31974L0297
20.6.1974 JURNALUL OFICIAL AL COMUNITĂȚILOR EUROPENE L 165/16
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 4 iunie 1974
privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la amenaj area interioară a autovehiculelor
(comportarea sistemului de direcție în caz de impact)
(74/297/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice
Europeneș i, în special, articolul 100 al acestuia,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
având în vedere avizul Comitetului Economicș i Social (2),
întrucât specificațiile tehnice pe care trebuie să le respecte auto-
vehiculele în temeiul legislațiilor naționale se referă, inter alia,l a
comportarea sistemului de direcție în caz de impact;
întrucât aceste specificații diferă de la un stat membru la altul;
întrucât este necesar ca aceleaș i cerințe să fie adoptate de toate
statelemembrefieîncompletarea,fieînloculreglementărilorloractuale,înspecialpentruapermiteaplicarea,pentrufiecaretipdevehicul, a procedurii de omologare CEE care face obiectul Direc-tivei Consiliului din 6 februarie 1970 privind apropierea legisla-țiilor statelor membre referitoare la omologarea de tip a autove-hiculelorș i a remorcilor acestora (
3);
întrucât Directiva Consiliului din 1 martie 1971 (4) prevede spe-
cificații comune privind oglinzile retrovizoare interioare, iarDirectiva Consiliului din 17 decembrie 1973 (
5) prevede specifi-
cații comune privind părțile interioare ale habitaclului, dispune-reacomenzilor,plafonul,spătarulș iparteadinspateascaunelor;
întrucât celelalte cerințe privind amenajarea interioarăș i fixarea
centurilor de siguranță, fixarea scaunelor, tetiereleș i identificarea
comenzilor vor fi adoptate ulterior;
întrucât specificațiile armonizate trebuie să diminueze riscul de
rănire sau gravitatea rănilor pe care le pot suferi conducătoriiautovehiculelorș i să asigure astfel siguranța circulației rutiere pe
întregul teritoriu al Comunității;
întrucât, în ceea ce priveș te specificațiile tehnice, este necesar să
fie reluate în principal cele adoptate de Comisia Economică pen-
tru Europa a ONU în Regulamentul nr. 12 („Dispoziții uniformeprivind omologarea vehiculelor în ceea ce priveș te protecția con-
ducătorului auto împotriva sistemului de direcție în caz deimpact”) (
6), care este anexat la Acordul din 20 martie 1958 pri-
vindadoptareacondițiiloruniformedeomologareș irecunoaștere
reciprocăaomologăriiechipamentelorș icomponentelorautove-
hiculelor,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
În sensul prezentei directive, prin „vehicul” se înțelege oriceautovehicul din categoria M
1, definită în anexa I la directiva din
6februarie1970,destinatcirculațieirutierecusaufărăcaroserie,cu cel puțin patru roțiș i o viteză maximă constructivă mai mare
de25km/h,cuexcepțiavehiculelorcusistemdedirecțieavansat,în conformitate cu punctul 2.7 din anexa I.
Articolul 2
StatelemembrenupotrefuzaacordareaomologăriiCEEdetipsaua omologării naționale unui autovehicul din motive legate defuncționarea sistemului de direcție în caz de impact, dacă acestacorespunde cerințelor din anexele I, IIș i III.
Articolul 3
Statele membre nu pot refuza sau interzice vânzarea,înmatricularea,introducereaîncirculațiesauutilizareavehiculelor
(1) JO C 14, 27.3.1973, p. 18.
(2) JO C 60, 26.7.1973, p. 13.
(3) JO L 42, 23.2.1970, p. 1.
(4) JO L 68, 22.3.1971, p. 1.
(5) JO L 38, 11.2.1974, p. 2. (6) Document CEE-ONU, Geneva E/CEE-ONU/324/Add. 11.13/vol. 2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 49
din motive legate de funcționarea sistemului de direcție în caz de
impact, dacă acesta corespunde cerințelor din anexele I, IIș i III.
Articolul 4
Statul membru care acordă omologarea de tip adoptă măsurilenecesarepentruafiinformatcuprivirelaoricemodificareauneiadintre componentele sau caracteristicile prevăzute la anexa Ipunctul 2.2. Autoritățile competente ale acelui stat decid dacăprototipul modificat trebuie supus unor încercări noiș i dacă este
necesar un nou buletin de încercări. Dacă din aceste încercărirezultă neîncadrarea în dispozițiile prezentei directive,modificarea nu se autorizează.
Articolul 5
ModificărilenecesarepentruadaptareaspecificațiilordinanexeleI,II, IIIși IV la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu
procedura prevăzută la articolul 13 din Directiva Consiliului din6 februarie 1970 privind apropierea legislațiilor statelor membrereferitoare la omologarea de tip a autovehiculelorș i a remorcilor
acestora.
Articolul 6
(1) Statele membre pun în aplicare dispozițiile necesare pentru ase conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni dela notificarea saș i informează de îndată Comisia cu privire la
aceasta.
(2) StatelemembreasigurăcomunicareacătreComisieatextelor
principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă îndomeniul reglementat prin prezenta directivă.
Articolul 7
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Luxemburg, 4 iunie 1974.
Pentru Consiliu
Președintele
H. D. GENSCHER50 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 2
ANEXA I (*)
DEFINIȚII, CERERE DE OMOLOGARE CEE, OMOLOGARE CEE, SPECIFICAȚII, ÎNCERC ĂRI,
CONFORMITATEA PRODUCȚIEI
(1.)
2. DEFINIȚII
În sensul prezentei directive, se înțelege prin:
2.1. „comportareasistemuluidedirecțieîncazdeimpact”,comportareaa cestuidispozitivsubefectuladouătipuri
de forțe, cum ar fi:
2.1.1. cele provocate de o coliziune frontalăș i care pot produce deplasarea în spate a coloanei de direcție,
2.1.2. cele datorate inerției maseiș oferului în caz de impact cu coloana de direcție, atunci când se produce o
coliziune frontală;
2.2. „tip de vehicul”, autovehiculele care nu prezintă între ele diferenț e esențiale, aceste diferențe putând consta
în special în următoarele:
2.2.1. structuri, dimensiuni, formăș i material de construcție ale acelei părți a vehiculului situate în fața co menzii
de direcție,
2.2.2. greutatea maximă admisă a vehiculului;
2.3. „comandădedirecție”,desemnândorganuldedirecțieacționatdecăt reconducătorulauto,îngeneralvolanul;
2.4. „coloană de direcție”, carterul care acoperă arborele de direcție;2.5. „arbore de direcție”, elementul care transmite casetei de direcție c uplul exercitat pe comanda de direcție;
2.6. „sistem de direcție”, sistemul care cuprinde comanda de direcție, co loana de direcție, elemente anexe de
asamblare,arborelededirecție,casetadedirecție,precumș itoatecelelalteelementecumarficelecaretrebuie
să contribuie la disiparea energiei în cazul izbirii conducătorului auto de volan;
2.7. „conducere avansată”, o structură a vehiculului în care mai mult de ju mătate din lungimea motorului se află
în spatele punctului celui mai avansat al bazei parbrizuluiș i în care centrul comenzii de direcție se află în
primul sfert al lungimii vehiculului.
3. CERERE DE OMOLOGARE CEE
3.1. CerereadeomologareCEEaunuitipdevehiculesteprezentatădefabri cantulvehicululuisaudemandatarul
acestuia.
3.2. Ea este însoțită de documentele menționate în continuare, în triplu e xemplarși de următoarele indicații:
3.2.1. descrierea detaliată a tipului de vehicul în ceea ce priveș te structura, dimensiunile, formaș i materialul de
construcție a părții vehiculului situate în fața comenzii de direcție;
3.2.2. desenele sistemului de direcțieș i ale fixării acestuia peș asiuși pe caroseria vehiculului, la o scară
corespunzătoareș i suficient de detaliate;
(*) Textul anexei este în general similar, cu excepția punctului 2.1, cu cel a l Regulamentului nr. 12 al Comisiei Economice pentru
Europa a ONU, în special subpunctele sunt aceleaș i; de aceea, în cazul în care un punct al Regulamentului nr. 12 nu are
corespondent în prezenta directivă, numărul acestuia e indicat între par anteze cu titlu de referință.13/vol. 2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 51
3.2.3. descrierea tehnică a acestui dispozitiv.
3.3. Este necesar să se prezinte autorităților de inspecție responsabile cu încercările de omologare:
3.3.1. un vehicul reprezentativ pentru tipul de vehicul pentru care se sol icită omologarea, pentru încercarea
menționată la punctul 5.1;
3.3.2. lacerereaconstructorului,fieunaldoileavehicul,fiecomponen televehicululuipecareleconsiderăesențiale
pentru încercarea menționată la punctul 5.2.
4. OMOLOGAREA CEE(4.1.)(4.2.)4.3. O fiș ă în conformitate cu modelul care figurează în anexa IV se anexează la fiș a de omologare CEE.
(4.4.)(4.5.)(4.6.)
5. SPECIFICAȚII
5.1. Încazuluneiîncercărilacoliziuneamaș iniigoalefărămanechindeobarierălaovitezăde48,3km/h,partea
superioarăacoloaneidedirecțieș iaarboreluiacesteianutrebuiesăsedeplasezeînspate,orizontalș iparalel
cuaxalongitudinalăavehiculului,cumaimultde12,7cmînraportcuunpun ctalvehicululuineafectatde
impact, această distanță fiind determinată prin măsurări dinamice.
5.2. Atuncicândcomandadedirecțieestelovitădeunblocdeîncercarelan satspreaceastăcomandăcuoviteză
relativădecelpuțin24,1km/h,forțaexercitatălanivelul„pieptului”b loculuideîncercaredecătrecomanda
de direcție nu trebuie să depăș ească 1 111 daN.
5.2.1. Comanda de direcție este proiectată, construităș i montată în aș a fel încât să nu comporte nici asperități
periculoase,nicimuchiiascuțite,carepotmăririsculsaugravitateară nilorconducătoruluiîncazdeimpact.
5.2.2. Comanda de direcție este proiectată, construităș i montată în aș a fel încât să nu comporte elemente sau
accesorii, inclusiv comanda claxonuluiș i elementele de asamblare, care pot agăța hainele sau bijuteriile
conducătorului auto în timpul manevrelor normale de conducere.
6. ÎNCERCĂRI
Verificarea respectării cerințelor de la punctul 5 este efectuat conform metodelor indicate în anexele IIș i III.
7. CONFORMITATEA PRODUCȚIEI(7.1.)7.2. Înscopulverificăriiconformității,serecurgelaunnumărsuficien tdecontroaleprinsondajpevehiculelede
serie.
7.3. Aceste verificări se limitează în general la măsurări dimensionale. Totuși, dacă este necesar, vehiculele sunt
supuse încercării recomandate la punctul 5.
(8.)
(9.)52 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 2
ANEXA II
ÎNCERCARE LA IMPACT FRONTAL CONTRA UNEI BARIERE
1.
OBIECT
Această încercare are ca obiect verificarea faptului că vehiculul îndepl inește condițiile care figurează la
punctul 5.1 din anexa I.
2.
INSTALAȚIE, PROCEDURIȘ I APARATE DE MĂSURĂ
2.1.
Locul încercării
Locul unde este efectuată încercarea trebuie să aibă o suprafață suficien t de mare pentru a permite
amenajareapisteidelansareavehiculelor,abariereiș iainstalațiilortehnicenecesareîncercării.Parteafinală
a pistei, cu cel puți n 5 m înaintea barierei, trebuie să fie orizontală, planăș i stabilizată.
2.2.
Bariera
Bariera este formată dintr-un bloc de beton armat având o lățime minimă de 3 m, o înălțime minimă de
1,5mșiogrosimeminimăde0,6m.Pereteledeimpacttrebuiesăfieperpendicular peparteafinalăapistei
delansareș itrebuiesăfieacoperitcuscândurideplacajcuogrosimede2cm.Înspatel ebloculuidebeton,
trebuiesăsetasezecelpuțin90tdepământ.Barieradebetonș idepământpoatefiînlocuităcuobstacole
cu aceeași suprafață frontală, care conduc la rezultate echivalente.
2.3.
Propulsia vehiculului
În momentul impactului, vehiculul trebuie să ruleze liber pe direcția sa. El trebuie să atingă obstacolul pe
o traiectorie perpendiculară pe peretele de impact; nealinierea lateral ă maximă admisă între linia mediană
verticalăapărțiidinfațăavehicululuiș iliniamedianăverticalăapereteluicaretrebuielovitestede±30cm.
2.4.
Starea vehiculului
Pentru încercare, vehiculul trebuie să fie prevăzut cu toate componentel eși cu toate echipamentele sale
normale. Totodată, obiectele existente în habitaclu nu trebuie să loveas că accidental volanul (scaunul
basculant al conducătorului, tapițeria scaunului din spate etc.).
2.5.
Viteza
Viteza în momentul impactului trebuie să fie cuprinsă între 48,3 km/hș i 53,1 km/h.
2.6.
Aparatele de măsură
2.6.1. Aparatulfolositpentruînregistrareamenționatălapunctul3.1t rebuiesăpermităefectuareamăsurătorilor
cu gradele de precizie indicate la punctele următoare:
2.6.1.1. viteza vehiculului: aproximativ 1/100,
2.6.1.2. înregistrarea timpului trebuie să permită citirea miimii de sec undă,
2.6.1.3. începutulimpactului(punctulzero)înmomentulprimuluiconta ctalvehicululuicuobstacolulestemarcat
pe înregistrărileș i pe filmele care servesc la interpretarea rezultatelor încercării.
2.6.2. Măsurarea distanței menționate la punctul 3.1 trebuie să fie efect uată la aproximati v±5m m .13/vol. 2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 53
3. REZULTATE 
3.1. Pentru determinarea deplasării în spate a comenzii de direcție, se ef ectuează, în timpul coliziunii, o
înregistrare (1) a variației distanței, măsurate în sens orizontalș i paralel cu axa longitudinală a vehiculului,
întreparteasuperioarăacoloaneidedirecție(ș iaarboreluisău)ș iunpunctalvehicululuicarenuesteafectat
deimpact.Dacăvitezamăsuratăestemaimaredecâtvitezanominalăde48,3 km/h,aceastădeplasareeste
adusă la valoarea corectată, corespunzătoare vitezei nominale, prin mul tiplicarea cu pătratul raportului
dintre această viteză nominalăș i viteza măsurată.
3.2. După încercare, deteriorările suportate de vehicul sunt menționate într-un raport scris; se face cel puțin o
fotografie a fiecăreia dintre următoarele părți:
3.2.1. laterale (dreaptaș i stânga)
3.2.2. față
3.2.3. inferioară3.2.4. zona vizată din interiorul habitaclului.
4.
METODE ECHIVALENTE DE ÎNCERCARE
Se admit metode echivalente de încercare nedistructivă, cu condiția ca re zultatele prevăzute la punctul 3
să poată fi obținute fie integral cu ajutorul încercării înlocuitoare, fi e prin calcul pe baza rezultatelor
încercării înlocuitoare. Dacă se utilizează o altă metodă decât cea descr isă la punctele 2ș i 3 trebuie
demonstrată echivalența acesteia.
(1) Această înregistrare poate fi înlocuită cu o măsurare a valorilor minime și maxime.54 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 2
ANEXA III
ÎNCERCAREA CAPACITĂȚII DE ABSORBȚIE A ENERGIEI ÎN CAZ DE IMPACT CU COMANDA DE
DIRECȚIE
1.
OBIECT
Aceastăîncercarearecaobiectverificarearespectăriidecătrevehicul acondițiilorprevăzutelapunctul5.2
din anexa I.
2.
INSTALAȚII, PROCEDURIȘ I APARATE DE MĂSURĂ
2.1.
Montarea comenzii de direcție
2.1.1. Comandatrebuiesăfiemontatăpetronsonuldinfațăalvehiculului ,obținutprindecupareapetransversală
acorpului,laînălțimeascaunelordinfață,cuposibilitateaeliminării capotei,parbrizului,portierelor.Acest
tronson trebuie să fie fixat în mod rigid pe bancul de încercare, în aș a fel încât să nu se deplaseze sub
impactul blocului de încercare.
2.1.2. Totuș i, la cererea constructorului, comanda de direcție poate fi montată pe un p ostament care simulează
montarea sistemului de direcție, cu condiția ca ansamblul „postament/di spozitiv de direcție” să aibă, în
raport cu ansamblul real „tronson față al corpului/dispozitiv de direcți e”:
2.1.2.1. aceeaș i dispunere geometrică,
2.1.2.2. o rigiditate mai mare.
2.2. În cursul unei prime încercări, comanda de direcție este orientată în așa fel încât raza sa cea mai rigidă să
segăseascăîndreptulpunctuluidecontactcubloculdeîncercare;încazu lîncarecomandadedirecțieeste
un volan, încercarea se repetă în aș a fel încât partea cea mai flexibilă a cercului volanului să se găsească în
dreptul acestui punct de contact. În cazul comenzii de direcție reglabile ca poziție, cele două încercări de
mai sus trebuie să fie efectuate în poziția medie pe care o permit reglajele .
2.3.
Bloc de încercare
Blocul de încercare are forma, dimensiunile, greutateaș i caracteristicile indicate în apendicele la prezenta
anexă.
2.4.
Măsurările forțelor
2.4.1. Semăsoarăforțamaximăcareacționeazăîndirecțieorizontalăș iparalelăcuaxalongitudinalăavehiculului
aplicată blocului de încercare ca urmare a ciocnirii cu comanda de direcți e.
2.4.2. Această forță poate fi măsurată fie direct, fie indirect, sau calcu lată pe baza valorilor măsurate în timpul
încercărilor.
2.5.
Propulsia blocului de încercare
Orice metodă de propulsie este acceptabilă cu condiția ca ea să fie proiect ată în așa fel încât, atunci când
bloculdeîncercareatingecomandadedirecțieacestasăfieliberdeorice legăturăcudispozitivulpropulsor.
Bloculdeîncercaretrebuiesăatingăaceastăcomandădupăceaefectuatot raiectorieaproximativrectilinie,
paralelă cu axa longitudinală a tronsonului din față al maș inii. Contactul inițial al blocului de încercare cu
comandadedirecțietrebuiesăaibălocînpunctulundeseproduceînmodnor mal,cândunomcuogreutate
de 75,3 kgș i cu o înălțime de 1,73 m (1), așezat pe scaunul de conducere a vehiculului (plasat în poziția
saceamaiavansată),estedeplasatînainte,paralelcuaxalongitudinală avehiculului,pânăceatingevolanul.
2.6.
Viteza
Blocul de încercare trebuie să lovească comanda de direcție la o viteză de c el puțin 24,1 km/h sau cât mai
apropiată de această valoare.
(1) Aceste dimensiuni corespund manechinului nr. 50 având specificațiile „ National Center for Health Statistics, Series 11, Nr. 8,
United States of America Centre for Health, Education and Welfare”, 12 mai 1967.13/vol. 2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 55
2.7. Aparate de măsură 
2.7.1. Aparatul utilizat pentru înregistrarea menționată la punctul 3.2 trebuie să permită efectuarea măsurărilor
cu următoarele grade de precizie:
2.7.1.1. viteza blocului de încercare: aproximativ 2/100,
2.7.1.2. înregistrarea timpului trebuie să permită citirea miimii de sec undă,
2.7.1.3. începutulimpactului(punctulzero)înmomentulprimuluiconta ctalbloculuideîncercarecucomandade
direcție este reperat pe înregistrăriș i pe filmele care servesc la interpretarea rezultatelor încercării.
2.7.1.4. Măsurarea forței: intervalul de măsură este de 3 920 daN. Această forță trebuie să fie înregistrată fără
distorsiune pentru fenomene cu o frecvență proprie de până la 1 000 Hz, cu o p recizie de 2,5 % din
intervalul maxim de măsură sa u±5%d i n valoarea reală,
2.7.1.5. sensibilitate transversală: su b 5 % din intervalul de măsură.
3.
REZULTATE
3.1. După încercare, deteriorările suferite de sistemul de direcție sunt constatateș i indicate într-un raport scris;
se face cel puțin o fotografie lateralăș i o fotografie frontală a zonei „comandă de direcție/coloană de
direcție/tablou de bord”.
3.2. Întimpulcoliziuniiseefectueazăoînregistrareaforțelortotalee xercitatepe„pieptul”bloculuideîncercare
de către comanda de direcțieș i măsurate în conformitate cu punctul 2.7.
4.
METODE DE ÎNCERCARE ECHIVALENTE
Se admit metode echivalente nedistructive de încercare, cu condiția ca re zultatele menționate la punctul 3
să fie obținute fie integral prin intermediul încercării echivalente, fi e prin calculul pe baza rezultatelor
încercării echivalente. Dacă se utilizează o altă metodă decât cea descri să la punctele 2ș i 3, trebuie
demonstrată echivalența acesteia.56 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 2
Anexa III – Apendice
BLOC DE ÎNCERCARE
13/vol. 2 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 57
ANEXA IV
58 RO Jurnalul Oficial al Uniunii Europene 13/vol. 2