1.

Anexa II se modifică după cum urmează: (a) punctul 1.4 se înlocuiește cu următorul text: „1.4. «Poluanți în stare gazoasă» reprezintă emisiile de gaze de eșapament care conțin oxid de carbon, oxizi de azot exprimați în echivalent de bioxid de azot (NO2) și hidrocarburi, de tipul: — C1H1,85 pentru benzină; — C1H1,86 pentru motorină.” (b) se adaugă următoarele puncte: „1.5. «Dispozitiv de deconectare» reprezintă un dispozitiv care măsoară, percepe și răspunde la parametrii de funcționare (de exemplu viteza vehiculului, viteza motorului, treapta de viteză utilizată, temperatura, presiunea de admisie sau orice alt parametru) pentru activarea, modularea, temporizarea sau dezactivarea comenzii oricărei componente sau funcționarea sistemului pentru controlul emisiilor, astfel încât să se reducă eficacitatea sistemului pentru controlul emisiilor în condițiile întâlnite în timpul utilizării normale a vehiculului, cu excepția cazului în care utilizarea acestui dispozitiv este inclusă substanțial în procedura de determinare a emisiilor pentru certificare. 1.6. «Strategie irațională pentru controlul emisiilor» reprezintă orice strategie sau măsură care, la o conducere a vehiculului în condiții normal de utilizare, reduce eficiența sistemului pentru controlul emisiilor la un nivel inferior celui preconizat pentru procedura de determinare a emisiilor aplicabilă.”; (c) punctul 2.2.1.1 se înlocuiește cu următorul text: Testarea de tipul I (verificarea valorii medii a emisiilor de la țeava de evacuare din spate într-o zonă urbană aglomerată). 2.2.1.1.1. Testarea se realizează conform procedurii descrise în apendicele 1. Metodele utilizate pentru colectarea și analiza poluanților în stare gazoasă sunt cele stabilite. 2.2.1.1.2. Figura 1.2.2 prezintă căile pentru testarea de tip I. 2.2.1.1.3. Vehiculul este așezat pe un dinamometru de șasiu prevăzut cu mijloace pentru greutăți și de simulare a inerției. 2.2.1.1.4. În timpul încercării gazele de eșapament se diluează și se colectează o probă proporțională colectată în una sau mai multe pungi. Gazele de eșapament ale vehiculului încercat se diluează, se iau probe din ele și se analizează, urmând procedura descrisă în continuare și se măsoară volumul total al gazului de eșapament diluat. Figura 1.2.2. Schema încercării de tip I În conformitate cu cerințele pentru 2.2.1.1.6, testarea trebuie să se repete de trei ori. Masele rezultate ale emisiilor gazoase obținute în fiecare încercare trebuie să fie mai mici decât limitele indicate în tabelul prezentat în continuare (rândul A pentru 2003 și rândul B pentru 2006): Clasa Masa oxidului de carbon (CO) Masa hidrocarburilor (HC) Masa oxizilor de azot (NOx) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) Valorile limită pentru motociclete (două roți) pentru omologare și conformitatea producției A (2003) I (< 150 cm3) 5,5 1,2 0,3 II (≥ 150 cm3) 5,5 1,0 0,3 B (2006) I (< 150 cm3) (UDC rece) (1) 2,0 0,8 0,15 II (≥ (150 cm3) (UDC + EUD rece) (2) 2,0 0,3 0,15 Valorile limită pentru triciclete și cvadriciclete pentru omologare și conformitatea producției (aprindere forțată) A (2003) Toate 7,0 1,5 0,4 Valorile limită pentru triciclete și cvadriciclete pentru omologare și conformitatea producției (aprindere prin compresie) A (2003) Toate 2,0 1,0 0,65 2.2.1.1.5.1. Fără a aduce atingere cerințelor de la 2.2.1.1.5., pentru fiecare poluant sau combinație de poluanți, una din cele trei mase rezultate obținute poate să depășească, dar nu cu mai mult de 10 %, limita prescrisă, cu condiția ca media aritmetică a celor trei rezultate să fie inferioară limitei prescrise. Dacă limitele prescrise sunt depășite la mai mult de un poluant, faptul că acest lucru se produce în aceeași încercare sau în încercări diferite nu prezintă importanță. 2.2.1.1.5.2. La testarea pentru determinarea conformității cu valorile limită din rândul B pentru 2006 pentru motocicletele cu o viteză maximă admisă de 110km/h, viteza maximă pentru ciclul de conducere extra-urbană se limitează la 90 km/h. Numărul de încercări prevăzute la 2.2.1.1.5 se reduce în condițiile specificate în continuare, unde V1 este rezultatul primei încercări și V2 rezultatul celei de a doua încercări pentru fiecare poluant. 2.2.1.1.6.1. Dacă rezultatele obținute pentru fiecare poluant este mai mic sau egal cu 0,70 L (adică V1 ≤ 0,70 L), se realizează doar o singură încercare. 2.2.1.1.6.2. Dacă cerința de la 2.2.1.1.6.1 nu este satisfăcută, se realizează doar două încercări, dacă pentru fiecare poluant sunt întrunite cerințele prezentate în continuare: V1 ≤ 0,85 L și V1 + V2 ≤ 1,70 L și V2 ≤ L.”; (d) tabelul I și tabelul II de la punctul 2.2 se elimină; (e) punctul 2.2.1.2 se înlocuiește cu următorul text: Testarea de tipul II (determinarea oxidului de carbon în regim de ralanti) și datele privind emisiile, necesare pentru controalele tehnice. 2.2.1.2.1. Cerința de acest tip este valabilă pentru toate vehiculele echipate cu un motor cu aprindere forțată pentru care este prevăzută o omologare CE de tip în conformitate cu prezenta directivă. 2.2.1.2.2. La o încercare în conformitate cu apendicele 2 (încercare de tipul II) la un regim de ralanti normal: — se înregistrează conținutul de oxid de carbon în volum din gazele de eșapament emise, — trebuie să se înregistreze viteza motorului în timpul încercării, inclusiv orice toleranță. 2.2.1.2.3. La o încercare în regim de «ralanti accelerat» (adică > 2 000 min-1): — se înregistrează conținutul de oxid de carbon, în volum, din gazele de eșapament emise, — trebuie să se înregistreze viteza motorului în timpul încercării, inclusiv orice toleranță. 2.2.1.2.4. Trebuie să se măsoare și să se înregistreze temperatura uleiului de mașină în timpul încercării. 2.2.1.2.5. Datele înregistrate se completează la punctele relevante ale documentului menționat în anexa VII la Directiva 92/61/CEE.”; (f) se adaugă următorul punct: Se interzice utilizarea unui dispozitiv de deconectare și/sau a strategiei iraționale pentru controlul emisiilor. 2.3.1. Este posibilă instalarea unui mecanism, a unei funcții, a unui sistem sau a unei măsuri pentru controlul motorului instalat pe un vehicul, cu condiția ca: — să fie activat(ă) doar pentru protecția, demararea la rece sau încălzirea motorului sau — să fie activat(ă) doar pentru securitatea funcționării vehiculului sau siguranța și strategiile modului degradat. 2.3.2. Este permisă utilizarea unui mecanism, a unei funcții, a unui sistem sau a unei măsuri pentru controlul motorului care conduce la utilizarea unei strategii diferite sau modificate de control a motorului față de cea utilizată în mod normal în timpul ciclurilor aplicabile de determinare a emisiilor, dacă pentru respectarea cerințelor de la punctul 2.3.3, se demonstrează pe deplin că măsura respectivă nu reduce eficiența sistemului pentru controlul emisiilor. În toate celelalte cazuri, aceste dispozitive sunt considerate dispozitive de deconectare. 2.3.3. Producătorul pune la dispoziție documentația care permite accesul la schema de bază a sistemului și a mijloacelor prin care acesta își controlează parametrii de ieșire, fie că acest control este direct, fie indirect. (a) Documentația oficială, care este furnizată serviciului tehnic în momentul prezentării cererii de omologare, include o descriere completă a sistemului. Documentația respectivă poate fi simplificată, cu condiția prezentării dovezii identificării tuturor datelor de ieșire permise de către o matrice obținută pe baza unei game de control a datelor intrate în fiecare unitate. Documentația mai conține o justificare a utilizării oricărui (oricărei) mecanism, funcții, sistem sau măsuri pentru controlul motorului și include informații suplimentare și date rezultate din încercări care să demonstreze efectul oricăruia dintre aceste dispozitive montate pe vehicul asupra emisiilor de la eșapament. Informațiile respective se atașează la documentația solicitată conform anexei V. (b) Informații suplimentare care să indice parametrii care sunt modificați de oricare dintre mecanismul, funcția, sistemul sau măsura pentru controlul motorului și condițiile limită în care se aplică aceste măsuri. Informațiile suplimentare includ o descriere a logicii sistemului de control a alimentării, a strategiilor de distribuție a gazelor și a punctelor de comutare în timpul tuturor modurilor de conducere. Informațiile enumerate rămân strict secrete și se păstrează de către producător, dar se deschid pentru a fi cercetate în momentul omologării.”; (g) punctul 3.1.1 se înlocuiește cu următorul text: „3.1.1. Se ia un vehicul din serie și se supune încercării descrise la 2.2.1.1. Valorile limită pentru verificarea conformității producției sunt cele indicate în tabelul de la punctul 2.2.1.1.5”; (h) punctul 3.1.1 anterior se renumerotează 3.1.2 și se modifică după cum urmează: — cuvintele „tabelele I și II” se înlocuiesc cu „tabelul de la punctul 2.2.1.1.5”; — cuvintele „tabelele menționate la 2.2.1.1.2” se înlocuiesc cu „tabelul de la punctul 2.2.1.1.5”; (i) punctul 3.1.3 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „3.1.3. Etanșeitatea sistemului de admisie se poate verifica pentru a se asigura că o admisie accidentală de aer nu afectează carburația.”; (j) punctul 5.3.1 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „Înaintea colectării gazelor de eșapament, se efectuează două cicluri complete de precondiționare.”; (k) punctul 6.1.3 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „6.1.3. Înaintea inițierii primului ciclu de precondiționare, se îndreaptă un curent de aer cu viteză variabilă pe motocicletă sau tricicleta cu motor. Se efectuează apoi două cicluri complete, în timpul cărora nu se colectează gaze. Sistemul de ventilare trebuie să conțină un mecanism controlat de viteza rolei de banc, astfel încât, în intervalul 10 km/h-50 km/h, viteza lineară a aerului la ieșirea din suflantă să fie egală cu viteza relativă a rolei, cu o aproximație de 10 %. Pentru viteze ale rolei mai mici de 10 km/h, viteza aerului poate să fie zero. Secțiunea terminală a suflantei trebuie să aibă următoarele caracteristici: (i) aria superficială, minimum 0,4 m2; (ii) muchia inferioară situată la 0,15 - 0,20 m deasupra pământului; (iii) distanța de la muchia frontală a motocicletei sau tricicletei între 0,3 și 0, 45 m.”; (l) punctul 6.2.2 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „6.2.2. Primul ciclu începe odată cu luarea probelor și începerea măsurării rotațiilor pompei.”; (m) punctul 7.2.1 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „7.2.1. După două cicluri de precondiționare (primul moment al primului ciclu), se realizează simultan operațiile specificate la 7.2.2-7.2.5.”; (n) punctul 7.4 din apendicele 1 se înlocuiește cu următorul text: „7.4. Analiza 7.4.1. Gazele de eșapament din pungă trebuie să fie analizate de îndată și, în orice caz, în cel târziu 20 de minute de la terminarea ciclului de încercare. 7.4.2. Înainte de analiza fiecărei probe, domeniul analizorului ce urmează să se utilizeze pentru fiecare poluant trebuie să se fixeze la zero cu un gaz potrivit de aducere la zero. 7.4.3. Apoi se trasează curbele de etalonare ale analizoarelor cu ajutorul gazelor de etalonare având concentrații nominale între 70 %-100 %. 7.4.4. Se verifică apoi pozițiile zero ale analizoarelor. Dacă diferențele dintre citiri sunt mai mari de 2 % din domeniul stabilit conform 7.4.2, se repetă procedura. 7.4.5. Se analizează probele. 7.4.6. După analiză, se verifică din nou punctele de zero și de etalonare cu aceleași gaze. Dacă la aceste verificări diferențele sunt mai mici de 2 % față de cele de la 7.4.3, se acceptă analiza. 7.4.7. La toate subpunctele de la prezentul punct, debitele și presiunile diferitelor gaze trebuie să fie egale cu cele utilizate în timpul etalonării analizoarelor. 7.4.8. Cifra acceptată pentru concentrația fiecărui poluant măsurat în gaze este cea citită după stabilizarea aparatului de măsură.”; (o) punctul 2.2 din apendicele 2 se înlocuiește cu următorul text: „2.2. Măsurătorile la testarea de tip II, specificată la punctul 2.2.1.2 din anexa II, trebuie să se realizeze imediat după testarea de tip I, cu motorul în regim de ralanti normal și ralanti accelerat.”.