RO Jurnalul Ofícial al Uniunii Europene 177

32003R1782



JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE

REGULAMENTUL (CE) NR. 1782/2003 AL CONSILIULUI

din 29 septembrie 2003

de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în cadrul politicii agricole comune și de stabilire a anumitor scheme de sprijin pentru agricultori și de modificare a Regulamentelor (CEE) nr. 2019/93, (CE) nr. 1452/2001, (CE) nr. 1453/2001, (CE) nr. 1454/2001, (CE) nr. 1868/94, (CE) nr. 1251/1999, (CE) nr. 1254/1999, (CE) nr. 1673/2000, (CEE) nr. 2358/71 și (CE) nr. 2529/2001

CUPRINS

TITLUL I DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

TITLUL II DISPOZIȚII GENERALE

Capitolul 1 Condiționare

Capitolul 2 Modularea și disciplina financiară

Capitolul 3 Sistemul de consiliere agricolă

Capitolul 4 Sistemul integrat de gestionare și control

Capitolul 5 Alte dispoziții generale

TITLUL III REGIM DE PLATĂ UNICĂ

Capitolul 1 Dispoziții generale

Capitolul 2 Stabilirea cuantumului de referință

Capitolul 3 Drepturile la plată

Secțiunea 1 Drepturile la plată în funcție de suprafață

Secțiunea 2 Drepturile la plată care fac obiectul unor condiții speciale

Capitolul 4 Utilizarea terenurilor în cadrul regimului de plată unică

Secțiunea 1 Utilizarea terenurilor

Secțiunea 2 Drepturile de retragere a terenurilor din circuitul agricol

Capitolul 5 Aplicarea regională și facultativă

Secțiunea 1 Aplicarea regională

Secțiunea 2 Aplicarea parțială

Secțiunea 3 Excluderile opționale

Secțiunea 4 Tranziție opțională

TITLUL IV ALTE SCHEME DE AJUTOR

Capitolul 1 Prima specială de calitate pentru grâul dur

Capitolul 2 Prima pentru plantele proteaginoase

Capitolul 3 Ajutorul special pentru orez

Capitolul 4 Plata pe suprafață pentru fructele cu coajă

Capitolul 5 Ajutorul pentru culturile energetice

Capitolul 6 Ajutorul pentru cartofi pentru amidon

Capitolul 7 Prima pentru produsele lactate și plățile suplimentare

Capitolul 8 Ajutoare regionale speciale pentru culturile arabile

Capitolul 9 Ajutorul pentru semințe

Capitolul 10 Plățile pe suprafață pentru culturile arabile

Capitolul 11 Primele pentru ovine și caprine

Capitolul 12 Plățile pentru carnea de vită

Capitolul 13 Ajutorul pentru leguminoasele pentru boabe

TITLUL V DISPOZIȚII TRANZITORII ȘI FINALE

ANEXA I Lista schemelor de sprijin care îndeplinesc criteriile prevăzute în articolul 1

ANEXA II Plafoanele naționale prevăzute în articolul 12 alineatul (2)

ANEXA III Cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute în articolele 3 și 4

ANEXA IV Bunele condiții agricole și de mediu prevăzute în articolul 5

ANEXA V Schemele de sprijin compatibile prevăzute în articolul 26

ANEXA VI Lista plăților directe legate de plata unică prevăzută în articolul 33

ANEXA VII Calcularea cuantumului de referință prevăzut în articolul 37

ANEXA VIII Plafoanele naționale prevăzute în articolul 41

ANEXA IX Lista culturilor arabile prevăzute în articolul 66

ANEXA X Zonele tradiționale de producție a grâului dur prevăzute în articolul 74

ANEXA XI Lista semințelor prevăzute în articolul 99

CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,

având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 36 și 37 și articolul 299 alineatul (2),

având în vedere propunerea Comisiei,

având în vedere avizul Parlamentului European (1),

având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),

având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (3),

întrucât:

(1) Trebuie definite condițiile comune pentru plățile directe aferente diferitelor scheme de sprijin din cadrul politicii agricole comune.

(2) Plata integrală a ajutorului direct trebuie condiționată de respectarea normelor în materie de terenuri, de producție și de activitate agricolă. Respectivele norme trebuie să urmărească integrarea, în organizarea comună a pieței, a standardelor de bază în materie de mediu, de siguranță a produselor alimentare, de sănătate și de bunăstare animală, precum și de bune condiții agricole și de mediu. Dacă aceste standarde de bază nu sunt respectate, statele membre ar trebui să suspende ajutorul direct, parțial sau integral, după criterii proporționate, obiective și progresive. Această anulare nu trebuie să aducă atingere sancțiunilor actuale sau ulterioare prevăzute în orice alte dispoziții din legislația comunitară sau națională.

(3) Pentru a se evita abandonarea terenurilor agricole și pentru a asigura menținerea lor în bune condiții agricole și de mediu, trebuie stabilite standarde care se bazează sau nu pe dispozițiile statelor membre. Prin urmare, trebuie definit un cadru comunitar în care statele membre să poată adopta standarde care să țină seama de caracteristicile zonelor în cauză, în special de caracteristicile pedologice și climaterice, precum și de tipurile de exploatare agricolă existente (utilizarea terenurilor, rotația culturilor, practicile agricole) și de structura exploatațiilor.

(4) Ținând cont de faptul că pășunile permanente au un efect pozitiv asupra mediului, trebuie adoptate măsuri destinate să încurajeze menținerea pășunilor permanente existente, pentru a preveni transformarea generalizată a acestora în terenuri arabile.

(5) Pentru a obține un mai bun echilibru între instrumentele politice concepute pentru promovarea unei agriculturi durabile și cele destinate să încurajeze dezvoltarea rurală, ar trebui introdus un sistem de reducere progresivă a plăților directe, obligatoriu la scară comunitară, pentru anii 2005-2012. Toate plățile directe care depășesc anumite valori ar trebui reduse anual cu un procent dat. Economiile realizate ar trebui utilizate pentru finanțarea măsurilor de dezvoltare rurală și repartizate între statele membre, după criterii obiective care urmează să fie stabilite. În același timp, ar trebui să se decidă că un procent dat din aceste sume trebuie să rămână în statele membre în care au fost generate. Până în anul 2005, statele membre pot continua aplicarea mecanismului actual al modulării voluntare prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 din 17 mai 1999 de stabilire a normelor comune pentru schemele de sprijin direct în conformitate cu politica agricolă comună (4).

(6) Pentru ca sumele destinate finanțării politicii agricole comune (rubrica 1a) să respecte plafoanele anuale fixate în perspectivele financiare, ar trebui prevăzut un mecanism financiar care să ajusteze plățile directe, dacă este cazul. Ar trebui decisă o ajustare a ajutorului direct dacă estimările indică faptul că rubrica 1a, cu o marjă de siguranță de 300 de milioane EUR, va fi depășită într-un exercițiu bugetar dat.

(7) Ținând seama de ajustările structurale care rezultă în urma anulării intervenției pentru secară, ar trebui prevăzute măsuri tranzitorii pentru anumite regiuni de producție a secarei, finanțate dintr-o parte din sumele generate prin modulare.

(8) Pentru a ajuta agricultorii să respecte standardele unei agriculturi moderne și de calitate, statele membre trebuie să inițieze un sistem general de consiliere adresat exploatațiilor agricole comerciale. Acest sistem de consiliere agricolă trebuie să contribuie la o mai mare sensibilizare a agricultorilor cu privire la raporturile dintre fluxul de materii și procesele agricole, pe de o parte, și standardele de mediu, de siguranță a produselor alimentare, de sănătate și de bunăstare animală, pe de altă parte, fără să influențeze în vreun fel obligațiile și responsabilitățile agricultorilor în ceea ce privește respectarea standardelor în cauză.

(9) Pentru a facilita introducerea sistemului de consiliere agricolă, statele membre trebuie să dispună de o perioadă de timp suficientă pentru aplicarea acestuia. Participarea agricultorilor la sistem trebuie să se facă pe bază de voluntariat, având prioritate cei care primesc plăți directe care depășesc o anumită sumă anuală. Ținând seama că activitatea de consiliere constă în recomandări adresate agricultorilor, informațiile obținute în cadrul sistemului trebuie să fie tratate în mod confidențial, cu excepția cazurilor de încălcare gravă a legislației comunitare sau naționale.

(10) În conformitate cu articolul 8 din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (5), statele membre trebuie să ia măsurile necesare pentru a se asigura că tranzacțiile finanțate de Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, sunt aplicate efectiv și în mod corect și că există un sistem de prevenire și de corectare a neregulilor.

(11) Pentru a îmbunătăți eficiența și utilitatea mecanismelor de gestionare și de control, trebuie adaptat sistemul instituit prin Regulamentul (CEE) nr. 3508/92 al Consiliului din 27 noiembrie 1992 de stabilire a unui sistem de gestionare și control integrat pentru anumite regimuri de ajutoare comunitare (6), pentru a cuprinde regimul de plată unică, regimurile de ajutor pentru grâul dur, plante proteaginoase, culturi energetice, orez, amidon din cartofi, fructe cu coajă, lapte, semințe, leguminoase pentru boabe, ajutoarele regionale specifice, precum și controlul punerii în aplicare a normelor privind condiționarea, modularea și sistemul de consiliere agricolă. Este oportună prevederea posibilității de a include, într-o etapă ulterioară, și alte regimuri de ajutor.

(12) În vederea efectuării unui control eficient și pentru a evita depunerea mai multor cereri la diferite organisme plătitoare din același stat membru, fiecare stat membru trebuie să introducă un sistem unic de identificare a agricultorilor care depun cereri de ajutor în cadrul sistemului integrat.

(13) Diferitele elemente ale sistemului integrat urmăresc creșterea eficienței procedurilor de gestionare și de control. Prin urmare, în ceea ce privește regimurile comunitare nereglementate de prezentul regulament, statele membre trebuie autorizate să le utilizeze, cu condiția ca acestea să nu contravină dispozițiilor în cauză.

(14) Ținând seama de complexitatea sistemului, precum și de numărul mare de cereri de ajutor care trebuie soluționate, este indispensabilă utilizarea mijloacelor tehnice și a metodelor de gestionare și de control corespunzătoare. Prin urmare, sistemul integrat trebuie să cuprindă, la nivelul fiecărui stat membru, o bază de date electronică, un sistem de identificare a parcelelor agricole, cererile de ajutor ale agricultorilor, un sistem integrat de control și, pentru regimul de plată unică, un sistem de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată.

(15) Pentru a permite prelucrarea și utilizarea datelor colectate pentru verificarea cererilor de ajutor, este necesară crearea unor baze de date electronice performante, care să ofere, în special, posibilitatea efectuării de controale încrucișate.

(16) Identificarea parcelelor agricole reprezintă un element cheie al aplicării corecte a regimurilor legate de suprafață. Experiența acumulată a demonstrat anumite deficiențe ale metodelor existente. Prin urmare, trebuie prevăzut un sistem de identificare creat, dacă este cazul, cu ajutorul tehnicii de teledetecție.

(17) În scopul simplificării, statele membre trebuie autorizate să prevadă depunerea unei cereri unice care să se refere la mai multe regimuri de ajutor și înlocuirea cererii anuale cu o cerere permanentă care să facă obiectul unei simple confirmări anuale.

(18) Statele membre ar trebui să poată utiliza sumele obținute în urma aplicării reducerilor de plată din cadrul modulării pentru anumite măsuri suplimentare de susținere a dezvoltării rurale prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind sprijinul acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) pentru dezvoltare rurală (7).

(19) Dat fiind faptul că sumele obținute în urma condiționării nu pot fi prevăzute cu suficient timp înainte pentru a putea fi utilizate în cadrul unor măsuri suplimentare de susținere a dezvoltării rurale, sumele respective ar trebui să crediteze FEOGA, secțiunea Garantare, cu excepția unui anumit procent reținut pentru statul membru.

(20) Autoritățile naționale competente ar trebui să efectueze integral plățile către beneficiari, prevăzute în temeiul regimurilor comunitare de sprijin, sub rezerva reducerilor prevăzute în prezentul regulament și în condițiile stabilite.

(21) Schemele de sprijin din cadrul politicii agricole comune acordă un ajutor direct de venit, în special pentru a asigura un nivel de viață echitabil pentru populația agricolă. Acest obiectiv este direct legat de conservarea zonelor rurale. Pentru a se evita alocarea incorectă a resurselor comunitare, nu ar trebui efectuată nici o plată de sprijin al agricultorilor care au creat în mod artificial condițiile necesare pentru a beneficia de astfel de plăți.

(22) Regimurile comune de sprijin trebuie adaptate situațiilor și, dacă este cazul, în termene foarte scurte. Prin urmare, beneficiarii nu trebuie să considere condițiile de acordare a ajutoarelor imuabile și trebuie să fie pregătiți pentru o eventuală revizuire a acestora în funcție de evoluția pieței.

(23) Ținând seama de importanța bugetară a plăților directe a sprijinului, precum și de necesitatea unei mai bune evaluări a efectelor, regimurile comunitare ar trebui să facă obiectul unei evaluări corespunzătoare.

(24) Îmbunătățirea competitivității în agricultura comunitară și dezvoltarea unor standarde în materie de calitate a produselor alimentare și de mediu implică în mod obligatoriu o scădere a prețurilor instituționale la produsele agricole, precum și o creștere a costurilor de producție pentru exploatațiile agricole din Comunitate. Pentru a atinge aceste obiective și pentru a promova o agricultură durabilă și mai bine orientată spre piață, ar trebui să se treacă de la sprijinirea producției la sprijinirea producătorului, prin introducerea unui sistem de ajutor de venit separat pe fiecare exploatație agricolă. Separarea nu modifică sumele plătite efectiv producătorilor, dar mărește considerabil eficiența ajutorului de venit. Prin urmare, este oportun să se condiționeze plata unică pe exploatație de respectarea standardelor în materie de mediu, de siguranță a produselor alimentare, de sănătate și de bunăstare animală, precum și de menținerea unor bune condiții agricole și de mediu în exploatație.

(25) Acest sistem ar trebui să combine un anumit număr de plăți directe existente, plătite agricultorilor în cadrul unor regimuri diferite, cu o plată unică, definită pe baza drepturilor anterioare, în decursul unei perioade de referință, adaptate astfel încât să țină seama de punerea integrală în aplicare a măsurilor introduse în cadrul Agendei 2000 și a modificărilor cuantumurilor ajutorului prevăzute în prezentul regulament.

(26) Dat fiind faptul că simplificarea administrativă ar fi mai avantajoasă dacă sectoarele în cauză ar fi mai numeroase, regimul trebuie să se aplice, într-o primă etapă, tuturor produselor incluse în regimul pentru culturi arabile, precum și leguminoaselor pentru boabe, semințelor, bovinelor și ovinelor. De asemenea, de îndată ce reforma se aplică integral, în regim trebuie integrate plățile revizuite pentru orez și grâu dur, precum și plățile în sectorul laptelui și produselor lactate. Plățile pentru cartofii pentru amidon și pentru furaje uscate trebuie, de asemenea, integrate în regim, dar pentru industria de prelucrare trebuie menținute prețuri distincte.

(27) În ceea ce privește cânepa, ar trebui prevăzute măsuri speciale prin care să se evite infiltrarea culturilor ilicite printre cele care pot beneficia de plată unică și care să nu afecteze astfel organizarea comună a pieței acestui produs. Prin urmare, trebuie să se ia măsuri pentru ca plățile pe suprafață să fie acordate doar pentru suprafețele pe care au fost utilizate soiuri de cânepă care oferă anumite garanții în ceea ce privește conținutul de substanțe psihotrope. În consecință, trebuie adaptate trimiterile la măsurile speciale prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1673/200 al Consiliului din 27 iulie 2000 privind organizarea comună a piețelor în sectorul inului și al cânepei pentru fibră (8).

(28) Pentru a acorda agricultorilor libertatea de a alege ce să producă pe terenurile lor, inclusiv produse care beneficiază încă de un ajutor comun, și de a obține astfel o mai bună orientare a acestora către piață, plata unică nu ar trebui să fie condiționată de producerea unui anumit produs agricol. Totuși, pentru a se evita denaturarea concurenței, anumite produse ar trebui excluse din producția pe terenuri eligibile pentru ajutor.

(29) Pentru a stabili cuantumul ajutorului pe care îl poate solicita un agricultor în cadrul unui nou regim, ar trebui să se facă trimitere la sumele acordate în decursul unei perioade de referință. Ar trebui constituită o rezervă națională în vederea situațiilor speciale. Această rezervă poate fi folosită și pentru a facilita participarea la regim a noilor agricultori. Plata unică trebuie fixată la nivel de exploatație.

(30) Pentru a facilita transferul drepturilor la primă, cuantumul total pe care îl poate solicita o exploatație ar trebui divizat în mai multe părți (drepturi la plată) și raportat la un anumit număr de hectare eligibile care urmează să fie determinat. Pentru evitarea transferurilor în scopuri speculative care duc la acumularea unor drepturi la plată care nu corespund realității agricole, trebuie prevăzute, pentru acordarea ajutorului, raportul dintre drepturi și un anumit număr de hectare eligibil, precum și posibilitatea de limitare a transferului de drepturi în cadrul unei regiuni. Ținând seama de situația specială a creșterii ovinelor și caprinelor, ar trebui adoptate dispoziții speciale privind ajutorul care nu este direct legat de o suprafață.

(31) Pentru a garanta că nivelul total al ajutoarelor și drepturilor nu depășește limitele bugetare actuale la nivel european, național și, dacă este cazul, regional, trebuie prevăzute plafoane naționale care să corespundă sumei creditelor acordate în fiecare stat membru pentru plata ajutoarelor în cadrul schemelor de sprijin în cauză în decursul perioadei de referință și ținându-se seama de ajustările ulterioare. În cazul depășirii plafonului, ar trebui aplicate reduceri proporționale.

(32) Pentru a menține avantajele retragerii terenurilor din circuitul agricol în ceea ce privește controlul ofertei, consolidând totodată efectele pozitive asupra mediului în cadrul noului sistem de sprijin, ar trebui menținute condițiile de retragere a terenurilor din circuitul agricol pentru terenurile arabile.

(33) Pentru a permite abordarea flexibilă a situațiilor specifice, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a stabili un anumit echilibru între drepturile la plata individuală și mijloacele regionale sau naționale, precum și între plățile existente și plata unică. În caz de regionalizare, pentru a se evita dezorganizarea producției, trebuie prevăzută o derogare specială de la interdicția de cultivare a fructelor și legumelor, inclusiv a cartofilor de consum, prin limitarea la maximum a eventualelor denaturări ale concurenței. În plus, pentru a ține seama de specificul agricol al unui stat membru, trebuie ca acesta să poată solicita o perioadă de tranziție de punere în aplicare a regimului de plată unică, respectând în continuare plafoanele bugetare fixate pentru regimul de plată unică. În cazul unor denaturări grave ale concurenței în decursul perioadei de tranziție și pentru a se asigura respectarea obligațiilor internaționale ale Comunității, Comisia trebuie să poată adopta măsurile necesare pentru a face față unor astfel de situații.

(34) În cazul aplicării opționale sau tranzitorii și pentru protejarea așteptărilor legitime ale agricultorilor, ar trebui stabilită o dată înaintea căreia statele membre să decidă aplicarea regimului de plată unică. În plus, pentru a asigura derularea în continuare a regimurilor actuale, ar trebui stabilite anumite condiții de acordare a drepturilor, rezervând Comisiei competența de a adopta normele de aplicare.

(35) Pentru a menține rolul producției de grâu dur în zonele tradiționale de producție, majorând totodată ajutorul pentru grâul dur care respectă anumite cerințe minime de calitate, în decursul perioadei de tranziție ar trebui redusă valoarea actuală a suplimentului pentru grâul dur din zonele tradiționale și eliminat ajutorul special din zonele în cauză. Numai cultura de grâu dur destinată producției de griș sau de paste făinoase poate fi eligibilă pentru ajutor.

(36) Ar trebui prevăzut un ajutor suplimentar pentru agricultorii care produc culturi cu un conținut mare de proteine pentru a consolida rolul acestor culturi și pentru a stimula creșterea producției în culturile respective. Pentru a garanta aplicarea corectă a noului regim, ar trebui stabilite anumite condiții de acordare a drepturilor. Ar trebui stabilită o suprafață maximă garantată și ar trebui aplicate reduceri proporționale în cazul depășirii suprafeței.

(37) Pentru a menține rolul producției de orez în zonele tradiționale de producție, ar trebui prevăzut un ajutor suplimentar pentru producătorii de orez. Pentru a garanta aplicarea corectă a noului regim, ar trebui stabilite anumite condiții de acordare a drepturilor. Ar trebui stabilite suprafețe naționale de bază și ar trebui aplicate reduceri în cazul depășirii suprafețelor.

(38) Pentru a se evita o posibilă dispariție a producției de fructe cu coajă în zonele tradiționale, precum și efectele negative care ar rezulta pe plan rural, social, economic și de mediu, în acest sector ar trebui adoptate noi măsuri de sprijin. Pentru a garanta aplicarea corectă a noilor măsuri, ar trebui stabilite anumite condiții de acordare a drepturilor, în special fixarea unei densități de plantare minime și a unei dimensiuni minime a parcelelor. Statele membre ar trebui să fie autorizate să acorde un ajutor suplimentar pentru a răspunde nevoilor specifice.

(39) Pentru a preveni depășirea bugetului, ar trebui stabilită o suprafață maximă garantată și, în cazul depășirii acesteia, reduceri proporționale în statele membre în cauză. Pentru a asigura aplicarea echilibrată pe întreg teritoriul Comunității, această suprafață ar trebui repartizată proporțional cu suprafețele de producție a fructelor cu coajă din statele membre. Statele membre ar trebui să fie responsabile cu acordarea suprafețelor pe propriul teritoriu. Suprafețele care fac obiectul unui plan de ameliorare nu ar trebui să fie eligibile pentru ajutor în cadrul noului regim înainte de expirarea respectivului plan.

(40) Pentru a valorifica succesul planurilor de ameliorare care au permis regruparea ofertei, statele membre pot condiționa dreptul la ajutor comunitar și la ajutor național de apartenența la o organizație a producătorilor. Pentru a se evita denaturările, trecerea la noul regim trebuie să se producă fără perturbări.

(41) În prezent, sprijinul acordat culturilor energetice constă în autorizarea cultivării de plante industriale pe terenurile retrase din circuitul agricol. Culturile energetice reprezintă partea cea mai importantă a producției nealimentare de pe terenurile retrase din circuitul agricol. Este oportun să se introducă un ajutor special pentru culturile energetice, astfel încât acestea să înlocuiască din ce în ce mai mult sursele de emisii de dioxid de carbon. Ar trebui stabilită o suprafață maximă garantată și ar trebui aplicate reduceri proporționale în cazul depășirii suprafeței. Măsurile în cauză ar trebui reexaminate după o anumită perioadă, ținându-se seama de punerea în aplicare a inițiativei Comunității în domeniul biocarburanților.

(42) Pentru a menține producția de amidon în zonele tradiționale de producție și pentru a recunoaște rolul producției de cartofi în rotația culturilor, ar trebui prevăzută o plată suplimentară pentru producătorii de cartofi destinați obținerii amidonului. În plus, având în vedere că regimul de plăți în favoarea producătorilor de cartofi pentru amidon trebuie să fie parțial inclus în regimul de plată unică, ar trebui modificat Regulamentul (CE) nr. 1868/94 al Consiliului din 27 iulie 1994 de stabilire a unui sistem de contingente pentru producția de amidon din cartofi (9).

(43) Includerea culturilor arabile, a bovinelor și a ovinelor extinde regimul de plată unică și la primele acordate în regiunile ultraperiferice și în insulele din Marea Egee, astfel încât sistemul să se simplifice și mai mult și să se evite menținerea unui cadru juridic și administrativ pentru un număr restrâns de agricultori din regiunile respective. Totuși, pentru a menține rolul anumitor tipuri de culturi în regiunile comunitare în cauză, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a decide că nu este necesar să includă respectivele plăți în regimul de plată unică. Ar trebui prevăzută aceeași posibilitate pentru plățile suplimentare din anumite regiuni ale Suediei și Finlandei, precum și pentru ajutoarele acordate semințelor. În acest caz, aplicarea în continuare a regimurilor actuale impune stabilirea anumitor condiții de acordare a drepturilor, rezervând Comisiei competența de a adopta normele de aplicare.

(44) Pentru a facilita trecerea de la regimurile actuale de plăți acordate culturilor arabile și de prime pentru creșterea animalelor, pe de o parte, la noul regim de plată unică, pe de altă parte, ar trebui efectuate anumite ajustări ale plăților directe care există deja în aceste sectoare.

(45) Activitatea agricolă din arhipelagul Azore depinde în mare măsură de producția de produse lactate. Din acest motiv, ar trebui reorientate și extinse măsurile prevăzute în articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 1453/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de adoptare a măsurilor speciale pentru anumite produse agricole în favoarea Insulelor Azore și Madeira și de abrogare a Regulamentului (CEE) nr. 1600/92 (Poseima) (10) și ar trebui prevăzute derogări de la anumite dispoziții privind organizarea comună a pieței laptelui și produselor lactate, aplicabile pe durata totală a șase ani de comercializare, începând cu anul de comercializare 1999/2000, în sensul limitării producției pentru a se ține seama de stadiul de dezvoltare și de condițiile locale de producție. Pe perioada aplicării sale, măsura în cauză ar trebui să permită în continuare restructurarea sectorului respectiv în arhipelag, fără a perturba piața produselor lactate și fără a afecta în mod semnificativ buna funcționare a sistemului de taxe la nivelul Portugaliei și al Comunității.

(46) Prin aplicarea regimului de plată unică pe exploatație, programul portughez de conversie a terenurilor destinate în prezent culturilor arabile în terenuri destinate creșterii extensive a animalelor, prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 1017/94 (11), devine de facto lipsit de obiect. Astfel, Regulamentul (CE) nr. 1017/94 ar trebui abrogat prin intrarea în vigoare a regimului de plată unică.

(47) Având în vedere modificările și noile dispoziții menționate anterior, trebuie abrogate Regulamentele (CEE) nr. 3508/92 și (CE) nr. 1577/96 ale Consiliului din 30 iulie 1996 de adoptare a unei măsuri speciale pentru anumite plante leguminoase pentru boabe (12), precum și (CE) nr. 1251/1999 din 17 mai 1999 de instituire a unei scheme de sprijin pentru producătorii de anumite culturi arabile (13). De asemenea, trebuie abrogat Regulamentul (CE) nr. 1259/1999, cu excepția câtorva dispoziții în care se prevăd scheme temporare și opționale specifice.

(48) Nu se mai justifică menținerea dispozițiilor speciale privind plățile directe prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 2358/71 din 26 octombrie 1971 privind organizarea comună a pieței semințelor (14), în Regulamentul nr. 2019/93 al Consiliului din 19 iulie 1993 privind măsurile specifice referitoare la unele produse agricole în favoarea insulelor mici din Marea Egee (15), în Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de vită și mânzat (16), în Regulamentul (CE) nr. 1452/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de adoptare a unor măsuri speciale pentru anumite produse agricole în favoarea departamentelor franceze de peste mări (17), în Regulamentul (CE) nr. 1454/2001 al Consiliului din 28 iunie 2001 de adoptare a unor măsuri speciale pentru anumite produse agricole în favoarea Insulelor Canare (18) și în Regulamentul (CE) nr. 2529/2001 al Consiliului din 19 decembrie 2001 privind organizarea comună a pieței în sectorul cărnii de oaie și cărnii de capră (19); prin urmare, se impune abrogarea dispozițiilor în cauză.

(49) La intrarea în vigoare a prezentului regulament, Comunitatea este formată din cincisprezece state membre. În temeiul Tratatului de aderare din 2003, aderarea noilor state membre urmează să aibă loc la 1 mai 2004; prin urmare, la data aderării, prezentul regulament trebuie adaptat pentru a putea fi aplicat în noile state membre, conform procedurilor prevăzute în Tratatul de aderare.

(50) Ar trebui adoptate măsurile necesare punerii în aplicare a prezentului regulament în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (20),

ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:

TITLUL I

DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII

Articolul 1

Domeniul de aplicare

Prezentul regulament stabilește:

— normele comune care reglementează plățile directe aferente schemelor de sprijin de venit din cadrul politicii agricole comune, finanțate de Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA), secțiunea Garantare, menționate în anexa I, cu excepția celor prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1257/1999;

— un ajutor de venit acordat agricultorilor (denumit în continuare „regimul de plată unică”);

— regimuri de ajutor pentru agricultorii care produc grâu dur, plante proteaginoase, orez, fructe cu coajă, culturi energetice, amidon din cartofi, lapte, semințe, culturi arabile, carne de oaie și de capră, carne de vită și leguminoase pentru boabe.

Articolul 2

Definiții

În sensul prezentului regulament, se definesc următorii termeni:

(a) „agricultor”: o persoană fizică sau juridică sau un grup de persoane fizice sau juridice, indiferent de statutul juridic pe care grupul și membrii săi îl dețin în temeiul dreptului național, a cărei exploatație se află pe teritoriul Comunității, așa cum este definit în articolul 299 din tratat, și care desfășoară o activitate agricolă;

(b) „exploatație”: ansamblul unităților de producție gestionate de agricultor și situate pe teritoriul unui stat membru;

(c) „activitate agricolă”: producția, creșterea sau cultivarea de produse agricole, inclusiv recoltarea, mulsul, creșterea și deținerea de animale în scopuri agricole sau menținerea de terenuri în bune condiții agricole și de mediu, conform definițiilor prevăzute în articolul 5;

(d) „plată directă”: o plată acordată direct agricultorilor în cadrul uneia dintre schemele de sprijin pentru venit enumerate în anexa I;

(e) „plăți pentru un an calendaristic dat” sau „plăți în cursul perioadei de referință”: plăți acordate sau care urmează să fie acordate pentru anul sau anii în cauză, inclusiv toate plățile care trebuie acordate pentru alte perioade care încep în cursul anului sau anilor calendaristici respectivi;

(f) „produse agricole”: produsele enumerate în anexa I la tratat, inclusiv bumbacul, excepție făcând produsele pescărești.

TITLUL II

DISPOZIȚII GENERALE

CAPITOLUL 1

CONDIȚIONARE

Articolul 3

Cerințe principale

(1) Orice agricultor care primește plăți directe trebuie să respecte cerințele de reglementare în materie de gestionare, prevăzute în anexa III, conform calendarului stabilit în aceeași anexă, precum și condițiile agricole și de mediu stabilite în conformitate cu articolul 5.

(2) Autoritatea națională competentă oferă agricultorului lista cu cerințele de reglementare în materie de gestionare și cu bunele practici agricole și de mediu care trebuie respectate.

Articolul 4

Cerințe de reglementare în materie de gestionare

(1) Cerințele de reglementare în materie de gestionare prevăzute în anexa III sunt stabilite în legislația comunitară în următoarele domenii:

— sănătate publică, sănătatea animalelor și a plantelor;

— mediu;

— bunăstarea animalelor.

(2) Actele prevăzute în anexa III se aplică în cadrul prezentului regulament în versiunea în vigoare și, în cazul directivelor, în versiunea pusă în aplicare de statele membre.

Articolul 5

Bune condiții agricole și de mediu

(1) Statele membre se asigură că toate terenurile agricole, în special cele care nu mai sunt exploatate pentru producție, sunt menținute în bune condiții agricole și de mediu. Statele membre definesc, la nivel național sau regional, cerințele minime pentru bunele condiții agricole și de mediu, pe baza cadrului stabilit în anexa IV, care țin seama de caracteristicile zonelor în cauză, în special de condițiile pedologice și climaterice, de modul de exploatare aplicat, de utilizarea terenurilor în cauză, de rotația culturilor, de practicile agricole și de structura exploatației, fără să aducă atingere normelor care reglementează bunele practici agricole aplicate în cadrul Regulamentul (CE) nr. 1257/1999 și măsurilor agro-ecologice a căror aplicare depășește nivelul de referință al bunelor practici agricole.

(2) Statele membre se asigură că terenurile utilizate ca pășuni permanente la data prevăzută pentru cererile de ajutor pe suprafață din 2003 sunt în continuare utilizate în acest scop.

Totuși, în circumstanțe justificate corespunzător, un stat membru poate prevedea derogări de la primul paragraf, cu condiția să ia toate măsurile pentru a împiedica scăderea semnificativă a suprafeței totale destinate pășunilor permanente.

Primul paragraf nu se aplică pășunilor permanente care urmează să fie împădurite, dacă împădurirea este compatibilă cu condițiile locale de mediu și cu excepția plantării de brazi de Crăciun și de specii cu creștere rapidă cultivate pe termen scurt.

Articolul 6

Reducerea sau excluderea de la plată

(1) Dacă cerințele de reglementare în materie de gestionare sau bunele condiții agricole și de mediu nu sunt respectate, din cauza unei acțiuni sau a unei omisiuni direct imputabile agricultorului în cauză, valoarea totala a plăților directe care trebuie acordate în anul calendaristic în cursul căruia s-a constatat nerespectarea este redus sau eliminat după aplicarea articolelor 10 și 11, în conformitate cu normele detaliate prevăzute în articolul 7.

(2) Reducerile sau excluderile prevăzute în alineatul 1 se aplică doar dacă nerespectarea privește:

(a) o activitate agricolă sau

(b) un teren agricol în exploatare, inclusiv parcelele retrase din circuitul agricol.

Articolul 7

Norme privind reducerile și excluderile

(1) Normele detaliate privind reducerile și excluderile prevăzute în articolul 6 se stabilesc în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 144 alineatul (2). În acest context, trebuie ținut seama de gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate, precum și de criteriile stabilite în alineatele (2), (3) și (4) din prezentul articol.

(2) În caz de neglijență, procentajul reducerii este de maxim 5 %, iar în caz de nerespectare repetată, de 15 %.

(3) În caz de nerespectare deliberată, în principiu, procentajul reducerii nu poate fi mai mic de 20 % și poate ajunge până la excluderea totală din unul sau mai multe regimuri de ajutor și se poate aplica pe durata unuia sau mai multor ani calendaristici.

(4) Oricum, valoarea totală a reducerilor și a excluderilor pentru un an calendaristic nu trebuie să depășească valoarea totală prevăzută în articolul 6 alineatul (1).

Articolul 8

Reexaminarea

Până la 31 decembrie 2007 cel târziu, Comisia prezintă un raport privind aplicarea sistemului de condiționare, însoțit, dacă este necesar, de propuneri corespunzătoare destinate în special modificării listei de cerințe suplimentare de reglementare în materie de gestionare care figurează în anexa III.

Articolul 9

Cuantumuri care rezultă din condiționare

Cuantumurile care rezultă din aplicarea prezentului capitol se creditează din FEOGA, secțiunea Garantare. Statele membre pot păstra 25 % din respectivele cuantumuri.

CAPITOLUL 2

MODULAREA ȘI DISCIPLINA FINANCIARĂ

Articolul 10

Modularea

(1) Toate cuantumurile plăților directe care urmează să fie acordate, pentru un an calendaristic dat, unui agricultor dintr-un anumit stat membru, se reduc în fiecare an, până în 2012, cu următoarele procente:

— 3 % în 2005;

— 4 % în 2006;

— 5 % în 2007;

— 5 % în 2008;

— 5 % în 2009;

— 5 % în 2010;

— 5 % în 2011;

— 5 % în 2012.

(2) Cuantumurile care rezultă din aplicarea reducerilor prevăzute în alineatul (1), după reducerea cuantumurilor totale prevăzute în anexa II, sunt alocate, în cadrul ajutorului comunitar suplimentar, unor măsuri legate de programarea dezvoltării rurale finanțate de FEOGA, secțiunea Garantare, conform Regulamentului (CE) nr. 1257/1999.

(3) Cuantumul corespunzător unui punct procentual este atribuit statului membru în care au fost generate cuantumurile corespunzătoare. Restul cuantumurilor este atribuit statelor membre în cauză, conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), pe baza următoarelor criterii:

— suprafață agricolă,

— utilizare agricolă,

— produs intern brut (PIB) pe cap de locuitor exprimat în putere de cumpărare.

Totuși, un stat membru primește cel puțin 80 % din cuantumurile totale generate în respectivul stat membru prin modulare.

(4) Prin derogare de la alineatul (3) al doilea paragraf, dacă într-un anumit stat membru procentul de secară din producția sa totală de cereale depășește în medie 5 % în perioada 2000-2002 și dacă producția sa reprezintă peste 50 % din producția totală de secară a Comunității din aceeași perioadă, până la cel puțin 90 % din cuantumurile generate prin modulare în statul membru în cauză sunt realocate respectivului stat membru, această măsură aplicându-se până în anul 2013 inclusiv.

În acest caz, fără să aducă atingere posibilității prevăzute în articolul 69, cel puțin 10 % din cuantumul acordat statului membru în cauză este alocat pentru măsurile prevăzute în alineatul (2) din prezentul articol, în regiunile de producție a secarei.

În sensul prezentului alineat, prin „cereale” se înțeleg cerealele enumerate în anexa IX.

(5) Alineatul (1) nu se aplică plăților directe acordate agricultorilor din departamentel francez de peste mări, din Azore și Madeira, din Insulele Canare și din insulele Mării Egee.

Articolul 11

Disciplina financiară

(1) Începând cu bugetul 2007, pentru a garanta că sumele destinate finanțării politicii agricole comune prevăzute în prezent la rubrica 1a (măsuri de piață și ajutoare directe) respectă plafoanele anuale stabilite în decizia reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în Consiliu la 18 noiembrie 2002, privind concluziile Consiliului European reunit la Bruxelles la 24 și 25 octombrie 2002, în cazul în care estimările indică faptul că sumele prevăzute la rubrica 1a vor fi depășite într-un anumit exercițiu bugetar, se stabilește o ajustare a plăților directe, fără să se aducă atingere perspectivelor financiare 2007-2013, ținându-se seama de o marjă de 300 milioane EUR sub cuantumurile prevăzute și înainte de aplicarea modulării prevăzute în articolul 10 alineatul (2).

(2) Pe baza unei propuneri prezentate de Comisie până cel târziu la 31 martie al fiecărui an calendaristic pentru care se aplică ajustările prevăzute în alineatul (1), Consiliul stabilește respectivele ajustări cel târziu până la 30 iunie al aceluiași an.

Articolul 12

Cuantumul suplimentar al ajutorului

(1) Se acordă un cuantum suplimentar al ajutorului agricultorilor care primesc plăți directe în temeiul prezentului regulament.

Cuantumul suplimentar al ajutorului este egal cu suma care rezultă din aplicarea procentajelor de reducere prevăzute la articolul 10 primilor 5 000 de EUR sau mai puțin care constituie plăți directe.

(2) Totalul cuantumurilor suplimentare ale ajutorului care se poate acorda într-un stat membru pentru un an calendaristic nu poate depăși plafoanele stabilite în anexa II. Dacă este cazul, statele membre aplică un procentaj de reducere lineară cuantumurilor suplimentare ale ajutorului pentru a respecta plafoanele stabilite în anexa II.

(3) Cuantumul suplimentar al ajutorului nu face obiectul reducerilor prevăzute în articolul 10.

(4) Începând cu bugetul 2007, conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), Comisia reexaminează plafoanele stabilite în anexa II, pentru a ține seama de schimbările structurale din exploatații.

CAPITOLUL 3

SISTEMUL DE CONSILIERE AGRICOLĂ

Articolul 13

Sistemul de consiliere agricolă

(1) Din momentul de față și până la 1 ianuarie 2007, statele membre instituie în favoarea agricultorilor un sistem de consiliere în domeniul administrării terenurilor și a exploatațiilor (denumit în continuare „sistem de consiliere agricolă”), gestionat de una sau mai multe autorități desemnate sau de organisme private.

(2) Activitatea de consiliere privește cel puțin cerințele de reglementare în materie de gestionare și bunele condiții agricole și de mediu prevăzute în capitolul 1.

Articolul 14

Condiții aplicabile

(1) Agricultorii pot participa la sistemul de consiliere agricolă din proprie inițiativă.

(2) Statele membre acordă prioritate agricultorilor care primesc peste 15 000 EUR din plăți directe pe an.

Articolul 15

Obligațiile care revin organismelor private și autorităților desemnate

Fără să aducă atingere legislației naționale privind accesul publicului la documente, statele membre se asigură că organismele private și autoritățile desemnate prevăzute în articolul 13 nu comunică informații sau date personale sau individuale pe care le obțin în cadrul activității de consiliere altor persoane în afara agricultorului care administrează exploatația în cauză, cu excepția cazului în care s-a constatat o neregulă sau o infracțiune pentru care legislația comunitară sau națională prevede obligația de a informa o autoritate publică, în special dacă este vorba de un caz penal.

Articolul 16

Reexaminarea

Până la 31 decembrie 2010 cel târziu, Comisia prezintă un raport privind aplicarea sistemului de consiliere agricolă, însoțit, dacă este necesar, de propuneri adecvate prin care se solicită obligativitatea sistemului.

CAPITOLUL 4

SISTEMUL INTEGRAT DE GESTIONARE ȘI CONTROL

Articolul 17

Domeniul de aplicare

Fiecare stat membru instituie un sistem integrat de gestionare și de control, denumit în continuare „sistem integrat”.

Sistemul integrat se aplică regimurilor de ajutor prevăzute în titlurile III și IV din prezentul regulament, precum și în articolul 2a din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999.

Dacă este necesar, se aplică, de asemenea, gestionării și controlului normelor prevăzute în capitolele 1, 2 și 3.

Articolul 18

Elementele sistemului integrat

(1) Sistemul integrat conține următoarele elemente:

(a) o bază de date electronică;

(b) un sistem de identificare a parcelelor agricole;

(c) un sistem de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată conform articolului 21;

(d) cereri de ajutor;

(e) un sistem integrat de control;

(f) un sistem unic de identificare a fiecărui agricultor care depune o cerere de ajutor.

(2) Dacă se aplică articolele 67, 68, 69, 70 și 71, sistemul integrat cuprinde un sistem de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit conform Directivei 92/102/CEE (21) și Regulamentului (CE) nr. 1760/2000 (22).

Articolul 19

Baza de date electronică

(1) În baza de date electronică se înregistrează, pentru fiecare exploatație agricolă, datele furnizate în cererile de ajutor.

Baza de date permite în special consultarea directă și imediată, la autoritatea competentă a statului membru, a datelor privind anii calendaristici și/sau anii de comercializare începând din anul 2000.

(2) Statele membre pot crea baze de date descentralizate, cu condiția ca acestea și procedurile administrative privind înregistrarea și introducerea datelor să fie concepute în mod omogen pe întreg teritoriul statului membru și să fie compatibile între ele pentru a permite controale încrucișate.

Articolul 20

Sistemul de identificare a parcelelor agricole

Sistemul de identificare a parcelelor agricole este constituit pe baza planurilor și documentelor de cadastru sau a altor referințe cartografice. Tehnicile utilizate se bazează pe un sistem electronic de date geografice care conține, de preferință, fotografii aeriene sau spațiale care să respecte anumite norme uniforme ce garantează o precizie cel puțin echivalentă cu cea asigurată de cartografierea la o scară de 1:10 000.

Articolul 21

Sistemul de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată

(1) Sistemul de identificare și de înregistrare a drepturilor la plată se stabilește astfel încât să permită verificarea drepturilor și controalelor încrucișate cu cererile de ajutor și cu sistemul de identificare a parcelelor agricole.

(2) Sistemul trebuie să permită consultarea directă și imediată, la autoritatea competentă a statului membru, a datelor privind cel puțin ultimii trei ani calendaristici și/sau anii de comercializare consecutivi.

Articolul 22

Cererile de ajutor

(1) În fiecare an, agricultorul depune o cerere de plată directă supusă condițiilor sistemului integrat, indicând, dacă este cazul:

— toate parcelele agricole ale exploatației,

— numărul și cuantumul drepturilor la plată,

— orice altă informație prevăzută în prezentul regulament sau de către statul membru în cauză.

(2) Statul membru poate decide ca cererea de ajutor să cuprindă doar modificările față de cererea de ajutor depusă în anul precedent. Statul membru distribuie formulare pretipărite, bazate pe suprafețele determinate în anul precedent, și furnizează documente grafice de localizare a suprafețelor în cauză.

(3) Statul membru poate decide că o singură cerere de ajutor se referă la mai multe dintre regiunile de ajutor enumerate în anexa I, sau chiar la toate regiunile, sau la alte regimuri de ajutor.

Articolul 23

Verificarea condițiilor de eligibilitate pentru ajutor

(1) Statele membre realizează controlul administrativ al cererilor de ajutor, în special prin verificarea suprafeței eligibile pentru ajutor și a drepturilor la plată aferente.

(2) Controalele administrative sunt secondate de un sistem de controale la fața locului destinat să verifice eligibilitatea pentru ajutor. În acest scop, statele membre stabilesc un plan de eșantionare a exploatațiilor agricole.

Statele membre pot utiliza tehnici de teledetecție pentru realizarea verificării la fața locului a parcelelor agricole.

(3) Fiecare stat membru desemnează o autoritate responsabilă cu coordonarea controalelor prevăzute în prezentul capitol.

Dacă statele membre încredințează parțial anumite lucrări care trebuie efectuate conform prezentului capitol unor agenții sau întreprinderi specializate, autoritatea desemnată trebuie să își păstreze responsabilitatea și rolul de coordonare a respectivelor lucrări.

Articolul 24

Reduceri și excluderi

(1) Fără să aducă atingere reducerilor și excluderilor prevăzute în articolul 6, dacă se constată că agricultorul nu respectă condițiile impuse pentru acordarea ajutorului prevăzut în prezentul regulament sau în articolul 2a din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999, plata sau partea de plată acordată sau care urmează să fie acordată pentru care nu s-au respectat condițiile face obiectul unor reduceri și excluderi care trebuie stabilite în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 144 alineatul (2) din prezentul regulament.

(2) Procentajul reducerii este proporțional cu gravitatea, amploarea, persistența și repetarea nerespectării constatate și poate merge până la excluderea totală din unul sau mai multe regimuri de ajutor pe durata unuia sau mai multor ani calendaristici.

Articolul 25

Controlul condiționării

(1) Statele membre procedează la controale la fața locului pentru a verifica dacă agricultorul respectă obligațiile prevăzute în capitolul 1.

(2) Statele membre pot utiliza propriile sisteme de gestionare și de control existente pentru a asigura respectarea cerințelor de reglementare în materie de gestionare și a bunelor condiții agricole și de mediu prevăzute în capitolul 1.

Sistemele în cauză, în special sistemul de identificare și de înregistrare a animalelor stabilit conform Directivei 92/102/CEE și Regulamentului (CE) nr. 1760/2000, trebuie să fie compatibile cu sistemul integrat, în sensul articolului 26 din prezentul regulament.

Articolul 26

Compatibilitatea

În scopul aplicării regimurilor de ajutor enumerate în anexa V, statele membre se asigură că procedurile de gestionare și de control utilizate pentru regimurile respective sunt compatibile cu sistemul integrat în ceea ce privește următoarele aspecte:

(a) baza de date electronică;

(b) sistemele de identificare a parcelelor agricole;

(c) controalele administrative.

În acest scop, sistemele în cauză trebuie concepute astfel încât să poată funcționa în comun sau să permită schimbul de date fără probleme sau perturbări.

În vederea aplicării altor regimuri comunitare sau naționale decât cele enumerate în anexa V, statele membre pot integra unul sau mai multe elemente ale sistemului integrat în propriile proceduri de gestionare și de control.

Articolul 27

Informare și control

(1) Comisia este informată periodic cu privire la aplicarea sistemului integrat.

Comisia organizează schimburi de opinii cu statele membre pe această temă.

(2) După ce au informat în timp util autoritățile competente interesate, agenții mandatați de Comisie pot efectua:

— orice examinare și control al măsurilor luate pentru crearea și aplicarea sistemului integrat,

— controale la agențiile și societățile specializate prevăzute în articolul 23 alineatul (3).

Agenții statului membru în cauză pot participa la controalele respective. Competențele de control menționate anterior nu afectează aplicarea dispozițiilor naționale care rezervă anumite acțiuni unor agenți desemnați în mod expres în acest scop de legislația națională. Agenții mandatați de Comisie nu participă în special la vizitele la domiciliu sau la interogările oficiale de persoane din cadrul legislației naționale a statului membru. Ei au totuși acces la informațiile obținute pe aceste căi.

(3) Fără să aducă atingere responsabilităților statelor membre privind punerea în aplicare a sistemului integrat, Comisia poate să facă apel la serviciile unor persoane sau organisme specializate, pentru a favoriza aplicarea, urmărirea și utilizarea sistemului integrat, în special în scopul de a acorda, la cerere, consultanță tehnică autorităților competente ale statelor membre.

CAPITOLUL 5

ALTE DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 28

Modalități de plată

(1) Dacă prezentul regulament nu conține dispoziții contrare, plățile din cadrul regimurilor de ajutor enumerate în anexa I se efectuează integral către beneficiari.

(2) Plățile se fac o dată pe an, în cursul perioadei care începe la 1 decembrie și se încheie la 30 iunie a anului calendaristic următor.

Cu toate acestea, cuantumul suplimentar al ajutorului prevăzut în articolul 12 se acordă cel târziu la 30 septembrie a anului calendaristic de după anul calendaristic în cauză.

(3) Prin derogare de la dispozițiile din alineatul (2) din prezentul articol și conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), Comisia poate:

(a) să prelungească perioada de plată pentru plățile prevăzute în articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul nr. 136/66/CEE al Consiliului din 22 septembrie 1966 privind organizarea comună a piețelor în sectorul uleiurilor și grăsimilor (23);

(b) să prevadă avansuri;

(c) dacă situația bugetară permite acest lucru, să autorizeze statele membre să plătească avansuri înainte de 1 decembrie în regiunile în care anumite condiții excepționale expun agricultorii la mari dificultăți financiare: — până la concurența unui procent de 50 % din plăți sau — până la concurența unui procent de 80 % din plăți, dacă s-au prevăzut deja alte avansuri.

Articolul 29

Limitarea plăților

Fără să aducă atingere dispozițiilor speciale care pot figura în unul sau altul dintre regimurile de ajutor, nu se face nici o plată în favoarea persoanelor despre care s-a stabilit că au creat în mod artificial condițiile impuse pentru acordarea unor astfel de plăți, obținând astfel un avantaj neconform cu obiectivele schemelor de sprijin în cauză.

Articolul 30

Reexaminarea

Regimurile de ajutor enumerate în anexa I sunt puse în aplicare fără să aducă atingere examinărilor care pot fi realizate în orice moment, în funcție de evoluția pieței și a situației bugetare.

Articolul 31

Evaluarea

Pentru a li se aprecia eficiența, plățile efectuate în cadrul regimurilor de ajutor enumerate în anexa I sunt supuse unei proceduri de evaluare a efectelor pe care le au în raport cu obiectivele stabilite și de analiză a efectelor lor asupra piețelor interesate.

Articolul 32

Intervenții în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1258/1999

Regimurile de ajutor enumerate în anexa I sunt considerate „intervenții” în sensul articolului 1 alineatul (2) litera (b) și al articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999.

TITLUL III

REGIMUL DE PLATĂ UNICĂ

CAPITOLUL 1

DISPOZIȚII GENERALE

Articolul 33

Eligibilitatea pentru ajutor

(1) Agricultorii au acces la regimul de plată unică:

(a) dacă au primit o plată în cursul perioadei de referință prevăzute în articolul 38 sau în temeiul a cel puțin uneia dintre schemele de sprijin prevăzute în anexa VI sau

(b) dacă au primit exploatația sau o parte din exploatație cu titlu de moștenire sau de moștenire anticipată de la un agricultor care respecta cerințele prevăzute la litera (a), sau

(c) dacă au primit un drept de plată din rezerva națională sau printr-un transfer.

(2) Dacă agricultorul care a primit o plată directă în perioada de referință își modifică statutul sau denumirea juridică în cursul acestei perioade sau cel târziu la 31 decembrie a anului precedent anului de aplicare a regimului de plată unică, are acces la regimul de plată unică în aceleași condiții ca agricultorul care administra inițial exploatația.

(3) Dacă au avut loc fuziuni în perioada de referință sau cel târziu la 31 decembrie al anului precedent anului de aplicare a regimului de plată unică, agricultorul care gestionează exploatații are acces la regimul de plată unică în aceleași condiții ca agricultorii care gestionau exploatația inițială.

Dacă au avut loc scindări în perioada de referință sau cel târziu la 31 decembrie al anului precedent anului de aplicare a regimului de plată unică, agricultorii care gestionează exploatațiile au acces în mod proporțional la regimul de plată unică în aceleași condiții ca agricultorul care gestiona exploatația inițială.

Articolul 34

Cererea

(1) În primul an de aplicare a regimului de plată unică, autoritatea competentă a statului membru adresează un formular de cerere agricultorului prevăzut în articolul 33 alineatul 1 litera (a), precizând:

(a) cuantumul prevăzut în capitolul 2 (denumit în continuare „cuantum de referință”);

(b) numărul de hectare prevăzut în articolul 43;

(c) numărul și valoarea drepturilor la plata pe hectar, așa cum sunt definite în capitolul 3.

(2) Agricultorii depun cererile de participare la regimul de plată unică începând din acest moment și până la o dată stabilită de statele membre, dar nu mai târziu de 15 mai.

Totuși, Comisia, conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), poate autoriza prelungirea termenului de 15 mai pentru anumite regiuni în care condițiile climaterice excepționale fac imposibilă respectarea termenelor obișnuite.

(3) Cu excepția cazurilor de forță majoră și a circumstanțelor excepționale așa cum sunt definite în articolul 40 alineatul (4), nu se acordă nici un drept agricultorilor prevăzuți în articolul 33 alineatul (1) literele (a) și (b), nici celor care primesc drepturi de plată din rezerva națională, dacă nu au depus cererea de participare la regimul de plată unică până la cel târziu 15 mai a primului an de aplicare a regimului în cauză.

Sumele corespunzătoare drepturilor neacordate reintră în rezerva națională prevăzută în articolul 42 și pot fi realocate începând din acest moment și până la o dată stabilită de statele membre, dar nu mai târziu de 15 august a primului an de aplicare a regimului de plată unică.

Articolul 35

Cumulul de ajutoare

Dacă nu există dispoziții contrare, suprafața corespunzătoare numărului de hectare eligibile pentru ajutor, așa cum sunt definite în articolul 44 alineatul (2), pentru care s-a depus o cerere de plată unică, poate face obiectul unei cereri pentru orice altă plată directă, precum și pentru orice alt ajutor neprevăzut în prezentul regulament.

Articolul 36

Modalitățile de plată

(1) Ajutorul acordat în cadrul regimului de plată unică se plătește pentru drepturile de plată definite în capitolul 3 și însoțite de un număr egal de hectare eligibile pentru ajutor, așa cum sunt definite în articolul 44 alineatul (2).

(2) Statele membre pot decide să combine plățile acordate în cadrul regimului de plată unică cu plăți din cadrul oricărui alt regim de ajutor.

CAPITOLUL 2

STABILIREA CUANTUMULUI DE REFERINȚĂ

Articolul 37

Calcularea cuantumului

(1) Cuantumul de referință este media pe trei ani a valorilor totale ale plăților acordate unui agricultor în cadrul regimurilor de ajutor prevăzute în anexa VI, calculată și adaptată conform anexei VII, în decursul fiecărui an calendaristic din perioada de referință prevăzută în articolul 38.

(2) Prin derogare de la alineatul (1), dacă un agricultor începe să desfășoare o activitate agricolă în cursul perioadei de referință, cuantumul se calculează pe baza plăților acordate în anii calendaristici în cursul cărora s-a desfășurat activitatea agricolă.

Articolul 38

Perioada de referință

Perioada de referință cuprinde anii calendaristici 2000, 2001 și 2002.

Articolul 39

Aplicarea modulării și a condiționării prevăzute în Regulamentul (CE) nr. 1259/1999

În cazul aplicării articolelor 3 și 4 din Regulamentul (CE) nr. 1259/1999 în decursul perioadei de referință, valorile prevăzute în anexa VII sunt cele care ar fi fost acordate înaintea aplicării respectivelor articole.

Articolul 40

Circumstanțe excepționale

(1) Prin derogare de la articolul 37, orice agricultor a cărui producție a fost grav afectată în decursul perioadei de referință de un caz de forță majoră sau de circumstanțe excepționale survenite înaintea sau în timpul respectivei perioade de referință este autorizat să solicite calcularea cuantumului de referință pe baza anului sau anilor calendaristici ai perioadei de referință care nu au fost afectați de cazuri de forță majoră sau de circumstanțe excepționale.

(2) Dacă întreaga perioadă de referință a fost afectată de un caz de forță majoră sau de circumstanțe excepționale, statul membru calculează cuantumul de referință pe baza perioadei 1997-1999. În acest caz, alineatul (1) se aplică mutatis mutandis.

(3) Într-un termen stabilit de fiecare stat membru, agricultorul în cauză notifică autorității competente un caz de forță majoră sau de circumstanțe excepționale, furnizând în același timp dovezi considerate satisfăcătoare de autoritatea în cauză.

(4) Cazurile recunoscute de autoritatea competentă ca fiind de forță majoră sau circumstanțe excepționale sunt, de exemplu:

(a) decesul agricultorului;

(b) incapacitatea profesională de lungă durată a agricultorului;

(c) o catastrofă naturală de proporții care afectează grav suprafețele agricole ale exploatației;

(d) distrugerea accidentală a clădirilor exploatației, destinate creșterii animalelor;

(e) o epizootie care afectează o parte sau întregul șeptel al agricultorului.

(5) Alineatele (1), (2) și (3) din prezentul articol se aplică mutatis mutandis agricultorilor care, în decursul perioadei de referință, fac obiectul unor angajamente agro-ecologice în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 2078/92 (24) și al Regulamentului (CE) nr. 1257/1999.

În cazul în care angajamentele acoperă atât perioada de referință, cât și perioada prevăzută în alineatul (2) din prezentul articol, statele membre stabilesc, pe baza unor criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal al agricultorilor și să evite denaturarea pieței și a concurenței, un cuantum de referință care să respecte normele detaliate ce urmează a fi stabilite de către Comisie conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2).

Articolul 41

Plafonul

(1) Pentru fiecare stat membru, totalul cuantumurilor de referință nu poate fi mai mare decât plafonul național prevăzut în anexa VIII.

(2) Dacă este cazul, statul membru aplică un procent de reducere liniară cuantumurilor de referință, pentru a asigura respectarea plafonului său propriu.

Articolul 42

Rezerva națională

(1) După eventuala reducere în conformitate cu articolul 41 alineatul (2), statele membre aplică un procent de reducere liniară a cuantumurilor de referință, pentru a constitui o rezervă națională. Reducerea nu poate fi mai mare de 3 %.

(2) În plus, rezerva națională cuprinde diferența dintre plafonul prevăzut în anexa VIII și totalul cuantumurilor de referință care trebuie acordate agricultorilor în temeiul regimului de plată unică înainte de aplicarea reducerii prevăzute în alineatul (2) teza a doua.

(3) Statele membre pot utiliza rezerva națională pentru a acorda, în mod prioritar, cuantumurile de referință agricultorilor care încep să desfășoare o activitate agricolă după 31 decembrie 2002 sau în 2002, dar fără să perceapă plăți directe în anul respectiv, pe baza unor criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal al agricultorilor și să evite denaturarea pieței și a concurenței.

(4) Statele membre utilizează rezerva națională pentru a stabili, pe baza unor criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal al agricultorilor și să evite denaturarea pieței și a concurenței, cuantumurile de referință pentru agricultorii care se află într-o situație specială, situație definită de Comisie conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2).

(5) Statele membre pot utiliza rezerva națională pentru a stabili, pe baza unor criterii obiective și astfel încât să asigure un tratament egal al agricultorilor și să evite denaturarea pieței și a concurenței, cuantumurile de referință pentru agricultorii din zonele care fac obiectul unor regimuri de restructurare și/sau de dezvoltare în ceea ce privește o formă sau alta de intervenție publică, pentru a se evita abandonarea terenurilor agricole și/sau pentru a se compensa dezavantajele specifice care afectează agricultorii din respectivele zone.

(6) În temeiul alineatelor (3) – (5), statele membre pot crește valoarea unitară în limita mediei regionale a valorii drepturilor și/sau numărul de drepturi atribuite agricultorilor.

(7) Dacă rezerva națională nu este suficientă pentru a acoperi cazurile prevăzute în alineatele (3) și (4), statele membre procedează la reduceri liniare ale drepturilor.

(8) Cu excepția cazului de transfer prin moștenire sau de moștenire anticipată și prin derogare de la articolul 46, drepturile stabilite prin utilizarea rezervei naționale nu se transferă pe o perioadă de cinci ani de la data atribuirii acestora.

Prin derogare de la articolul 45 alineatul (1), orice drept neutilizat în decursul fiecăruia dintre anii din perioada de cinci ani reintră imediat în rezerva națională.

(9) Prin derogare de la articolele 33 și 43, în cazul vânzării sau arendării pe o perioadă de șase sau mai mulți ani a exploatației sau a unei părți din exploatație sau al cedării drepturilor la primă aplicabile în perioada de referință sau cel târziu la 29 septembrie 2003, o parte de drepturi care trebuie atribuită vânzătorului sau arendatorului poate reintra imediat în rezerva națională în condițiile pe care Comisia le stabilește conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2).

CAPITOLUL 3

DREPTURILE LA PLATĂ

Secțiunea 1

Drepturile la plată în funcție de suprafață

Articolul 43

Stabilirea drepturilor la plată

(1) Fără să aducă atingere articolului 48, orice agricultor beneficiază de un drept la plata pe hectar, calculat prin împărțirea cuantumului de referință la media pe trei ani a numărului total de hectare care dădeau dreptul, în perioada de referință, la plăți directe a căror listă figurează în anexa VI.

Numărul total de drepturi la plată este egal cu numărul mediu de hectare menționat anterior.

Totuși, în cazul prevăzut în articolul 37 alineatul (2), numărul total de drepturi la plată este egal cu numărul mediu de hectare din perioada pe baza căreia s-au stabilit cuantumurile de referință, iar drepturilor respective li se aplică articolul 42 alineatul (8).

(2) Numărul de hectare prevăzut în alineatul (1) include, de asemenea:

(a) în cazul ajutoarelor pentru amidonul din cartofi, pentru furajele uscate și pentru semințele enumerate în anexa VII, numărul de hectare a căror producție a beneficiat de ajutor în perioada de referință, așa cum este calculat în anexa VII, pct. B, D și F;

(b) toate suprafețele furajere din perioada de referință.

(3) În sensul alineatului (2) litera (b) din prezentul articol, prin „suprafață furajeră” se înțelege suprafața exploatației disponibile pe parcursul întregului an calendaristic, în conformitate cu articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 2419/2001 al Comisiei (25) pentru creșterea animalelor, inclusiv suprafețele utilizate în comun și suprafețele utilizate pentru culturi mixte. Această suprafață nu include:

— clădirile, pădurile, iazurile, potecile;

— suprafețele utilizate pentru alte culturi eligibile pentru ajutor comunitar, pentru culturi permanente sau pentru horticultură;

— suprafețele care beneficiază de o schemă de sprijin pentru agricultorii care se ocupă de anumite culturi arabile, utilizate în cadrul schemei de sprijin pentru furaje uscate sau care fac obiectul unui program național sau comunitar de retragere a terenurilor din circuitul agricol.

(4) Dacă nu se prevede altfel, drepturile la plata pe hectar nu se modifică.

Articolul 44

Utilizarea drepturilor la plată

(1) Orice drept la plată pentru un hectar eligibil pentru ajutor conferă dreptul la plata cuantumului stabilit de dreptul respectiv.

(2) Prin „hectar eligibil pentru ajutor” se înțelege orice suprafață agricolă a exploatației, ocupată cu terenuri arabile și pășuni permanente, cu excepția suprafețelor ocupate cu culturi permanente și păduri sau destinate unei activități neagricole.

(3) Agricultorul declară parcelele care corespund suprafeței eligibile aferente unui drept de plată. Cu excepția cazurilor de forță majoră sau de circumstanțe excepționale, aceste parcele stau la dispoziția agricultorului pe o perioadă de cel puțin zece luni de la o dată care urmează a fi stabilită de statul membru și care nu poate fi anterioară datei de 1 septembrie a anului calendaristic de dinaintea anului de depunere a cererii de participare la regimul de plată unică.

(4) În circumstanțe justificate în mod corespunzător, statele membre pot autoriza agricultorul să își modifice declarația, cu condiția să respecte numărul de hectare corespunzătoare drepturilor sale de plată și condițiile prevăzute pentru acordarea plății unice pentru suprafața în cauză.

Articolul 45

Drepturile la plată neutilizate

(1) Orice drept la plată neutilizat timp de trei ani intră în rezerva națională.

(2) Totuși, drepturile la plată neutilizate nu intră în rezerva națională în caz de forță majoră sau de circumstanțe excepționale în sensul articolului 40 alineatul (4).

Articolul 46

Transferul drepturilor la plată

(1) Drepturile la plată nu pot fi transferate decât unui agricultor din același stat membru, cu excepția moștenirilor sau a moștenirilor anticipate.

Totuși, chiar și în cazul moștenirilor sau al moștenirilor anticipate, drepturile la plată nu pot fi utilizate decât în statul membru în care au fost stabilite.

Un stat membru poate decide ca drepturile la plată să nu poată fi transferate sau utilizate decât în cadrul unei aceleiași regiuni unice.

(2) Drepturile la plată pot fi transferate prin vânzare sau prin orice altă formă de cesiune definitivă, cu sau fără terenuri. În schimb, este autorizată arendarea sau orice altă tranzacție similară, cu condiția ca transferul drepturilor la plată să fie însoțit de transferul unui număr echivalent de hectare eligibile pentru ajutor.

Cu excepția cazurilor de forță majoră sau de circumstanțe excepționale prevăzute în articolul 40 alineatul (4), un agricultor nu își poate transfera drepturile la plată, fără terenuri, decât după ce a utilizat, în sensul articolului 44, cel puțin 80 % din drepturile sale într-o perioadă de cel puțin un an calendaristic sau după ce a cedat în mod voluntar rezervei naționale toate drepturile pe care nu le-a utilizat în decursul primului an de aplicare a regimului de plată unică.

(3) În cazul vânzării drepturilor la plată, cu sau fără terenuri, statele membre, acționând conform principiilor generale de drept comunitar, pot decide ca o parte a drepturilor la plată vândute să reintre în rezerva națională sau ca valoarea lor unitară să fie redusă în favoarea rezervei naționale conform anumitor criterii pe care Comisia urmează să le stabilească în temeiul procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2).

Secțiunea 2

Drepturile la plată care fac obiectul unor condiții speciale

Articolul 47

Plățile generatoare de drepturi la plată care fac obiectul unor condiții speciale

(1) Prin derogare de la articolele 43 și 44, următoarele cuantumuri, generate de plățile acordate în perioada de referință, sunt integrate în cuantumul de referință conform condițiilor prevăzute în articolul 48 și în anexa VII punctul C:

(a) prima de desezonalizare prevăzută în articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999;

(b) prima de sacrificare prevăzută în articolul 11 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999;

(c) prima specială pentru masculii din specia bovină și prima pentru vaca de alăptare, dacă agricultorul nu trebuie să îndeplinească factorul de densitate în temeiul articolului 12 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999, cu condiția ca acesta să nu fi solicitat plata pentru extensificare prevăzută în articolul 13 din regulamentul menționat anterior;

(d) plăți suplimentare prevăzute în articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 1254/1999 al Consiliului, plătite în plus față de ajutorul prevăzut la literele (a), (b) și (c) din prezentul paragraf;

(e) ajutoare prevăzute în cadrul regimului aplicabil sectorului cărnii de oaie și de capră: — în articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 2467/1989 și în articolul 1 din Regulamentul (CEE) nr. 1323/90 (26), pentru anii calendaristici 2000 și 2001; — în articolele 4 și 5, în articolul 11 alineatul (1), precum și în art 11 alineatul (2) prima, a doua și a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 2529/2001, pentru anul calendaristic 2002.

(2) Din anul 2007 și prin derogare de la articolele 33, 43 și 44, cuantumurile care provin din prima pentru produse lactate și din plățile suplimentare prevăzute în articolele 95 și 96 și care trebuie acordate în 2007 sunt incluse în regimul de plată unică, în condițiile prevăzute în articolele 48 – 50.

Articolul 48

Stabilirea drepturilor la plată care fac obiectul unor condiții speciale

Agricultorul care a beneficiat de plățile prevăzute în articolul 47 și care, în perioada de referință, nu deținea hectare în sensul articolului 43 sau pentru care cuantumul dreptului la hectar este mai mare de 5 000 EUR poate pretinde un drept la plată:

(a) egal cu cuantumul de referință corespunzător plăților directe de care a beneficiat în perioada medie de trei ani;

(b) pentru fiecare tranșă de 5 000 EUR sau fracțiune din cuantumul de referință corespunzător plăților directe de care a beneficiat în perioada medie de trei ani.

Articolul 49

Condiții

(1) Dacă prezenta secțiune nu prevede altfel, celelalte dispoziții din prezentul titlu se aplică drepturilor la plată care fac obiectul unor condiții speciale.

(2) Prin derogare de la articolul 36 alineatul (1) și de la articolul 44 alineatul (1), un agricultor care are drepturi la plată pentru care nu deținea hectare în perioada de referință este autorizat de statele membre să beneficieze de o derogare de la obligația de a prezenta un număr de hectare eligibile echivalent cu numărul de drepturi, cu condiția să mențină cel puțin 50 % din activitatea agricolă pe care o desfășura în perioada de referință, exprimată în unități „animal mare” (LU).

Persoana care beneficiază de un transfer de drepturi la plată nu poate beneficia de prezenta derogare decât dacă au fost transferate toate drepturile la plată care fac obiectul derogării.

(3) Drepturile la plată stabilite în conformitate cu articolul 48 nu se modifică.

Articolul 50

Primă pentru produse lactate și plăți suplimentare

(1) Fără să aducă atingere articolului 48 și prin derogare de la articolele 37 și 43, un agricultor beneficiază de un cuantum suplimentar pe drept obținut împărțind cuantumurile care trebuie acordate în temeiul articolelor 95 și 96 la numărul de drepturi deținute în 2007, cu excepția drepturilor de retragere a terenurilor din circuitul agricol.

Valoarea unitară a fiecărui drept la plată deținut de agricultor în 2007 crește cu respectivul cuantum suplimentar.

(2) În cazul în care agricultorul nu deține nici un drept, articolele 48 și 49 se aplică mutatis mutandis. În acest caz, în scopul punerii în aplicare a articolului 48, prin „hectare” se înțeleg hectarele eligibile pentru ajutor pe care agricultorul le deține în 2007.

CAPITOLUL 4

UTILIZAREA TERENURILOR ÎN CADRUL REGIMULUI DE PLATĂ UNICĂ

Secțiunea 1

Utilizarea terenurilor

Articolul 51

Utilizarea agricolă a terenurilor

Agricultorii pot utiliza parcelele declarate în conformitate cu articolul 44 alineatul 3 pentru orice activitate agricolă, cu excepția culturilor permanente și a producției de produse prevăzute în articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2200/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 de organizare a pieței comune în sectorul fructelor și legumelor (27) și în articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/96 al Consiliului din 28 octombrie 1996 de organizare a pieței comune în sectorul produselor prelucrate pe bază de fructe și legume (28), precum și a cartofilor, alții decât cei destinați fabricării amidonului din cartofi, pentru care ajutorul se acordă în temeiul articolului 93 din prezentul regulament.

Articolul 52

Producția de cânepă

(1) În cazul producției de cânepă inclusă la codul NC 5302 10 00, soiurile utilizate au un conținut de tetrahidrocanabinol mai mic sau egal cu 0,2 % și producția face obiectul unui contract sau al unui angajament de vânzare-cumpărare în conformitate cu articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1673/2000. Statele membre stabilesc un sistem care să permită verificarea conținutului de tetrahidrocanabinol al produselor cultivate pe cel puțin 30 % din suprafețele de cânepă destinate producției de fibre pentru care s-a semnat contractul sau angajamentul de vânzare-cumpărare. Totuși, dacă un stat membru introduce un sistem de autorizare prealabilă pentru respectiva cultură, procentul minim este de 20 %.

(2) În conformitate cu procedura prevăzută în articolul 144 alineatul (2), acordarea plății este condiționată de utilizarea de semințe certificate de anumite soiuri, precum și de o declarare a suprafețelor de cânepă destinate producției de fibre.

Secțiunea 2

Drepturile de retragere a terenurilor din circuitul agricol

Articolul 53

Stabilirea drepturilor de retragere a terenurilor din circuitul agricol

(1) Prin derogare de la articolele 37 și 43 din prezentul regulament, dacă, în perioada de referință, un agricultor are obligația de a retrage din circuitul agricol o parte din terenurile din exploatația sa, în temeiul articolului 6 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1251/1999, cuantumul mediu pe trei ani corespunzător plății obligatorii pentru retragerea terenurilor din circuitul agricol, calculat și adaptat conform anexei VII, și media pe trei ani a numărului de hectare retrase obligatoriu din circuitul agricol nu sunt incluse în calculul drepturilor prevăzute în articolul 43 din prezentul regulament.

(2) În cazul prevăzut în alineatul (1), agricultorul primește un drept pe hectar (denumit în continuare „drept de retragere a terenurilor din circuitul agricol”) care se calculează împărțind cuantumul mediu pe trei ani de retragere a terenurilor din circuitul agricol la media pe trei ani a numărului de hectare retrase din circuitul agricol prevăzute în alineatul (1).

Numărul total de drepturi de retragere a terenurilor din circuitul agricol este egal cu media numărului de hectare retrase obligatoriu din circuitul agricol.

Articolul 54

Utilizarea drepturilor de retragere a terenurilor din circuitul agricol

(1) Orice drept de retragere a terenurilor din circuitul agricol legat de un hectar eligibil pentru ajutorul de retragere a terenurilor din circuitul agricol generează un drept la plata cuantumului stabilit prin dreptul de retragere a terenurilor din circuitul agricol.

(2) Prin derogare de la articolul 44 alineatul (2), prin „hectar eligibil pentru ajutor de retragere a terenurilor din circuitul agricol” se înțelege orice suprafață agricolă a exploatației ocupate cu terenuri arabile, cu excepția suprafețelor care, la data prevăzută pentru cererile de ajutor pe suprafață în 2003, erau ocupate cu culturi permanente și păduri sau erau destinate unei activități neagricole sau unor pășuni permanente.

Totuși, următoarele suprafețe se pot număra printre suprafețele retrase din circuitul agricol ca urmare a unei cereri prezentate după 28 iunie 1995:

— suprafețele retrase din circuitul agricol în conformitate cu articolele 22, 23 și 24 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999, care nu au nici o utilizare agricolă și care nu sunt utilizate în scop lucrativ, altul decât scopurile admise pentru celelalte terenuri retrase din circuitul agricol în temeiul prezentului regulament sau

— suprafețele împădurite în temeiul articolului 31 din Regulamentul (CE) nr. 1257/1999.

(3) Agricultorii retrag din producție hectarele eligibile pentru ajutorul de retragere din circuitul agricol.

(4) Suprafețele retrase din circuitul agricol nu pot fi mai mici de 0,1 hectare, nici de o lățime mai mică de 10 m. Din motive ecologice justificate în mod corespunzător, statele membre pot accepta suprafețe de cel puțin 5 metri lățime și de 0,05 hectare.

(5) Statele membre pot prevedea derogări de la alineatul (2) primul paragraf din prezentul articol în circumstanțe care urmează a fi stabilite conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), cu condiția să ia toate măsurile necesare pentru a evita orice creștere semnificativă a suprafeței totale eligibile pentru drepturi de retragere din circuitul agricol.

(6) Prin derogare de la articolul 36 alineatul (1) și de la articolul 44 alineatul (1), drepturile de retragere din circuitul agricol sunt revendicate înaintea oricărui alt drept.

(7) Obligația de retragere a terenurilor din circuitul agricol continuă să se aplice și în cazul drepturilor de retragere a terenurilor din circuitul agricol transferate.

Articolul 55

Scutirea de la retragerea terenurilor din circuitul agricol

Un agricultor nu are obligația de a retrage terenurile din circuitul agricol prevăzută în articolul 54 dacă:

(a) întreaga sa exploatație și producție sunt administrate conform obligațiilor stabilite în Regulamentul (CEE) nr. 2092/91 al Consiliului din 24 iunie 1991 privind metoda de producție agricolă ecologică și indicarea acesteia pe produsele agricole și alimentare (29);

(b) terenurile retrase din circuitul agricol sunt utilizate pentru producția de materii prime utilizate la fabricarea în Comunitate de produse care nu sunt destinate direct consumului uman sau animal, cu condiția aplicării unor sisteme eficiente de control.

Articolul 56

Utilizarea terenurilor retrase din circuitul agricol

(1) Terenurile retrase din circuitul agricol sunt menținute în bune condiții agricole și de mediu, în conformitate cu articolul 5.

Fără să aducă atingere articolului 55, aceste terenuri nu sunt destinate utilizării agricole și nu produc nici o cultură destinată comercializării.

(2) Terenurile retrase din circuitul agricol pot fi supuse unei rotații a culturilor.

(3) În cazul în care cantitatea de produse secundare destinată consumului animal sau uman care poate deveni disponibilă ca urmare a cultivării de semințe oleaginoase pe terenuri retrase din circuitul agricol în temeiul articolului 55 litera (b) depășește anual, pe baza cantităților estimative care fac obiectul unor contracte încheiate cu agricultorii, un milion de tone, exprimate în echivalent de făină de boabe de soia, cantitatea estimată în fiecare contract care poate fi utilizată pentru consumul animal sau uman este redusă pentru a se limita la un milion de tone.

(4) Statele membre sunt autorizate să plătească un ajutor național până la concurența a 50 % din costurile inițiale de constituire a culturilor multianuale destinate producției de biomasă pe terenuri retrase din circuitul agricol.

Articolul 57

Aplicarea altor dispoziții

Dacă prezenta secțiune nu prevede altfel, celelalte dispoziții din prezentul titlu se aplică drepturilor de retragere din circuitul agricol.

CAPITOLUL 5

APLICAREA REGIONALĂ ȘI FACULTATIVĂ

Secțiunea 1

Aplicarea regională

Articolul 58

Alocarea la nivel regional a plafonului prevăzut în articolul 41

(1) Un stat membru poate decide, până la 1 august 2004 cel târziu, punerea în aplicare la nivel regional a regimului de plată unică prevăzut în capitolele 1 – 4, în condițiile prevăzute în prezenta secțiune.

(2) Statele membre stabilesc regiunile după criterii obiective.

Statele membre pe teritoriul cărora există cel puțin trei milioane de hectare eligibile pentru ajutor pot fi considerate o singură regiune.

(3) Statul membru împarte între regiuni plafonul prevăzut în articolul 41 după criterii obiective.

Articolul 59

Regionalizarea regimului de plată unică

(1) În circumstanțe justificate în mod corespunzător și conform unor criterii obiective, statul membru poate împărți cuantumul total al plafonului regional stabilit în conformitate cu articolul 58 sau o parte din acest plafon între toți agricultorii ale căror exploatații sunt situate în regiunea în cauză, inclusiv cei care nu îndeplinesc criteriile de eligibilitate prevăzute în articolul 33.

(2) În cazul împărțirii cuantumului total al plafonului regional, agricultorii beneficiază de drepturi a căror valoare unitară se calculează prin împărțirea plafonului regional stabilit în conformitate cu articolul 58 la numărul de hectare eligibile pentru ajutor, în sensul articolului 44 alineatul (2), stabilit la nivel regional.

(3) În cazul împărțirii parțiale a cuantumului total al plafonului regional, agricultorii beneficiază de drepturi a căror valoare unitară se calculează prin împărțirea părții corespunzătoare din plafonul regional stabilit în conformitate cu articolul 58 la numărul de hectare eligibile pentru ajutor, în sensul articolului 44 alineatul (2), stabilit la nivel regional.

În cazul în care agricultorul poate beneficia, de asemenea, de drepturi calculate din partea rămasă din plafonul regional, valoarea unitară regională a fiecăruia dintre drepturile respectivului agricultor, cu excepția drepturilor de retragere a terenurilor din circuitul agricol, este majorată cu un cuantum corespunzător cuantumului de referință împărțit la numărul de drepturi ale agricultorului stabilit în conformitate cu alineatul (4).

Articolele 48 și 49 se aplică mutatis mutandis.

(4) Numărul de drepturi pe agricultor trebuie să fie egal cu numărul de hectare pe care îl declară în conformitate cu articolul 44 alineatul (2) pentru primul an de aplicare a regimului de plată unică, cu excepția cazurilor de forță majoră sau a circumstanțelor excepționale prevăzute în articolul 40 alineatul (4).

Articolul 60

Utilizarea terenurilor

(1) Dacă un stat membru se prevalează de opțiunea prevăzută în articolul 59, prin derogare de la articolul 51 și conform dispozițiilor prevăzute în prezentul articol, agricultorii pot, de asemenea, să utilizeze parcelele declarate în conformitate cu articolul 44 alineatul (3) pentru producția de produse prevăzute în articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2200/96 și în articolul 1 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 2201/96, precum și pentru producția de cartofi, alții decât cei pentru amidonul din cartofi pentru care ajutorul se acordă în temeiul articolului 93 din prezentul regulament, cu excepția culturilor permanente.

(2) Statul membru stabilește numărul de hectare care pot fi utilizate în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol împărțind între regiuni, după criterii obiective, media numărului de hectare utilizate pentru producția produselor prevăzute în alineatul (1) la nivel național în perioada de trei ani 2000-2002, în sensul articolului 58 alineatul (2). Media numărului de hectare la nivel național și numărul de hectare la nivel regional sunt stabilite de Comisie conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), pe baza datelor comunicate de statul membru.

(3) În limitele stabilite în conformitate cu alineatul (2) pentru regiunea în cauză, un agricultor este autorizat să se prevaleze de opțiunea prevăzută în alineatul (1):

(a) în limitele numărului de hectare pe care le-a utilizat în 2003 pentru producția de produse prevăzute în alineatul (1);

(b) în cazul aplicării, mutatis mutandis, a articolului 40 și a articolului 42 alineatul (4), în limitele unui număr de hectare care urmează a fi stabilit după criterii obiective și astfel încât să se asigure un tratament egal al agricultorilor și să se evite denaturarea pieței și a concurenței.

(4) În limitele numărului de hectare care rămân disponibile după aplicarea alineatului (3), agricultorii sunt autorizați să producă produsele prevăzute în alineatul (1) pe un număr de hectare, altul decât numărul de hectare prevăzute în alineatul (3) în limitele unui număr de hectare utilizate pentru producția de produse prevăzute în alineatul (1) în 2004 și/sau în 2005, având prioritate agricultorii care au produs deja produsele în cauză în 2004, în limitele numărului de hectare utilizate în 2004.

În cazul aplicării articolului 71, anii 2004 și 2005 se înlocuiesc cu anul de dinaintea anului de aplicare al regimului de plată unică, respectiv cu anul aplicării.

(5) Pentru stabilirea limitelor individuale prevăzute în alineatele (3) și (4), statul membru utilizează datele individuale ale agricultorului, dacă acestea există, sau orice altă dovadă adusă de către agricultor și considerată satisfăcătoare de respectivul stat membru.

(6) Numărul de hectare pentru care s-a stabilit autorizația în conformitate cu alineatele (3) și (4) din prezentul articol nu depășește în nici un caz numărul de hectare eligibile pentru ajutor în sensul articolului 44 alineatul (2), care a fost declarat cu ocazia primului an de aplicare a regimului de plată unică.

(7) În regiunea în cauză, autorizația este utilizată cu dreptul la plată corespunzător.

(8) Începând cu momentul de față și până în anul 2007 cel târziu, Comisia prezintă Consiliului un raport însoțit, dacă este cazul, de propuneri adecvate, asupra eventualelor consecințe ale punerii în aplicare a prezentului articol de către statele membre în ceea ce privește evoluția structurală și a pieței.

Articolul 61

Pășuni

În cazul aplicării articolului 59, în limitele plafonului regional sau ale unei părți din acesta și după criterii obiective, statele membre pot, de asemenea, să stabilească valori unitare diferite pentru drepturile care urmează să fie atribuite agricultorilor prevăzuți în articolul 59 alineatul (1), pentru hectarele de pășuni, la data prevăzută pentru depunerea cererilor de ajutor pe suprafață în 2003 și pentru orice alt hectar eligibil pentru ajutor sau pentru hectarele de pășune permanentă la data prevăzută pentru depunerea cererilor de ajutor pe suprafață.

Articolul 62

Prima pentru produsele lactate și plățile suplimentare

Prin derogare de la articolul 47 alineatul (2), statul membru poate decide ca, începând din anul 2005, sumele provenind din prima pentru produse lactate și din plățile suplimentare, prevăzute în articolele 95 și 96, să fie incluse integral sau parțial, la nivel regional sau național, în regimul de plată unică. Drepturile stabilite în temeiul prezentului paragraf se modifică în consecință.

Cuantumul de referință pentru respectivele plăți este egal cu cuantumurile care trebuie acordate în conformitate cu articolele 95 și 96, calculate pe baza cantității individuale de referință pentru laptele de care dispune exploatația la 31 martie a anului în care respectivele plăți vor fi incluse integral sau parțial în regimul de plată unică.

Articolele 48, 49 și 50 se aplică mutatis mutandis.

Articolul 63

Condițiile aplicabile drepturilor stabilite în temeiul prezentei secțiuni

(1) Dacă se aplică articolul 59, drepturile atribuite în temeiul prezentei secțiuni nu pot fi transferate sau utilizate în cadrul aceleiași regiuni sau între regiuni decât dacă drepturile pe hectar sunt identice.

(2) Dacă se aplică articolul 59, prin derogare de la articolul 53, orice agricultor din regiunea în cauză beneficiază de drepturile de retragere a terenurilor din circuitul agricol.

Numărul de drepturi de retragere din circuitul agricol se stabilește înmulțind terenurile deținute de un agricultor și eligibile pentru ajutor în sensul articolului 54 alineatul (2), declarate în cursul primului an de aplicare a regimului de plată unică, cu un coeficient de retragere din circuitul agricol.

Coeficientul de retragere din circuitul agricol se calculează prin înmulțirea coeficientului de bază al retragerii obligatorii din circuitul agricol, respectiv 10 %, cu raportul, valabil în regiunea în cauză, dintre terenurile pentru care s-au acordat plăți pe suprafață pentru culturile arabile prevăzute în anexa VI în perioada de referință și terenurile eligibile pentru ajutor în sensul articolului 54 alineatul (2) în perioada de referință.

Cuantumul drepturilor de retragere din circuitul agricol este valoarea regională pentru drepturile la plată, așa cum a fost stabilită în articolul 59 alineatul (2) sau, după caz, în articolul 59 alineatul (3) primul paragraf.

Nu beneficiază de drepturi de retragere din circuitul agricol agricultorii care declară un număr de hectare mai mic, în sensul articolului 54 alineatul (2), decât cel necesar pentru a produce un număr de tone egal cu 92 de tone de cereale prevăzute în anexa IX, pe baza productivității stabilite conform planului de regionalizare aplicabil în regiunea în cauză în anul precedent anului de aplicare a regimului de plată unică, împărțit la raportul prevăzut în alineatul (2) al treilea paragraf din prezentul articol.

(3) Prin derogare de la dispozițiile din articolul 43 alineatul (4) și din articolul 49 alineatul (3), statele membre, acționând în conformitate cu principiile generale de drept comunitar, pot să decidă, de asemenea, până la 1 august 2004 cel târziu, că drepturile stabilite în temeiul prezentei secțiuni pot suferi modificări progresive în etape prestabilite și conform unor criterii obiective.

(4) Dacă prezenta secțiune nu prevede altfel, se aplică celelalte dispoziții din prezentul titlu.

Secțiunea 2

Aplicarea parțială

Articolul 64

Dispoziții generale

(1) Un stat membru poate decide, până la 1 august 2004 cel târziu, să aplice, la nivel național sau regional, regimul de plată unică prevăzut în capitolele 1 – 4, în condițiile stabilite în prezenta secțiune.

(2) În funcție de alegerea fiecărui stat membru, Comisia stabilește, conform procedurii prevăzute în articolul 144 alineatul (2), un plafon pentru fiecare plată directă prevăzută în articolele 66, 67, 68, respectiv 69.

Respectivul plafon este egal cu componenta fiecărui tip de plată directă din plafoanele naționale prevăzute în articolul 41, înmulțită cu procentele de reducere aplicate de statele membre conform articolelor 66, 67, 68 și 69.

Cuantumul total al plafoanelor fixate se deduce din plafoanele naționale prevăzute în articolul 41 în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 144 alineatul (2).

(3) Cel târziu la doi ani după ce toate statele membre au pus în aplicare regimul de plată unică sau cel târziu la 31 decembrie 2009, Comisia prezintă Consiliului un raport însoțit, dacă este necesar, de propuneri adecvate, asupra eventualelor consecințe ale punerii în aplicare de către statele membre a opțiunilor prevăzute în secțiunile 2 și 3 în ceea ce privește evoluția structurală și a pieței.

Articolul 65

Stabilirea drepturilor în temeiul prezentei secțiuni

(1) În ceea ce privește drepturile care trebuie acordate agricultorilor, după eventuala reducere în temeiul articolului 41, componenta cuantumului de referință care rezultă din fiecare plată directă prevăzută în articolele 66, 67, 68 și 69 se reduce cu un coeficient care urmează să fie stabilit de statele membre în limitele prevăzute în articolele 66, 67, 68 și 69.

(2) Dacă prezenta secțiune nu prevede altfel, celelalte dispoziții din prezentul titlu se aplică drepturilor stabilite asupra restului cuantumului de referință.

Articolul 66

Plățile pentru culturile arabile

În ceea ce privește plățile pentru culturile arabile, statele membre pot:

(a) să rețină până la 25 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde plăților pe suprafață acordate pentru culturi arabile și prevăzute în anexa VI, cu excepția plății obligatorii pentru retragere din circuitul agricol. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă pe hectar agricultorilor care produc culturile arabile prevăzute în anexa IX și, în statele membre în care porumbul nu este o cultură tradițională, agricultorilor care însilozează fân, până la concurența a 25 % din plățile la hectar care trebuie acordate în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 10 sau

(b) rețin până la 40 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde suplimentului pentru grâu dur prevăzut în anexa VI. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă pe hectar agricultorilor care produc grâul dur prevăzut în anexa IX, până la concurența a 40 % din suplimentul pe hectar pentru grâu dur prevăzut în anexa VI și acordat sau care trebuie acordat în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 10.

Articolul 67

Plățile pentru carnea de oaie și de capră

Statele membre pot să rețină până la 50 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde plăților pentru carnea de oaie și de capră prevăzute în anexa VI.

În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară.

Plata suplimentară se acordă agricultorilor care cresc ovine și caprine, până la concurența a 50 % din plățile pentru carnea de oaie și de capră prevăzute în anexa VI și care trebuie acordate în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 11.

Articolul 68

Plățile pentru carnea de vită

(1) În ceea ce privește plățile pentru carnea de vită, statele membre pot să rețină până la 100 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde primei de sacrificare prevăzute în anexa VI pentru viței.

În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară.

Plata suplimentară se acordă agricultorilor care sacrifică viței, până la concurența a 100 % din prima de sacrificare prevăzută în anexa VI pentru viței și care trebuie acordată în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 12.

(2) Statele membre pot, de asemenea:

(a) (i) să rețină până la 100 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde primei pentru vaca pentru alăptare prevăzute în anexa VI. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă pentru menținerea în producție a vacilor de alăptare, până la concurența a 100 % din prima pentru vacă de alăptare prevăzută în anexa VI și care trebuie acordată în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 12 și (ii) să rețină până la 40 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde primei de sacrificare prevăzute în anexa VI pentru animalele din specia bovină, altele decât vițeii. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă pentru sacrificarea animalelor altele decât vițeii, până la concurența a 40 % din prima de sacrificare prevăzută în anexa VI pentru animalele din specia bovină, altele decât vițeii, care trebuie acordată în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 12 sau

(b) (i) să rețină până la 100 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde primei de sacrificare prevăzute în anexa VI pentru animalele din specia bovină, altele decât vițeii. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă pentru sacrificarea altor animale decât vițeii, până la concurența a 100 % din prima de sacrificare prevăzută în anexa VI pentru animalele din specia bovină, altele decât vițeii, care trebuie acordată în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 12, sau (ii) să rețină până la 75 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde primei speciale pentru masculii din specia bovină prevăzută în anexa VI. În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară. Plata suplimentară se acordă până la concurența a 75 % din prima specială acordată pentru masculii din specia bovină prevăzută în anexa VI și care trebuie acordată în condițiile prevăzute în titlul IV capitolul 12.

Articolul 69

Punerea în aplicare opțională în ceea ce privește anumite tipuri de agricultură și producția de calitate

Statele membre pot să rețină până la 10 % din componenta plafoanelor naționale prevăzute în articolul 41 care corespunde fiecărui sector prevăzut în anexa VI. În ceea ce privește sectoarele culturilor arabile, carnea de vită și carnea de oaie și de capră, respectiva măsură este adoptată pentru aplicarea procentelor maxime stabilite în articolele 66, 67, respectiv 68.

În acest caz și în limitele plafonului fixat în conformitate cu articolul 64 alineatul (2), statul membru în cauză acordă agricultorilor o plată anuală suplimentară, în sectoarele care fac obiectul măsurii în cauză.

Plata suplimentară se acordă pentru anumite tipuri de agricultură care sunt importante pentru protecția sau îmbunătățirea condițiilor de mediu sau pentru ameliorarea calității și a comercializării produselor agricole în condiții pe care Comisia urmează să le stabilească în conformitate cu procedura prevăzută în articolul 144 alineatul (2).

Secțiunea 3

Excluderi opționale

Articolul 70

Excluderea opțională de la anumite plăți directe

(1) Un stat membru poate decide, până la 1 august 2004 cel târziu, să