2.

În partea A din anexa III se adaugă următorul text: „Secțiunea IV: plante din soiul Solanum L. care formează tuberculi sau cu stoloni, sau hibrizii lor, destinați plantării. 1. Materialul vegetal se supune, după caz, procedeelor terapeutice corespunzătoare definite în Ghidul tehnic FAO/IPGRI. 2. După aplicarea procedeelor terapeutice menționate la punctul 1, fiecare unitate a materialului vegetal este inclusă într-un index. Materialul vegetal, inclusiv plantele ce trebuie incluse in acel index, se păstrează în totalitate în instalațiile aprobate, în condițiile de păstrare în carantină definite de anexa I. Materialul vegetal destinat punerii în circulație oficiale se păstrează în condiții care permit un ciclu normal de vegetație și se supune în perioada de elaborare a acelui index unei inspecții vizuale la sosire, pe urmă la intervale regulate până la degenerescență, vizând decelarea urmelor și a simptomelor de organisme dăunătoare, inclusiv toate cele care sunt prevăzute de Directiva 77/93/CEE și pe cel al bolii de îngălbenire a nervurilor cartofului. 3. Elaborarea indexului menționată la punctul 2 urmează dispozițiile tehnice definite la punctul 5, în vederea depistării cel puțin a următoarelor organisme dăunătoare: — Bacterii: (a) Clavibacter michiganensis (Smith) Davis și al ssp. sepedonicus (Spieckermann și Kotthoff) Davis și al; (b) Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith. — Viruși și organisme similare: (a) Andean potato latent virus; (b) potato black ringspot virus; (c) potato spindle tuber viroid; (d) potato yellowing alphamovirus; (e) potato virus T; (f) Andean potato mottle virus; (g) viruși comuni cartofului A, M, S, V, X și Y (inclusiv Yo, Ynși Yc) și virus de răsucire. Cu toate acestea, în cazul semințelor de cartof, crearea indexului se realizează în vederea depistării cel puțin a virușilor și a organismelor similare enumerate anterior la literele (a)-(e). 4. Materialul vegetal supus inspecțiilor vizuale menționate la punctul 2 și pe care s-au observat urme și simptome de organisme dăunătoare se supune unei cercetări cuprinzând, după caz, teste în vederea stabilirii pe cât posibil a identității organismelor dăunătoare în cauză. 5. Dispozițiile tehnice menționate la punctul 3 sunt următoarele: — Pentru bacterii: 1. Pentru tuberculi, testarea călcâiului fiecărui tubercul. Fiecare eșantion conține în mod normal în jur de 200 tuberculi. Totuși, procedura se poate aplica fără inconvenient la eșantioane de mai puțin de 200 de tuberculi. 2. Pentru plantule și butași, inclusiv micro-material săditor, testarea secțiunilor celor mai joase ale tijei și, după caz, rădăcinilor pentru fiecare unitate de material vegetal. 3. Se recomandă testarea descendenței tuberculilor sau a bazei tijelor în cazul soiurilor fără tuberculi în sensul unui ciclu normal de vegetație după testul menționat la punctele 1 și 2. 4. Pentru materialul menționat la punctul 1, metoda care permite detectarea Clavibacter michiganensis (Smith) Davis și al ssp. sepedonicus (Spieckermenn și Kotthoff) Davis și al este metoda definită de anexa I la Directiva 93/85/CEE a Consiliului (6). Pentru materialul menționat la punctul 2 este posibil să se aplice această metodă. 5. Pentru materialul menționat la punctul 1, metoda care permite detectarea Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith este programul de testare provizoriu definit de anexa la decizia pe care urmează să o ia Comisia pentru înlocuirea procedurii de carantină nr. 26 pentru Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith, cum este stabilită de Organizația Europeană și Mediteraneană pentru Protecția Plantelor (OEPR). Pentru materialul menționat la punctul 2, este posibil să se aplice această metodă. — Pentru virușii și organismele similare, altele decât potato spindle tuber viroid: 1. Testarea materialului vegetal (tuberculi, plantule și butași, inclusiv micromaterial săditor) cuprinde cel puțin o testare serologică, efectuată la înflorire sau puțin înainte, pentru fiecare dintre organismele dăunătoare specificate în lista organismelor dăunătoare altele decât potato spindle tuber viroid, urmată de o testare biologică pentru materialele a căror testare serologică s-a dovedit negativă. Pentru virusul răsucirii, este necesară realizarea a două testări serologice. 2. Testarea semințelor cuprinde cel puțin o testare serologică sau o testare biologică dacă nu este posibilă o testare serologică. Se recomandă cu tărie recurgerea la o a doua testare pe o anumită proporție a eșantioanelor negative și efectuarea unei testări care utilizează o altă metodă în caz de rezultate limită. 3. Testările serologice și biologice menționate la punctele 1 și 2 se efectuează pe plante cultivate în seră, pe eșantioane prelevate de pe cel puțin două locuri de pe fiecare tijă, și anume o foliolă tânără pe deplin dezvoltată din partea de sus a tijei și o foliolă mai în vârstă la jumătatea înălțimii; fiecare tijă se eșantionează din cauza posibilității unei infecții nesistemice. În cazul unei testări serologice, nu se va recurge la un amestec de foliole prelevate de pe diferite plante decât dacă coeficientul de grupare a fost validat pentru metoda folosită; foliolele prelevate de pe fiecare tijă pot fi totuși grupate pentru a constitui eșantionul plantei. În cazul unei testări biologice, este posibilă amestecarea a cel mult cinci plante cu inocularea unui minim de plante indicatoare identice. 4. Plantele indicatoare corespunzătoare pentru testarea biologică menționată la punctele 1 și 2 sunt acelea din lista stabilită de Organizația Europeană și Mediteraneană pentru Protecția Plantelor (OEPR) sau orice altă plantă indicatoare acceptată oficial, considerată că depistează virușii. 5. Numai materialul vegetal care a fost testat în mod direct este pus în circulație după carantină. În caz de includere în index a ochilor de tuberculi, numai descendența ochilor testați poate fi introdusă în circulație. Tuberculul nu trebuie pus în circulație din cauza riscurilor legate de o eventuală infecție nesistemică. — Pentru potato spindle tuber viroid: 1. Pentru întreg materialul vegetal, testările cuprind plante cultivate în seră, de îndată ce sunt bine formate, dar înaintea înfloririi și a producerii de polen. Testările asupra germenilor de tubercul/plante cultivate in vitro/material săditor mic se consideră numai ca testări preliminare. 2. Eșantioanele sunt prelevate de pe o foliolă pe deplin dezvoltată în vârful fiecărei tije a plantei. 3. Toate materialele vegetale destinate a fi testate se cultivă la o temperatură care nu trebuie să fie mai mică de 18 °C (de preferință mai mare de 20 °C) și beneficiază de o fotoperioadă de cel puțin 16 ore. 4. Testările se efectuează cu ajutorul sondelor cADN sau ARN radioactive sau ne-radioactive, prin metoda R-PAGE (cu colorare cu argint) sau prin RT-PCR. 5. Coeficientul de grupare maxim pentru sonde și metoda R-PAGE este de 5. Utilizarea acestui coeficient sau a coeficienților mai mari trebuie validată.