1.

Anexa III se înlocuiește cu următorul text: „ANEXA III SISTEMUL DE MONITORIZARE CAPITOLUL A I. MONITORIZAREA BOVINELOR 1. Generalități Monitorizarea bovinelor se realizează în conformitate cu metodele de analiză de laborator descrise la anexa X capitolul C punctul 3.1 litera (b). 2. Monitorizarea animalelor sacrificate pentru consumul uman 2.1. Toate bovinele în vârstă de peste douăzeci și patru luni: — care fac obiectul unei sacrificări speciale în caz de urgență, în sensul articolului 2 litera (n) din Directiva 64/433/CEE a Consiliului (1) sau — sacrificate în conformitate cu anexa I capitolul VI punctul 28 litera (c) la Directiva 64/433/CEE, cu excepția animalelor care nu prezintă semnele clinice ale bolii și sunt sacrificate în cadrul unei campanii de eradicare a bolii, sunt testate pentru depistarea ESB. 2.2. Toate bovinele în vârstă de peste 30 de luni: — sacrificate în condiții normale pentru consumul uman sau — sacrificate în cadrul unei campanii de eradicare a bolii, în conformitate cu anexa I capitolul VI punctul 28 litera (c) la Directiva 64/433/CEE dar care nu prezintă semnele clinice ale bolii, sunt testate pentru depistarea ESB. 2.3. Prin derogare de la punctul 2.2 și pentru bovinele născute, crescute și sacrificate pe teritoriul său, Suedia poate decide să examineze numai un eșantion aleatoriu. Acest eșantion cuprinde cel puțin 10 000 de animale pe an. 3. Monitorizarea animalelor care nu sunt sacrificate pentru consumul uman 3.1. Toate bovinele în vârstă de peste douăzeci și patru de luni, moarte sau sacrificate, dar nu în următoarele cazuri: — în vederea distrugerii în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 716/96 al Comisiei (2); — în cadrul unei epidemii precum febra aftoasă; — pentru consumul uman, se testează pentru depistarea ESB. 3.2. Statele membre pot decide o derogare de la dispozițiile de la punctul 3.1, în zonele îndepărtate unde densitatea animalelor este redusă și unde nu se asigură o colectare a animalelor moarte. Statele membre care fac recurs la această derogare informează Comisia și transmit lista zonelor respective. Derogarea nu poate acoperi mai mult de 10 % din populația bovină a statului membru. 4. Monitorizarea animalelor achiziționate în vederea distrugerii în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 716/96 4.1. Animalele sacrificate în caz de urgență sau declarate bolnave cu ocazia unei inspecții ante mortem se testează pentru depistarea ESB. 4.2. Animalele în vârstă de peste patruzeci și două de luni, născute după 1 august 1996, fac obiectul unui test de depistare a ESB. 4.3. Bovinele dintr-un eșantion aleatoriu cuprinzând cel puțin 10 000 de animale pe an, din animalele care nu sunt vizate la punctul 4.1 sau 4.2, se testează pentru depistarea ESB. 5. Monitorizarea altor animale În afară de testele menționate la punctele 2 până la 4, statele membre pot decide, în mod facultativ, să efectueze teste pe alte bovine prezente pe teritoriul lor, în special dacă animalele respective provin din țările în care s-au recenzat cazuri indigene de ESB, dacă au consumat hrana potențial contaminată sau dacă au fost născute ori provin din femele infectate cu ESB. 6. Măsurări care urmează testării 6.1. Dacă un animal sacrificat pentru consumul uman este selecționat în vederea testării pentru depistarea ESB, aplicarea mărcii de sănătate prevăzută la capitolul XI din anexa 1 la Directiva 64/433/CE nu se poate face pe carcasa animalului respectiv până la primirea buletinului de analiză cu rezultat negativ la testul rapid. 6.2. Statele membre pot face recurs la derogări de la dispozițiile de la punctul 6.1, sub rezerva punerii în aplicare a unui sistem oficial de reglementare a activității abatoarelor care să asigure că nici una din părțile animalului examinat care poartă marca de sănătate nu iese din abator până când nu se obține rezultatul negativ la testul rapid. 6.3. Toate părțile corpului unui animal testat pentru depistarea ESB, inclusiv pielea, trebuie să rămână sub control oficial, până în momentul primirii buletinului de analiză cu rezultat negativ la testul rapid, afară de cazul în care acestea se distrug în conformitate cu anexa V punctul 3 sau 4. 6.4. Toate părțile corpului unui animal găsit pozitiv la testul rapid, inclusiv pielea, se distrug în conformitate cu anexa V punctul 3 sau 4, cu excepția materialelor păstrate pentru registre, în conformitate cu capitolul B partea III. 6.5. Dacă un animal sacrificat pentru consumul uman este găsit pozitiv la testul rapid, carcasa acestuia, cel puțin carcasa ce precedă imediat carcasa animalului pozitiv în urma testului și două carcase care urmează imediat carcasei animalului pozitiv pe aceeași linie de abatorizare se distrug, în conformitate cu dispozițiile de la punctul 6.4. 6.6. Statele membre pot face derogări de la dispozițiile de la punctul 6.5, dacă abatorul este dotat cu un sistem de prevenire a contaminării carcaselor între ele. II. MONITORIZAREA OVINELOR ȘI CAPRINELOR 1. Generalități Monitorizarea ovinelor și caprinelor se realizează în conformitate cu metodele de analiză de laborator descrise la anexa X capitolul C punctul 3.2 litera (b). 2. Monitorizarea animalelor sacrificate pentru consumul uman Animalele în vârstă de peste optsprezece luni sau care au mai mult de doi incisivi permanenți erupți prin gingie și care sunt sacrificate pentru consumul uman, sunt testate pe un eșantion de mărimea indicată în tabel. Eșantionul trebuie să fie reprezentativ pentru fiecare regiune și pentru fiecare sezon. Selectarea eșantioanelor are drept scop evitarea unei suprareprezentări a grupului în ceea ce privește originea, specia, vârsta, rasa, tipul de producție sau oricare altă caracteristică. Vârsta animalelor se estimează în funcție de dentiție, de semnele manifeste de maturitate sau alte informații sigure. În măsura posibilului, prelevările de probe multiple, în cadrul aceleiași turme, trebuie evitate. Statul membru Mărimea minimă a eșantionului anual Animale sacrificate (3) Belgia 3 750 Danemarca 3 000 Germania 60 000 Grecia 60 000 Spania 60 000 Franța 60 000 Irlanda 60 000 Italia 60 000 Luxemburg 250 Țările de Jos 39 000 Austria 8 200 Portugalia 22 500 Finlanda 1 900 Suedia 5 250 Regatul Unit 60 000 Un stat membru poate testa un număr de animale mai mic decât cel indicat în tabel, dacă din cele mai recente statistici oficiale privind sacrificările reiese că numărul respectiv este echivalent cu 25 % din oile reformate, sacrificate anual în statul membru în cauză. 3. Monitorizarea animalelor care nu sunt sacrificate pentru consumul uman Animalele în vârstă de peste optsprezece luni și care au mai mult de doi incisivi permanenți erupți prin gingie, moarte sau sacrificate, dar nu în cazurile următoare: — în cadrul unei campanii de eradicare a bolii; — pentru consumul uman, se testează pe un eșantion de mărimea indicată în tabel. Eșantionul este reprezentativ pentru fiecare regiune și fiecare sezon. Selectarea eșantioanelor are drept scop evitarea unei suprareprezentări a unui grup în ceea ce privește originea, specia, vârsta, rasa, tipul de producție sau oricare altă caracteristică. Vârsta animalului se estimează în funcție de dentiție, de semnele manifeste de maturitate sau alte informații sigure. În măsura posibilului, prelevările de probe multiple în cadrul aceleiași turme trebuie evitate. Statele membre pot decide excluderea de la eșantionare a zonelor îndepărtate în care densitatea animalelor este redusă și unde nu se asigură colectarea animalelor moarte. Statele membre care fac recurs la această derogare informează Comisia și transmit lista zonelor respective. Derogarea nu poate să cuprindă mai mult de 10 % din populația ovină și caprină a statului membru în cauză. Statul membru Mărimea minimă a eșantionului anual Animale moarte (4) Belgia 450 Danemarca 400 Germania 6 000 Grecia 6 000 Spania 6 000 Franța 6 000 Irlanda 6 000 Italia 6 000 Luxemburg 30 Țările de Jos 5 000 Austria 1 100 Portugalia 6 000 Finlanda 250 Suedia 800 Regatul Unit 6 000 4. Monitorizarea turmelor infectate Începând cu 1 octombrie 2003, animalele în vârstă de peste douăsprezece luni sau care au un incisiv permanent erupt prin gingie și care sunt sacrificate în conformitate cu dispozițiile de la anexa VII punctul 2 litera (b) sau punctul 2 litera (c) se testează pe baza unui eșantion aleator simplu, de mărimea indicată în tabel. Numărul de animale sacrificate în vârstă de peste douăsprezece luni din turmă Mărimea minimă a eșantionului (5) 70 sau mai puțin Toate animalele eligibile 80 68 90 73 100 78 120 86 140 92 160 97 180 101 200 105 250 112 300 117 350 121 400 124 450 127 500 sau mai mult 150 5. Monitorizarea altor animale Pe lângă programele de monitorizare descrise la punctele 2, 3 și 4, statele membre pot efectua, facultativ, și monitorizarea altor animale, în special: — animalele utilizate pentru producția de lapte; — animalele care provin din țările în care s-au înregistrat cazuri indigene de EST; — animalele care au consumat hrană potențial contaminată; — animalele născute sau provenite din femele infectate cu EST; — animalele provenite din turme infectate cu EST. 6. Măsuri care urmează testării ovinelor și caprinelor 6.1. Dacă un animal sacrificat pentru consumul uman este selectat pentru a fi testat pentru depistarea EST, marca de sănătate prevăzută la capitolul XI din anexa I la Directiva 64/433/CEE nu se aplică pe carcasa animalului respectiv până când nu a fost obținut un rezultat negativ la testul rapid. 6.2. Statele membre pot face recurs la derogări de la dispozițiile de la punctul 6.1, sub rezerva punerii în aplicare a unui sistem oficial de reglementare a activității abatoarelor care să asigure că nici una din părțile animalului examinat care poartă marca de sănătate nu iese din abator până când nu se obține rezultatul negativ la testul rapid. 6.3. Toate părțile corpului unui animal testat, inclusiv pielea, trebuie să rămână sub control oficial, până în momentul primirii buletinului de analiză cu rezultat negativ la testul rapid, în afară de cazul în care acestea se distrug în conformitate cu anexa V punctul 3 sau 4. 6.4. Toate părțile corpului unui animal găsit pozitiv la testul rapid, inclusiv pielea, se distrug în conformitate cu anexa V, punctul 3 sau 4, cu excepția materialelor păstrate pentru registre în conformitate cu capitolul B, partea a III-a. 7. Analiza genotipică 7.1. Pentru fiecare caz pozitiv de EST la ovine se determină genotipul proteinei prionului. Cazurile de EST decelate la animalele ale căror genotipuri sunt rezistente la boală (ovinele ale căror genotipuri codifică alanina pe cele două alele cu codon 136, arginina pe cele două alele cu codon 154 și arginina pe cele două alele cu codon 171) se semnalează imediat Comisiei. Dacă este posibil, aceste cazuri trebuie să facă obiectul unei identificări a sușei. Dacă această identificare nu este posibilă, turma de origine, precum și toate celelalte turme care au intrat în contact cu animalul sunt supuse unei supravegheri sporite, în scopul depistării altor cazuri de EST pentru identificarea sușei. 7.2. Pe lângă animalele supuse unei analize genotipice, în conformitate cu dispozițiile de la punctul 7.1, trebuie de asemenea să fie stabilit genotipul proteinei prionului la un subeșantion de ovine ales aleator și supuse testului de depistare în conformitate cu dispozițiile de la capitolul A partea a II-a punctul 2. Acest subeșantion reprezintă cel puțin 1 % din eșantionul total pentru fiecare stat membru și constă din cel puțin 100 de animale pe stat membru. Prin derogare, statele membre pot opta pentru analiza genotipică a unui număr echivalent de animale vii cu vârstă similară. III. MONITORIZAREA ALTOR SPECII DE ANIMALE Statele membre pot efectua, în mod facultativ, o monitorizare EST la alte specii de animale decât bovinele, ovinele și caprinele. CAPITOLUL B I. INFORMAȚIILE CARE TREBUIE SĂ FIGUREZE ÎN RAPOARTELE STATELOR MEMBRE 1. Numărul de cazuri suspectate pe specii de animale supuse unor restricții de deplasare, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1). 2. Numărul de cazuri suspectate pe specii de animale supuse unor examene de laborator, în conformitate cu articolul 12 alineatul (2) și rezultatele examenelor respective. 3. Numărul de turme la care au fost semnalate și examinate cazuri suspectate la ovine și caprine, în conformitate cu articolul 12 alineatele (1) și (2). 4. Mărimea estimată a fiecărei subpopulații menționate la capitolul A partea I punctele 3 și 4. 5. Numărul de bovine testate în cadrul fiecărei subpopulații în conformitate cu partea I din capitolul A punctele 2-5, metoda de selecție a eșantioanelor și rezultatele testelor. 6. Mărimea estimată a subpopulațiilor menționate de capitolul A partea a II-a punctele 2 și 3, reținute pentru eșantionare. 7. Numărul de ovine și caprine și de turme testate, în cadrul fiecărei subpopulații, în conformitate cu partea a II-a din capitolul A punctele 2-5, metoda de selecție a eșantioanelor și rezultatele testelor. 8. Numărul, distribuția pe vârste și repartiția geografică a cazurilor pozitive de ESB și scrapie. Țara de origine a cazurilor pozitive de ESB și scrapie, dacă nu este vorba de țara notificării. Numărul de turme afectate de scrapie și repartiția lor geografică. Pentru fiecare caz de ESB ar trebui să fie indicate anul și, dacă este posibil, luna nașterii. 9. Cazurile pozitive de EST confirmate la alte animale decât bovinele, ovinele și caprinele. 10. Genotipul și, dacă este posibil, rasa fiecărui animal care a făcut obiectul unei prelevări de probe în cadrul fiecărei subpopulații, în conformitate cu partea a II-a de la capitolul A punctele 7.1 și 7.2. II. INFORMAȚII CARE TREBUIE SĂ FIGUREZE ÎN DOCUMENTUL DE SINTEZĂ AL COMISIEI Documentul de sinteză se prezintă sub formă de tabele și cuprinde, în cazul fiecărui stat membru, cel puțin informațiile menționate la partea I. III. REGISTRE 1. Autoritatea competentă consemnează în registre, păstrate timp de șapte ani, următoarele informații: — numărul și tipul animalelor supuse unor restricții de circulație, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1); — numărul și rezultatele examenelor clinice și epidemiologice menționate la articolul 12 alineatul (1); — numărul și rezultatele examenelor de laborator menționate la articolul 12 alineatul (2); — numărul, identitatea și originea animalelor care fac parte din eșantioanele din cadrul programelor de monitorizare menționate la capitolul A și, dacă este posibil, rasa și anamneza; — genotipul proteinei prionului, în cazurile pozitive de EST la ovine. 2. Laboratorul care efectuează examenele păstrează, timp de șapte ani, toate documentele referitoare la teste, în special fișele de laborator și, dacă este cazul, blocurile de parafină și fotografiile imunoamprentelor (Western-Blots).”