A.

Anexa II la Directiva 89/647/CEE se modifică după cum urmează: 1. Titlul se înlocuiește cu următorul text: 2. Punctul 1 se înlocuiește cu următoarele: 1. Alegerea metodei Pentru a estima riscurile de credit asociate contractelor enumerate la punctele 1 și 2 din anexa III, instituțiile de credit pot alege, sub rezerva acordului autorităților competente, una dintre metodele stabilite mai jos. Instituțiile de credit care intră sub incidența articolului 6 alineatul (1) din Directiva 93/6/CEE trebuie să utilizeze prima metodă de mai jos. Pentru a estima riscurile de credit asociate contractelor enumerate la punctul 3 din anexa III, toate instituțiile de credit trebuie să utilizeze metoda 1 de mai jos”; 3. La punctul 2, tabelul 1 se înlocuiește cu următorul tabel: „TABEL (1) (2) Termen rezidual (3) Contracte pe rata dobânzii Contracte pe cursul de schimb valutar și aur Contracte pe titluri de proprietate Contracte pe metale prețioase, cu excepția aurului Contracte de bunuri, cu excepția metalelor prețioase Un an sau mai puțin 0 % 1 % 6 % 7 % 10 % Mai mult de un an, dar mai puțin de cinci ani 0,5 % 5 % 8 % 7 % 12 % Mai mult de cinci ani 1,5 % 7,5 % 10 % 8 % 15 % Pentru a calcula riscurile viitoare potențiale în conformitate cu etapa (b), autoritățile competente pot permite instituțiilor de credit, până la 31 decembrie 2006, să aplice următoarele procente, în locul celor prevăzute în tabelul 1, cu condiția ca instituțiile să utilizeze opțiunea stabilită la articolul 11a din Directiva 93/6/CEE pentru contracte în sensul punctelor 3 (b) și (c) din anexa III: Tabelul 1a Termen rezidual Metale prețioase (cu excepția aurului) Metale de bază Produse agricole (nedurabile) Altele, inclusiv produse energetice Un an sau mai puțin 2 % 2,5 % 3 % 4 % Mai mult de un an, dar mai puțin de cinci ani 5 % 4 % 5 % 6 % Mai mult de cinci ani 7,5 % 8 % 9 % 10 %” 4. În tabelul 2, titlul din primul rând din a treia coloană se înlocuiește cu următorul text: „Contracte pe cursul de schimb valutar și aur”. 5. La punctul 2, la sfârșit, se adaugă următorul paragraf: „Pentru metodele 1 și 2, autoritățile competente trebuie să se asigure că valoarea noțională de care trebuie să se țină seama reprezintă o indicație adecvată privind riscul inerent contractului. În cazul în care, de exemplu, contractul prevede o multiplicare a fluxurilor de numerar, valoarea noțională trebuie să se ajusteze pentru a ține seama de efectele multiplicării asupra structurii riscului contractului în cauză.” 6. La punctul 3 litera (b) se adaugă următorul alineat: „Autoritățile competente pot recunoaște ca elemente de reducere a riscurilor acordurile contractuale de compensare care acoperă contracte de schimb valutar cu un termen inițial de maximum 14 zile calendaristice, opțiuni vândute sau alte elemente similare din afara bilanțului în cazul cărora nu se aplică prezenta anexă deoarece nu prezintă nici un risc de credit sau prezintă numai un risc neglijabil. În cazul în care, în funcție de valoarea de piață negativă sau pozitivă a acestor contracte, includerea lor într-un alt acord de compensare poate conduce la o creștere sau o diminuare a cerințelor de capital, autoritățile competente trebuie să oblige instituțiile lor de credit să utilizeze, în mod coerent, aceeași metodă.” 7. La punctul 3 litera (c) (ii) primul paragraf și cuvintele introductive și al doilea paragraf prima liniuță se înlocuiesc cu următorul text: „(ii) Alte acorduri de compensare La aplicarea metodei 1: în etapa (a), costul curent de înlocuire a contractelor incluse într-un acord de compensare poate fi obținut ținând seama de costul real ipotetic net de înlocuire care rezultă din acord; în cazul în care compensarea generează o obligație netă pentru instituția de credit care calculează costul net de înlocuire, costul curent de înlocuire se consideră egal cu zero; în etapa (b), cifra pentru riscul de credit viitor potențial pentru toate contractele incluse într-un acord de compensare se poate diminua conform următoarei ecuații: PCEred = 0,4 * PCEgross + 0,6 * NGR * PCEgross unde: — PCEred= valoarea redusă a riscului de credit viitor potențial pentru toate contractele încheiate cu un anumit partener contractual, incluse într-un acord de compensare bilaterală valabil din punct de vedere legal, — PCEgross= suma riscurilor de credit viitor potențial pentru toate contractele încheiate cu un anumit partener contractual, incluse într-un acord de compensare bilaterală valabil din punct de vedere legal și calculate prin înmulțirea valorilor principalului noțional cu procentele stabilite în tabelul 1, — NGR= «rata net/brut»: la latitudinea autorităților competente, fie: (i)calcul separat: coeficientul costului de înlocuire net pentru toate contractele incluse într-un acord de compensare bilaterală valabil din punct de vedere legal încheiat cu un anumit partener contractual (numărător) și costul de înlocuire brut pentru toate contractele incluse într-un acord de compensare bilaterală valabil din punct de vedere legal încheiat cu partenerul în cauză (numitor) sau(ii)calcul combinat: coeficientul sumei dintre costul de înlocuire net calculat bilateral pentru toți partenerii contractuali, ținând seama de contractele incluse în acorduri de compensare valabile din punct de vedere legal (numărător) și costul brut de înlocuire pentru toate contractele incluse în acorduri de compensare valabile din punct de vedere legal (numitor). În cazul în care statele membre permit instituțiilor de credit să aleagă metoda, metoda aleasă trebuie să fie utilizată în mod constant. Pentru calcularea riscului de credit viitor potențial pe baza formulei indicate anterior, contractele perfect corespondente incluse în acordul de compensare pot fi considerate ca un singur contract caracterizat printr-un principal noțional echivalent cu valoarea lor netă. Contractele perfect corespondente sunt contracte de schimb la termen sau contracte similare pentru care principalul noțional este echivalent cu fluxurile de numerar, în cazul în care fluxurile de numerar sunt exigibile în aceeași zi și sunt exprimate integral sau parțial în aceeași monedă. La aplicarea metodei 2, în etapa (a) — contractele perfect corespondente incluse în acordul de compensare pot fi considerate ca un singur contract caracterizat printr-un principal noțional echivalent cu valoarea lor netă, valoarea principalului noțional se înmulțește cu procentele din tabelul 2.”