autoritățile vamale competente. Această perioadă nu poate depăși în nici un caz trei luni. Articolul 119 (1) Produsele expediate sub formă de mică coletărie de către persoane fizice altor persoane fizice sau care se află în bagajul călătorilor se admit ca produse originare, beneficiind de preferințele tarifare prevăzute la articolul 98, fără a mai fi necesară prezentarea unui certificat de circulație a mărfurilor EUR.1 sau completarea unei declarații pe factură, cu condiția ca aceste importuri să nu fie de natură comercială și să fi fost declarate ca îndeplinind condițiile necesare pentru aplicarea acestei secțiuni și să nu existe îndoieli cu privire la corectitudinea declarației. (2) Importurile care sunt ocazionale și sunt compuse exclusiv din produse pentru uzul personal al destinatarilor sau călătorilor sau al familiilor acestora sunt considerate a fi de natură necomercială, dacă este evident din natura și cantitatea produselor că ele nu sunt importate în scopuri comerciale. În plus, valoarea globală a acestor produse nu trebuie să depășească EUR 500, în cazul coletelor mici, și EUR 1 200, în cazul bunurilor ce fac parte din bagajul personal al călătorilor. Articolul 120 Constatarea unor mici neconcordanțe între datele înscrise în dovada originii și cele înscrise în documentele prezentate biroului vamal în scopul efectuării formalităților pentru importul produselor nu conduce ipso facto la nulitatea dovezii originii, dacă se stabilește că acesta din urmă corespunde produselor prezentate. Erori formale evidente, precum erori de redactare pe o dovadă de origine, nu conduc la respingerea documentului dacă aceste erori nu sunt de natură să cauzeze dubii în privința corectitudinii declarațiilor din document. Subsecțiunea 3 Metode de cooperare administrativă Articolul 121 (1) Republicile beneficiare informează Comisia cu privire la numele și adresele autorităților guvernamentale situate pe teritoriul acestora și care sunt abilitate să emită certificate de circulație a mărfurilor EUR.1, împreună cu specimenele ștampilelor folosite de aceste autorități, și cu privire la numele și adresele autorităților guvernamentale competente responsabile cu controlul certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 și al declarațiilor pe factură. Ștampilele trebuie să fie valabile de la data primirii de către Comisie a specimenelor. Comisia transmite această informație autorităților vamale ale statelor membre. Când aceste comunicări fac referire la un amendament al unor comunicări precedente, Comisia trebuie să indice data intrării în vigoare al acelor noi ștampile în conformitate cu instrucțiunile oferite de autoritățile guvernamentale competente ale republicilor beneficiare. Aceste informații sunt pentru uz oficial; cu toate acestea, când mărfurile trebuie puse în liberă circulație, autoritățile vamale respective pot permite importatorului sau reprezentantului său autorizat să consulte imprimările specimenelor menționate în prezentul alineat. (2) Comisia trebuie să trimită republicilor beneficiare specimene ale ștampilelor folosite de autoritățile vamale ale statelor membre la eliberarea certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1. Articolul 122 (1) Verificarea ulterioară a certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 sau a declarațiilor pe factură se efectuează prin sondaj sau ori de câte ori autoritățile vamale ale statului membru importator sau autoritățile guvernamentale competente ale republicilor beneficiare au îndoieli justificate în legătură cu autenticitatea documentelor, cu originea produselor respective sau cu îndeplinirea celorlalte cerințe din această secțiune. (2) Pentru aplicarea dispozițiilor alineatului (1), autoritățile competente ale statului membru importator sau ale republicii beneficiare înapoiază certificatul de circulație a mărfurilor EUR.1, declarația pe factură sau o copie a acestor documente autorităților competente din republica beneficiară sau din statul membru exportator, menționând, atunci când este cazul, motivele pentru inițierea unei verificări. Toate documentele și informațiile obținute care indică faptul că datele înscrise pe dovada privind originea sunt incorecte se înaintează în sprijinul cererii de efectuare a verificării. Dacă autoritățile vamale din statul membru importator decid suspendarea acordării tratamentului preferențial menționat la articolul 98 produselor respective pe durata așteptării rezultatelor verificării, se acordă liberul de vamă cu condiția ca importatorul să ia toate măsurile de precauție considerate necesare. (3) Atunci când cererea de verificare ulterioară a fost întocmită în conformitate cu alineatul (1), această verificare se efectuează, iar rezultatele ei se comunică autorităților vamale ale statului membru importator sau autorităților guvernamentale competente ale republicii beneficiare importatoare în decurs de maximum șase luni. Rezultatele trebuie să fie de așa natură, încât să stabilească dacă dovada de origine respectivă se aplică la produsele exportate efectiv și dacă aceste produse pot fi considerate ca originare din republica beneficiară sau din Comunitate. (4) Dacă în cazul existenței unor îndoieli întemeiate nu se primește nici un răspuns în termenul de șase luni precizat la alineatul (3) sau dacă răspunsul nu conține informații suficiente pentru a se determina autenticitatea documentului respectiv, trebuie să se trimită o a doua informare către autoritățile competente. Dacă după a doua informare rezultatele verificării nu sunt comunicate autorităților solicitante în decurs de patru luni sau dacă aceste rezultate nu permit stabilirea autenticității documentului respectiv sau a originii reale a produselor, autoritățile solicitante trebuie, cu excepția cazurilor excepționale, să refuze dreptul la tratament tarifar preferențial. (5) Atunci când procedura de verificare sau orice alte informații disponibile par să indice că dispozițiile acestei secțiuni sunt încălcate, republica beneficiară exportatoare întreprinde, din proprie inițiativă sau la cererea Comunității, investigațiile adecvate cu gradul de urgență necesar pentru identificarea și prevenirea unor astfel de contravenții. În acest scop, Comunitatea poate participa la cercetări. (6) În scopul unei verificări ulterioare a certificatului de circulație a mărfurilor EUR. 1, autoritățile guvernamentale competente ale republicii beneficiare sau autoritățile vamale ale statului membru exportator păstrează cel puțin trei ani copii ale certificatelor și ale oricăror documente de export referitoare la acestea. Subsecțiunea 4 Ceuta și Melilla Articolul 123 (1) Termenul «Comunitate» folosit în prezenta secțiune nu acoperă Ceuta și Melilla. Termenul «produse originare din Comunitate» nu acoperă produsele originare din Ceuta și Melilla. (2) Această secțiune se aplică mutatis mutandis pentru a se stabili dacă produsele pot fi privite ca originare din republicile beneficiare exportatoare beneficiind de preferințe la importul în Ceuta și Melilla sau originare din Ceuta și Melilla. (3) Ceuta și Melilla se consideră teritoriu unic. (4) Dispozițiile acestei secțiuni privind eliberarea, folosirea și verificarea ulterioară a certificatelor de circulație a mărfurilor EUR.1 se aplică mutatis mutandis produselor originare din Ceuta și Melilla. (5) Autoritățile vamale spaniole răspund de aplicarea prezentelor dispoziții în Ceuta și Melilla.