(8)

Evaluarea de către CERS a vulnerabilităților evidențiază următoarele în ceea ce privește Norvegia: (a) Îndatorarea gospodăriilor populației este foarte ridicată în comparație cu alte țări și cu anii anteriori, crescând constant în ultimii 10 ani. În plus, o proporție ridicată a împrumuturilor au rate variabile ale dobânzii, ceea ce, de asemenea, face gospodăriile populației vulnerabile la creșteri ale ratei dobânzii. Cu toate acestea, testarea la stres pentru creșteri ale ratei dobânzii a arătat că, în general, solicitanții de credite ipotecare ar putea face față cheltuielilor curente în cazul unui șoc privind ratele dobânzii. Prin urmare, riscul unor potențiale nerambursări din cauza creșterii ratelor dobânzii ar putea fi controlat. (b) Creditarea ipotecară a crescut pe termen mediu și constituie principalul factor care contribuie la creșterea creditării gospodăriilor populației. În plus, creditarea ipotecară are o importanță sistemică pentru sectorul bancar, întrucât reprezintă o pondere importantă în totalul creditelor acordate de instituțiile financiare. De asemenea, sectorul bancar poate fi expus riscurilor care provin din mediul internațional, din cauza ponderii ridicate a investitorilor străini care participă pe piața obligațiunilor garantate și a interconectării sistemului financiar al Norvegiei cu celelalte țări nordice. (c) Există semne de supraevaluare a prețurilor locuințelor, după o perioadă îndelungată de creștere majoră și persistentă a prețurilor locuințelor. În plus, în ultimele trimestre prețurile locuințelor s-au moderat, dar volumele tranzacțiilor nu au scăzut. Rata deținerii de locuințe prin credite ipotecare este ridicată, ceea ce ar putea face gospodăriile populației vulnerabile la condiții economice și financiare nefavorabile sau la evoluții negative pe piața imobiliară rezidențială. (d) Un șoc economic sau financiar ar putea să conducă la materializarea unor riscuri directe și indirecte pentru stabilitatea financiară, date fiind vulnerabilitățile menționate mai sus. Riscurile directe potențiale pentru sistemul bancar din Norvegia se referă la potențiale pierderi din credite rezultate din credite ipotecare noi, deoarece aceste credite au fost acordate într-un mediu caracterizat prin prețuri posibil supraevaluate ale locuințelor. De asemenea, gospodăriile populației pot suferi un efect negativ asupra avuției sau o trecere la capital propriu negativ în cazul în care scăderea prețurilor locuințelor este semnificativă. În plus, în cazul în care, de exemplu, șomajul crește și/sau creșterea veniturilor gospodăriilor populației se diminuează, pentru anumite gospodării poate deveni dificilă rambursarea datoriilor. Efectele negative asociate asupra avuției și veniturilor gospodăriilor populației pot amplifica șocul inițial în cazul în care gospodăriile populației trebuie să-și reducă consumul pentru a-și rambursa creditele pentru locuințe. Aceasta ar putea conduce la efecte secundare și la o creștere a riscurilor pentru instituțiile de credit și pentru sistemul financiar. (e) CERS ia act de faptul că Norvegia a pus în aplicare un set cuprinzător de măsuri bazate pe debitor și pe capital, care urmăresc să asigure reziliența atât a instituțiilor de credit, cât și a debitorilor. Nivelul minim al pierderii în caz de nerambursare (loss-given-default) (LGD) și cerințele pentru modelele de probabilitate de nerambursare (probability of default) (PD) (12), împreună cu amortizorul anticiclic de capital, sunt măsuri importante bazate pe capital menite să asigure capacitatea instituțiilor de credit de a absorbi pierderile generate de un potențial șoc economic sau financiar. În plus, autoritățile din Norvegia au activat o gamă largă de măsuri bazate pe debitor: o combinație de limite ale raportului împrumut/garanții (LTV) și ale raportului datorii/venituri (DTI) și teste de accesibilitate. Efectele măsurilor bazate pe debitor au fost documentate și a existat o scădere a ponderii ipotecilor cu valori ridicate în legătură cu raporturile cărora li se aplică limitele. În pofida eforturilor substanțiale depuse în domeniul politicii macroprudențiale, riscurile sistemice legate de piața imobiliară rezidențială rămân ridicate în Norvegia. (f) Măsurile de politică macroprudențială actuale sunt evaluate drept corespunzătoare pentru a diminua riscurile sistemice identificate în legătură cu vulnerabilitățile din sectorul imobiliar rezidențial din Norvegia. Cu toate acestea, există încă riscuri sistemice considerabile referitoare la piața imobiliară rezidențială din Norvegia și, din aceste motive, politica macroprudențială este evaluată drept parțial suficientă. În domeniul politicii macroprudențiale, diminuarea vulnerabilităților identificate a reprezentat o preocupare primară, conducând la un set cuprinzător de măsuri. Cu toate acestea, politicile macroprudențiale ar putea fi completate cu măsuri mai ample de diminuare sau eliminare a factorilor care facilitează sau promovează creșterea îndatorării gospodăriilor populației. Aceste politici ar trebui să sprijine măsurile macroprudențiale actuale pentru a aborda eficient și eficace vulnerabilitățile rămase identificate pe piața imobiliară rezidențială din Norvegia, fără a genera costuri excesive pentru economia reală și pentru sistemul financiar din Norvegia. Politici suplimentare ar putea include eliminarea stimulentelor în sensul îndatorării mai ridicate a gospodăriilor populației, prin creșterea eficienței pe piața locuințelor de închiriat și prin dezvoltarea ocupării locuințelor de către proprietari, precum și prin asigurarea unei oferte adecvate de locuințe. Dacă nu sunt luate alte măsuri, iar vulnerabilitățile nu se diminuează sau dacă acestea cresc din cauza evoluțiilor economice și financiare, măsurile macroprudențiale existente ar putea fi înăsprite sau noi măsuri macroprudențiale ar putea fi activate.