REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) 2018/1579 AL COMISIEI

din 18 octombrie 2018

de instituire a unei taxe antidumping definitive și de colectare definitivă a taxei provizorii impuse asupra importurilor de anumite anvelope pneumatice, noi sau reșapate, din cauciuc, de tipul celor utilizate pentru autobuze sau camioane, cu un indice de sarcină de peste 121, originare din Republica Populară Chineză, și de abrogare a Regulamentului de punere în aplicare (UE) 2018/163

COMISIA EUROPEANĂ,

având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,

având în vedere Regulamentul (UE) 2016/1036 al Parlamentului European și al Consiliului din 8 iunie 2016 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unor subvenții din partea țărilor care nu sunt membre ale Uniunii Europene (1), în special articolul 9 alineatul (4),

întrucât:

1. PROCEDURĂ

1.1. Măsuri provizorii

(1) La 4 mai 2018, Comisia Europeană (denumită în continuare „Comisia”) a adoptat Regulamentul (UE) 2018/683 al Comisiei (2) (denumit în continuare „regulamentul provizoriu”) de instituire a unei taxe antidumping provizorii la importurile în Uniunea Europeană (denumită în continuare „Uniunea”) de anumite tipuri de anvelope pneumatice, noi sau reșapate, din cauciuc, de tipul celor utilizate pentru autobuze sau camioane, cu un indice de sarcină de peste 121 (denumit în continuare „produsul în cauză”), originare din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „RPC”).

(2) Comisia inițiase ancheta la 11 august 2017 prin publicarea unui aviz de deschidere în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene (denumit în continuare „avizul de deschidere”), ca urmare unei plângeri depuse la 30 iunie 2017 de coaliția împotriva importurilor neloiale de anvelope (denumită în continuare „reclamantul”) în numele unor producători care reprezintă peste 25 % din producția totală a Uniunii de anvelope noi și reșapate pentru autobuze sau camioane.

(3) Prin Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2018/163 al Comisiei, Comisia a prevăzut obligativitatea înregistrării importurilor produsului în cauză originar din RPC (3). Înregistrarea importurilor a încetat odată cu intrarea în vigoare a măsurilor provizorii la 8 mai 2018.

1.2. Perioada de anchetă și perioada examinată

(4) Astfel cum se menționează în considerentul 10 din regulamentul provizoriu, ancheta privind dumpingul și prejudiciul a vizat perioada cuprinsă între 1 iulie 2016 și 30 iunie 2017 (denumită în continuare „perioada de anchetă”), iar examinarea tendințelor relevante pentru evaluarea prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 2014 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada examinată”).

1.3. Procedura ulterioară

(5) În urma impunerii de taxe antidumping provizorii, reclamantul, „Camera de comerț din China a importatorilor și exportatorilor de metale, minerale și produse chimice” (denumită în continuare „CCCMC”), Asociația chineză a industriei cauciucului (denumită în continuare „CRIA”), cinci producători-exportatori chinezi, cinci importatori neafiliați, o asociație a importatorilor din Uniune, l'Association Française des Importateurs de Pneumatiques (denumită în continuare „AFIP”) și un furnizor din Uniune (denumit în continuare „KRAIBURG”) au depus observații în scris, în care au comentat cu privire la constatările provizorii.

(6) Una dintre părțile interesate, Hämmerling The Tyre Company GmbH (denumită în continuare „Hämmerling”), a depus observații suplimentare privind constatările provizorii la 2 iulie 2018, cu mult după termenul-limită de depunere a observațiilor cu privire la divulgarea provizorie. Comisia le-a analizat în etapa definitivă, împreună cu alte observații primite cu privire la documentul de informare generală.

(7) Părților interesate care au solicitat acest lucru li s-a oferit posibilitatea de a fi audiate. Au avut loc audieri cu CCCMC și CRIA; toți producătorii-exportatori incluși în eșantion: Grupul Aeolus (4), Pirelli Tyre Co., Ltd (denumit în continuare „Pirelli”) și importatorul afiliat Prometeon Tyre Group S.r.l. (denumit în continuare „Prometeon”), Grupul Giti (5), Grupul Hankook (6) și Grupul Xingyuan (7); doi importatori neafiliați și producători și asociații din Uniune, precum și furnizori de bandă de rulare și de materiale de reparații din Uniune care sprijină măsurile.

(8) Comisia a luat în considerare observațiile prezentate de părțile interesate, le-a analizat și, după caz, a modificat constatările provizorii.

(9) Comisia a continuat să caute și să verifice toate informațiile pe care le-a considerat necesare pentru constatările sale finale. Pentru a verifica răspunsurile la chestionare care nu au fost verificate în cursul etapei provizorii a procedurii, s-au efectuat vizite de verificare la sediile următoarelor părți: (a) Importatori neafiliați din Uniune: — Heuver Bandengroothandel B.V, Țările de Jos (denumit în continuare „Heuver”) — Hämmerling The Tyre Company GmbH, Germania (b) Importatori afiliați din Uniune: — Hankook Tire Italia S.r.l. — Hankook España S.A. — Prometeon Tyre Group S.r.l. — Prometeon Tyre Group España y Portugal, S.L.U. — Pneumobil Reifen und KFZ-Technik GmbH — Prometeon Tyre Deutschland GmbH

(10) În urma comunicării constatărilor finale, s-a efectuat o vizită de verificare la sediul Roline N.V., un producător din Uniune (Țările de Jos).

(11) Comisia a comunicat tuturor părților interesate faptele și considerațiile esențiale pe baza cărora intenționa să instituie o taxă antidumping definitivă asupra importurilor de anumite anvelope pentru autobuze sau camioane (denumită în continuare „comunicarea constatărilor finale”) și să perceapă definitiv sumele depuse cu titlu de taxă provizorie.

(12) Tuturor părților interesate li s-a acordat o perioadă în cursul căreia au putut formula observații cu privire la comunicarea constatărilor finale. Reclamantul, producătorii-exportatori chinezi (Grupul Aeolus, Grupul Giti, Grupul Hankook, Pirelli și importatorul său afiliat Prometeon), asociațiile de sector (CRIA, CCCMC, Associazione Italiana Ricostruttori Pneumatici, Assoiaçao Nacional de Industriais de Recauchtagem de Pneus, Bipaver, Bundesverband Reifenhandel und Vulkaniseur-Handwerk, Czech Retread Tire Manufacturers Association, Retread Manufacturing Association), importatorii (Hämmerling și Kirkby Tyres Ltd), reșapatorul-producător (Rula-BRW) și reșapatorii-furnizori de materii prime (Vipal, Kraiburg, RemaTipTop) au prezentat observații în scris.

(13) În urma comunicării constatărilor finale, au avut loc audieri cu CRIA și CCCMC, Grupul Aeolus, Grupul Giti Prometeon, reclamantul și Bipaver.

(14) Consilierul-auditor a organizat audieri la cererea Grupului Hankook la 16 august 2018 și la cererea Hämmerling la 29 august 2018.

(15) La 10 septembrie 2018, Comisia a transmis tuturor părților interesate o comunicare a constatărilor finale suplimentară care s-a limitat la chestiunea specifică a profitului-țintă de nivel 3.

(16) Tuturor părților interesate li s-a acordat o perioadă de trei zile în cursul căreia acestea au putut formula observații referitoare la documentul privind comunicarea constatărilor finale suplimentară. Reclamantul, și anume producătorii-exportatori chinezi (Grupul Aeolus, Grupul Giti, Pirelli și importatorul său afiliat Prometeon, Xingyuan), asociațiile de sector (CRIA, CCCMC, Associazione Italiana Ricostruttori Pneumatici, Bipaver, Bundesverband Reifenhandel und Vulkaniseur-Handwerk, Czech Retread Tire Manufacturers Association, ITMA Europe, Retread Manufacturing Association), importatorii (Hämmerling, Heuver și Kirkby Tyres Ltd), un reșapator (Rula-BRW), o asociație de utilizatori (Lithuanian National Road Carriers' Association - LINAVA) și un furnizor de materii prime pentru reșapatori (Kraiburg) au prezentat observații în scris.

(17) La 14 septembrie 2018, în urma comunicării constatărilor finale suplimentare, a avut loc o audiere a societății Prometeon.

(18) Observațiile prezentate de părțile interesate au fost examinate și luate în considerare, după caz.

1.4. Rectificare

(19) În urma publicării regulamentului provizoriu, Pirelli a indicat faptul că Pirelli Tyre Co., Ltd nu era o filială a Grupului Aeolus astfel cum se prevedea în mod eronat în considerentul 119 din regulamentul provizoriu. Aceasta a explicat că Pirelli Tyre Co. este o societate autonomă și nu ține de Aeolus Tyre Co., Ltd și de Grupul Aeolus.

(20) Recunoscând eroarea comisă, Comisia a emis o rectificare la 10 iulie 2018 (8).

(21) În ceea ce privește trimiterea la Grupul Aeolus, ancheta Comisiei a remarcat că ancheta are drept obiect societăți sau grupuri de societăți afiliate. Relația dintre producătorii-exportatori este analizată în conformitate cu articolul 127 din Regulamentul de punere în aplicare (UE) 2015/2447 al Comisiei (9). Prin urmare, în contextul prezentei anchete, Pirelli Tyre Co., Ltd și Aeolus Tyre Co., Ltd sunt considerate a fi afiliate, întrucât ambele aveau un acționar comun în perioada de anchetă, și anume China National Tire & Rubber Co., Ltd (denumită în continuare „CNRC”). Utilizarea denumirii prescurtate „Grupul Aeolus” a avut drept scop facilitarea trimiterilor la societăți afiliate pe tot parcursul regulamentului provizoriu. S-a ales forma prescurtată „Grupul Aeolus”, deoarece Aeolus Tyre Co., Ltd este cea mai mare entitate producătoare dintre societățile afiliate. În pofida utilizării denumirii scurte pentru a face trimitere la Grupul Aeolus în regulamentul provizoriu, marja de dumping a fost calculată separat în cazul fiecărui producător-exportator afiliat, iar ulterior a fost stabilită o marjă de dumping medie ponderată unică pentru toate societățile afiliate.

(22) În urma comunicării constatărilor finale, Pirelli a afirmat că nu ar trebui considerată ca o societate afiliată CNRC și Grupului Aeolus. Pirelli nu a fost de acord cu aplicarea articolului 127 din Regulamentul (UE) 2015/2447 cu scopul de a calcula o marjă de dumping medie ponderată stabilită pentru societățile afiliate. Pirelli a propus utilizarea articolului 4 din Regulamentul (UE) 2016/1036 (denumit în continuare „regulamentul de bază”) pentru a stabili relația dintre societăți.

(23) Comisia a reamintit că articolul 4 din regulamentul de bază face referire la definiția industriei din Uniune și la relația producătorilor din Uniune cu producătorii-exportatori. În acest context, un producător din Uniune nu este considerat ca făcând parte din industria din Uniune, dacă el este controlat de un producător-exportator (10). Cu toate acestea, articolul 2 alineatul (1) din regulamentul de bază face trimitere în mod explicit la articolul 127 din Regulamentul (UE) 2015/2447 pentru a stabili dacă două părți sunt asociate în scopul stabilirii unei marje de dumping. Examinarea dacă părțile sunt afiliate asigură aplicarea în mod eficient a măsurilor antidumping. În special, se evită riscul ca exporturile să fie canalizate prin intermediul unei societăți afiliate cu o taxă antidumping mai mică. În plus, avizul de inițiere (11) făcea trimitere în mod clar, la începutul procedurii, la articolul 127 din Regulamentul (UE) 2015/2447.

(24) În conformitate cu articolul 127 litera (d) din Regulamentul (UE) 2015/2447, se consideră că două persoane sunt afiliate dacă: o terță parte posedă, controlează sau deține direct sau indirect 5 % sau mai mult din acțiunile sau părțile emise cu drept de vot de ambele persoane. CNRC este acționarul cel mai mare al Pirelli. În cursul perioadei de anchetă, CNRC a deținut 65 % din acțiunile societății Pirelli. Începând din septembrie 2018, aceasta deținea încă 46 % din acțiunile Pirelli. Prin urmare, în cadrul acestei anchete, se consideră că Pirelli și Grupul Aeolus sunt afiliate prin intermediul unei societăți-mamă comune (CNRC). Afirmația Pirelli, conform căreia nu ar trebui să fie considerată o societate afiliată CNRC sau Grupul Aeolus, a fost, prin urmare, respinsă.

(25) În urma comunicării constatărilor finale, Pirelli a afirmat, de asemenea, că ar trebui să fie luată în considerare numai ca parte cooperantă, și nu ca producător-exportator, deoarece a încetat să fabrice produsul în cauză în noiembrie 2017.

(26) Comisia a stabilit că Pirelli era un producător-exportator în perioada care face obiectul anchetei. Faptul că, ulterior, Pirelli a încetat producția nu schimbă situația respectivă. Prin urmare, afirmația în cauză a fost respinsă.

1.5. Comunicarea constatărilor provizorii

(27) Mai multe părți interesate au susținut că comunicarea constatărilor provizorii de către Comisie a fost insuficientă, afectând astfel dreptul acestora la apărare, și a solicitat Comisiei să aducă clarificări și să facă comunicări suplimentare și a reiterat aceleași preocupări ca și în urma comunicării constatărilor finale.

(28) Comisia a considerat că dosarul deschis și regulamentul provizoriu conțineau deja suficiente informații care le permiteau tuturor părților interesate să își exercite pe deplin dreptul la apărare. Cu toate acestea, o notă la dosarul (12) care oferă clarificări cu privire la regulamentul provizoriu a fost inclusă în dosarul deschis înainte de comunicarea constatărilor finale și unui număr de doi producători-exportatori li s-au furnizat câteva clarificări suplimentare privind datele care stau la baza calculelor individuale în materie de dumping.

(29) Comisia a remarcat că CRIA și CCCMC au afirmat că Comisia nu a prezentat informații detaliate cu privire la calculele subcotării prețurilor de vânzare și a prețurilor indicative pentru aceștia și pentru exportatorii chinezi, privându-i astfel pe aceștia de orice posibilitate de a verifica eventualele erori comise de Comisie sau de a formula observații cu privire la anumite aspecte ale acestor calcule.

(30) CRIA, CCCMC și exportatorii chinezi au primit toate informațiile, respectându-li-se drepturile procedurale. Exportatorii chinezi incluși în eșantion au primit lista cu numerele de control ale produselor (denumite în continuare „NCP-uri”) vândute, prețul de vânzare unitar și un interval (13) al volumului total de vânzări în cauză. Astfel cum se prevede în considerentele 45-49, Comisia nu trebuie să divulge informații care sunt considerate a fi confidențiale din motive întemeiate, fără permisiunea specifică din partea furnizorului unor astfel de informații.

(31) Grupul Aeolus a susținut că, în sensul articolului VI din GATT 1994, determinarea existenței prejudiciului ar trebui să se bazeze pe elemente de probă pozitive și să comporte o examinare obiectivă atât (a) a volumului importurilor care fac obiectul unui dumping și a efectului importurilor care fac obiectul unui dumping asupra prețurilor produselor similare pe piața internă, cât și (b) a impactului acestor importuri asupra producătorilor naționali ai acestor produse. Acesta a considerat că Comisia nu ar trebui să își bazeze deciziile pe elemente vagi sau pe date cu caracter confidențial furnizate de părți, ci ar trebui să se bazeze pe toate informațiile și faptele obiective pe care le are la dispoziție. Cerința privind „examinarea obiectivă” presupune faptul că industria domestică și efectele importurilor care fac obiectul unui dumping trebuie anchetate într-o manieră obiectivă, fără a favoriza interesele niciunei părți interesate, sau ale grupului de părți interesate, în cadrul anchetei (14). Potrivit Grupului Aeolus, majoritatea datelor din cadrul procedurilor au rămas confidențiale, împiedicând astfel exercitarea părților interesate a dreptului lor la apărare. Cu toate acestea, grupul Aeolus a susținut că deschiderea unei anchete a avut drept scop clar să protejeze interesele unui anumit segment al industriei din Uniune (și anume industria de reșapare), fără a lua în considerare faptul că majoritatea marilor producători europeni de anvelope importă, de asemenea, produsul în cauză din RPC și îl revând pe piața Uniunii.

(32) Ca răspuns la aceste observații, Comisia a luat act de faptul că articolul 19 din regulamentul de bază prevede în mod expres că părțile interesate pot furniza informații confidențiale, pe baza faptului că există motive întemeiate. În plus, un rezumat pertinent al informațiilor confidențiale a fost inclus în dosarul deschis destinat consultării de către părțile interesate. Faptul că identitatea anumitor producători din Uniune care cooperează a fost păstrată confidențială nu a împiedicat Comisia să desfășoare o analiză obiectivă a faptelor și nici nu a împiedicat părțile interesate de la a-și exercita dreptul la apărare. În plus, drepturile la apărare ale părților interesate au fost protejate, astfel cum se explică în considerentul 37, prin intervenția consilierului-auditor.

1.6. Eșantionarea

(33) CRIA și CCCMC au susținut că producătorii chinezi mici și mijlocii (IMM-uri) au fost discriminați față de producătorii IMM din Uniune, întrucât aceștia din urmă au avut dreptul de a completa un chestionar mai puțin detaliat (și, prin urmare, mai puțin fiabil). Părțile respective au susținut că este posibil ca producătorii chinezi de tip IMM să fi fost descurajați de la a lua parte la anchetă din cauza sarcinii semnificative pe care o presupune furnizarea unui răspuns complet la chestionar.

(34) Mai mult, CRIA și CCCMC au susținut că, întrucât Comisia își baza determinarea prejudiciului (potrivit acestora, în mod eronat) în mare parte pe datele volumului redus al vânzărilor IMM-urilor, reprezentarea insuficientă a producătorilor chinezi de tip IMM a fost agravată suplimentar de faptul că producătorii de tip IMM din Uniune ar putea oferi un răspuns mai puțin complet și, prin urmare, mai puțin fiabil. O afirmație similară a fost reiterată după comunicarea constatărilor finale. În plus, CRIA și CCCMC au solicitat Comisiei să divulge datele specifice cu privire la eșantionarea producătorilor din Uniune, în special pentru a verifica reprezentativitatea eșantionului industriei din Uniune atât în cazul anvelopelor noi, cât și al celor reșapate. Afirmația respectivă a fost reiterată după comunicarea constatărilor finale.

(35) Afirmația potrivit căreia determinarea prejudiciului s-a bazat majoritar pe datele de la producătorii de tip IMM din Uniune este incorectă, întrucât Comisia a stabilit un eșantion reprezentativ pentru a analiza cu acuratețe situația prejudiciului în cazul producătorilor din Uniune. Comisia a analizat vânzările în Uniune pentru a asigura reprezentarea adecvată a vânzărilor realizate de IMM-uri pe piața Uniunii. Mai mult, este practica constantă a Comisiei să trimită un chestionar simplificat către producătorii din Uniune de tip IMM, însă acest fapt nu are niciun impact asupra corectitudinii datelor sau asupra temeiniciei anchetei. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(36) Astfel cum s-a menționat în considerentul 15 din regulamentul provizoriu, doi producători-exportatori au susținut că cerințele în materie de confidențialitate i-a împiedicat să verifice dacă reclamantul reprezintă mai mult de 25 % din producția totală a Uniunii. Acestea au susținut, de asemenea, că nu au putut verifica dacă eșantionul pentru industria din Uniune era suficient de reprezentativ.

(37) Serviciile Comisiei au solicitat consilierului-auditor să intervină pentru a garanta dreptul la apărare al părților interesate, în lumina acestor cereri. Prin nota din 12 iulie 2018, consilierul-auditor a adăugat o notă la dosarul deschis, cuprinzând următoarele două constatări: „1. Datele din dosarul confidențial vin în sprijinul concluziei conform căreia serviciile Comisiei au reflectat în mod corect datele primite în calcularea cerințelor privind capacitatea. Reclamantul, inclusiv cei doi producători din Uniune care au solicitat păstrarea anonimatului, reprezintă peste 25 % din producția totală a Uniunii de produs care face obiectul anchetei. 2. Datele din dosarul confidențial sprijină concluzia conform căreia eșantionarea realizată de serviciile Comisiei responsabile de anchetă a fost descrisă cu acuratețe în nota lor relevantă la dosar din 18 octombrie 2017 privind eșantionarea, care este inclusă în dosarul destinat consultării de către părțile interesate. ” ( 15 )

(38) Prin urmare, Comisia a considerat că dreptul la apărare al părților interesate a fost respectat.

(39) În cele din urmă, unii producători-exportatori au susținut că lipsa de cunoștințe cu privire la eventualele legături dintre reclamanții anonimi și producătorii-exportatori chinezi a adus atingere drepturilor lor la apărare. Cu toate acestea, nu s-a motivat modul în care cunoștințele cu privire la o astfel de potențială legătură i-ar ajuta să își apere cauza. Chiar dacă, ipotetic vorbind, ar exista o legătură între unul sau mai mulți producători anonimi din Uniune și unul sau mai mulți producători-exportatori chinezi, analiza în ceea ce privește dumpingul și prejudiciul nu ar fi afectată pe fond.

(40) Grupul Giti a afirmat, de asemenea, că, la selectarea eșantionului de producători din Uniune, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare cota fiecărui nivel din vânzările totale în Uniune. O astfel de abordare ar fi fost mai obiectivă față de abordarea actuală, în care ponderea majorității datelor de nivel 3 prejudiciate este exagerată, în opinia Grupului Giti.

(41) Astfel cum se explică în considerentul 24 din regulamentul provizoriu, Comisia a luat într-adevăr în considerare nivelurile pentru selectarea eșantionului de producători din Uniune. În plus, considerentele 157 și 158 din regulamentul provizoriu și clarificările suplimentare din nota la dosarul menționat în considerentul 28 al prezentului regulament conțineau o explicație detaliată a metodologiei utilizate pentru a reflecta în mod corespunzător toate nivelurile în cadrul indicatorilor microeconomici (a se vedea secțiunea 4.5.1.2 de mai jos).

1.7. Accesul la informații

(42) CRIA și CCCMC au solicitat să li se acorde acces nerestricționat reprezentanților legali ai acestora la calculele privind marja de dumping, efectele asupra prețurilor și marja de prejudiciu realizate de către Comisie, inclusiv acces la orice informații confidențiale de la alte părți interesate pe care se bazează astfel de calcule (sub rezerva unor angajamente corespunzătoare referitoare la nedivulgarea informațiilor). CRIA și CCCMC au indicat faptul că dispozițiile articolului 19 din regulamentul de bază ar trebui să fie puse în balanță cu dreptul la apărare, care este garantat de articolul 41 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.

(43) CRIA și CCCMC au susținut că avocații cărora li se va acorda acces sunt înregistrați într-un barou european și au obligația să respecte normele stricte ale baroului, iar divulgarea de informații confidențiale către clienții lor ar conduce la măsuri disciplinare severe, inclusiv la excluderea din barou și potențiale măsuri penale. Prin urmare, CRIA și CCCMC au susținut că accesul la dosarul confidențial nu ar încălca obligația Comisiei de a proteja informațiile confidențiale și ar permite totodată exercitarea efectivă a dreptului la apărare. În plus, părțile respective au considerat că intervenția consilierului-auditor pentru a avea acces la informațiile confidențiale și a raporta concluzia sa părților interesate nu poate fi considerată un substitut pentru examinarea acestor calcule.

(44) Cu ocazia audierii de către consilierul-auditor, la 16 august 2018, Grupul Hankook a pretins că drepturile sale la apărare au fost încălcate de către Comisie, privându-l de accesul la date pe care Grupul Hankook le considera ca nefiind confidențiale. Grupul Hankook a înaintat o cerere generală de modificare a politicii cu privire la prelucrarea datelor confidențiale și a invitat serviciile Comisiei să modifice practica actuală în ceea ce privește publicarea calculelor și, în viitor, să permită reprezentanților legali ai părților interesate să aibă acces pe deplin la calculele respective. Din punctul de vedere al Grupului Hankook, protecția datelor confidențiale ar trebui să se aplice numai în măsura în care o astfel de protecție este necesară pentru a preveni posibile prejudicii pentru societățile în cauză. Astfel de prejudicii nu ar apărea dacă reprezentanții legali ar opera în baza unui acord de confidențialitate cu serviciile Comisiei. În ceea ce privește prezenta anchetă, Grupul Hankook a solicitat, de asemenea, accesul reprezentanților lor legali la toate calculele marjelor de dumping și de prejudiciu, inclusiv la datele complete privind valoarea normală.

(45) Articolul 19 din regulamentul de bază prevede că Comisia nu trebuie să divulge informații de natură confidențială, sau care sunt furnizate cu titlu confidențial de către părți și dintr-un motiv întemeiat, fără permisiune expresă din partea celui care a furnizat informațiile respective. Regulamentul nu prevede acordarea unui astfel de acces la informații niciunei alte părți, inclusiv avocaților înregistrați într-un barou european. Trebuie menționat, de asemenea, că, la 9 ianuarie 2018, CRIA și CCCMC au depus procuri semnate de producătorii-exportatori cooperanți și incluși în eșantion. Comisia a constatat că unele dintre procurile acordate de producătorii-exportatori chinezi incluși în eșantion către CRIA și CCCMC nu cuprindeau accesul la informații confidențiale, ci doar prezența la audieri, precum și depunerea de observații și de comentarii.

(46) În plus, jurisprudența Curții de Justiție prevede că protecția dreptului la apărare trebuie, acolo unde este cazul, să fie conciliată cu principiul confidențialității, care este prevăzut în mod expres la articolul 19 din regulamentul de bază. În acest caz specific, a existat un motiv întemeiat, întrucât mai multe părți interesate au solicitat ca numele lor să fie păstrate confidențiale, acestea temându-se că s-ar putea confrunta cu represalii din partea clienților sau a concurenților. Comisia a evaluat afirmațiile respective și le-a calificat drept justificate. Prin urmare, Comisia a conchis că divulgarea unor astfel de informații confidențiale ar avea un efect advers semnificativ asupra respectivelor părți.

(47) Concilierea permite primirea de rezumate neconfidențiale ale unor astfel de informații confidențiale (de exemplu, oferite sub forma unor intervale și/sau a unor elemente indexate) atunci când informațiile neconfidențiale respective nu conduc la divulgarea de secrete de afaceri. Cu toate acestea, divulgarea integrală a informațiilor confidențiale nu a fost considerată a fi reconciliabilă cu datoria de a proteja astfel de informații. În mod analog și dat fiind că legiuitorul Uniunii nu a prevăzut o astfel de excepție în regulamentul de bază, Comisia a considerat că obligația avocaților înregistrați într-un barou european de a respecta normele stricte ale baroului și faptul că aceștia pot fi sancționați în caz de încălcare a normelor respective nu permit Comisiei să acorde acces la informații confidențiale cu încălcarea legislației în vigoare. Astfel, Comisia a conchis că accesul la informații confidențiale nu a putut fi acordat avocaților înregistrați într-un barou european. În orice caz, un element suplimentar pentru garantarea dreptului la apărare al părților interesate îl constituie posibilitatea de a recurge la consilierul-auditor pentru proceduri comerciale în temeiul articolului 15 din Decizia președintelui Comisiei Europene din 29 februarie 2012 privind funcția și mandatul consilierului-auditor în anumite proceduri comerciale (16). Întrucât părțile interesate nu au solicitat avizul consilierului-auditor cu privire la acest punct, cererea respectivă trebuie, în consecință, respinsă.

(48) În plus, Comisia a considerat că dosarul deschis pus la dispoziția părților interesate, inclusiv în ceea ce privește CRIA, CCCMC și Grupul Hankook, cuprindea toate informațiile relevante referitoare la caz utilizate în cadrul anchetei. În cazul informațiilor considerate confidențiale, dosarul deschis conținea rezumate semnificative ale acestora. Toate părțile interesate, inclusiv CRIA și CCCMC, au avut acces la dosarul deschis și l-au putut consulta.

(49) Având în vedere cele de mai sus, Comisia a considerat că informațiile furnizate în documentele de informare și în dosarul deschis sunt suficiente pentru a asigura respectarea dreptului la apărare al tuturor părților interesate. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă. Cu toate acestea, după audierea de către consilierul-auditor, Comisia a comunicat anumite date suplimentare privind calcularea dumpingului și a prejudiciului, astfel cum se prevede în considerentele 77 și 178.

(50) Hämmerling a solicitat o audiere cu consilierul-auditor pentru a ridica probleme de ordin juridic legate de ancheta actuală și anumite aspecte orizontale privind protecția datelor în materie de informații confidențiale și neconfidențiale, astfel cum sunt incluse în baza de date TRON a instrumentelor de apărare comercială, precum și practica actuală de a acorda acces la dosarele neconfidențiale părților interesate din afara teritoriului Uniunii prin intermediul bazei de date respective.

(51) Comisia a observat că noul Regulament general privind protecția datelor (17) nu era aplicabil în acest caz. În plus, Hämmerling a confirmat că problema protecției datelor cu caracter personal nu a fost legată în mod direct de o posibilă limitare a drepturilor sale la apărare în temeiul legislației în materie de apărare comercială. Prin urmare, Comisia a concluzionat că poziția individuală a Hämmerling în cadrul procedurii și drepturile sale la apărare nu au fost afectate de noul Regulament general privind protecția datelor.

2. PRODUSUL ÎN CAUZĂ ȘI PRODUSUL SIMILAR

2.1. Cereri legate de segmentarea pieței anvelopelor din Uniune

(52) Mai multe părți interesate și-au reiterat afirmația conform căreia anvelopele noi și reșapate nu pot constitui un singur produs în cauză sau nu pot face parte dintr-un singur segment. Mai mult, numeroase părți interesate au susținut că piața Uniunii ar trebui împărțită în cel puțin patru niveluri: trei niveluri pentru anvelope noi și un al patrulea constând într-o categorie nouă pentru anvelopele reșapate. În mod alternativ, ar trebui introdus un nou nivel pentru anvelope importate ieftine. CRIA și CCCMC au susținut, de asemenea, că ar trebui efectuată o segmentare suplimentară pentru echipamentele originale și pentru anvelopele de rezervă.

(53) Astfel cum s-a menționat în considerentele 72-74 din regulamentul provizoriu, anvelopele noi (reșapabile sau nereșapabile) și cele reșapate nu au caracteristici tehnice, fizice și chimice de bază diferite. După comunicarea provizorie, părțile interesate nu au furnizat dovezi suplimentare care să ateste contrariul. Prin urmare, Comisia a respins afirmația CRIA și CCCMC potrivit căreia anvelopele noi și reșapate nu pot fi același produs în cauză. În ceea ce privește cererea de a stabili un al patrulea nivel pentru anvelopele reșapate, Comisia a subliniat faptul că anvelopele noi și cele reșapate au aceleași caracteristici de bază și sunt, în mare, interschimbabile. Mai mult, astfel cum s-a explicat în considerentele 55-57 din regulamentul provizoriu, anvelopele reșapate se încadrează, majoritar, la nivelul 3. Prin urmare, nu este nevoie să se creeze un al patrulea nivel pentru acestea. Astfel, Comisia a respins și această afirmație.

(54) Grupul Aeolus a susținut că anvelopele noi ar trebui să fie excluse de către Comisie din domeniul de aplicare a anchetei. Acesta a făcut trimitere la Raportul organului de apel al OMC în European Communities – Measures Affecting Asbestos and Products Containing Asbestos (Comunități europene – Măsuri care afectează azbestul și produse care conțin azbest) (18), conform căruia răspunsul la întrebarea dacă două produse sunt sau nu la fel înseamnă, în mod fundamental, stabilirea dacă produsele concurează unul cu celălalt. Grupul Aeolus a susținut că abordarea respectivă ar trebui luată în considerare de către Comisie pentru determinarea faptului dacă două produse pot sau nu pot fi considerate la fel.

(55) Comisia a considerat că există o relație de concurență între anvelopele noi și cele reșapate. Astfel cum se va arăta în continuare, în secțiunea 4.6 din analiza interdependenței dintre niveluri, anvelopele (noi) de nivel 3 importate concurează cu anvelopele care sunt reșapate în Uniune și care, la momentul actual, preiau cota de piață a anvelopelor reșapate de nivel 3. La rândul său, acest lucru are, de asemenea, un efect de cascadă invers asupra anvelopelor de nivel 2 și 1 și a afectat, prin urmare, poziția concurențială a producătorilor de anvelope din Uniune de nivelurile 1 și 2. Prin urmare, afirmația în cauză a fost respinsă.

(56) Grupul Hankook a susținut că marca sa, Hankook, ar trebui clasificată drept nivel 2, întrucât toate cele trei criterii utilizate de Comisie conduc la același rezultat: (i) recunoașterea mărcii; (ii) reșapabilitate și (iii) vânzarea de anvelope direct către producătorii de autobuze și camioane, de exemplu vânzări de tipul „Original Equipment (Echipamente originale) – EO”.

(57) În ceea ce privește primul criteriu - recunoașterea mărcii, Hankook Group a susținut că nu numai ETRMA (în rapoartele sale din 2017 și 2018), ci și raportul „Global Tire Intelligence” din iunie 2016 și Comisia pentru comerț internațional a SUA („US International Trade Commission”) din martie 2016 au tratat Hankook ca marcă de nivelul 2 (19). Comisia a acceptat că recunoașterea Hankook din cele patru rapoarte indica faptul că acesta este o marcă de nivel 2. În același timp, Grupul Hankook se prezintă ca fiind o marcă „premium” pe site-ul web al grupului. În plus, astfel cum s-a constatat deja în considerentul 63 din regulamentul provizoriu, documentul intern al societății care i-a fost furnizat Comisiei în timpul vizitei de verificare a indicat faptul că marca a trecut la nivelul 1. Prin urmare, Comisia a constatat că percepția de pe piață și autopercepția grupului Hankook nu coincid pe deplin.

(58) Grupul Hankook a prezentat, de asemenea, sondaje interne confidențiale realizate în 2017 pentru echipa strategică de comerț global a Hankook în Regatul Unit, Spania și Italia cu privire la anvelopele de autoturisme. Potrivit societății, aceste documente indică faptul că alte mărci de nivel 1 se bucură de o mai mare notorietate a mărcii în rândul clienților din aceste țări. Comisia a constatat că, pe baza acestor date, pot fi sintetizate două concluzii principale. În primul rând, Grupul Hankook a recunoscut faptul că repartizarea mărcilor pe niveluri este un concept dinamic pentru toate mărcile. De exemplu, în Regatul Unit, unul dintre concurenții săi era considerat ca fiind o marcă de nivel 2, în vreme ce același competitor se numără printre „mărcile de top” sau de „nivelul 1” în Germania, Spania și Italia. În al doilea rând, Grupul Hankook pare să se situeze undeva „între” cele două niveluri potrivit percepțiilor clienților cu privire la autoturisme: Pentru Hankook, „notorietatea asistată (20)” a fost, în general, mai scăzută decât cea pentru mărcile de nivel 1, în vreme ce „notorietatea neasistată (21)” a fost – cu excepția Regatului Unit – la același nivel sau chiar puțin mai ridicată decât pentru alte mărci concurente clasificate de Comisie ca fiind de nivel 1.

(59) Comisia a apelat în continuare la cel de al doilea criteriu. Aceasta a reamintit faptul că anvelopele de nivel 1 sunt concepute astfel încât să fie anvelope „cu mai multe cicluri de utilizare” (multi-life tyres), mărind astfel și mai mult kilometrajul semnificativ mai mare al produsului original (până la trei reșapări pentru o utilizare normală), astfel cum se prevede la considerentul 55 din regulamentul provizoriu. În acest sens, Grupul Hankook a susținut că își asumă o garanție contractuală că anvelopele de tip Hankook nu pot fi reșapate decât o singură dată și că respectiva cotă de piață pe care o deține pentru propria marcă reșapată Alphatread este neglijabilă și chiar în scădere. Mai mult, prețul carcaselor sale este sub cel pentru carcase practicat de liderii de piață.

(60) Pe de o parte, Comisia a luat act de poziția Alphatread pe piață, însă a constatat că acest fapt poate fi legat mai mult de decizia societății dacă să desfășoare sau nu o activitate comercială de reșapare integrată vertical. Comisia a acceptat, de asemenea, faptul că garanția legală pentru anvelopele Hankook acoperă o singură operațiune de reșapare. Pe de altă parte, reșapabilitatea nu depinde doar de reșaparea Alphatread sau de o garanție juridică emisă de Grupul Hankook, care este, prin natura sa, prudentă. Mai degrabă, pentru clasificare, este important cât de des anvelopele sunt reșapate efectiv pe piață, concurând astfel cu alte anvelope de nivel 1 ca urmare a acestui fapt.

(61) Prin urmare, Comisia a întrebat operatorii din domeniul reșapării din Uniune dacă anvelopele Hankook pot fi reșapate o singură dată, de două ori sau de mai mult de două ori. Asociația reșapatorilor BIPAVER a informat Comisia că toți cei șapte reșapatori consultați (trei din Germania, unul din Portugalia, unul din Spania, unul din Italia și unul din Regatul Unit) au răspuns că anvelopele Hankook pot fi reșapate de două ori. În plus, în cazul anvelopelor de o anumită dimensiune, anvelopele Hankook pot fie reșapate, de asemenea, de cel puțin două ori de către reșapatorii consultați din Portugalia, Spania și Regatul Unit care au răspuns întrebărilor BIPAVER. Un alt reșapator din Italia a răspuns individual că anvelopele Hankook cu raport de aspect scăzut sunt reșapate o singură dată, însă cele cu raport de aspect mai mare sunt reșapate de două ori. Un reșapator francez a răspuns individual că anvelopele Hankook sunt reșapate de două sau de cel puțin două ori. Un alt reșapator spaniol a informat că carcasele anvelopelor Hankook sunt de aceeași calitate ca cele ale anvelopelor premium cum ar fi Michelin, Continental, Goodyear și Bridgestone. În acest context, Comisia a stabilit că anvelopele Hankook sunt, în mare parte, reșapate de două ori în Uniune, în vreme ce calitatea carcaselor acestora permite reșapări suplimentare în cazul anumitor dimensiuni.

(62) În ceea ce privește al treilea criteriu, Grupul Hankook a susținut că vânzările sale EO în Uniune reprezentau doar 1,6 % din totalul vânzărilor EO din 2017. O asemenea cotă de piață mică nu este suficientă pentru a le încadra la nivelul 1. Comisia nu a fost de acord cu această evaluare. Ea a remarcat faptul că tendința în ceea ce privește vânzările EO de către Hankook era în creștere. În timp ce Grupul Hankook nu a avut contracte de vânzare EO în 2014, activitatea sa în materie de EO a crescut an de an până în 2017. În plus, în timp ce procentul de 1,6 % pare mic în termeni absoluți, el include o cotă mai mare de [7-12]% cu unul dintre principalii producători de camioane europeni. Comisia a constatat că simplul fapt că acest producător important de camioane are încredere în calitatea premium a mărcii Hankook este semnificativ. În cadrul unei audieri care a avut loc la 20 iunie 2018, Grupul Hankook a susținut, de asemenea, că anvelopele pentru vânzările EO au fost livrate mai degrabă din Coreea de Sud decât din RPC. Prin urmare, vânzările EO nu au putut fi atribuite anvelopelor exportate din China. Comisia nu a verificat această declarație. Cu toate acestea, chiar dacă această declarație este corectă din punct de vedere factual, ea nu explică de ce Grupul Hankook nu și-ar putea aplica know-how-ul și în unitățile de producție din China și de ce societatea nu ar putea efectua vânzări EO de anvelope fabricate în RPC în viitorul apropiat. Prin urmare, Comisia a stabilit că Grupul Hankook a fost în măsură să efectueze vânzări EO către producători de camioane europeni cunoscuți, existând potențialul ca, în viitorul apropiat, această activitate să crească.

(63) Având în vedere toate cele trei criterii luate în considerare laolaltă, Comisia a confirmat constatarea sa din timpul etapei provizorii conform căreia marca Hankook a trecut de la nivelul 2 la nivelul 1. Deși recunoașterea predominantă pe piață încă le încadrează la nivelul 2, două elemente ale autoevaluării Grupului Hankook constatate în timpul anchetei și o analiză a sondajelor de branding indică faptul că anvelopele Hankook sunt, mai degrabă, de nivelul 1. Prin urmare percepția Grupului Hankook se situează „între” niveluri. Cu toate acestea, răspunsurile provenite de la reșapatori arată că, în prezent, anvelopele Hankook sunt reșapate de două ori în Uniune, iar calitatea anvelopelor sale i-a permis să efectueze, de asemenea, și vânzări EO către producători europeni de camioane cunoscuți. Astfel, în scopul anchetei actuale, Comisia a clasificat Grupul Hankook ca fiind un producător de nivel 1.

(64) Grupul Hankook a afirmat, de asemenea, că marca sa Aurora ar trebui clasificată ca fiind de nivel 3. Cu toate acestea, dat fiind faptul că diferența dintre mărcile Aurora și Hankook nu este chiar atât de mare, precum și având în vedere faptul că Comisia a confirmat clasificarea sa pentru Hankook ca marcă de nivel 1, ea și-a menținut, de asemenea, clasificarea pentru Aurora ca fiind de nivel 2.

(65) Grupul Giti a susținut că marca sa Primewell ar trebui clasificată ca fiind de nivel 3. Comisia a acceptat această afirmație având în vedere că marca Primewell a îndeplinit criteriile pentru nivelul 3: aceasta este o marcă de calitate inferioară cu o reșapabilitate foarte limitată și nu există vânzări EO de această marcă.

2.2. Cereri de excludere a unor produse

(66) Mai multe, anumite părți interesate au susținut că cazurile de concurență menționate în considerentele 68-83 din regulamentul provizoriu și anchetele efectuate de țări terțe nu ar trebui să fie respinse și au reiterat aceleași preocupări în urma comunicării constatărilor finale. În loc să nu țină seama de deciziile respective din motive procedurale, Comisia ar fi trebuit să analizeze constatările lor în ceea ce privește fondul. Aceste părți au reiterat faptul că ar trebui luate în considerare investigațiile efectuate de SUA, India, Comisia Economică Eurasiatică și Egipt și că, de asemenea, procedura de concurență inițiată în mai 1996 a fost relevantă pentru procedura actuală (22). Mai mult, CRIA și CCCMC au susținut că Comisia nu poate pur și simplu să ignore constatările sale dintr-o cauză privind fuziunea (23), conform cărora anvelopele de rezervă noi cu buget redus nu reprezintă un substitut pentru anvelopele reșapate. Părțile în cauză au considerat că respectivele constatări erau extrem de relevante pentru segmentarea realizată de Comisie și, în termeni generali, pentru analiza prejudiciului.

(67) Referitor la afirmațiile respective, Comisia a reiterat faptul că anchetele din domeniul concurenței și al antidumpingului diferă substanțial în ceea ce privește modul în care este definit produsul în cauză relevant. În plus, în temeiul Acordului antidumping al OMC, membrii se bucură de o marjă de libertate amplă atunci când este vorba despre definirea produsului în cauză și a produsului similar. Prin urmare, nici cazurile din domeniul concurenței și nici alte cazuri antidumping din țările terțe nu sunt direct aplicabile în cazul anchetei de față. Prin urmare, afirmațiile respective au fost respinse.

(68) Mai multe părți interesate au susținut că există diferențe în ceea ce privește caracteristicile fizice, chimice și tehnice esențiale, aplicații și canale de vânzare între anvelopele noi și cele reșapate și a reiterat o afirmație similară în urma comunicării constatărilor finale. Părțile respective au susținut că materiile prime utilizate pentru producția de anvelope noi diferă în mod semnificativ de cele necesare la producerea de anvelope reșapate. Anvelopele reșapabile sau cu mai multe cicluri de utilizare ar trebui, prin urmare, să fie excluse din definiția produsului în cauză.

(69) Astfel cum s-a menționat la considerentul 72 din regulamentul provizoriu, anvelopele noi și reșapate au aceleași caracteristici tehnice și aceleași componente și structură ca anvelopele noi. Anvelopele noi oferă carcasa utilizată de industria de reșapare. Banda de rulare este asemănătoare cu cea a unei anvelope noi. Prin urmare, Comisia a respins afirmația respectivă.

(70) Mai mult, CRIA și CCCMC au susținut că anvelopele reșapate și cele noi nu au aceleași aplicații, deoarece performanța în materie de siguranță a anvelopelor reșapate este mult mai slabă decât cea a anvelopelor noi și a reiterat aceleași motive de îngrijorare în urma comunicării constatărilor finale. În sprijinul acestei afirmații, ele au invocat un citat din dreptul american (24). În plus, acestea au susținut că instituțiile Uniunii consideră, de asemenea, că anvelopele reșapate sunt separate de cele noi în alte sfere. Într-adevăr, Regulamentul (CE) nr. 1222/2009 al Parlamentului European și al Consiliului (25) nu s-ar aplica în cazul anvelopelor reșapate. Prin urmare, acestea nu ar face obiectul aceleiași legislații, contrar sugestiei de la considerentul 75 din regulamentul provizoriu.

(71) Comisia a respins afirmația respectivă. La considerentul 73 din regulamentul provizoriu, Comisia a analizat modul în care anvelopele erau percepute în ceea ce privește performanța în materie de siguranță și a conchis că, între două anvelope noi de niveluri diferite, apar exact aceleași diferențe tehnice, de calitate și de percepție în materie de siguranță. În plus, Decizia Consiliului din 13 martie 2006 de modificare a Deciziilor 2001/507/CE și 2001/509/CE în vederea acordării unui caracter obligatoriu Regulamentelor 109 și 108 ale Comisiei Economice pentru Europa a Organizației Națiunilor Unite (CEE-ONU) privind anvelopele reșapate (26) prevede faptul că dispozițiile regulamentelor 108 și 109 ale CEE-ONU se aplică ca o condiție obligatorie a introducerii pe piața comunitară a anvelopelor reșapate, pentru a asigura că anvelopele reșapate îndeplinesc cerințe similare în materie de siguranță și de calitate precum cele noi (27).

(72) În urma comunicării constatărilor finale, CRIA și CCCMC au susținut că procesul de producție a anvelopelor noi este, în esență, diferit de cel aplicat anvelopelor reșapate. Deși Comisia este de acord cu părțile că procesul de producție este diferit, utilizarea anvelopelor noi și reșapate este aceeași - ele sunt montate pe roțile autobuzelor sau camioanelor pentru a intra în contact moale cu drumul. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

2.3. Produsul similar

(73) Toți producătorii-exportatori chinezi incluși în eșantion, CRIA și CCCMC au solicitat Comisiei să comunice mai multe informații privind tipurile de anvelope care au fost utilizate în vederea comparării. Aceștia au susținut că era foarte probabil ca anumite diferențe să nu se reflecte în NCP/tipurile de produse și că ar trebui să se opereze ajustări. Exportatorii chinezi și CRIA și CCCMC au afirmat că nu au fost în măsură să identifice astfel de diferențe, deoarece nu dispuneau de informații cu privire la produsele vândute de producătorii din Uniune incluși în eșantion. Aceste părți au reiterat afirmații similare în urma comunicării constatărilor finale.

(74) Comisia a constatat că dosarul deschis conținea deja suficiente informații privind definiția NCP-urilor/tipurilor de produse. Definiția tipului de produs este destul de complexă și include șapte caracteristici [inclusiv lățimea secțiunii, raportul de aspect, tipul construcției, diametrul jantei/roții, poziția anvelopei, anvelopă de iarnă (da sau nu), anvelopă fără cameră de aer (da sau nu)]. În consecință, Comisia a conchis că respectivele caracteristici ale NCP-urilor erau suficient de detaliate pentru a ține seama de toate caracteristicile produsului găsite pe piața Uniunii. Într-adevăr, nicio altă parte interesată nu a susținut că NCP-urile nu ar reflecta toate diferențele dintre diversele tipuri de produse și că același tip de produs fabricat în Uniune ar fi diferit de același tip de produs fabricat în RPC. De asemenea, nicio parte interesată nu a furnizat informații privind alte caracteristici care ar fi necesare pentru a garanta o comparație chiar mai completă sau mai bună între tipurile de produs în cauză importate și cele domestice. Prin urmare, Comisia și-a menținut constatarea conform căreia caracteristicile NCP-urilor erau suficient de detaliate pentru a îngloba toate diferențele relevante dintre diversele tipuri de produse, permițând astfel o comparație echitabilă a produselor (și a prețurilor). În consecință, Comisia a respins afirmația respectivă.

(75) CRIA și CCCMC au susținut că era neclar dacă noțiunile de tipuri de produse și NCP diferă sau nu și a solicitat Comisiei să clarifice acest aspect. În scopul prezentei proceduri, Comisia a confirmat că cele două noțiuni sunt interschimbabile.

3. DUMPINGUL

(76) În ceea ce privește CRIA și CCCMC, Grupul Aeolus și Pirelli, Grupul Hankook și Grupul Giti s-au opus faptului că nu numai identitatea producătorului din țara analogă a rămas confidențială, ci și calculele detaliate privind valoarea normală. Acestea au susținut că astfel a devenit imposibilă exercitarea dreptului lor la un proces echitabil și formularea de observații pertinente cu privire la calculul valorii normale. Grupul Giti și Grupul Hankook au reiterat această afirmație în urma comunicării constatărilor finale.

(77) Comisia a reamintit faptul că producătorul din țara analogă a solicitat tratamentul confidențial al identității sale și a furnizat o justificare în acest sens. Comisia a examinat temeiul solicitării de anonimitate, stabilind că existau probe în sprijinul unei posibilități semnificative de represalii, și a acceptat ca numele societății să nu fie divulgat. În plus, producătorul din țara analogă a furnizat probe conform cărora, pe baza datelor privind vânzările și costurile sale, în special vânzările acestuia pe niveluri, concurenții săi ar putea să îi afle identitatea și, astfel, să îl amenințe cu represalii în cazul continuării cooperării. Prin urmare, Comisia a convenit cu producătorul asupra păstrării calculelor detaliate ale valorii normale fie confidențiale, fie cuprinse în intervale. În urma audierii de către consilierul-auditor menționată în considerentul 14, Comisia a comunicat informații suplimentare privind costurile de producție ale producătorului din țara analogă (denumite în continuare „CP”) și costurile de vânzare, administrative și generale (denumite în continuare „costuri VAG”).

3.1. Valoarea normală

3.1.1. Tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață („TEP”)

(78) În urma comunicării provizorii, Grupul Giti, CRIA și CCCMC au susținut că abordarea Comisiei de a continua să aplice articolul 2 alineatul (7) din regulamentul de bază (înainte de modificarea adoptată pe 19 decembrie 2017 (28)) constituia o încălcare a angajamentelor Uniunii făcute în Protocolul de aderare a Chinei la OMC și era, prin urmare, ilegală. În acest context, Grupul Giti nu a fost de acord cu afirmația Comisiei potrivit căreia sarcina probei revine Grupului Giti și a observat că, din punct de vedere juridic, nu exista nimic care să împiedice Comisia de la stabilirea valorii normale pe baza costurilor proprii ale Grupului Giti și a datelor (naționale) privind vânzările.

(79) Astfel cum s-a constatat în considerentul 88 din regulamentul provizoriu, Comisia a respectat, în decursul anchetei sale, legea aplicabilă la momentul desfășurării anchetei, inclusiv articolul 2 alineatul (7) literele (b) și (c) din regulamentul de bază. În acest sens, afirmația potrivit căreia sarcina probei nu revine grupului Giti nu este în concordanță cu articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază, care prevede că „Cererea prezentată în temeiul literei (b) trebuie formulată în scris și să conțină probe suficiente că producătorul își desfășoară activitatea în condițiile unei economii de piață …”. În plus, pentru a stabili valoarea normală, articolul 2 alineatul (7) litera (a) din regulamentul de bază prevede că valoarea normală poate fi stabilită „pe baza prețului sau a valorii construite într-o țară terță care are economie de piață sau pe baza prețului dintr-o astfel de țară terță către alte țări, inclusiv către Uniune …”.

(80) În urma comunicării provizorii, Grupul Giti a susținut, de asemenea, că dreptul la apărare i-a fost încălcat de către Comisie în două moduri, prin respingerea cererii sale TEP: (a) Grupului Giti nu i-a fost acordat suficient timp pentru a formula observații pertinente cu privire la comunicarea privind TEP, întrucât termenul-limită pentru depunerea de observații privind comunicarea TEP a fost neadecvat și nerezonabil; și (b) Comisia a comunicat raportul său privind verificarea TEP (la 3 mai 2018), și anume la aproximativ o lună după ce s-a luat decizia finală privind TEP (la 9 aprilie 2018).

(81) Comisia nu a fost de acord cu afirmațiile respective din următoarele motive: (a) Comisia și-a comunicat evaluarea privind TEP la 15 martie 2018, cu un termen-limită de depunere a observațiilor până la 27 martie 2018, la finalul zilei lucrătoare. Un astfel de termen-limită de 12 zile este rezonabil și a permis Grupului Giti să își apere în mod corespunzător interesele. (b) Documentul de comunicare privind TEP din 15 martie 2018 a cuprins nu doar aspectele esențiale, ci și rezultatele anchetei la fața locului. În respectivul document, serviciile Comisiei au detaliat, într-o manieră transparentă, toate elementele relevante, permițând astfel Grupului Giti să își apere interesele în ceea ce privește evaluarea TEP. Mai mult, vizitele de verificare la sediul Grupului Giti s-au desfășurat pe o perioadă de trei săptămâni, la acestea fiind prezent cel puțin un reprezentant legal al Grupului Giti. În timpul vizitelor de verificare, serviciile Comisiei i-au ținut la curent pe reprezentanții societății, atât verbal, cât și prin e-mail, cu privire la informațiile care au fost verificate cu succes și informațiile care mai trebuiau verificate sau furnizate. O listă identică cu toate probele colectate în timpul procesului de verificare i-a fost furnizată reprezentantului legal al Grupului Giti la finalul fiecărei vizite de verificare. Prin urmare, chiar și în absența unui raport al misiunii, care face bilanțul constatărilor factuale care fuseseră deja prezentate în documentul de informare privind TEP, Grupul Giti a avut numeroase posibilități de a prezenta observații cu privire la considerațiile esențiale pentru evaluarea TEP.

(82) În concluzie, în urma comunicării provizorii, comentariile privind TEP nu au pus la îndoială constatările factuale și nu au fost de natură să modifice constatările Comisiei privind TEP. În conformitate cu articolul 2 alineatul (7) litera (c) din regulamentul de bază, Comisia a stabilit dacă Grupul Giti a întrunit criteriile TEP - în termen de șapte luni, oricum nu mai târziu de opt luni – de la inițierea anchetei, după ce industria din Uniune a avut ocazia de a formula observații. În consecință, Comisia a considerat că dreptul la apărare al Grupului Giti a fost respectat pe deplin în ceea ce privește constatările sale referitoare la TEP.

3.1.2. Țara analogă

(83) În cadrul regulamentului provizoriu, Comisia a selectat Brazilia ca țară analogă în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) din regulamentul de bază.

(84) În urma comunicării provizorii, Grupul Giti a susținut că Brazilia nu reprezenta o țară analogă adecvată deoarece: 1) există condiții mai puțin favorabile de a accesa materiile prime în Brazilia, întrucât China este un producător mai mare de cauciuc natural și se află mai aproape de sursele principale de producție din Asia de Sud-Est; 2) Brazilia a instituit taxe antidumping împotriva mai multor țări; 3) Brazilia percepe taxe de import regulate ridicate, de 16 %, pentru anumite anvelope de autobuz și camion.

(85) Comisia a reamintit faptul că Brazilia este o piață competitivă pe care cinci mari producători sunt activi în producția de anvelope de autobuze și camioane. Aceasta este o piață mare în ceea ce privește consumul și are importuri și exporturi semnificative, în pofida taxelor antidumping și a taxelor vamale obișnuite instituite. Comisia a reamintit, de asemenea, că nu a avut nicio altă alternativă fiabilă. Singurul producător din Thailanda, care a fost dispus să coopereze, producea numai anvelope cu cameră de aer, ceea ce a făcut ca peste 95 % din exporturile către Uniune să fie alcătuite din anvelope fără cameră de aer. În fine, Africa de Sud era mult mai mică în ceea ce privește producția și consumul și avea taxe antidumping obișnuite chiar mai mari, ceea ce a făcut ca această țară să fie mai puțin potrivită decât Brazilia. Prin urmare, Comisia a confirmat că Brazilia era cea mai potrivită țară analogă dintre alternativele propuse.

(86) Comisia a analizat, de asemenea, în detaliu costul cauciucului natural în ceea ce privește costurile de producție (CP) ale producătorului din țara analogă. Costul cauciucului natural pe kilogram de anvelope de autobuze și camioane produse de producătorul din țara analogă era de [4,1-4,5] RMB, ceea ce era în concordanță cu costul producătorilor-exportatori chinezi raportat în răspunsul lor din chestionar. Per total, CP ale producătorului din țara analogă/kg de producție sunt mai mari decât CP/kg ale producătorilor-exportatori chinezi. Totuși, principala diferență în ceea ce privește nivelul CP din Brazilia este dată de costul forței de muncă mai ridicat, costul de amortizare directă și de la alte costuri de fabricație directe și indirecte. Prin urmare, cererea de ajustare pentru diferența de preț la materiile prime din țara analogă și din RPC a fost respinsă.

(87) În urma comunicării constatărilor provizorii, Grupul Giti, Grupul Hankook, Grupul Aeolus și Pirelli au afirmat faptul că valoarea normală a trebuit să fie construită pentru majoritatea volumului lor de vânzări către Uniune și au susținut că acest lucru generează îndoieli serioase cu privire la comparabilitatea tipurilor de produse vândute pe piața internă din țara analogă. În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Giti a reiterat această afirmație.

(88) Produsul în cauză include o gamă largă de tipuri de produse cu diverse mărimi și alte caracteristici. Faptul că anumite mărimi și tipuri de anvelope nu erau produse în Brazilia nu înseamnă că tipurile de produse braziliene nu erau comparabile. Într-adevăr, tipurile de produse fabricate de producătorul brazilian aparțin aceluiași grup de produse și au putut, într-o anumită măsură, să fie corelate cu cele exportate către Uniune de producătorii-exportatori chinezi incluși în eșantion. Prin urmare, Comisia a respins argumentul.

(89) În lipsa altor observații privind gradul de adecvare al țării analoge, se confirmă concluzia provizorie a Comisiei de a utiliza Brazilia ca țară analogă, astfel cum se menționează în considerentul 112 din regulamentul provizoriu.

3.1.3. Valoarea normală

(90) Detaliile pentru calculul valorii normale sunt stabilite în considerentele 113-115 din regulamentul provizoriu.

(91) Toți producătorii-exportatori incluși în eșantion au susținut că metoda de stabilire a valorii normale, pe care Comisia a aplicat-o în etapa provizorie, a avut drept efect marje de dumping extrem de ridicate și a produs rezultate care nu păreau să corespundă cu realitatea, și anume valoarea normală nu a scăzut în cazul nivelurilor 2 și 3, deși, în realitate, anvelopele de nivelurile 2 și 3 sunt întotdeauna mai ieftine. Producătorii-exportatori au solicitat Comisiei să facă ajustări la valoarea normală care să reflecte costul de producție aflat în scădere al nivelurilor 2 și 3. Grupul Giti a solicitat, de asemenea, o ajustare care să reflecte o reducere a costurilor de producție a anvelopelor cu o lățime mai mare a secțiunii.

(92) Comisia a acceptat afirmația potrivit căreia metoda pe care aceasta a utilizat-o în mod provizoriu pentru stabilirea valorii normale pentru NCP-urile necorelate s-ar putea să nu fi fost suficient de reprezentativă pentru segmentarea pe niveluri. Comisia a analizat tipurile de produse din toate cele trei niveluri pe care producătorul din țara analogă le-a fabricat și a observat că CP/articol ale nivelului 2 erau, în medie, de [83-87] % din CP/articol ale nivelului 1, iar CP/articol ale nivelului 3 au fost, în medie, de [77-82] % din CP/articol ale nivelului 1. Prin urmare, Comisia a decis să rafineze metoda de stabilire a valorii normale în vederea luării în considerare a acestor diferențe în ceea ce privește CP/articol pentru fiecare nivel, după cum urmează. În primul rând, aceasta a calculat CP mediu/kg pentru toate anvelopele de nivel 1 fabricate de producătorul din țara analogă: [19-21] RMB pe kg În al doilea rând, ea a redus CP/kg ale nivelului 2 utilizate în constituirea valorii normale cu diferența medie de CP/articol dintre nivelurile 1 și 2, și anume [83-87] %, ceea ce a avut drept rezultat un CP/kg ale nivelului 2 de: [16-18] RMB/kg; CP/kg ale nivelului 3 au fost reduse cu diferența medie de CP/articol între nivelurile 1 și 3, și anume [77-82]%, ceea ce a avut drept rezultat [15-17] RMB/articol. Tipurile de produse pe care producătorul din țara analogă le-a fabricat în toate cele trei niveluri reprezentau [70-80] % din producția țării analoge în materie de volum și, prin urmare, au fost considerate a fi reprezentative pentru a fi utilizate ca bază pentru ajustare.

(93) Comisia a construit valoarea normală a fiecărui tip de produs necorelat exportat de producătorii chinezi înmulțind greutatea acestuia cu CP/kg pentru fiecare nivel. Comisia a adăugat apoi un cuantum rezonabil al costurilor VAG și o valoare rezonabilă a profitului pentru fiecare tip de produs.

(94) Pe baza ajustărilor de mai sus, Comisia a construit valoarea normală pentru tipurile de produse necorelate („NCP-uri”), luând în considerare diferențele identificate în ceea ce privește costurile de fabricație dintre cele trei niveluri.

(95) În urma afirmațiilor potrivit cărora costurile VAG ale producătorului din țara analogă este exagerat de mare, Comisia a anchetat din nou, în detaliu, cheltuielile VAG ale producătorului și a constatat că cheltuielile de transport intern fuseseră luate în calcul de două ori în etapa provizorie. Prin urmare, Comisia a eliminat această cheltuială din calculele valorii normale, ceea ce a dus la o reducere a costurilor VAG utilizate pentru constituirea valorii normale de la [35-45 %] la [20-30 %] în cazul costurilor de producție ale producătorului din țara analoagă. Această revizuire nu are niciun impact asupra nivelurilor taxelor provizorii, deoarece nu a redus marja provizorie de dumping sub nivelul marjei de prejudiciu. Costurile VAG revizuite sunt în conformitate cu costurile VAG medii ale industriei din Uniune pentru toți producătorii incluși în eșantion în ceea ce privește toate cele trei niveluri. Prin urmare, Comisia a considerat acest nivel revizuit al costurilor VAG ca fiind rezonabil.

(96) În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Giti a susținut că Comisia nu a efectuat ajustări pentru ca producătorii de nivel 1 să aibă în general cheltuieli de marketing mult mai mari (la stabilirea costurilor VAG) și ca profitabilitatea producătorilor de nivel 1 să fie mult mai mare decât cea a producătorilor de nivel 2 și 3 (la stabilirea profitului). Prin urmare, aceasta a afirmat că, la calcularea valorii normale, Comisia ar trebui să utilizeze o marjă de profit mai mică pentru anvelopele de nivel 2 decât pentru anvelopele de nivel 1 și o marjă de profit și mai mică pentru anvelopele de nivel 3.

(97) Comisia a reamintit faptul că și-a revizuit metodologia după etapa provizorie pentru a ține seama de diferențele dintre niveluri atunci când se construiește valoarea normală (a se vedea considerentul 92). Datele furnizate de producătorul din țara analogă nu au justificat nicio ajustare suplimentară. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(98) În ceea ce privește cererea de a ajusta valoarea normală pentru reducerea CP ale anvelopelor mai mari, Comisia a remarcat că Grupul Giti nu a furnizat nicio analiză detaliată care să cuantifice măsura în care anvelopele mai mari sunt mai puțin costisitoare de fabricat și dacă există vreun tipar clar de reducere a CP. În fine, Grupul Giti nu a oferit nicio eventuală metodologie de realizare a unei astfel de ajustări. În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Giti a afirmat că nu a primit suficiente date pentru a putea prezenta o eventuală metodologie de ajustare a dimensiunii anvelopelor. Comisia a considerat că Grupul Giti ar putea utiliza propriile sale date pentru a demonstra că există diferențe semnificative în ceea ce privește CP pentru dimensiunile mai mari și mai mici de anvelope, iar pe această bază sugerează o metodologie de ajustare. Cu toate acestea, nu a fost prezentată nicio astfel de comunicare. Prin urmare, aceste afirmații au fost respinse.

(99) De asemenea, Grupul Giti a subliniat că, în cursul perioadei de anchetă, ratele dobânzii publicate de Banca Centrală a Braziliei s-au situat între 14,25 % și 11,25 %, în timp ce, în aceeași perioadă, rata dobânzii publicată de People's Bank of China a fost de 4,35 %. Grupul Giti a afirmat că, dacă o mare parte a costurilor VAG erau legate de cheltuielile financiare, aceste cheltuieli ar trebui să fie ajustate în jos pentru a reflecta ratele mai ridicate ale dobânzilor la împrumuturi practicate în Brazilia comparativ cu cele practicate de RPC.

(100) Comisia a reamintit faptul că a trebuit să utilizeze costurile țării analoge din cauza existenței unor denaturări importante ale concurenței legate de intervenția ridicată a statului în RPC. Dat fiind faptul că accesul societăților chineze la finanțarea bancară reprezintă una dintre denaturările în cauză, Comisia a considerat că era adecvat să utilizeze rata dobânzii din țara analogă. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(101) În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Giti a reiterat afirmația sa potrivit căreia Comisia ar trebui să efectueze o ajustare pentru diferența în ceea ce privește costurile de finanțare din RPC și Brazilia, și anume între ratele dobânzii aplicate de People's Bank of China și de Banca Centrală a Braziliei. De asemenea, Grupul Giti a înaintat o cerere de realizare a unor ajustări în jos ale costurilor de producție ale producătorului din țara analogă pentru a compensa cheltuielile sale indirecte mai ridicate și ale costurilor VAG pentru a compensa alte costuri și taxe mai ridicate.

(102) Comisia a reamintit faptul că, în conformitate cu articolul 2 alineatul (7) literele (a) și (b) din regulamentul de bază, în cazul RPC, valoarea normală se stabilește pe baza prețului sau a valorii normale construite într-o țară terță cu economie de piață. Astfel cum s-a menționat în considerentul 100, există denaturări importante ale concurenței în RPC care au un efect asupra costurilor de finanțare din China. Prin urmare, faptul că ar putea exista diferențe în ceea ce privește costurile de finanțare între RPC și țara analogă nu justifică ajustarea solicitată. În ceea ce privește afirmația suplimentară conform căreia costurile de producție ale producătorului din țara analogă ar trebui ajustate în jos pentru a compensa costurile și taxele generale mai ridicate din Brazilia, Comisia a reamintit că a respins cererea de statutul de MET a Grupului Giti. Unul dintre motivele acestei respingeri a fost că registrele sale contabile nu reflectau în mod corespunzător toate costurile VAG. În consecință, Comisia nu putea să se bazeze pe datele privind costurile specifice ale Grupului Giti și nici nu le-a utilizat sau verificat. Prin urmare, Comisia nu a putut face o comparație cu presupusele cheltuieli indirecte și fiscale mai ridicate din Brazilia. Întrucât acceptarea ajustării solicitate ar fi avut ca efect reintroducerea unor astfel de date chineze nefiabile, Comisia a respins și această afirmație.

3.2. Prețul de export

(103) Detaliile pentru calculul prețului de export sunt stabilite în considerentele 116-119 din regulamentul provizoriu.

(104) Grupul Hankook a afirmat că ar trebui să fie tratat drept o entitate economică unică și, în consecință, nu sunt necesare ajustări în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază și că acestea nu trebuie de altfel nici justificate. Grupul respectiv a susținut că eliminarea costurilor VAG și a profitului societăților afiliate din Uniune în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază a avut ca efect eliminarea din prețul de export a tuturor costurilor și cheltuielilor suportate de un departament de vânzări la export, precum și a unei părți din profit. În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Hankook a reiterat afirmația sa potrivit căreia este o entitate economică unică și, în opinia acestora, Comisia nu ar trebui să ajusteze costurile VAG și nici profitul comercianților afiliați din Uniune. În schimb, Comisia ar trebui să utilizeze prețul real pentru primul client independent din Uniune, întrucât, în opinia sa, acest preț este fiabil.

(105) În ceea ce privește constituirea prețului de export în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, rezultă din jurisprudența constantă că existența unei entități economice unice nu împiedică Comisia să stabilească prețul de export în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) (29). În conformitate cu articolul 2 alineatul (9) primul și al doilea paragraf din regulamentul de bază, Comisia are dreptul de a stabili prețul de export în cazul în care prețul de export nu pare a fi fiabil din cauza unei asocieri între exportator și importator. Într-un astfel de caz, se efectuează ajustări pentru a ține seama de toate costurile, inclusiv de drepturi și taxe, suportate între import și revânzare, precum și de profitul realizat în vederea stabilirii unui preț de export fiabil, la nivelul frontierei Uniunii. În conformitate cu articolul 2 alineatul (9) al treilea paragraf din regulamentul de bază, elementele pentru care trebuie făcute ajustări includ cele suportate în mod normal de importator, dar care sunt suportate de orice parte implicată, inclusiv o marjă rezonabilă pentru costurile VAG și pentru profit. În acest caz, Comisia a stabilit că această asociație există, dat fiind că producătorii-exportatori și importatorii aparțin aceluiași grup de societăți, și anume Grupul Hankook. Prin urmare, Comisia are dreptul de a efectua ajustări ale costurilor VAG și ale profiturilor realizate de importatorii afiliați ai Grupului Hankook. Comisia a considerat, de asemenea, că profiturile verificate realizate de importatorii neafiliați cooperanți constituie o bază rezonabilă pentru constituirea prețului de export. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(106) Grupul Hankook a susținut că, în cazul în care Comisia a respins cererea sa de ajustare, în conformitate cu articolul 2 alineatul (9) din regulamentul de bază, a prețului de export al Grupului Hankook, aceasta ar fi trebuit să ajusteze valoarea normală a producătorului din țara analogă prin scăderea costurilor de vânzare și a profitului rezonabil, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (d) din regulamentul de bază. În opinia sa, chiar și cheltuielile de vânzare și marja de profit realizate de producătorul din țara analogă creează o asimetrie care afectează comparabilitatea prețurilor, fapt care trebuie să ajustat. În urma comunicării constatărilor suplimentare, Grupul Hankook a cuantificat ajustările care, în opinia sa, trebuiau să fie aduse costurilor VAG și profitului producătorului din țara analogă pentru a elimina asimetria care afectează comparabilitatea prețurilor.

(107) Comisia a clarificat faptul că scopul ajustărilor efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (9) din regulamentul de bază este de a stabili un preț de export fiabil, neafectat de asocierea dintre exportatorul și importatorul din Uniune, astfel cum s-a reamintit la considerentul 105. În același timp, Curtea a statuat că stabilirea valorii normale și determinarea prețului de export sunt reglementate de norme separate și, prin urmare, costurile VAG nu trebuie să fie tratate în mod necesar în același mod în ambele cazuri (30). Comisia și-a reafirmat poziția conform căreia prețul de vânzare final practicat de producătorul din țara analogă a fost redus la același nivel franco fabrică, ajustându-l în funcție de cotele verificate în mod corespunzător în tabelul de tranzacții. Prin urmare, această afirmație a fost respinsă.

3.3. Comparație

(108) Considerentele 120 și 121 din regulamentul provizoriu explică modul în care a fost efectuată comparația între valoarea normală și prețul de export.

(109) În observațiile lor cu privire la constatările provizorii și finale, Grupul Giti, Grupul Hankook, CCCMC și CRIA au contestat metodologia de ajustare a TVA din mai multe motive, după cum se precizează la considerentele 110-117.

(110) Părțile respective au considerat că, după ce au respins prețurile și costurile din China la stabilirea valorii normale, Comisia a reintrodus ulterior, în calculul valorii normale, cotele de TVA din China. Mai mult, părțile respective au susținut că metodologia a mărit marja de dumping în sus, în special datorită faptului că valoarea normală este cea ajustată și nu prețul de export.

(111) Comisia a respins aceste afirmații. Scopul ajustărilor efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază este de a se asigura că marja de dumping se stabilește pe baza unei comparații echitabile între valoarea normală și prețul de export. Cerința respectivă se aplică indiferent de baza utilizată la stabilirea valorii normale, inclusiv atunci când valoarea normală este stabilită într-o țară analogă în situația în care societăților nu li se acordă tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață. În ceea ce privește ajustarea TVA efectuată în temeiul articolului 2 alineatul (10) litera (b), Comisia s-a asigurat că valoarea normală și prețul de export au fost comparate la același nivel de impozitare, astfel cum se explică în considerentele 115 și 116, în conformitate cu jurisprudența constantă (31).

(112) Grupul Giti a afirmat că, în opinia sa, situația din jurisprudența citată de Comisie, și anume hotărârea în cauza Dashiqiao (32), era diferită de situația în care se afla Grupul Giti, deoarece societatea vizată de hotărârea respectivă a obținut tratamentul de societate care funcționează în condițiile unei economii de piață și nicio ajustare nu a fost efectuată în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (b) din regulamentul de bază.

(113) Comisia a recunoscut că circumstanțele din cadrul anchetei examinate în ceea ce privește hotărârea Dashiqiao erau diferite. În acest caz, vânzările la export au făcut obiectul unei obligații de plată a TVA la rata integrală de 17 % în cursul perioadei de anchetă și, prin urmare, nu a fost necesară nicio ajustare a valorii normale pentru a asigura o comparație echitabilă cu o valoare normală care reflectă aceeași rată a TVA. În schimb, în cadrul prezentei anchete, vânzările la export au fost supuse unei obligații de plată a TVA reduse și, prin urmare, a fost necesară o ajustare pentru a aduce prețul normal, care include și TVA-ul, la același nivel de impozitare ca cel aplicat vânzărilor la export. Astfel cum se menționează în considerentul 111, nu este relevant dacă un producător-exportator chinez beneficiază sau nu de tratamentul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață. Întrebarea care se pune este dacă prețul de export și valoarea normală sunt comparate la același nivel de impozitare pentru a se asigura o comparație echitabilă a prețurilor.

(114) De asemenea, Grupul Giti a afirmat că sarcina probei în ceea ce privește necesitatea unei ajustări îi revine Comisiei. Grupul Hankook a subliniat faptul că nu a fost perceput niciun TVA pentru vânzările la export, în conformitate cu legislația chineză și că, prin urmare, nu a fost necesară o ajustare. În mod alternativ, Grupul Hankook a susținut că, chiar și în cazul în care era necesară o ajustare pentru obligația de plată a TVA, ea ar trebui efectuată asupra prețului de export și nu asupra valorii normale. De asemenea, Grupul Giti a afirmat că orice ajustare pentru obligația de plată a TVA ar trebui făcută mai degrabă pentru a compensa orice diferență în ceea ce privește TVA plătită eventual de grup după deducerea TVA sau a altor taxe plătite pentru achiziționarea de materii prime și alți factori de producție care intră sub incidența obligației de plată a TVA pentru vânzările la export și, respectiv, vânzările pe piața internă. Cu alte cuvinte, Grupul Giti a susținut că orice ajustare a TVA ar trebui să reflecte diferența în ceea ce privește costurile dintre materialele exportate și cele vândute pe piața internă.

(115) Argumentele prezentate de Grupul Giti și de Grupul Hankook se bazează pe o neînțelegere a raționamentului care stă la baza ajustării efectuate pentru obligația de plată a TVA. În primul rând, în ceea ce privește beneficiile unei ajustări, niciuna dintre părți nu contestă faptul că vânzările la export ale produsului în cauză determină o obligație de TVA pentru producătorul-exportator. Într-adevăr, părțile au susținut că fie ajustarea ar trebui să se efectueze la prețul de export, fie ea ar trebui să se efectueze pentru a compensa diferența în ceea ce privește costurile dintre vânzările pe piața internă și vânzările la export (și anume, costurile care rezultă din incapacitatea de a recupera întreaga sumă de TVA plătită pentru achiziționarea de materii prime sau alți factori de producție, din cauza obligației de plată a TVA, generată de vânzările la export ale produsului în cauză). Deși Comisia nu a fost de acord cu aceste argumente din motivele dezvoltate în considerentele 116 și 117, ea subliniază că aceste argumente confirmă faptul că vânzările la export au condus la o obligație de plată a TVA (contrar celor afirmate de Grupul Hankook) echivalentă cu așa-numita „rată nerambursabilă” a exporturilor, care este o rată forfetară aplicată prețului FOB de export al produsului în cauză. În al doilea rând, în ceea ce privește ajustarea în sine, Comisia a reiterat faptul că scopul ajustării este de a se asigura că valoarea normală și prețul de export sunt comparate la același nivel al cotei de TVA.

(116) Pe această bază, Comisia a stabilit mai întâi o valoare normală, pe o bază care include TVA-ul, la o rată de 17 %, care este rata normală a TVA pentru vânzările de pe piața internă a RPC. Ulterior, Comisia a ajustat valoarea normală în sens descrescător pentru a corespunde ratei mai mici a obligației de plată a TVA aplicată în cazul vânzărilor la export ale produsului în cauză (așa-numita rată nerambursabilă). Acest fapt a asigurat simetria necesară între valoarea normală și prețul de export pentru nivelul de impozitare indirectă. Ca răspuns la argumentele prezentate de Grupul Hankook, potrivit cărora ajustarea ar trebui să se facă la prețul de export, Comisia a observat că articolul 2 alineatul (10) litera (b) din regulamentul de bază prevede în mod clar că orice diferență în ceea ce privește nivelul de impozitare indirectă este o chestiune care trebuie abordată în ceea ce privește valoarea normală și nu prețul de export.

(117) În ceea ce privește argumentul potrivit căruia ajustarea ar trebui să se efectueze pentru a neutraliza orice diferență în ceea ce privește costurile materiilor prime sau ale factorilor de producție între vânzările la export și vânzările de pe piața internă, care rezultă din obligația de plată a TVA rezidual pentru aceste elemente de cost, Comisia a reamintit că scopul ajustării efectuate în acest context nu este menit să abordeze eventualele diferențe în ceea ce privește costurile materiilor prime sau ale altor factori de producție. În schimb, ajustarea garantează că prețurile utilizate în comparația respectivă sunt la același nivel de impozitare. În fine, în ceea ce privește argumentul Grupului Giti cu privire la sarcina probei, Comisia a reamintit că, faptul că vânzările la export ale produsului în cauză generează o obligație de plată a TVA, a fost stabilit de fapt în cadrul anchetei și, în realitate, nu este contestat de niciunul din grupuri, care oferă mai degrabă o abordare diferită pentru a remedia această situație (ajustarea prețului de export sau ajustarea diferențelor de costuri). Prin urmare, aceste afirmații au fost respinse.

(118) În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Hankook a reiterat faptul că este o entitate economică unică și că, prin urmare, Comisia nu ar trebui să facă ajustări pentru comisioane, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază.

(119) Comisia și-a reafirmat poziția conform căreia, în conformitate cu articolul 2 alineatul (10) litera (i) din regulamentul de bază, el nu are dreptul de a face ajustări pentru comisioanele plătite pentru vânzările în cauză. În acest caz, Comisia a stabilit că comisioanele au fost prevăzute într-un contract între părți și că ele au fost plătite de facto de către producătorii-exportatori către părțile afiliate. Plățile au fost raportate, recunoscute de producătorul-exportator și verificate în cursul anchetei. S-a constatat că acestea afectau comparația prețurilor. Prin urmare, Comisia trebuia să facă ajustări pentru comisioane, indiferent dacă societățile formau sau nu o entitate economică unică. De asemenea, Comisia a reamintit faptul că așa-numitul concept de entitate economică unică în contextul ajustărilor efectuate în temeiul articolului 2 alineatul (10) din regulamentul de bază a fost elaborat în jurisprudența Curții (33) cu referire la „comisioanele teoretice”, inclusiv majorarea primită de un comerciant, astfel cum se menționează la articolul 2 alineatul (10) litera (i) al doilea paragraf, și nu pentru situațiile reale în care comisioane reale sunt clar definite și plătite de facto. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(120) În urma comunicării constatărilor finale, Grupul Hankook a reiterat afirmația potrivit căreia redevențele plătite la sediul coreean pentru utilizarea tehnologiei și mărcii Hankook nu ar trebui să fie deduse din prețul de export. Comisia a reexaminat afirmația, constatând că ea era justificată, și a recalculat în consecință marja de dumping.

3.4. Marja de dumping

(121) Astfel cum se prevede în secțiunile 3.1-3.3, Comisia a luat în considerare o serie de observații din partea părților interesate primite în urma comunicării constatărilor provizorii și a recalculat marjele de dumping ale tuturor producătorilor-exportatori incluși în eșantion. Acest lucru a condus la scăderea marjelor de dumping stabilite provizoriu. Această modificare a avut, de asemenea, un impact asupra marjei de dumping a tuturor celorlalte societăți cooperante și necooperante, întrucât marjele respective au la bază marjele societăților incluse în eșantion.

(122) Marjele de dumping definitive, exprimate ca procentaj din prețul CIF la frontiera Uniunii, înainte de plata taxelor vamale, sunt următoarele: Tabelul 1 Marje de dumping definitive Societate Marjă de dumping definitivă (%) Grupul Xingyuan 106,7 Grupul Giti 56,8 Grupul Aeolus și Pirelli 85 Grupul Hankook 60,1 Alte societăți cooperante 71,5 Toate celelalte societăți 106,7

4. PREJUDICIU

4.1. Definiția industriei din Uniune

(123) Astfel cum s-a descris în considerentele 127-129 din regulamentul provizoriu, produsul similar a fost fabricat de mai mult de 380 de producători din Uniune, care produc atât anvelope noi, cât și reșapate. Împreună, acestea au fost definite ca alcătuind industria din Uniune.

(124) În urma comunicării constatărilor finale, CRIA și CCCMC au susținut că reșapatorii care operează sau nu pe baza unor contracte de fabricație în regim de subcontractare nu pot face parte din industria din Uniune. Acestea au considerat că reșaparea este o piață de servicii după care nu poate fi protejată prin măsuri antidumping, deoarece reșapatorii preiau o anvelopă existentă, uzată parțial, și o reprelucrează astfel încât să poată fi utilizată. În plus, reșapatorii care operează pe baza unui contract de fabricație în regim de subcontractare nu pot deține carcasa. Clienții păstrează dreptul de proprietate asupra carcasei, în timp ce carcasa este reparată și, pe anvelopa uzată, se aplică o nouă bandă de rulare înainte ca aceasta să fie returnată proprietarului.

(125) Comisia a remarcat faptul că industria de reșapare oferă o nouă viață (sau mai multe, deoarece aceeași carcasă poate fi reșapată de mai multe ori) unei carcase care provine de la o anvelopă uzată. O anvelopă uzată nu mai poate fi utilizată în condiții de siguranță pe drumurile publice și nu mai poate fi repusă în circulație. În absența procesului de reșapare, o anvelopă uzată trebuie să ajungă la groapa de deșeuri, deși o parte a anvelopei poate fi pirolizată pentru a produce combustibil derivat din anvelope. Așa cum se arată la considerentul 49 din regulamentul provizoriu, reșaparea este un procedeu de reciclare prin care o anvelopă uzată este recondiționată prin înlocuirea benzii de rulare a unei carcase vechi. Prin urmare, reșaparea nu este un simplu serviciu, ci un proces de producție. Indiferent de regimul proprietății, reșapatorii sunt producători din Uniune a căror proces de producție începe de la o carcasă și se termină cu fabricarea unei anvelope.

(126) În plus, ciclul de viață al anvelopelor uzate se încheie în unul din două moduri: ele sunt fie eliminate ca deșeuri, fie utilizate ca și carcase bune de reșapat. În cazul în care sunt considerate ca fiind deșeuri, proprietarul anvelopei uzate poate fi obligat să plătească o taxă de eliminare ca deșeu a anvelopei uzate. În cazul celui de-al doilea scenariu, anvelopa uzată devine o sursă de venit. Reșapatorii pot achiziționa anvelopa uzată de la un service auto sau pot reșapa o anvelopă uzată în cadrul unui contract de fabricație în regim de subcontractare. Toți reșapatorii verificați utilizează două surse de aprovizionare (și anume fie stocurile de carcase, fie un contract de furnizare pe bază de comandă fermă) pentru a produce anvelope. Prețul de achiziție a unei anvelope uzate a fost, în medie, de aproximativ 10 % din costul total de producție al unei anvelope reșapate. Comisia a considerat că diferența în ceea ce privește costurile de producție sau valoarea adăugată între cele două moduri de reșapare a carcaselor nu era semnificativă și că există două modele de reșapare diferite. Prin urmare, Comisia a concluzionat că reșapatorii făceau parte din industria din Uniune.

(127) În consecință, datele furnizate de reșapatori și verificate de Comisie (inclusiv costurile reale și prețurile de vânzare) au fost utilizate pentru stabilirea indicatorilor de prejudiciu și a calculului marjei de prejudiciu.

4.2. Analiza pe segmente a prejudiciului

(128) Conform explicațiilor din considerentul 162 al regulamentului provizoriu, situația economică a industriei din Uniune a fost analizată pe bază agregată și, în cazul anumitor indicatori microeconomici, în funcție de niveluri, dată fiind segmentarea pieței Uniunii. Unele părți interesate au reiterat aceleași preocupări ca urmare a comunicării constatărilor finale, conform cărora analiza prejudiciului, pe segmente, ar trebui să ia în considerare toți indicatorii de prejudiciu și de cauzalitate. Ele au făcut trimitere la Raportul organului de apel din Statele Unite ale Americii - Produse siderurgice laminate la cald din Japonia (34). Mai mult, aceste părți i-au solicitat Comisiei să facă, de asemenea, distincția între anvelopele noi și reșapate, echipamentele originale și anvelopele de rezervă, întrucât piața echipamentelor originale a fost protejată de concurența din China, de asemenea făcând trimitere la Raportul organului de apel în Statele Unite – Produse siderurgice laminate la cald din Japonia (35). CRIA și CCCMC au reiterat aceleași preocupări în urma comunicării constatărilor finale.

(129) Din jurisprudența menționată anterior rezultă că autoritățile de anchetă care efectuează o examinare a unei părți a industriei naționale „trebuie să examineze, în principiu, în mod similar, toate celelalte părți care compun industria, precum și industria în ansamblu” (36). Cu toate acestea, raportul organului de apel nu le impune autorităților de anchetă obligația de a furniza toți indicatorii de prejudiciu la fiecare segment.

(130) În plus, faptele din această cauză erau diferite. În Raportul organului de apel din Statele Unite ale Americii – Produse din oțel laminate la cald din Japonia, o parte importantă a producției interne din Statele Unite - producția captivă – a fost protejată prin structura pieței interne de concurența directă din partea importurilor în cauză. În situația respectivă, organul de apel a analizat „examinarea comparativă” a fiecărei părți a pieței interne – care „suprapunea” piața liberă și cea captivă. Pentru organul de apel, acest lucru „sporea” capacitatea autorităților de anchetă de a realiza o determinare adecvată cu privire la starea industriei interne per total. În cazul de față însă, nu există niciun fel de protecție a segmentelor de nivel 1 și 2 ale pieței Uniunii. Vânzările de produse importate din China sunt concentrate în principal pe piața pieselor de schimb; aceasta este o situație factuală care nu este impusă de structura pieței Uniunii. Mai mult, produsul în cauză a fost vândut, de asemenea, producătorilor de echipamente originale. Așadar, afirmația conform căreia piața echipamentului original a Uniunii a fost protejată de concurența chineză și, prin urmare, ar trebui să fie analizată separat, a fost respinsă.

(131) Mai mult, astfel cum s-a constatat în considerentul 160 din regulamentul provizoriu, jurisprudența confirmă, de asemenea, că, atunci când se examinează dacă există sau nu un prejudiciu pentru întreaga industrie din Uniune, o astfel de analiză s-ar putea axa pe segmentul cel mai afectat de importurile care fac obiectul unui dumping. În cazul de față, aproximativ 65 % din importurile chineze de anvelope vizează anvelopele de nivel 3. În consecință, o analiză adecvată a prejudiciului nu poate ignora impactul importurilor care fac obiectul unui dumping, în special într-o situație de piață în care vânzările de anvelope de nivel 3 sunt în continuă creștere și unde toate nivelurile care alcătuiesc piața de anvelope a Uniunii sunt interconectate.

(132) Din aceste motive, Comisia a hotărât să dispună realizarea unei examinări corespunzătoare a întregii industrii.

4.3. Consumul din Uniune

(133) Astfel cum s-a menționat în considerentul 9, Comisia a efectuat vizite de verificare la sediile a doi importatori neafiliați. Aceasta a constatat că importurile de produs în cauză au fost, de asemenea, declarate în cursul perioadei examinate cu codurile NC 4011 90 00 și 4011 99 00. Aceste importuri vizau anvelopele de nivel 3. Cu toate acestea, nu s-a putut stabili dacă exista o problemă sistemică cu declarația produsului în cauză, sau dacă problema se limita doar la importatorul respectiv.

(134) În plus, volumul total raportat de producătorii-exportatori chinezi cooperanți în timpul perioadei de anchetă depășea cifra totală a importurilor care proveneau din Republica Populară Chineză astfel cum a fost furnizată de Eurostat Comext. Cu toate acestea, întrucât acești producători-exportatori nu au raportat date referitoare la anii precedenți, Comisia a decis să urmeze o abordare conservatoare și să nu revizuiască volumul importurilor din RPC.

(135) În urma comunicării constatărilor provizorii, s-a constatat că vânzările furnizorilor de benzi de rulare, care nu sunt membri ai ETRMA Europool, au fost omise la stabilirea consumului la nivelul Uniunii. Prin urmare, Comisia a revizuit consumul din Uniune pentru perioada respectivă.

(136) În cursul perioadei examinate, consumul la nivelul Uniunii (37) a evoluat după cum urmează: Tabelul 2 Consumul la nivelul Uniunii (exprimat în articole) 2014 2015 2016 Perioada de anchetă Consumul total din Uniune 20 499 603 20 962 782 21 600 223 21 748 781 Indice 2014 = 100 100 102,3 105,4 106,1 Sursă: ETRMA și furnizorii de bandă de rulare care nu sunt membri ai ETRMA Europool.

(137) În consecință, consumul din Uniune a crescut în perioada examinată. În ansamblu, în perioada examinată, consumul a crescut cu 6,1 %, de la aproximativ 20,5 milioane de anvelope la aproximativ 21,7 milioane de anvelope în cursul perioadei de anchetă.

4.4. Interdependența dintre anvelopele noi și cele reșapate

(138) Un număr de părți interesate au contestat concluziile provizorii privind interdependența dintre anvelopele noi și cele reșapate și dintre niveluri și și-au reafirmat preocupările ca urmare a comunicării constatărilor finale. Comisia a compilat toate informațiile referitoare la această chestiune într-o notă la dosarul privind interdependența (38).

(139) În ceea ce privește considerentul 140 din regulamentul provizoriu, CRIA și CCCMC au afirmat că nu a existat nicio atribuire a valorii pentru anvelopele de nivelurile 1 și 2 derivate din existența industriei de reșapare.

(140) Informațiile privind importanța activității de reșapare sunt larg răspândite și disponibile publicului. Astfel cum s-a menționat în considerentul 58 din regulamentul provizoriu, producătorii de anvelope noi produc, de asemenea, anvelope reșapate. Unii producători-exportatori chinezi dispun de propriile lor mărci de anvelope reșapate, cum ar fi Hankook Alphatread sau Giti Genesis. Astfel cum s-a explicat în nota la dosarul privind interconexiunea, Comisia a constatat că producătorii principali de anvelope, inclusiv producătorii-exportatori chinezi, erau implicați în activitatea de reșapare. Pentru activitatea sa de reșapare, Hankook Group se bazează pe reșapatorii de la nivelul Uniunii, cum ar fi Vacu-Lug în Regatul Unit sau B.R.P. Pneumatici din Italia. Giti Genesis, cunoscută anterior sub numele de GT Ree Tread, se bazează pe societatea Vacu-Lug din Regatul Unit.

(141) În plus, în 2009, Pirelli Italy a declarat, cu referire la un contract semnat cu Marangoni (un furnizor din Uniune de soluții pentru reșapare) că acest proiect, care face parte din strategia de consolidare și extindere a prestării de servicii de către Pirelli Truck, are ca scop să aducă o valoare adăugată în special noilor produse din seria 88 și seria 01, lansate pe piața europeană în 2009, caracterizate, printre altele, de faptul că sunt foarte adecvate pentru reșapare (39). Și alți producători își valorifică din punct de vedre comercial reșapabilitatea anvelopelor, cum ar fi importatorul mărcii Athos, cu mențiunea că anvelopele Athos sunt recanelabile și adecvate pentru reșaparea la cald sau la rece, precum și marca Aeolus (40) (ambele raportate ca fiind de nivel 3). Aceasta indică faptul că reșapabilitatea este un factor de valoare semnificativ atât în Uniunea Europeană, cât și în țara în cauză. Într-adevăr, ancheta Comisiei a indicat că producătorii „de nivel superior” se bazează în mare măsură pe existența și disponibilitatea unei industrii de reșapare nu doar pentru crearea percepției unei piețe cu valoare ridicată, ci și pentru strategiile lor privind protecția consumatorului și continuitatea activității. În plus, astfel cum indică nota la dosarul privind interconexiunea, reșapabilitatea este văzută de industria producătoare din Uniune și de țara în cauză ca fiind nu doar un simplu activ tranzacționabil, ci o adevărată forță motrice de valoare pentru nivelurile superioare. În consecință, valoarea și prețul de vânzare al anvelopelor de niveluri superioare sunt legate în mod indisolubil de o industrie de reșapare sănătoasă „în aval”. Din aceste motive, în considerentul 140 din regulamentul provizoriu Comisia a prevăzut că „o mare parte a valorii atribuite anvelopelor de nivelurile 1 și 2 provine, de fapt, din existența industriei de reșapare la nivelul 3”.

(142) Pe această bază, Comisia și-a confirmat constatările provizorii privind interconexiunea dintre anvelopele noi și reșapate și între niveluri.

(143) În ceea ce privește considerentul 141 din regulamentul provizoriu, CRIA și CCCMC au considerat că nu s-a comunicat de către Comisie sursa interschimbabilității ridicate a anvelopelor reșapate care, la rândul său, a stabilit prețul ca factor determinant în decizia consumatorului de a achiziționa anvelope reșapate sau anvelope noi de nivel 3.

(144) Comisia a acceptat afirmația. În consecință, în nota sa la dosarul privind interconexiunea, aceasta a indicat exemple de anvelope de diverse niveluri care aveau canale de vânzare în comun.

4.5. Importurile din țara în cauză

4.5.1. Volumul și cota de piață a importurilor din țara în cauză

(145) Grupul Aeolus și Pirelli au susținut că, în analiza sa, Comisia ar fi trebuit să ia în considerare creșterea în materie de consum din Uniune și ar fi trebuit să furnizeze o analiză separată pentru cele trei niveluri. Părțile au susținut că, în ceea ce privește nivelurile 1 și 2, importurile din China au scăzut cu 2,7 % și, respectiv, 2 %, în vreme ce importurile de nivel 3 au crescut cu 3,9 % din 2015 și 2016. În concluzie, acestea au susținut că orice presupusă creștere în materie de importuri (în termeni absoluți sau relativi) din timpul perioadei de anchetă nu a fost substanțială și nu a adus atingere industriei din Uniune.

(146) Astfel cum s-a explicat în considerentele 128 și 132, situația economică a industriei din Uniune a fost analizată pe bază agregată și a inclus o analiză a importurilor. Având în vedere segmentarea pieței Uniunii, analiza suplimentară în funcție de niveluri a fost realizată doar în ceea ce privește anumiți indicatori microeconomici importanți. Volumele importurilor de produs în cauză din RPC a crescut. Pe baza statisticilor de import furnizate de Eurostat Comext (care, astfel cum se explică în considerentele 133 și 134, ar putea fi subestimate), o astfel de creștere a volumului importurilor din RPC a fost substanțială, atât în termeni absoluți, cât și relativi.

4.5.2. Prețurile importurilor din țara în cauză

(147) Grupul Aeolus și Pirelli au susținut că analiza Comisiei nu conține trimiteri la segmentarea pieței și că raportează doar statistici Eurostat, fără a face trimitere la statisticile privind importurile colectate de la producătorii-exportatori incluși în eșantion.

(148) Astfel cum s-a explicat în considerentele 128 și 132, situația economică a industriei din Uniune a fost analizată pe o bază agregată, și, în ceea ce privește anumiți indicatori microeconomici, această analiză a vizat, de asemenea, nivelurile, dată fiind segmentarea pieței Uniunii. Cu toate acestea, în calculele subcotării, prețurile practicate de producătorii-exportatori incluși în eșantion au fost comparate, într-adevăr, cu prețurile producătorilor din Uniune, ținându-se seama de nivelul specific de care aparțineau.

(149) Grupul Aeolus și Pirelli au susținut în continuare că prețurile de import au fost afectate în mod semnificativ de fluctuațiile cursului de schimb. Comisia nu a considerat că este relevantă rata de schimb valutar, întrucât toate prețurile utilizate pentru comparație în calculul marjei de prejudiciu sunt în euro. Astfel, fluctuația dintre USD și EUR nu a avut un rol în stabilirea nici a subcotării, nici a nivelului măsurilor. Prin urmare, afirmația respectivă a fost respinsă.

(150) Unele părți interesate (Pirelli, Grupul Giti) au susținut că, potrivit Eurostat, prețurile de import chineze (aferente în principal anvelopelor de nivel 3) au scăzut în ultimii trei ani doar din cauza prețurilor în scădere ale materiilor prime (cu 15,6 EUR pe articol). Părțile au afirmat că prețurile materiilor prime (cauciuc natural și petrol) au scăzut semnificativ, având un impact puternic asupra prețurilor de import din timpul perioadei de anchetă.

(151) Evoluția prețului mediu al importurilor în Uniune din țara în cauză afectată de evoluția prețurilor principalelor materii prime s-a desfășurat după cum urmează: Tabelul 3 Evoluția prețurilor la import și a prețurilor principalelor materii prime 2014 2015 2016 Perioada de anchetă Prețul de import din RPC (EUR/articol)